Лесик Дацюк: «Мої пісні, як коньяк – чим довше стоїть, тим більше людям подобається» | Журнал "RIA-Львів"\nLviv Fashion Week ць...\nШандор Варга: «Футбо...\nУ Львові інформувати...\nОксана Караванська у...\n08.04.2014 | Статті\nОдин із найдорожчих гостей «RIA-Львів», засновник і вокаліст легендарного гурту «Лесик Band» Олександр Дацюк зараз із ностальгією згадує шалені 90-ті, коли його пісні ставали народними, а цитати – крилатими. Незважаючи на таку популярність, Лесик, як його усі називають, жодного разу не страждав зірковою хворобою. Навіть під час інтерв’ю він і словом не обмовився про звання Заслуженого артиста України, яким його удостоїли влітку цього року. Представляємо вам Лесика Дацюка – відвертого, геніального і справжнього.\n- Лесику, розкажіть, як Львів впливав на Вас як на музиканта?\n- Львів був не тільки культурним центром. Він був моїм подихом, якщо у тому розібратися. Я корінний львів’янин, навіть народився у тому приміщенні, де зараз Головна пошта. Як розумієте, увесь центр був у моєму діапазоні. Коли я ще був молодим, пам’ятаю, звідси просто не виїжджали югославські та мадярські гурти, бо тут не можливо не творити. Насправді, Львів на мене дуже впливав. Якби я народився у якомусь іншому місті, то співав «попсу». Якщо би взагалі щось співав. Тут дуже багато джерел для натхнення, багато талановитих людей. Я звідси ніколи нікуди не поїду. Як то кажуть, кохання не залишу.\n- Та будь-яке місце тут має свій неповторний колорит. І Високий Замок, і Вірменська вулиця… Та що там говорити – куди не тикнеш, там Львів гарний. Окрім спальних районів, де уже немає на що дивитися. Хіба тільки на тих «доїжджєючих».\n- Після довготривалої перерви у творчості Ваші пісні втратили зміст?\n- Мені здається, що вони як коньяк – чим довше стоїть, тим більше людям подобається. Знаєте, найбільше мене дивує, що навіть молодь зараз слухає мої пісні. Я ж завжди орієнтувався на слухача свого віку, ну може трохи молодшого… Та ні, не думаю, що пісні втратили зміст.\n- У чому тоді Ваш секрет? Як написати пісню, яка буде актуальною для різних поколінь?\n- Думаю, тут секрет у щирості. Тоді ж не було жодної комерції. Відповідно, я не писав за гроші. Що бачив, про те і співав. І, зауважте, писав не про якогось там Павла чи Петра, як то «Брати Гадюкіни» любили, а писав від себе. Нікого не ганьбив піснями, хоча й основний їхній заклик звучав так: «Подивіться на себе!».\n- Розкажіть, як Ви починали музичну діяльність.\n- Спершу, як і у всіх нормальних людей, писав лірику. Потім я подумав: «Для чого мені повторювати те саме Івасюкове чи Білозірове?». Тоді й почався етап таких смішних форм. Десь у 1989 році до мене підійшов Гарік Кричевський і каже: «Лесюню, на заводі №129 буде конкурс гумористичної музики. Піди, заспівай там щось». А я писав тоді таке як, наприклад, «Журавлі у небі»… Так, то було ще з тих років. Взагалі, більшість пісень з того часу, коли гурт ще називався «Внуки Львова», але то вже хіба старожили пам’ятають. Ну от, тоді я виступив і зайняв перше місце. Певно через те, що співав я «стьоб», а це було новинкою. Взагалі-то я ще у школі зрозумів, що хочу бути музикантом. У мене зароджувалися пісні, і я не знаю, звідки. Просто такий є стан. Чим щиріший – тим крилатіша пісня. Тоді у мене на клавішах грав покійний Кузьмінський. У Львові, якщо чесно, серед професійних музикантів, у котрих є так званий дриґ класичного рок-н-ролу, немає таких, які б не грали у «Лесик Band». У мене навіть працював такий собі пан Войтек, який колись був музичним керівником «Червоної рути». А потім була ланцюгова реакція: утворилися «Брати Гадюкіни», Бебешко почав розкручувати свою Віку… А тепер той з оленями небритими і неголеними – ну то взагалі щось незрозуміле, така собі «відрижка» наших минулих напрацювань. Він просто не з того русла, не з тої каші.\n- А що, учасники гурту «Тік» порівнюють свою творчість із Вашою?\n- Та хтось мені казав, що ніби так. Ніби у них та ж похідна. Бо я Інтернетом взагалі не користуюся. Навіть не знаю, як комп’ютер вмикається, а це мені, звісно, щастя не робить.\n- А зараз бачите якихось послідовників?\n- Чесно кажучи, ні. Але багато професійних музикантів роблять кавери на мене. Інколи то дуже оригінально. У нас тоді апарат був не такий і студії зовсім інші. Та що там згадувати – було дуже важко… Мені надзвичайно приємно, що люди нас повторюють.\n- Вас пригнічує те, що зараз «Лесик Band» менш популярний, аніж у 90-х, коли про гурт знали і говорили всі?\n- Не знаю. Я залишився самим собою. А що таке популярність? «Лесик Band» – це явище. Воно має з’явитися і зникнути. Якщо людям це подобається, вони будуть тримати у пам’яті. А зараз де робити концерти? Ми ледве з тими, що у нас є, зводимо кінці. Якщо є можливість, то залюбки нею користуємося. Наприклад, недавно ми виступали на фестивалі «Богданові звитяги» у Городку. Тоді була дуже погана погода, але люди слухали, навіть діти залишалися біля сцени. То дуже приємно. Для якогось більшого розвитку треба спонсор і гроші. Зараз все не так, як у 90-х, бо люди не на своїх місцях. А що у Києві робиться? Там тільки брудом усі один одного поливають. Якби у нас кожна людина займалася тим, чим повинна, то було би все зовсім по-іншому: і музика, і футбол, і політика, і все на світі. А шоу-бізнес… Та то якийсь шабаш, при чому викривлений від московського. Звідти нічого не можна взяти, там нічому навчитися.\n- А якою була можливість розвиватися у 90-х роках?\n- Раніше були меценати. Навіть при Кучмі був такий закон: якщо людина допомагає комусь матеріально, то її звільняли від податків чи щось таке. А зараз допомагати просто немає змісту. Якщо хтось дізнається, що ти просто так роздаєш гроші, на тебе відразу «наїдуть» податківці, фінансова інспекція і ще купа незгідних із тим, що ти спонсоруєш якісь «Лесик Band’и», коли країна бідує. Змінюється час, і я в тому не винен. Зараз частіше заробляємо корпоративами, бо якось мусимо жити.\n- Коли Ви починали співати у своєму стилі, з’являлося багато критики?\n- Та критика була завжди. Особливо від тих, хто взагалі не міг робити чогось свого. Але, що найцікавіше, часто з’являлися співавтори, які собі приписували мої успіхи. Але то таке… Бо є люди, і є людиська… Окрім того, я запровадив суржик у піснях з виховною метою, щоб народ знав, як не треба говорити. Тоді багато хто казав, що я взагалі «дупля не даю» і співаю, що мені захочеться.\n- Ви часто гастролювали за кордоном. Як Вас там зустрічали?\n- Там я почувався, як біла людина. Вони чули, що приїжджає «Лесик Band», який випустив більше, ніж два альбоми, і все – аншлаг забезпечено. Часто навіть ми планували один концерт, а міський голова просив, щоб ми відіграли два, бо всі люди не вміщалися. Та то не можливо навіть порівняти із тим, що було в Україні…\n- Невже тоді взагалі не виникало бажань залишитися десь там і продовжувати працювати у такому ритмі?\n- Пропозицій у мене було дуже багато. У Польщі, наприклад, мене запрошували вести вокально-інструментальний ансамбль, у Чехії щось пропонували, у Бельгії просили бути диригентом. Ну, як то кажуть, знав би прикуп – жив би в Сочі. Якби повернути час назад, то я би навіть не роздумував. Тоді я просто думав, що в Україні буде розвиток. Всі були настільки патріотично піднесені, що, здавалося, все буде краще і краще. Але наша нація любить, щоб все їй падало з неба.\n- Був такий період, що Ви зрозуміли, що стали легендами?\n- Та ні. Про таке взагалі ніхто ніколи не думав. Я просто писав те, що бачив. Не було ніякого спеціального піару. Були просто професійні музиканти з хорошою музичною освітою. Бо то тепер позакінчують фізичні факультети, всього алфавіту не вимовляють, а вже страшні зірки… В мої часи кожен гурт мав індивідуальність, тому я завжди любив професійну музику. Знаєте, мені часом здається, що люди слухають незачесану музику, бо їм здається, що вони зможуть повторити те саме.\n- Лесику, а це у Вас дійсно була перерва? Ви взагалі не працювали гуртом?\n- Звісно, що працював. Я просто став недоступним до простого слухача. Зараз ми завершили роботу над альбомом «Тетянин день». Він уже повністю готовий, залишилося тільки знайти гроші, щоб його випустити. Я думаю, Бог допоможе, і нам все вдасться. Зате я зрозумів, що найлегше у випуску альбому – це написати пісні (сміється). Тут ще один фактор: не хочу, щоб сторонні люди нажилися на нашому проекті. Ще розповім про такий випадок. Один дуже відомий тепер пан, який колись продавав «піратські» записи на Краківському ринку, сказав, що завдяки мені купив трьохкімнатну квартиру і уже вчетверте змінив меблі. Це було дуже неприємно чути. Справа навіть не у матеріальній базі, а у тому, що людина цим ще й хизується.\n- Відчуваєте зараз відповідальність перед слухачами?\n- Тільки вдячність. Приємно, коли ти потрібен, коли тебе хтось любить. Спитали одного: «Що таке пекло?». А він і каже: «Пекло – це життя без кохання». Так і у мене.\nВіктор Морозов: творчість без рецептів\nПроведення III фестивалю «Львів на тарілці» скасовано\n«У саду художника Івана Труша»\n«Ярмарок ініціативних власників» відбудеться у Львові цими вихідними\nЛьвів знову стане центром перегонів на ретро автомобілях\nЗавтра стартує Alfa Jazz Fest\nМіжнародний фестиваль авторської ляльки «Ляльк ar’t»\nCopyright © 2014 Журнал "RIA-Львів".


Обговорення користувача:Amatorov/Архів06 — Вікіпедія\n1 Впорядку́ємо УкрВікі !\n5 Вилучення української назви риби\n6 Шаблон:Номи греції\n9 І навіщо?\n11 Правило трьох відкотів\n13 Thanks for your Welcome\n14 Re: Ласкаво просимо до україномовної Вікіпедії!\nВпорядку́ємо УкрВікі !Редагувати\nДуже прошу висловлюватися --Turzh 13:37, 9 червня 2008 (UTC)\nРаз на Вікіпедія:Запити до адміністраторів#Захист ніхто не заглядає спробую так. Зніміть, будь-ласка, захист з Зображення:AlexKwappen.svg. Дякую.--日本地理 14:02, 29 червня 2008 (UTC)\nПрошу відредагувати. Вікіпедія:Запити до адміністраторів#Ilyaroz--\nAlex K 14:42, 5 серпня 2008 (UTC)\nПрохання висловитися щодо авторитетності УЛІФа тут.--Ahonc (обг.) 19:52, 17 вересня 2008 (UTC)\nВилучення української назви рибиРедагувати\nПоясніть мені, будь ласка, причину вилучення "08:38, 17 вересня 2008 Amatorov (...) вилучив «Чорнополоса Цихліда»  (розірване перенаправлення: зміст був: '#REDIRECT Amatitlania nigrofasciata' (і тільки один дописувач був 'Mazapura'))" - Опис "прив'язаний" до назви виду риби латиною, що є нормальним, - Не кожен користувач ВП знає таку назву як Amatitlania nigrofasciata, а поцікавившись "чорнополосою цихлідою" знайде опис риби. До того ж, латинські назви досить буває змінюються, а звичайна "українська" назва залишається вже роками... - І про кількість дописувачів - Вам їх скільки потрібно? == Дякую за увагу. --Mazapura 14:47, 18 вересня 2008 (UTC)\nПеренаправлення вело на статтю, якої не було (так зване розірване перенаправлення), тому було вилучено. А проти риб, їх назв українською, латинською мовами ніхто нічого не має проти. Просто кожне перенаправлення має кудись вести, а не в порожнечу. --Amatorov 15:01, 18 вересня 2008 (UTC)\nЯсно, - не закінчив ланцюжок, - виправлю. Дякую.--Mazapura 16:02, 18 вересня 2008 (UTC)\nПрошу роз'яснити мені, що трапилось із цим шаблоном. Він був мною успішно створений. Проте учасник Friend видалив увесь текст сторінки і замінив його Шаблоном на швидке вилучення. Як це? Я зовсім недавно в Укр Вікі, не дуже добре знаю її особливості. Але в Рос Вікі вважають неправомірним швидко вилучати сторінки, що були створені менше години тому. Мою ж сторінку вилучили хвилин через 20 (( --Erud 12:01, 19 вересня 2008 (UTC)\nЩе дуже прошу Вас уточнити, чи скоро я зможу створити цей шаблон наново? --Erud 12:02, 19 вересня 2008 (UTC)\nВи ж самі його перейменували! Во він - Шаблон:Номи Греції, живий і здоровий. :) --Friend\n12:06, 19 вересня 2008 (UTC)\nФух... так, все є! Дуже дякую!!! --Erud 12:52, 19 вересня 2008 (UTC)\nНавіщо створювати перенаправлення з одного прізвища? Прізвище не є унікальним.--Kamelot 06:31, 20 вересня 2008 (UTC)\nЗ'являться у Вікіпедії нові відомі носії цього прізвища — зробимо Disambig. Поки ж їх немає, матимемо перенаправлення на єдиного (на даний момент найвідомішого у Вікіпедії) носія прізвища. Нічого страшного в цьому не бачу. --Amatorov 06:47, 20 вересня 2008 (UTC)\nЯ і не кажу що страшно. Безглузда робота--Kamelot 06:50, 20 вересня 2008 (UTC)\nКолись і я так вважав. А тепер подумалося: почув хтось про чудового українського перекладача поем Байрона Кабалюка (а імені не запам'ятав), набрав «Кабалюк» — і зразу вийшов на статтю про нього. Чим погано? --Amatorov 06:59, 20 вересня 2008 (UTC)\nПошувики і без цього направлять в вірне русло. Кабалюк мені наразі байдужий. Я про перенаправлення з прізвищ веду дискусію. Чи варто робити такі редиректи, коли свідомо знаєш, що це багатозначність?--Kamelot 07:05, 20 вересня 2008 (UTC)\nЯкби у нас був вікіпроект «Українські прізвища» та люди, що над ним працюють, тоді варто було би написати «Кабалю́к — українське прізвище» і далі навести перекладача Кабалюка як одного з найвідоміших носіїв цього прізвища. Поки що цього вікіпроекту немає. А буде — підрихтуємо вже готове перенаправлення. Ось в нас Ющенко одразу вивовить на Віктора Андрійовича (найвідомішого на сьогодні носія прізвища). --Amatorov 07:20, 20 вересня 2008 (UTC)\nhi. i dont speak Ukrainian. i replaced your text on Обговорення користувача:AwOc with the hint to talk to me at de-wiki.\nІ навіщо було знімати захист із Російсько-грузинської війни? Війна редагувань і далі продовжується.--Ahonc (обг.) 18:46, 23 вересня 2008 (UTC)\nНовомосковськ - скількі ж можна Агонку витворяти? http://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Новомосковськ_(Україна)&action=history Я зробив шаблони, Disambig, Otheruses, провірив посилання, а він прийшов і як трактором проїхався своїм перейменуванням. Мені здається що він незацікавлений у якості. Агонк, на кого працюєш, ФСБ? --Ilyaroz 01:06, 24 вересня 2008 (UTC)\nЯким трактором? Це ви без обговорення перейменували.--Ahonc (обг.) 14:15, 24 вересня 2008 (UTC)\nВзагалі Агонк адекватний і цікавий користувач. Але у мене складається враження, що різного роду зачіпки і конфлікти на рівному місці конче йому необхідні. Я вже закликав не пхатися його у ряд (не такий уже й великий) проектів, що «тягнуть» на собі деякі віддані УкрВікі проекту користувачі. Тому повністю згодний з Ilyaroz, що УкрВікі на те й УкрВікі, що тут Новомосковськ (основна стаття) про українське місто, а всі інші (закордонні) Новомосковські з позначенням країни, навіть якщо вони більші. --Ігор з Києва 06:04, 24 вересня 2008 (UTC)\nПанове, не вигадуйте собі кумира, а Вікіпедії якусь національну приналежність, керуйтесь здоровим глуздом. Є усталена практика. Про найвідоміше місто статтю можна називати без уточнень. Наприклад: Одеса та що в Україні уточнення не потребує, хоча в США є ще кілька. Так само Париж не потребує уточнення, хоча в нас є село з такою назвою. Я чесно кажучи ні про який Новомосковськ не чув - розсудити не можу, ви ж порівняйте його відомість з попередніми двома прикладами і як виявиться що це таке славетне місто то уточнення буде не потрібне.\nПане Ігор, «закликати не пхатися» може арбітражний комітет, ми можемо лише "просити". --Yakiv Glück 11:46, 24 вересня 2008 (UTC)\nМоя головна проблема не в назві а втому як він це робить. А робить він це так - перейменовує тільки саму сторінку і залишає Disambig сторінки і Otheruses як вони були - тобто Новомосковськ (Україна) знайти не можливо, це чистий вандалізм і Агонк повинен бути заблокований. Адміністратори - адмініструйте!!!-Ilyaroz 12:34, 24 вересня 2008 (UTC)\nСпробуйте обговорити питання на його сторінці. Він адекватний користувач, хоч і конфліктний--Kamelot 12:48, 24 вересня 2008 (UTC)\nТаке часто буває :( Це не вандалізм, впринципі є добрі наміри, часто користувачі забувають повиправляти всі посилання, але якщо вже почато обговорення, то треба зупинитись і погодити дії, а не перейменовувати задля психологічного ефекту. (Пане Ilyaroz, старайтесь одразу деатльно описувати проблему, бачте, я не все збагнув з першого разу, може й ще є такі некмітливі). І ще мені здається, треба щоб хтось з адміністраторів був посередником між Вами та паном Агонком, оскільки спокійна бесіда між вами неможлива, а конфлікти іноді повторюються. Так буде краще, як думаєте? --Yakiv Glück 12:54, 24 вересня 2008 (UTC)\nГадаю, що варто прийняти правило/рекомендацію яка б більш детально регламентувала процедуру перейменування сторінок (хоч про це вже трохи написано у ВП:ВК але варто деталізувати). Загалом, будь-яке перейменування варто попередньо обговорити, але якщо є впевненість, що воно не викличе заперечень, то можна скористуватись правилом ВП:БР. У даному випадку, коли вийшов конфлікт редагувань, гадаю, що варто повернути стару назву та винести перейменування статті на ВП:ПС. Що стосується Новомосковська, то, напевне, варто глянути яке із цих міст частіше зустрічається в україномовних джерелах тому і має бути надана перевага. --yakudza พูดคุย 13:04, 24 вересня 2008 (UTC)\nТак, будь ласка поверніть назву - Новомосковськ (Тульська область) заснований у 1929, Новомосковськ (Україна) заснований у 1672 --Ilyaroz 13:20, 24 вересня 2008 (UTC)\nтак, але російський Новомосковськ в кілька разів більший за населенням, ніж український.--Ahonc (обг.) 14:15, 24 вересня 2008 (UTC)\nНа мою думку, жоден із цих двох аргументів не має значення. Важливим є, перед усім, вживання у авторитетних джерелах. --yakudza พูดคุย 14:53, 24 вересня 2008 (UTC)\nАле початкова назва була саме Новомосковськ (Україна). Подивіться історію.--Ahonc (обг.) 15:27, 24 вересня 2008 (UTC)\nЯ переклав правила трьох відкотів. Треба щоб почалося обговорення спільнотою. Не могли б ви поставити оголошення на горі сторінки? Дякую. --Гриць 11:56, 25 вересня 2008 (UTC)\nПоставив. --Amatorov 12:44, 25 вересня 2008 (UTC)\nХм, а що обговорювати? Це ж ніби фундаментальне правило Фонду Медіавікі.--Ahonc (обг.) 14:10, 25 вересня 2008 (UTC)\nА чому лише три дні? Зазвичай терміни блокування збільшують, а попереднє його блокування було на 4 дні (див. ).--Ahonc (обг.) 14:27, 25 вересня 2008 (UTC)\nThanks for your WelcomeРедагувати\nHello Amatorov !\nI'm french and - unfortunatly - I can't understand your language (not at all). I suppose I won't be very useful here, but if you want to ask me something, you can (I've just created a little minimum of an user's profile). Thank a lot once again. Regards, --Wikinade 07:56, 26 вересня 2008 (UTC)\nRe: Ласкаво просимо до україномовної Вікіпедії!Редагувати\nДякую! Thanks for the welcome. Hexagon1 00:29, 28 вересня 2008 (UTC)\nАбатуров Костянтин Іванович.JPG: Нема шаблона лицензії\n--BotCat 09:04, 28 вересня 2008 (UTC)\n(Журнал блокувань); 15:27 . . Amatorov (обговорення | внесок) заблокував Raider (обговорення | внесок) на термін 1 тиждень (заборонена реєстрація облікових записів) (Постійна війна правок)\nМені здається, що в умовах укрвікі, де користувачів як кіт наплакав, ефективніше захищати проблемну статтю, а не позбавляти користувача права редагувати будь-що.--日本地理 15:41, 28 вересня 2008 (UTC)\nЗвісно, що так. Але є особливі користувачі. Мені подобається принциповість Raider'а, я із симпатією ставлюся до цього користувача. Але він вибрав для себе не той проект. На жаль для нього, Вікіпедія заснована на тому, що принципово відмовилася від власного оцінювання подій, людей, а йому — кров із носу — хочеться грубою силою насадити власну оцінку, хоч ця оцінка має випливати з ретельно підібраних і перевірених фактів. --Amatorov 15:54, 28 вересня 2008 (UTC)\nУ данному випадку, окрім дій цього користувача війни редагувань у статті не відбувалося. Навіщо блокувати статтю з-за одного користувача та ще навколо однієї фрази? От якби там була війна декількох, тоді інша справа. Якщо кожний буде вперто пхати свою фразу туди, де нема консенсусу у нас буде анархія. Мусить бути якийсь порядок і повага до інших. --Гриць 15:57, 28 вересня 2008 (UTC)\nЦілком підтримую Гриця. Тим більше, що стаття номінована на добру. А захищену статтю доброю не оберуть.--Ahonc (обг.) 16:00, 28 вересня 2008 (UTC)\n2Amatorov. До особливих користувачів треба мати особливий підхід. Втім у блокуванні не бачу нічого особливого. В укрвікі фактично пишуть 10 осіб, ще 10 дискутують і підчищають статті. Решта — мертві душі. Райдер бере активну участь у житті укрвікі, тому виключення його з процесу її створення і покращення є сильним ударом по цій Вікіпедії. Мені здається, що захист однієї з 127 184 статей, набагато ефективніше ніж блокування на тиждень одного з 20 активних користувачів. Ви заблокували його і тут нічого не поробиш, але на майбутнє просив би вас по-особливому виважиніше підходити до активістів.\nАга, створює, і ті статті, як він сам пише, чесно передрані з Історичної енциклопедії, отже він свідомо додає статті, що порушують авторські права. Ось вам ще одна причина блокування. Окрім того, гляньте на журнал блокувань. Це вже його восьме (!) блокування. І висновків з попередніх блокувань він так і не зробив.--Ahonc (обг.) 16:32, 28 вересня 2008 (UTC)\n2Гриць. Навіщо блокувати статтю з-за одного користувача та ще навколо однієї фрази? → Щоб припинити війну редагувань і скерувати користувачів до обговорення або редагування інших статей. Райдер, при всій його непоступливості в питанні «агресії» у статті «Рос-груз. війна» та оригінальному характері, приносить користь створенням маленьких статей, робить коментарі в обговореннях різних статей, і покращує статистику вікіпедії.--日本地理 16:24, 28 вересня 2008 (UTC)\nНіхто не заперечує і не принижує його внеску до Вікіпедії, але правила однакові для всіх. Я теж можу впертися рогом у якусь одну фразу і чхати я хтів на всіх і на все бо я теж статті пишу. І що далі? Будемо змагатися, хто впертіший чи будемо шукати вихід та йти на компроміс? Я на компроміс пішов, хоча був проти тієї "агресії" сам написав цілий підрозділ про неї в тексті статті. Raider чхати хтів на мої компроміси та мої поступки, продовжував пхати ту фразу незважаючи ні на що. Чому мої права як члена цієї спільноти, який теж до речі пише статті, мусять бути гіршими ніж якогось іншого користувача? Мені здавалося, що тут зібралися дорослі люди, які можуть з повагою відноситися до інших і шукати шляхи виходу з конфліктних ситуацій. Якщо хтось не здатний зробити хоча б це, силою тут нікого не тримають. --Гриць 17:38, 28 вересня 2008 (UTC)\n2Ahonc....захищену статтю доброю не оберуть → Статтю і без захисту не оберуть доброю.--日本地理 16:24, 28 вересня 2008 (UTC)\nЗахистіть від анонімів будь ласка, бо він вважає, що його версія краща :( --Yakiv Glück 18:16, 30 вересня 2008 (UTC)\nЗроблено. --Amatorov 18:20, 30 вересня 2008 (UTC)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Обговорення_користувача:Amatorov/Архів06&oldid=2794160\nПовернутися на сторінку користувача «Amatorov/Архів06».\nОстаннє редагування: 4 липня 2009, 16:56\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:56, 4 липня 2009.


Гра Чарівний бутик Онлайн. Грати безкоштовно\nГра Чарівний бутик\nГрати в гру Чарівний бутик онлайн:\nОпис гри Чарівний бутик\nВи відкрили магазин в казковій країні і Вашими клієнтами є тільки чаклуни й відьми, а це дуже примхливі покупці! Потрібно виконувати всі їх вимоги швидко і тоді отримаєте гроші, які зможете витратити на оновлення в Вашому магазині. Більше грошей - краще оновлення! Граємо мишкою. І пам'ятайте - клієнт завжди правий! . Грати в гру Чарівний бутик онлайн.\nТехнічні характеристики гри Чарівний бутик\nГра Чарівний бутик додана: 18.03.2013\nУ гру зіграли: 4529 раз\nРейтинг гри: 4.38 з 5 (101 оцінок)\nІгри, схожі на гру Чарівний бутик\nСкачати гру Чарівний бутик\nВставити гру Чарівний бутик на свій сайт:\nЩоб вставити гру Чарівний бутик на свій сайт, скопіюйте цей код і вставте в html код свого сайту. Також якщо вам сподобалась гра Чарівний бутик , скопіюйте і відправте посилання своєму другові або всім своїм друзям, поділіться грою з усім світом!\nЗ грою Чарівний бутик , також грають в ігри:


На районі фільм 2018 дивитися українською мовою онлайн безкоштовно фільм в хорошій якості\nНа районі фільм 2018 фільм дивитися українською мовою онлайн безкоштовно\nРежисер: Ольга Зуєва\nАвтор сценарію: Ольга Зуєва\nРолі зіграли: Данило Козловський, Ілля Маланін, Олена Оболенська, Ангеліна Стречин, Ольга Зуєва, Андрій Амшінскій, Едгар Гизатуллин, Олександр Мізев, Володимир Хацкевич, Володимир Афанасьєв.\n«На районі» - новий драматичний фільм російського виробництва, в центрі подій якого виявилися два кращих друга - Вова і Кіса. Обидва так і не знайшли для себе толкового заняття. Працевлаштуватися в їхньому місті було досить непросто. Їм не хотілося вести нудну і одноманітну життя, жити від зарплати до зарплати, у всьому обмежуючи себе. Але у них не було ні освіти, ні будь-яких особливих навичок, тому про високооплачувану роботу можна було і не мріяти. Коли вони відчули гостру нестачу в грошах, довелося погоджуватися на будь-яку підвернувся роботу. Вова і Кіса не усвідомлювали, до яких наслідків це може призвести. Вони працювали на місцевого авторитета. З самого початку ідея такої роботи їм дуже сподобалася, адже це обіцяло їм пристойний заробіток і непоганий авторитет. Їх самооцінка підвищилася, адже тепер вони мали справу з крутими хлопцями. У них більше не було нестачі в коштах, і вони багато могли собі дозволити. Однак вже досить скоро вони пошкодують про це. Ейфорія незабаром розвіялась. Вова і Кіса ставали дорослішими і розуміли, що за всі свої діяння рано чи пізно доведеться розплачуватися. І швидше за все, розплата доведеться швидше, ніж вони думають. Скоро їх чекають серйозні неприємності. Авторитетний ватажок бандитів ставив перед ними непрості завдання, але головні герої справлялися з ними. Вони вбивали гроші з боржників, розбиралися з конкурентами, здійснювали своєрідний «захист» для підприємців. Часом їм доводилося виконувати самі незвичайні і несподівані доручення, наприклад, стежити за дівчиною боса. Їх ватажок був дуже недовірливим людиною і в кожному бачив небезпеку. Він не довіряв навіть жінці, з якою перебував у інтимних стосунках. Через роботу в досить екстремальних умовах і постійних стресів Вова і Кіса дорослішали швидше, ніж молоді люди їх віку. З кожним днем проблема відходу від такого способу життя ставала все гостріше. Вони хотіли зав'язати з такою діяльність, зажити нормальним життям, але не знали, як вибратися з цього замкнутого кола. Вони не наважувалися розповісти про своє рішення ватажкові, адже розуміли, що він може неправильно їх зрозуміти. Вони занадто багато знають, щоб авторитетний бандит так просто їх відпустив. Вова з кожним днем все сильніше хоче покинути банду. Що стосується Кіси, то він не проти такого існування і відтягує момент відходу. Між кращими друзями назріває серйозний конфлікт.\nКраїна і виробництво: Росія, DK Entertainment\nдивитися на районі фільм 2018 українською мовою онлайн в HD 720, 1080 якості безкоштовно\nНа районі фільм 2018 дивитися українською мовою онлайн безкоштовно в хорошій якості HD 720p 1080p повний фільм\nКатегорія : Російські фільми | переглядів : 1243 | | Рейтинг / 2 : 4.5 / 2\n3 Пилип (08.08.2018 22:12)\nНе бачу жодної причини, щоб зацікавитися цією новинкою. Данило Козловський, звичайно, популярний актор, і, можливо, ця картина збере певну кількість переглядом саме завдяки йому. Однак я вважаю, що він і так занадто часто мелькає на екрані і з'являється практично в кожному другому фільмі. Притому якогось унікального таланту я в ньому не бачу - НЕ бездарність, звичайно, але і нічого особливого. У трейлері звучала непогана музика. Однак ми не дивимося фільми тільки для того, щоб насолодитися двома-трьома хвилинами хорошого саундтрека. Що стосується всього іншого, то у цього фільму жодних шансів на успіх. Актори грають маловідомі, за винятком Козловського. Грають актори не дуже переконливо, включаючи Козловського. Сюжет абсолютно нецікавий, банальний і нудний. Двоє друзів встають на небезпечний шлях, пов'язують своє життя з криміналом. Один хоче змінити своє життя, інший всім задоволений. Як підсумок, сварки, зради, випробування тощо. Подібних сюжетів безліч. Тому фінал цілком передбачуваний. Не думаю, що Ольга Зуєва, на рахунку якої всього три короткометражки, настільки хороший режисер, що покаже щось незвичайне і оригінальне в цьому фільмі.\n2 Раїса (08.08.2018 22:11)\nЯ не часто дивлюся фільми в такому жанрі і з такою тематикою. Однак цей привернув мою увагу з двох причин. По-перше, Данило Козловський. Талановитий актор, один з кращих в своїй віковій категорії. Він працює з різними жанрами, перевтілюється в різні ролі. Тільки сліпий не помітить його таланту. По-друге, дуже хочеться подивитися фільм з такою тематикою в російських реаліях. Зазвичай таке чекаєш від американського кіно - бандитські угруповання, вибивання грошей з боржників і так далі. Я не бачила нічого подібного в російському кіно, і саме тому для мене це буде щось свіже і нове. Є, звичайно, і те, що явно може «потопити» цей фільм. І в першу чергу сценарій. Чи буде він настільки хороший, щоб «зачепити» і захопити глядача? Чи буде він досить цікавий і оригінальний? Ще одним підводним каменем для фільму може стати акторський склад. Данило Козловський, звичайно, професіонал своєї справи, але навіть він не здатний поодинці «витягнути» весь фільм. Його напарник - Ілля Маланін - не дуже відомий, на його рахунку всього кілька робіт, які ще не зарекомендували його, як хорошого актора. Що стосується решти акторського складу, то він і зовсім мені здався невідомим.\nРосійський кінематограф не перестає робити ставку на Данилу Козловського. Він миготить у багатьох фільмах, виконує найрізноманітніші ролі. Чи то в Росії дійсно немає хороших акторів, тому всюди знімається Козловський, то чи режисери намагаються по максимуму використовувати його популярність. Не можу не визнати, що в цьому фільмі він дійсно показав себе з нової сторони. Я не бачила його ще в подібній ролі, але виглядає він в ній цілком переконливо. Проте, не дивлячись на популярність і талант Козловського, мені все-таки в цьому фільмі більше запам'ятався Ілля Маланін. Актор молодий, початківець, але з великими перспективами на майбутнє. І він сам, і його персонаж здалися мені більш гідними уваги, ніж усіма улюблений Козловський. Особисто я порядком втомилася бачити його обличчя практично в кожній вітчизняної картині, починаючи від банальних комедій і мелодрам і закінчуючи історичними стрічками про вікінгів і так далі. Не те, щоб я сумнівалася в його таланті або ігнорувала його, просто часом, коли на екрані постійно бачиш одного і того ж актора, починає відчувати до нього деяку антипатію. З Козловським, на жаль, сталося саме це. Решта акторський склад мені невідомий, і в фільмі, здається, інші актори не особливо виділяються на тлі двох головних\nІнший світ 4 Пробудження


МОВЧАЗНЕ ЧИТАННЯ 10 КЛАС | Методичний портал ®\nЦю сумну розповідь про річку свого дитинства Іван Липовий вів два десятиліття тому, коли ми познайомилися в Рокитному й разом поїхали на його батьківщину. У Синяві народився, виріс, багато років працював землевпорядником рай сільгоспуправління, тож близькими й зрозумілими були йому болі Росі. Повз нас ледь рухалися машини, і ми бачили, як нелегко їм діставатися протилежного берега – гребля в ямах, вибоїнах.\n- Не тримається вода – просотується поміж камінням, – показував Іван Федорович. – Пам’ятаю ще ту, стару, греблю. Було – хоч яйце по ній коти! По обидва боки – шлюзи із ставками. У повінь їх піднімали, і все, що в кригу вмерзло, виривав з корінням, забирав льодохід. Річка глибока, багатоводна, тому млин навіть посуху працював. Ось корба на шлюзі ще збереглася – нею пропускали на лоток воду. Падала з висоти, крутила камені, вальні. Питльоване борошно мололи, олію били, гречку й просо шеретували. Поки не передали комбікормовому. І наче душу вийняли в старого трудівника: відвезли турбіни в металобрухт, підвели електроенергію… Ніхто вже за шлюзами не доглядає, не порає греблі. Не пригадую, коли й льодохід востаннє був. Як працював млин на воді, то й річка мала господаря: мірошники підтримували рівень – стежили, щоб стік був спокійний, урівноважений, щоб русло не замулювалося, не заростало. А перестав торохтіти жорнами млин – махнули рукою на Рось…\nІван Федорович уже давно на пенсії. Через двадцять років після нашої зустрічі я ж знову приїхав у Синяву – оглядаю залишки капітальної споруди. Скільки ще міг прислужитися водяний млин тутешньому селянинові! Невдовзі виповнилося б йому сто десять років. На жаль, не виповниться. Лише в добрих спогадах багатьох вдячних надросян старшого віку залишається це екологічне чисте мукомельне підприємство, до якого, мов на маленьке свято, вони завжди поспішали з клунками збіжжя.\nХто ж зупинив тебе, млинове колесо? Навіщо? Та й чи тільки в синяві заніміли жорна, що м’яко шамотіли по зерну, чи тільки тут обірвалася біла цівка свіжого млива? А в Трушках, Стеблеві, Богуславі, Синиці, Шамраївці, Хльорівці, десятках інших сіл понад Россю та її численними притоками?.. Про те, що їх було немало на берегах благословенних річок та річечок, знаємо з книг мудрого Івана Семеновича Нечуя-Левицького. Згадаймо-бо: «Водяні млини, попритулювавшись під зеленими вербами, крутять день і ніч чорними колесами» («Рибалка Панас Круть»).\n«… далі, вгору по Росі, чорніла гребля через Рось, через каміння, чорнів млин за річкою. За млином стояли вози з мливом, вештались люди, що застоювали черги в млині» («Гастролі»).\n«Серед села Роставиця входить у широкий ставок… На греблі знов у два рядки видивляються у воді дуже старі, товсті, дуплинасті верби, вкриваючи гіллям здоровий панський питель» (Микола Джеря»).\nЦитувати І. С. Нечуя-Левицького можна ще й ще. Однак чи слід? Не лише басейн тихоп-линної Росі – кожна бодай найменша річечка була багата на водяні млини, деревяні й камяні дива селянського зодчества. Дво- і триповерхові. Наливні, підливні … Сотні гребель, гаток мостили через Сейм, Псел, Тетерів, Ворсклу, Десну … Наприкінці ХІХ століття, коли забуксувала мукомельна промисловість Російської імперії, виручили річкові трудівники на багатьох українських річках. Доброї слави зажили по всій Європі гребле будівники (особливі «водяні люди», як їх називали), мірошники. Де тільки не їли хліба з борошна, змеленого чистою водою наших рік! Так, біля Ліверпуля підняли затонуле на початку минулого століття судно, а в його трюмі – мішки з мітками «Млини адмірала Абази». Стояли вони на Ятрані.\nМлини були символом українського села. Жива стихія – вода – давала селянинові не тільки свої дари, але й свою енергію, що перетворювала туге зерно на пухнасте борошно.\n«ОБІРВАЛАСЯ ЦІВКА БІЛОГО МЛИВА»\n1.\tСумну розповідь про річку свого дитинству вів:\nа) Іван Дубовий; б) Іван Липовий; в) Іван Ясенів; г) Іван Лісовий.\n2.\tЯк називається річка, що про неї розповідає землеупорядник?\nа) Случ; б) Роставиця; в) Рось; г) Ворскла.\n3.\tЯк передали обов’язки млина комбікормового заводові, то наче:\nа) убили річку; б) душу вийняли в старого трудівника;\nв) забрали в селян щастя; г) відібрали в селянина хліб.\n4.\tЯк працював млин на воді, то:\nа) річка мала господаря; б) селяни мали доволі хліба;\nв) селянин не голодував; г) вода в річці була солодша.\n5.\tДо млина люди поспішали, мов на:\nа) прощу; б) велике свято;\nв) маленьке свято; г) Великдень.\n6.\tНа водяні млини була багата:\nа) тільки Рось; б) Рось та її притоки;\nв) Десна та інші великі річки; г) кожна бодай найменша річечка.\n7.\t«Водяними людьми» називали:\nа) греблебудівників; б) мірошників;\nв) рибалок; г) човнярів.\n8.\tДе були знайдені мішки з українським борошном?\nа) Біля Парижа; б) біля Лондона;\nв) біля Ліверпуля; г) біля Гамбурга.\n9.\tРічка давала селянинові не тільки свої дари, але й свою:\nа) енергію; б) силу; в) воду; г) стихію.\n10.\tВизначте тему та головну думку тексту.\nСповідь, якої не було\nПрезентація "Сім чудес мого села"


Привітання Мирославі по імені | ВІТАННЯ\nВітання » З особистими подіями » Hа День Народження » Красиві привітання з Днем народження та Днем Ангела Мирослави\nКрасиві привітання з Днем народження та Днем Ангела Мирослави\nНа читання 3 хв Переглядів 314\nМирослава, бажаємо багато щастя,\nУ твій День народження ми тобі бажаємо,\nУлюблена наша Мирослава! Ти весь час у русі, скоро об’їдеш весь світ. Ми дуже раді, що це свято ми можемо відзначити з тобою і сказати, як ми тебе любимо! Ти чудова подруга, з тобою не буває нудно! Бажаємо тобі виконати всі свої мрії!\nМирославо, я вітаю тебе і хочу побажати бути славною і милою, чудовою і неповторною, коханою і бажаною, успішною і невтомною, впевненою і непереможною, наполегливою і цілеспрямованою, щасливою і чарівною.\nМирослава, вітаємо від душі!\nВ твій День народження, лише добра бажаємо!\nТобі бажаємо довго – довго жити,\nТебе красивіше, краще – ми не знаємо!\nНехай твоє життя, як синій океан\nБуде безбрежне і прекрасне!\nНехай човен життя мчить по хвилях,\nВід усієї душі бажаємо тобі щастя!\nУ Мирослави іменини,\nІ хочемо ми побажать,\nЗ Днем народження, Мирослава!\nВдома – затишок, тепло,\nБудь щасливою проблемам на зло.\nМирослава, бажаю удачі й щастя,\nТоді стіляться всі твої сподівання й мрії!\nВи прийміть,Мирославо, від нас,\nУ Мирослави – День народження!\nМирославо, у День ангела хочу побажати, щоб твій Ангел завжди тебе оберігав і допомагав тобі у всіх твоїх справах – домашніх і робочих, щоб всі твої починання були втілені в життя, щоб тобі завжди супроводжували удача, процвітання і успіх.\nМирославо, в цей день ти справляєш не свій День народження, а день народження свого Ангела. Я хочу привітати його з цією датою. Ну а тобі, я хочу побажати, щоб ви ніколи не розлучалися, щоб твій Ангел завжди знаходився за спиною, оберігаючи від усіх бід і напастей. Я бажаю тобі доброго і вірного помічника, який вкриє тебе від будь-якої негоди своїм крилом!\nМирославо, з Днем Ангела! Нехай твій хранитель закриває тебе крилом від усіх напастей, але не привчить безвольно плисти за течією. Бажаємо, щоб ти завжди зуміла розгледіти свій вірний шлях, справжніх друзів і справжню любов! А якщо печаль раптом постукає в твої двері, нехай твій Ангел навчить тебе літати, і твої дні наповняться захопленням, радістю і вірою в краще!


Антиалкогольна кампанія в Росії провалилася: горілку продають з вікон і через sms - Світ - TCH.ua\nІз запровадженням "сухого закону" вночі росіяни менше пити не стали © AFP\nСвіт 19 квітня 2011, 12:56\nЗапроваджений у регіонах РФ нічний "сухий закон" на практиці не діє: росіяни знайшли безліч способів не відмовляти собі у зайвій пляшці.\nАнтиалкогольна кампанія в Росії, яка була розпочата за ініціативою президента Дмитра Мєдвєдєва, ризикує стати провальною.\nЯк пишуть російські ЗМІ, обмеження на продаж спиртних напоїв в регіонах (до 23:00) не тільки не дали бажаного результату, але й сприяли розвитку тіньового ринку алкогольної продукції.\nТак, за даними "Російської газети", у Тулі горілку не тільки можна, але навіть дешевше придбати уночі у "тітки Чари" – так місцеві охрестили підпільних торговців алкоголем. Знайти точку, де торгують лівим товаром, як з'ясували журналісти, не надто складно. Півлітра коштує від 30 рублів. Ще дешевше можна купити самогон.\nТака ж ситуація у Ростові-на-Дону. Причому пляшки видають клієнтам просто з вікон будинків, з перших поверхів. Даних про закриття подібних точок і притягнення бабусь, які торгують спиртним, до відповідальності, практично немає. Мешканці кажуть, що навіть дільничні інспектори "закривають на це очі".\nУ Якутії міцний алкоголь навіть у ресторанах заборонено продавати з 20.00 до 14.00 наступного дня. Тож люди виходять зі становища легко – замовляють заздалегідь стільки, скільки, на їхню думку, зможуть випити. Заборонити вживати те, за що вже сплачено, ніхто не може.\nРозповсюджувачами алкоголю у російських регіонах є й багато таксистів. По-перше, багато з них знають місця у прилеглих селах, де женуть самогон. По-друге, в багатьох "у бардачку" захована пляшка-друга, які водій і продає за подвійну ціну.\nІнтернет, мобільний зв'язок теж залучені в справу забезпечення спиртним. Нещодавно на мобільні телефони Ульяновська стала приходити SMS-розсилка: "Алкоголь цілодобово". Замовлене по телефону спиртне доставляє кур'єр.\nА в Казані продавці зробили ставку на Інтернет. Набираєш в пошуковику "горілка на дом" і отримуєш на вибір посилання компаній, що займаються цілодобовою доставкою їжі. Відкриваєш першу-ліпшу - і одразу випливає сторінка меню із закусками. Тут можна знайти і креветки до пива, і огірочки до горілочки. Щоправда, найменувань самих спиртних напоїв і розцінок немає, але обізнані люди стверджують, що до закусок привезуть будь-який алкоголь.\nВлада РФ хоче вилікувати росіян від алкоголізму і діє за принципами СРСР\nУ низці міст запровадили "сухий закон" з 22.00-23.00 до 10 години ранку. Крім того, було введено цінове обмеження - стандартна пляшка з 1 січня 2010 року в легальному обороті не може коштувати дешевше 89 рублів.\nДо речі, приклад Росії вирішила наслідувати й Україна, де у великих містах намагаються запровадити заборони на продаж алкоголю вночі та заборонити продавати пиво у невеликих кіосках.


П е н т ок с и ф і л і н (P e n t ox i f y l l i n e) » Аптека - онлайн-довідник лікарських засобів\nП е н т ок с и ф і л і н (P e n t ox i f y l l i n e)\nміжнародна та хімічна назви: рentoxifyllinum;3,7-диметил-1-(5-оксогексил)-3,7-дигідро-1Н-пурин-2,6-діон;\nосновні фізико-хімічні властивості: прозорий безбарвний аболедь жовтуватий розчин;\nсклад: 1 мл розчину міститьпентоксифіліну - 20 мг; допоміжні речовини: натрію хлорид, вода дляін’єкцій.\nФармакотерапевтична група. Периферичнівазодилататори.\nКод АТС: С04АD03.\nфармакодинаміка. Механізм дії препаратупов’язують з пригніченням фосфодіестерази та накопиченням цАМФ у клітинахгладеньких м’язів судин, формених елементів крові, інших тканинах та органах.Препарат покращує мікроциркуляцію та реологічні властивості крові. Пентоксифілінзменшує в’язкість крові, має судинорозширювальну дію за рахунок підвищеннягнучкості еритроцитів, зменшення їх адгезії, зменшення агрегації тромбоцитів.Блокує аденозинові рецептори.\nфармакокінетика.Після парентерального застосування пентоксифілінрівномірно розподіляється в тканинах тіла. При внутрішньовенному введенні пікконцентрації препарату в крові досягається через 2 хвилини, через 4 години йогоконцентрація дорівнює практично нулю. Виділяється нирками (близько 94%),незначна кількість (приблизно 4 %) – з калом у вигляді метаболітів.\nПоказання для застосування. Препарат призначають внаступних випадках:порушення периферійного кровообігу; ішемічний церебральний інсульт;порушення кровопостачання мозку, яке виникаєвнаслідок атеросклерозу;дисциркуляторна енцефалопатія;трофічні порушення тканин і органів, що пов’язані зтромбозом артерій або вен, варікозним розширенням вен, відмороженням;діабетична ангіопатія;гостра передня ішемічна нейропатія;гостра недостатність кровообігу в сітківці тасудинній оболонці.\nСпосіб застосування та дози. Препарат вводятьвнутрішньовенно крапельно 1 - 2 рази на добу дорослим по 100 - 300 мгпентоксифіліну в 100 - 500 мл фізіологічного розчину. Швидкість інфузії – 100мг на годину. При необхідності добову дозу для дорослих можна підвищити до 400мг. Внутрішньоартеріально вводять 100 - 300 мг препарату, розведеного візотонічному розчині хлориду натрію до 20 - 50 мл, тривалість введення 10 - 50хвилин. Внутрішньом”язово дорослим вводять 1 - 2 рази на добу по 5 мл.Одноразова доза для підлітків на початку лікування – 0,2 г, через 1-2 тижні їїзнижують до 0,1 г.\nПобічна дія. Спостерігається впоодиноких випадках. Можливі: нудота, блювання, запаморочення, головний біль,тахікардія, гіперемія шкірних покривів, знервованість, сонливість або безсоння.Дуже рідко спостерігається підвищена ламкість нігтів, зміна маси тіла, набряки,кровотечі, пропасниця. При внутрішньовенному або внутрішньоартеріальномувведенні може статися зниження артеріального тиску.\nПротипоказання. Препарат протипоказаний пригострому інфаркті міокарду, масивних кровотечах, крововиливах у сітківку ока,дітям з геморагіями, при простій діабетичній або проліферувальній діабетичнійретинопатії. Відносними протипоказаннями є тяжке атеросклеротичне ураженнясудин головного мозку і серця, вагітність, лактація, тяжкі порушення серцевогоритму, вік до 14 років.\nВзаємодія з іншими лікарськимизасобами.Одночасний прийом препарату з гіпотензивними препаратами може призвести до підсиленнядії останніх. Препарат потенціює гіпоглікемізуючу дію інсуліну та пероральнихпротидіабетичних засобів. При одночасному застосуванні з гепарином тафібринолітичними препаратами можливе посилення протизсідної дії.\nПередозування. При передозуванніпрепарату можуть спостерігатися гіпотонія, судоми, сонливість, втратасвідомості, збудження, блювота кольору кавової гущі. Лікування симптоматичне (втому числі засоби щодо підтримки дихання та артеріального тиску).\nОсобливості застосування. Лікування необхіднопроводити під контролем артеріального тиску. Препарат можна застосовуватиодночасно з серцевими глікозидами у хворих на декомпенсовану серцевунедостатність.\nУмови та термін зберігання. Зберігати при температурідо +25˚ С, в захищеному від світла та недоступному для дітей місці. Термін придатності – 3 роки\nПереглядів: 783 Мітки препарату: Роздрукувати


Спільне Різдвяне послання Єрархів Української Греко-Католицької Церкви в Західній Європі :: КАТОЛИЧЕСКИЙ ОБОЗРЕВАТЕЛЬ - Информационный сайт портала MCI\nПроте ми не завжди вміємо ними жити. Хоч якою потужною є передсвяточна торговельна реклама, в глибині душі ми знаємо, що радості й миру нам купити не вдасться – їх не набути отим комерційним шляхом. І хоч як яскраво виблискують святкові ліхтарі, ми все одно схильні вдивлятися в чорні тіні, що падають від наших власних немочей, від тривог нашого середовища й загалом усього світу.\nНегативу ніколи не бракує. Господь це знає і з нами таїнственно наш неспокій поділяє. Що ми маємо під цим на увазі?\nБог з нами у нашій біді, Він бeре її на Себе і докорінно преображає у щастя. Народження Ісуса саме по собі було позначене різними фізичними та психологічними стресами. У біблійному описі появи Спасителя ми бачимо як велике очікування, так і різноплановий неспокій. Йосиф Обручник спочатку був шокований несподіваною вагітністю зарученої (Мт. 1, 18–21), а згодом заклопотаний важкою подорожжю, в яку вирушав з Марією, що ось-ось мала родити. Збентежена ангельським\nвітанням і вістю, що має стати матір’ю Сина Божого, після дев’яти місяців Марія не мала не те що належних пологових умовин, але навiть місця в заїзді. Богородиця приводила дитину на світ у стайні, серед господарських тварин (Лк. 1, 29). Волхви зі сходу довго блукали по світу, не знаючи, де знайти Месію (Мт. 2, 1–8), а поява ангела приголомшила пастухів (Лк. 2, 8–10). Здавалося б, які тут можуть бути уродини...\nТак само і ми сьогодні часто збентежені через різні особисті й родинні проблеми та несправедливість і насильство у світі. В непростих умовах еміграції, на чужині, інколи без належного притулку, не одна особа збита з пантелику парадоксами буття-життя. Глобальна економічна криза, збідніння багатьох і щораз глибша прірва між багатими й убогими, дедалі більша секуляризація, розбиті сім’ї, брак спільної мови між батьками і дітьми, соціальна та політична нестабільність у рідній Батьківщині не в одного з нас вселяють неспокій і проганяють сон.\nСаме для нас, невпевнених, постмодерно скептичних, в собі й між собою часто відчужених, Різдво приносить радикальну перспективу. Коли Марія, Йосиф, волхви та пастирі зрозуміли, Хто був той, що народився: Син Бога живого, Ісус Христос, ім’я якого Еммануїл, що означає: «З нами Бог!» (Велике Повечір’я), — їхні страх і неспокій перетворилися на велику, всеохопну, недвозначну втіху. Так і ми святкуємо Різдво, щоб зрозуміти, Хто до нас прийшов, Хто завітав у наш заклопотаний світ, щоб наш неспокій перетворити на мир і радість.\nЦе до Тебе Бог прийшов! Безмежний і водночас близький у любові—як дитя!\nНавіть якщо ми перебуваємо далеко від Батьківщини або рідних, навіть якщо ми ізольовані самі в собі, нам слід пам’ятати, що Церква Христова — це місце зустрічі і Батьківщина, яка збирає всіх у Христі, у тому, Хто гряде до нас таких, якими ми є. «З веління цісаря записувались люди, записались і ми, вірні, в ім’я Бога нашого, що став людиною» (Наславник вечірні в Навечір’я Різдва Христового). Тому коли збираємося в церкві, в колі християнської сім’ї, в молитві і вдячній коляді—ми вдома і на справжній Батьківщині. Ми тут пізнаємо Христа-Еммануїла при ламанні хліба (Лк. 24, 13–35), як і самі учні Ісусові пізнали, що «Христос родиться, щоб воскресити впалу колись людську природу» (тропар Навечір’я Різдва Христового).\nЗа закликом Папи Венедикта ХVI Вселенська Церква святкує «Рік Віри», щоб особливо спонукати християн наново навертатися до Господа, єдиного Спасителя світу (Motu proprio Porta Fidei [«Двері Віри»], 6). Святковий термін розпочався 11 жовтня 2012 року, в 20-ту річницю публікації Катехизму Католицької Церкви. Минулого року наша Церква представила свій власний Катехизм для українських греко-католиків. Глава і Отець нашої Церкви, Блаженніший Святослав, гаряче заохочує всіх вірних уважно прочитати цей Катехизм, який впроваджує нас у таїнство Різдва.\nРіздво Христове, Рік Віри та Катехизм повинні мати конкретне відношення до нашого щоденного життя. Як Син Божий воплотився, так і ми не біймося сьогодні воплотити вашу віру в Христа у наші добрі діла, в любов до ближнього і особливо любов до Бога через спільну молитву в церкві й родині, щоденне читання Святого Письма та часту участь у Святих Таїнствах, зокрема у сповіді та гідному прийнятті Святого Причастя. Так Різдво повторюється, сам Ісус Христос стає присутнім у нашому житті, і ми стаємо носіями Христа нашим ближнім і довкіллю.\nПам’ятаючи про повноту звершеного Таїнства: про хрест, гріб, триденне воскресіння, вознесіння на небеса, сидіння праворуч Бога, другий і славний прихід Христа (анафора Божественної Літургії св. Івана Золотоустого), — очікуймо народження нашого Господа з радістю і воздаваймо Йому хвалу з веселими співами і колядами. Хай обереже вас Христос від усякого лиха! Нехай преображає Він нашу тривогу і веде за Собою «від слави до слави» (2 Кор. 3, 18), щоб наш спів з’єднався з піснею ангелів: «Слава на висотах Богові і на землі мир!».\nЗі щирою любов’ю обіймаємо вас і вітаємо:\n8 грудня 2012 р. Б.\nВ празник св. Климентія, папи римського\nАпостольський Екзарх Німеччини і Скандинавії\nАпостольський Екзарх Великобританії, Апостольський візитатор в Ірландії\nАпостольський Екзарх Франції, делегат у Бельгії, Нідерландах, Люксембурзі та Швайцарії\nТеги: ОбществоУГКЦВеликобританияГолландияИрландияИспанияИталияЛюксембургГерманияСкандинавияФранцияШвейцарияБорис Гудзяквладыка Глеб Лончинавладыка Дионисий Ляховичвладика Петро Крик


"Середньовічна" весілля в дусі лицарського турніру\nОрганізація середньовічного весілля\nЗ чого ж почати підготовку до одруження в такому незвичайному стилі? У першу чергу потрібно визначитися з місцем для організації святкового банкету.\nТак як для проведення більшої частини заходу знадобляться досить великі площі і бажано під відкритим небом, весілля найкраще призначити на літній час року. Чудово, якщо вдасться знайти та орендувати будинок або котедж, збудований у стилі ренесанс. Проте в якості альтернативи підійде і ресторан, стилізований під середні століття. Такі місця дозволять створити прекрасні фотографії з участю молодих і їх гостей. Так само молодята можуть заглянути в який-небудь підходящий музей.\nНа середньовічній весіллі відвідування загсу небажано, краще всього для збереження атмосфери середньовіччя проводити одруження прямо в місці банкету, скориставшись послугами виїзної реєстрації.\nЩо стосується весільного меню, то основну його частину мають становити мясні страви – запечене мясо або птицю, а інші страви повинні бути просто вишуканими, смачними та європейськими.\nОсобливий колорит на такому весіллі повинні створювати костюми гостей і молодят. Тому необхідно заздалегідь попередити всіх запрошених про тематиці свята. Однак, якщо гість все ж не підготувався належним чином, прийшовши на весілля, йому може бути вручений заздалегідь заготовлений предмет середньовічної одягу. Для чоловіків підійдуть крислатий капелюх з пером, плащ з перевязом і шпага, а для жінок – невелика діадема, віяло або капелюшок.\nВзагалі ідеї для створення індивідуальних нарядів можна взяти з репродукцій старовинних картин або вивчивши відповідну літературу і переглянувши фільми про середньовічних часах, яких в даний час предостатньо.\nСценарій та розваги\nПо прибутті молодої пари на місце торжества її обовязково повинна зустрічати свита гостей-вірнопідданих в своїх чудових костюмах під захоплені оплески, підбадьорливі крики і фанфари. Попереду нареченого і нареченої можна пустити двох малюків, які буду устеляти їхню дорогу до шлюбу пелюстками квітів.\nДля особливого ефекту і за стародавнім звичаєм потрібно підготувати два герба, які будуть представляти сімї нареченого і нареченої. Рідні з обох сторін повинні тримати їх в руках до початку церемонії одруження, а потім передати їх молодятам в знак зєднання пологів.\nПісля завершення церемонії тепер вже чоловік і дружина повинні запросити гостей до столу і станцювати для них свій перший танець, заздалегідь разученный, що представляє собою повільний танець середньовічних дами та кавалера. Музика, яка звучить при цьому і звичайно протягом усього свята має бути співзвучною епосі середньовіччя. Якщо вдасться запросити на весілля музикантів, що було б ідеальним, можна запропонувати їм надіти тематичні костюми.\nКрім музикантів розважити гостей допоможуть факіри, ілюзіоністи і клоуни в костюмах середньовічних блазнів. Обовязково потрібно провести лицарський турнір серед чоловічої частини гостей, на якому вони будуть битися одягнені в обладунки з допомогою бутафорських мечів і щитів. Крім цього лицарі можуть позмагатися у стрільбі з лука, а їх прекрасні дами спостерігати за подіями і підтримувати своїх коханих оваціями. В кінці свята можна вибрати гостей з самими вдалими костюмами і нагородити їх памятними сувенірами.\nЗагалом, якщо майбутні молодята не пошкодують сил і фантазії при організації свого свята, він, безумовно, принесе величезне задоволення всім присутнім на ній.\nЯкою косметикою не можна ділитися ні при яких умовах?\nНагородження 2008 18


Підвищення заробітків, піковий тариф, бонуси | Uber\nПікові коефіцієнти та бонусні виплати\n#Бонусні виплати #Гарантований множник #Піковий коефіцієнт\nБонусна система Uber націлена на оптимізацію вашого заробітку. Обирайте відповідний час для роботи та заробляйте більше з Uber!\nЩО ТАКЕ БОНУСНІ ВИПЛАТИ І УМОВИ ЇХ ОТРИМАННЯ\nОтже, бонусні пропозиції для водіїв можуть відрізнятися кожного окремого тижня. Вони залежать від багатьох факторів, а саме: як часто ви їздите, вашого часу перебування за кермом, коли та куди ви їздите, також наш прогноз щодо попиту на послуги. Ви завжди можете переглянути активні та майбутні промоакції від Uber у своєму додатку, натиснувши Доходи > Промоакції.\nЩО ТАКЕ БОНУСНІ ВИПЛАТИ ЗА ВИКОНАНІ ПОЇЗДКИ\nДля того, щоб ознайомитись з інформацією про умови бонусної програми, зайдіть в розділ Заробіток > Промоакції > Бонусна ціль. Даний розділ містить інформацію про умови бонусної програми на поточний період, а саме: кількість поїздок, які необхідно виконати, а також відсоток прийнятих і виконаних поїздок.\nБудь ласка, зверніть увагу, що поїздка відповідає умовам промоакції, якщо пасажир успішно доставлений з місця посадки до пункту призначення. Якщо поїздка відміняється вами або пасажиром, промоакція на неї не поширюється.\nУмовами нарахування гарантованого множника є:\nСтатус поїздки “завершено”. Будь ласка, зверніть увагу, що всі поїздки, які мають статус "скасовано", не входять у число здійснених вами.\nМісце запиту поїздки пасажиром знаходиться в зоні дії гарантованого множнику.\nЩО ТАКЕ ПІКОВИЙ КОЕФІЦІЄНТ\nКоли зростає попит на поїздки, їх вартість може збільшуватися, щоб пасажири, яким необхідний автомобіль, гарантовано могли його викликати. При виході на лінію, райони з підвищеним попитом виділяються кольором на карті. Більш темний колір означає більш високий попит на поїздки.\nКОЛИ ЗАСТОСОВУЄТЬСЯ ГАРАНТОВАНИЙ МНОЖНИК BOOST АБО ПІКОВИЙ КОЕФІЦІЄНТ\nЗверніть увагу, що при одночасному застосуванні до поїздки пікового коефіцієнта і множника Boost, підвищення вартості поїздки для пасажира за рахунок пікового коефіцієнта означає часткову оплату пасажиром гарантованого підвищення вартості поїздки. У таких поїздках множник Boost нараховується, виходячи з різниці між піковим коефіцієнтом і Boost коефіцієнтом. В умовах бонусної програми повідомлялося, що коли піковий коефіцієнт і Boost однакові або ж Boost менший, ніж піковий коефіцієнт - застосовується лише піковий коефіцієнт.


Мацєревич на збройному ярмарку: Тут присутня еліта польської армії та молоді - Польське Радіо\nTaras Andrukhovych 01.06.2017 18:45\nВ Оструді стартувала виставка-ярмарок збройної і оборонної промисловості Pro Defence\nМіністр національної оборони Польщі Антоні Мацєревич (ліворуч) на виставці-ярмарку Pro DefencePAP/Tomasz Waszczuk\nПольська армія і польська збройна промисловість розвиваються спільно з Польщею, оскільки поляки готові докладати багато зусиль для гарантування національної безпеки. Про це в Оструді на півночі Польщі, де проходить щорічна виставка-ярмарок збройної промисловості Pro Defence, заявив міністр національної оборони Польщі Антоні Мацєревич.\nОчільник оборонного відомства Польщі наголосив, що крім модернізації і технічного переозброєння польської армії, важливе значення для зміцнення національної безпеки має навчання основам військової справи молодих поляків, а також утворення добровольчого формування Військ територіальної оборони (WOT).\n«Цей ярмарок поєднує в собі три найважливіші компоненти: військо, молодь та економічне зростання Польщі», - сказав міністр. Як додав він, на виставці є «еліта польської армії» та «еліта польської молоді».\nМацєревич зауважив, що на ярмарок прибули ті, «хто вирішили за покликом серця та у патріотичному пориві зміцнити польську армію, польську оборону, показати, що польська молодь не тільки патріотична, але також хоче нарощувати польську силу».\nКрім того, міністр звернув увагу на успішне впровадження у життя постанов минулорічного варшавського саміту НАТО, а відтак на території Польщі розгорнуто військові підрозділи США, Великобританії та Румунії. У свою чергу, польські військовослужбовці несуть службу в Латвії та Румунії.\nВиставка-ярмарок збройної промисловості Pro Defence проходить в Оструді вдруге. У цьому році на території площею 50 тисяч квадратних метрів приблизно 120 компаній демонструють військову техніку та обладнання, а також новітні розробки в сфері високих технологій військового призначення.\nКрім того, в програму Pro Defence включені науково-практичні конференції, в яких візьмуть участь представники оборонної промисловості, експерти, військові аташе країн-членів НАТО. Поруч з виставковим центром відкрився молодіжний табір учнів кадетських класів з усієї Польщі.\ntags: Антоні Мацєревич, армія, виставка, зброя, молодь, оборона, Польща, промисловість, ярмарок


Скіпальський: Влада "не помічає" 2000 безробітних, які просять про допомогу\n21 Квiтня, 2016 17:03\nЕкс-заступник голови СБУ занепокоєний тим, що українські можновладці турбуються про громадян лиш декларативно.\nГенерал-лейтенант Олександр Скіпальський, родоначальник української контррозвідки, двічі заступник голови СБУ, голова Спілки офіцерів України в інтерв’ю виданню "Обозреватель" прокоментував рейдерське захоплення Житомирської кондитерської фабрики ТДВ "ЖЛ".\nСкіпальський звинувачує у ситуації, що склалася навколо підприємства, вище керівництво держави.\n"Президент декларує, що він їде у Львів, турбуючись, що японці там відкривають завод і дві тисячі робочих місць. А тут під носом фабрика не працює. І ніхто не бачить. Головне, що причина є – це діяльність і депутатів, і влади", – зазначає він.\nСкіпальський підкреслює, що йдеться про ті ж дві тисячі робочих місць для українських громадян, які було втрачено внаслідок бездіяльності влади.\nТакож він наголосив на незаконності дій поліції, яка уклала з рейдерами договір на охорону фабрики, попри судове рішення щодо неправомірної діяльності останніх. Усе це відбувається з відома міністра МВС Арсена Авакова та керівництва Національної поліції.\nГенерал-лейтенант додав, що зазначена ситуація є лиш одним епізодом серед безлічі подібних випадків рейдерства, які констатуються по всій Україні.\nНагадаємо, працівники Житомирської кондфабрики ТДВ "ЖЛ" вже п’ятий місяць протистоять рейдерам, які захопили їхнє підприємство. Зокрема розпочато збір підписів під петицією президенту Порошенку з проханням втрутитися в ситуацію.\nОднак наразі журналістами UA1 з’ясовано, що цей канал зв’язку з главою держави не діє – голоси підписувачів просто не реєструються на сайті. Коментарів з цього приводу в Адміністрації президента отримати не вдалося.\nТеги : Порошенко Арсен Аваков Скіпальський рейдерське захоплення «ЖЛ»


МОЯ РЕВОЛЮЦІЯ [Випуск № 1246]\nПочати найтяжче. У будь-якій справі, і писання спогадів - не виняток. Особливо, коли історія, яку хочеш розповісти, загубила свій початок десь дуже далеко, а до кінця ще не добігла. Все нижче написане - спроба зберегти спогад для майбутніх поколінь, погляд зсередини на події, про які будуть писати в підручниках під назвою «Історія України», посвята як тим героям, які не повернулись додому, так і тим, хто залишився живим і загартував свій дух для подальшої боротьби. Ну, почнемо.... В історії Євромайдану, за всю його недовгу історію було безліч «останніх шансів», починаючи щонедільними віче і закінчуючи чи не кожним виходом протестувальників в сторону Верховних Рад, Генпрокуратур та інших оплотів того сумнозвісного режиму, якого ми всі так хотіли позбутись. Тому, прочитавши про «останній шанс» 18 лютого, я не особливо надихнувся, скажу більше - в момент ознайомлення з черговим планом розхитування того самого режиму, мій вираз обличчя був досить скептичним. В контексті очікування того, хто візьме на себе відповідальність за озброєння народу і підняття його на реальну боротьбу, заклик до чергової «мирної демонстрації» не сприймався. Тому і було прийняте рішення присвятити початок тижня суворим робочим будням, залишившись в мирному і комфортному Тернополі.\nРанок 18 лютого розпочався, як завжди, з перечитування УП. Є в мене така традиція - не розпочинати справи раніше 10 ранку. Почекати, поки потенційні клієнти і партнери добре прокинуться, прийдуть в себе - хто після міцного сну, хто після нічних пригод.... Тому з 9 до 10 ранку у мене час ознайомлення з свіжими новинами.\nКолона сформувалась... Колона вирушила... Колона просувається... Вже й десята ранку, але партнери і потенційні клієнти ідуть лісом. Перші сутички, з'являються повідомлення про перших вбитих і покалічених. Один за одним з’являються записи вуличних боїв, кількість вбитих і поранених збільшується... Захопили Маріїнку... Беркут кидає гранати з дахів... Підпалили офіс регіоналів... Відступили з Маріїнки... Важко передати всю мою ненависть в ці моменти. Причому до ментів і провладних бандитів в другу чергу. У першу - до самого себе. За те, що не там. За те, що змарнував таки останній «останній шанс». Далі - сумбурні пошуки того, хто завезе мене туди ВЖЕ і НЕГАЙНО, пости в соцмережах а-ля «шукаю, хто їде у Київ»... Все без результатів. Розуміючи, що вже і негайно не вийде, йду в координаційний намет на Театральному майдані і записуюсь на черговий автобус. В очах координаторів - занепокоєння, дивляться, як на потенційного самовбивцю і пропонують підійти на 18 годину. До того часу я вже змирився, що їду до Києва без компанії, та й цей факт не особливо мене хвилював з самого початку. Тому ще більш приємно було зустріти при вході в намет старого знайомого, з яким не один рік відточували навики в Характернику. Як не крути, а завжди вважав, що добро повинно бути з кулаками ...\nКілька хвилин розмов по телефону з шефом - і Вася готовий їхати разом зі мною. Домовились про зустріч за кілька хвилин до 18. Потім - дорога додому, збирання рюкзака, спроба підзарядити телефон. Як на зло, зарядка відмовляється працювати і батареї залишається аж цілих 34%. Проклявши компанію Apple, разом з її Itunes-ами і іншими породженнями пекельної гієни, спускаюсь до таксі. В котрий раз переконуюсь, що країна поділяється на кілька категорій людей, котрі живуть в паралельних одна до одної реальностях. В час, коли за якихось 500 км гинуть співвітчизники, котрих нелюди забивають до смерті, таксист намагається говорити про якісь буденні речі і виказати своє відношення до глобальних подій з точки зору «ну, мені дітей потрібно годувати». Стараюсь бути максимально стриманим, хоча бажання вдатись до нецензурної лексики дуже сильне. Ще кілька хвилин - і я знову біля намету. Вася на місці, заходимо відмітитись, що ми вже є. Літній чоловік намагається пояснити куди, ми їдемо і обмалювати всі невтішні перспективи, але замість серйозної реакції отримує в відповідь іронію і запевнення «потусити на дискотеці ще й за нього». Вже давно було помічено, що в ризикових ситуаціях в мене загострюється почуття гумору, таке недоречне для більшості з гомосапіенсів. Часто це викликає неприємне здивування з сторони оточуючих, а воно, в свою чергу, викликає у мене ще більше іронії. Тим часом під наметом іде мітинг. Стараюсь якомога глибше натягнути на голову капюшон - всюди камери місцевого телебачення, а в такій непевній ситуації світити своїм обличчям, за яким ззаду стирчить з рюкзака бейсбольна біта не дуже хочеться. Ловлю себе на думці, що виглядаю як ніндзя-черепашка, посміхаюсь сам до себе... Мітинг починає співати Гімн, всі знімають головні убори, я знімаю капюшон, і за сумнозвісним законом підлості камера повертається до намету, тобто у мою сторону. Розуміючи, що показувати оператору кулаки під час виконання Гімну - признак поганого тону, терпляче стою, в надії, що все-таки вся ця авантюра закінчиться успішно і цей відеозапис не стане доказом проти мене по одній з тих статей Кримінального Кодексу, які, окрім іншого, не передбачають амністію. Тим часом, нас повідомляють, що поїдемо ми не з основною групою, а трохи раніше, на бусі, як супроводжуючі вантажу з медикаментами. Почуття власної значимості радіє такому розвитку подій, все-таки приїхати з підкріпленням і ліками - це ще краще, ніж приїхати просто з підкріпленням. Залишилось тільки виїхати, тоді всередині з'явиться відчуття типу «процес запущено!», а виїзд все відкладають і відкладають. «Почекайте півгодини»... «Почекайте годину»... Нервую, але розумію, що важелів впливу на ситуацію в мене немає. Дзвінок від дружини... «Йду на косметичні процедури в центрі, тут, на Театральному, стільки людей!» Розумію, що вона - десь поряд, стараюсь прилаштуватись якомога непомітніше, про мій маршрут вона все ще не в курсі. Сльози прощання і впрошування залишитись - це все, звичайно, романтично, але якось хочеться обійтись без цих формальностей.\nХвилин за 20 до чергового часу від’їзду з сторони вулиці Чорновола починають чутись кричалки ультрасів. Ще кілька хвилин - і на площі з'являється немаленька ватага - чоловік 40. Навіть крізь балаклави зрозуміло, що більшості персонажів нема і 18-ти років, тому спочатку скептично оцінюю шанси цієї банди на будь-яку радикалізацію ситуації. Лунають заклики йти захоплювати міліцію, але все-таки зупинились на поверненні Обласної адміністрації в руки народу. Ціль поставлено - і в числі очільників колони вже бачу вищезгаданого Василя, а також нашого спільного друзяку Володимира, який всім своїм життям втілює ідею про те, що добро не тільки повинно бути з кулаками, а й використовувати їх при першій зручній можливості. Підсилившись по дорозі кількома особами з УНСОвськими нашивками колона починає рух до облради. Підбігаю до Васі, нагадую, що наша головна ціль - поїздка в Київ. У відповідь - хитра посмішка і коротке: «Ми все встигнемо».


Звіт про діяльність УКУ в часі війни: 1,18 млн. доларів – внесок університету для перемоги України за перший місяць - УКУ\nЗвіт про діяльність УКУ в часі війни: 1,18 млн. доларів – внесок…\nЗвіт про діяльність УКУ в часі війни: 1,18 млн. доларів – внесок університету для перемоги України за перший місяць\n1,18 млн. доларів – внесок УКУ для перемоги України за місяць війни.\n«Я не бачу у ваших очах втоми. Навпаки – активність зростає»\nЗі звернення до спільноти УКУ ректора УКУ о. Богдана Праха, 25.03.2022 р.Б.\n8 років війни росії проти України. Місяць від повномасштабного вторгнення росії на територію суверенної держави. Місяць від того часу, коли цілий світ, з волі скаженого диктатора та з мовчазного потурання тотальної більшості російського суспільства, постав перед найбільшим історичним викликом останніх десятиліть. Вже місяць відтоді, коли спокійні дні і ночі в Україні переплелися з тривожними сиренами, вибухами снарядів, сльозами болю та втратами для мільйонів її громадян. Сьогодні для нас, українців, не існує напіввідповідей і половинчастих рішень – лише беззастережна і віддана боротьба супроти російського вторгнення є шансом залишатися собою і зберегти нашу державу. Це той момент, коли шекспірівське «Бути чи не бути» набирає сакрального змісту для цілої нашої країни і цілого цивілізованого світу. Україна і українці вже зараз зробили потужну революцію у цілому світі. І саме сьогодні формується новий порядок у світі, на жаль, ціною великої жертви українців.\nУ цій боротьбі існують тисячі фронтів – найголовніша боротьба іде на лінії військового зіткнення. Українська армія вже цілий місяць вдень і вночі героїчно захищає нашу землю від російського окупанта. А мільйони українців працюють в тилу: кожен із нас веде свою щоденну боротьбу супроти ворога. Свій шлях війни проходить й Український католицький університет – зусиллями викладачів, працівників, студентів та з неймовірною підтримкою друзів та благодійників з цілого світу вибудовуючи спільний шлях до нашої майбутньої перемоги.\nЗавчасно, за кілька тижнів до повномасштабного вторгнення, в університеті був сформовано оперативний штаб УКУ, метою якого стало забезпечення стійкості, безпеки існування та випрацювання різних сценаріїв діяльності нашої установи в умовах війни. Саме штаб у співпраці з керівниками академічних та адміністративних підрозділів університету забезпечує сьогодні ефективну роботу та боротьбу університету. Про них піде мова далі.\nГуманітарний фронт УКУ\nЗ 2014 року і дотепер в УКУ діє волонтерська ініціатива “Волонтерська Сотня”, яка активно допомагає військовим, їхнім родинам та цивільним мешканцям у зоні конфлікту. До цієї ініціативної групи входять працівники та студенти університету. За місяць війни “Волонтерська сотня” допомогла забезпечити медикаментами та медичним обладнанням шпиталі у Чернігові, Сумах, Миколаєві, Харкові, Запоріжжі та ін, а також мобільні медичні підрозділи в зонах бойових дій. Волонтерська ініціатива тісно співпрацює з благодійним фондом Caritas та низкою релігійних громад щодо питань доставки медикаментів, продуктів довготривалого зберігання, одягу, засобів гігієни до логічних центрів у Полтаві та Черкасах. З цим місць речі першої необхідності передаються до сусідніх областей та районів, наближених до ліній фронту: Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської. На даний момент діяльність “Волонтерської Сотні” є фактично об’єднана з ініціативами Волонтерського центру УКУ, який був започаткований одразу після 24 лютого.\nВпродовж перших трьох днів з часу повномасштабного вторгнення росії, студентами та працівниками університету було створено Волонтерський центр для забезпечення гуманітарною допомогою тих, хто в потребі. Так було напрацьовано алгоритм роботи, налагоджено механізм отримання допомоги як з-за кордону (Польща, Франція, Іспанія, Німеччина, Австрія та Італія), так і від місцевих підприємців та добродіїв, узгоджено процес сортування та обліку отриманого, запущено процес опрацювання та логістику виконання запитів на допомогу.\nПідтримка для переселенців та ЗСУ надходила активно з різних куточків світу.\n«Я дивився новини про те, як росія напала на Україну, і зрозумів, що не маю права сидіти склавши руки», – каже Крістоф Марсе (Christophe Marse), який приїхав до Львова своїм мікроавтобусом з Франції і привіз гуманітарну допомогу вагою понад 1 тонну.\nЗа місяць роботи було прийнято допомогу з 3-х вантажних фур, близько 32 мікроавтобусів та понад 50 легкових авто. Студентським волонтерським центром опрацьовано 265 запитів від військових, волонтерів, цивільних у потребі, госпіталів.\nНадіслано понад 25 тонн різної допомоги в 27 міст України, серед яких міста на лінії вогню: Київ, Суми, Чернігів, Миколаїв, Одеса, Запоріжжя, Сєвєродонецьк, Вінниця, Черкаси, Дніпро, Гостомель, Житомир, Южноукраїнськ, Попасна, Бахмут, Кропивницький та інші.\nДо роботи Центру долучилось майже 100 волонтерів, які здебільшого є студентами УКУ.\n«Для мене дуже сильно зараз змінився сенс, який я вкладаю в кожну зі своїх діяльностей. Адже зараз найбільше, що хочеться – це допомогти Україні. Кожна справа, за яку я зараз берусь, у візіонерській перспективі має місію певним чином послужити для теперішнього або майбутнього України», – ділиться Дарина Колмик, студентка 3-го курсу програми «Соціологія».\nЩе однією важливою складовою гуманітарного фронту УКУ стали такі студентські ініціативи:\n– плетіння маскувальних сіток (сплетено 60 сіток, залучено понад 200 волонтерів);\n– майстерня написання листів військовим (відправлено понад 1000 листів);\nЛистівки для військових від студентів УКУ. Фото: Fiora Garenzi\n– майстерня випічки для військових (відправлено понад 200 кг випічки);\n– дитяча кімната для дітей переселенців (залучено близько 30 дітей, з якими займаються 22 волонтери).\nПлетіння маскувальних сіток в УКУ\nБагато студентів та працівників університету є активними у роботі інших гуманітарних ініціатив у Львові. Тут і волонтерська кухня (приготування їжі для тих, хто у потребі, військовим на фронт), і допомога з переселенцями на вокзалі, і робота у волонтерських центрах при районних адміністраціях тощо.\nПоміж іншим, Український католицький університет надає фінансову підтримку для логістичних процесів громадської ініціативи Save Ukraine UA, яка займається забезпеченням гуманітарної допомоги мешканцям Києва та Харкова, та у партнерстві з Українською освітньою платформою – для забезпечення засобами індивідуального захисту осіб, що знаходяться у зоні бойових дій.\nМедичний фронт УКУ\nВ університеті сформований та діє штаб працівників і студентів, які допомагають забезпечити медикаментами та медичними товарами як військові та цивільні госпіталі в містах України, так й окремих осіб-переселенців, постраждалих в часі війни.\nМіжнародний волонтерський фронт: швидкі, які поїдуть у гарячі точки війни\nСпільно з партнерами університету, логістичною компанією «Регно» та благодійним фондом «Крила Надії» було придбано та передано медикаменти у госпіталі таких міст: Київ, Дніпро, Одеса, Вінниця, Львів та ін, а також забезпечено засобами тактичної медицини найбільш гарячі точки країни. На це, завдяки нашим благодійникам, університет зумів виділити понад 23 млн. грн. (785 072 дол. США).\nЧерез Студентський волонтерський центр відбувається точкова допомога з постачанням медикаментів, де організаціями-отримувачами виступають Госпітальєри, Червоний Хрест, Київський Охматдит, Пацієнти України.\nВ університетських приміщеннях розмістилися дві міжнародні команди медичних фахівців\nУКУ долучається до допомоги людям з особливими потребами (у співпраці з громадською організацією «Рівні можливості для всіх» та навчально-реабілітаційним центром «Джерело»), дітям (організація Care in Action) та волонтерам, які займаються підтримкою людей похилого віку.\nВ університетських приміщеннях розмістилися дві міжнародні команди медичних фахівців зі США та Канади, а також Сполученого Королівства, які приїхали допомогти українцям, які страждають від війни.\nКоманда Rubicon складається з 22 фахівців. Це мобільний медичний підрозділ Всесвітньої організації охорони здоров’я, серед яких є шість лікарів, а також медичний персонал: медсестри, фельдшери тощо. Оперативний штаб команди забезпечує потреби людей у медичній опіці, особливо вимушено переселених осіб.\nКоманда медичного фонду SMART Medical Aid зі Сполученого Королівства, яка зараз перебуває у Львові, налічує 15 осіб. У роботі медичним фахівцям допомагають волонтери – студенти УКУ. SMART Medical Aid працює над постачанням медичної допомоги для України, а також проводить тренінги з тактичної медицини.\nУКУ тісно співпрацює з фондом ЮНІСЕФ, який надає допомогу внутрішньо переміщеним особам, які проживають в університеті, монастирях, притулках, а також підтримує функціонування перинатальних центрів, зокрема, у Львові та Харкові.\nМедійний фронт УКУ\nЗ першого дня війни УКУ розпочав активну роботу на медійному полі бою. Було створено окрему вебсторінку для збору та збереження інформації про роботу університету в час війни, де на щоденній основі висвітлюється інформація про всі проєкти, ініційовані та здійснювані Університетом, а також актуальна інформація про війну в Україні англійською мовою.\nЗа перший місяць з часу початку війни УКУ випустив та опублікував 15 звернень (statements) до світової спільноти щодо російської агресії проти нашої країни та 92 новини про поточну ситуацію в Україні англійською мовою. Ми активно розсилаємо ці звернення нашим академічним партнерам, друзям по всьому світу.\nСтуденти школи журналістики та комунікацій\nСеред сотні різних матеріалів та інтерв’ю, які з’явилися в незалежних міжнародних медіа та у соціальних мережах, особливої уваги заслуговують промови Митрополита Філадельфійської архиєпархії УГКЦ, президента УКУ Владики Бориса Ґудзяка, звернення ректора УКУ отця Богдана Праха, статті першого проректора УКУ Тараса Добка, виступи проректора з питань призначення та місії УКУ Мирослава Мариновича, тексти проректора з академічних питань та інтернаціоналізації УКУ Дмитра Шеренговського, статті та виступи професора УКУ Ярослава Грицака, лекції професорів та викладачів УКУ Юрія Підлісного, Олександра Зайцева, Анастасії Широкої та інших.\nЗавдяки співпраці Школи журналістики і комунікацій УКУ з відділом інформації та маркетингу протягом місяця на сайті університету було опубліковано понад 100 різних текстових та відеоматеріалів англійською мовою, а також створено 50 інфографік та візуалізацій з результатами військових злочинів ворога, звітами волонтерського центру та практичними порадами, вкрай необхідними під час війни.\nДмитро Шеренговський, проректор УКУ з академічних питань\n«Разом із одногрупниками ми працюємо над створенням контенту для соцмереж та сайту Українського католицького університету, а також щодня комунікуємо із закордонною аудиторією. Так, на практиці ми не лише вчимося доносити до наших європейських друзів правдиву інформацію про поточний стан в Україні та університеті в умовах війни, а й залучаємо фінансову та матеріальну допомогу для армії», – каже студентка Школи журналістики та комунікацій Ніна Бондар.\nКрім того, студенти Школи журналістики і комунікацій УКУ, спільно зі студентами Факультету прикладних наук запустили лендингову сторінку Ukraine.Victory Chronicles, на якій зібрані англомовні матеріали про війну. Випускниками Школи розроблено сайт-інструкцію про те, як правильно комунікувати про війну з матеріалами готовими до поширення.\nПро діяльність УКУ в умовах війни підготували інформацію такі міжнародні телеканали, як EWTN, CBC, RAI1, Vatican News, DW, News nation prime, Crux, The Pillars Ukraine, CNA staff, KAI та інші. Матеріали, які вийшли за підсумками цих візитів, можна переглянути у розділі УКУ в медіа.\nРобота медіакоманди УКУ\nУКУ також запустив проєкт присвячений збору людських історій – «Малі історії великої війни». В межах ініціативи команда відділу інформації спільно з волонтерами збирає усні історії людей, які були змушені втікати від війни та про тих, які зараз працюють в тилу і допомагають українській армії та переселенцям. Вже відзнято близько 20 інтерв’ю. Медіапартнерами проєкту стали медіаплатформи The Ukrainians та ТК Espreso.TV.\nНа офіційному YouTube каналі університету (5,51 тис. підписників) випущено 57 відео на тему «Війна в Україні», 26 відео із різними заявами від спільноти УКУ, 4 відео з піснями від Шкільного театру УКУ, 4 відео в рамках вищезгаданого проєкту «Малі історії Великої війни» та 4 відеолекції з розмовами про війну від викладачів УКУ. Практично весь контент команда робить українською та англійською мовами.\nВагомим внеском в боротьбу на медійному фронті є безкоштовне надання університетом приміщення для роботи національного мовника «Суспільного телебачення», працівники якого евакуювалися з Києва.\nВикладачі Центру іноземних мов УКУ безвідмовно працюють над перекладами іноземними мовами медійних матеріалів університету та його партнерів (телеканал Espreso.TV тощо).\nАкадемічний фронт УКУ\nНавчальний процес в Українському католицькому університеті фактично не переривався. З першого дня війни навчання було переформатовано у суспільно орієнтований формат, коли викладачі спільно зі студентами шукали ті проєкти, де максимально могли послужити своїми вміннями та знаннями на користь України. А з 14 березня УКУ відновив повноцінний освітній процес у дистанційному форматі. За неможливості організувати у військовий час повноцінне вивчення усіх дисциплін, частину з них студенти зможуть прослухати на міжнародних та всеукраїнських освітніх онлайн-платформах. Також викладачі є більш гнучкими щодо реченців і домашніх завдань. Нині студенти успішно поєднуються навчання та волонтерську роботу.\n«Маємо зараз допомагати один одному, чим можемо. Наші зусилля та волонтерство для перемоги України нині вкрай важливі. Після закінчення війни нам треба буде відбудовувати нашу країну. Україні потрібні професійні люди та їхнє максимальне залучення у реальний сектор економіки», – Дмитро Шеренговський, проректор УКУ з академічних питань.\nДбаючи про студентів УКУ, які вимушено опинилися за кордоном (близько 140 осіб), університет запропонував їм усім можливість академічного «прихистку» в іноземних університетах-партнерах. Це передбачає зарахування таких студентів на закордонні програми відповідних університетів і надання їм статусу студентів за обміном як альтернативу дистанційному навчанню в УКУ, або ж навчанню в закордонному ЗВО на основі пропозиції для українських студентів-переселенців.\nПрагнучи підтримати українські університети, розташовані в зоні бойових дій, УКУ ініціював проєкт UCU Open University, який передбачає створення освітніх пропозицій та продуктів для широкої студентської аудиторії із числа внутрішньо переміщених осіб для продовження їхнього навчання, а також для внутрішньо переміщених українців різного віку, зацікавлених у підході «навчання впродовж життя» й отриманні нових компетенцій та навиків. Також УКУ спільно з американським університетом DePaul відкриває навчальні курси в онлайн-форматі.\nСтуденти УКУ вчаться та волонтерять у сховищі під час повітряної тривоги\nУКУ працює над пошуком шляхів і форм нейтралізації впливу «русского мира», подолання наслідків і травм, завданих цією ідеологією, формування відповідного порядку денного в міжнародних академічних середовищах\nДля цього УКУ підтримує постійну комунікацію та проводить інтенсивні консультації з партнерськими університетами (Університетом Нотр-Дам, Університетом Де Поля, Джорджтаунським університетом, США, Університетом Альберти, Канада, Папським Університетом Св. Томи Аквінського («Анджелікум»), Італія та іншими), університетськими мережами, зокрема Федерацією та консорціумами європейських католицьких університетів – FUCE та IFCU (International Federation of Catholic Universities), CUP (Catholic University Partnership), групою британських університетів; здійснює регулярні розсилки зі зверненнями на партнерську мережу із майже 200 університетів та професійних й академічних асоціацій і середовищ.\nФронт гостинності УКУ\nУ відповідь на виклики часу, командою Українського католицького університету було оперативно облаштовано та надано власні приміщення для розміщення переселенців, проживання гостей і партнерів університету.\nЗа перших 30 днів війни прихистки УКУ прийняли 502 переселенців з різних населених пунктів України, серед них 36 дітей віком до 6 років та 103 – від 6 до 18 років. Також у стінах університету прихисток знайшли 32 працівники Caritas та їхні родини з Донецької та Дніпропетровської областей.\nНашим гостям запропоновано медичний супровід, юридичні та соціальні консультації, духовну підтримку, екскурсії, майстер-класи, допомогу в опіці над дітьми.\n«Дім Емаус», що розташований у території Колегіуму УКУ за час війни заопікувався над 26 особами з інвалідністю та їхніми родичами чи особами, які їх супроводжують, більшості з них було надано допомогу з подальшим переїздом. У іншій локації УКУ, що на пр. Івана Павла ІІ, прихисток знайшли 14 осіб з інвалідністю. Це чи не єдиний у Львові прихисток, який обладнаний усім необхідним для перебування там людей з інвалідністю та обмеженою мобільністю.\nПрихисток для переселенців в одному із корпусів УКУ\n«Ми також організуємо в притулку психологічні консультації, цю функцію частково перекривають викладачі та студенти програми “Соціальна робота”. Для дозвілля гостей організовуємо майстер-клас», – каже керівниця бакалаврської програми «Соціальна робота», координаторка притулку Юлія Кокоячук.\nУсі переміщені особи, що завітали до університету, прибули із більш як 10 областей України та з різних населених пунктів, які постраждали від бомбардувань та бойових дій. Часто ці люди втратили все: вони покинули свої зруйновані домівки з пустими руками, дехто втратив рідних на війні.\nМайстер-клас з іконопису на склі для людей, які втікають від війни\nУ гостьових кімнатах УКУ проживають також 64 гостей, що займаються у Львові своєю професійною діяльністю (іноземні медики-волонтери, журналісти з National Public Radio USA і телеканалу «Суспільне»). Навчальні аудиторії університету стали місцем праці для представників різноманітних організацій з-за кордону та з інших регіонів України. Серед них: SMART Medical Aid, Rubicon, Товариство Червоного Хреста України, Харківська школа архітектури, соціальний проєкт, який допомагає онкохворим дітям Hair for Share, Британська Рада в Україні, Рада інформаційних стратегій та ін.\nМолитовний та психологічний фронт УКУ\nКоли земля тікає з-під ніг, саме вчасне слово молитви, підтримки, співчуття стає тим рятувальним колом, здатним допомогти встояти. Саме тому духовна та психологічна підтримка потребуючих стала важливою ланкою роботи в Українському католицькому університеті в часі теперішнього військового спротиву.\nПід опікою Деканату душпастирських справ в УКУ відбуваються щоденні літургійно-богослужбові практики, панахиди за померлими в часі війни, духовна опіка та розмови із переселенцями, які мешкають в студентському Колегіумі та в навчальному корпусі на пр. Івана Павла ІІ.\nСвоєрідною мистецькою терапією служать майстер-класи з іконопису, пропоновані нашим гостям зі Сходу працівниками Школи іконопису УКУ.\nТака необхідна духовна підтримка, до якої в УКУ залучено 11 священників та 2 сестри монахині, допомагає побороти страхи та панічні атаки тих, кому нелегко переживати ситуацію, що склалася.\nДо того ж, університетські священники та богослови, поміж ними декан Філософсько-богословського факультету о. д-р Юрій Щурко, Тарас Тимо регулярно публікують у різних соціальних мережах духовні рефлексії на тему війни, жорстокості, смерті, прощення, які покликані не розгубити кожному з нас людської Гідності у час складних випробувань, які досвідчуємо.\n«Ми терпимо, бо у світі є зло – страшне сатанинське зло, втілене в путіні і росіянах, які його підтримують. Ми не приймаємо їхнього абсурдного плану для нашого життя, тому вони хочуть нас знищити. Правда, однак, полягає в тому, що останню крапку ставить Бог», – запевняє о. Юрій Щурко, який впродовж війни ділиться духовними роздумами і настановами на своєму сайті «Жити словом».\nІншою складовою цього фронту виступає психологічна підтримка тих, хто в потребі. Для цього в УКУ працює кризовий центр «Порадня», який за перший місяць війни надав психологічну підтримку 82 особам. Консультантами виступають студенти магістратури УКУ під супроводом викладачів програми «Психологія». Основними клієнтами є дорослі віком від 18 до 50 років обидвох статей, котрі перебувають в кризовому стані (наприклад, перебувають вдома в час обстрілів або покидають країну).\nПсихологи університету налагодили просвітницьку роботу щодо розширення знань та навичок психологічної самодопомоги у період воєнного стану – через статті на сторінці Факультету наук про здоров’я УКУ, «Дайджест здоров’я», рекомендації у соціальних мережах з короткими повідомленнями щодо підтримки психологічного благополуччя, онлайн-лекції за участі викладачів-психологів для спільноти УКУ та поза нею, публічні статті присвячені темі війни.\n«Зараз у нас війна – і ми гартуємо нашу психологічну стійкість усі разом. Бо вона так потрібна нам не лише для того, щоби дати собі раду з усіма стресами та випробуваннями, пов’язаними з жахіттям війни – але, щоби усім разом перемогти у цій війні», – Олег Романчук, лікар-психотерапевт, директор Інституту психічного здоров’я УКУ та Українського інституту когнітивно-поведінкової терапії.\nУКУ відвідав лідер гурту «Океан Ельзи» Святослав Вакарчук, щоб підняти ух спільноти, яка докладає багато зусиль для допомоги переселенцям та армії\nСтуденти та викладачі психології проводять регулярне консультування центрів та служб м. Львова, які надають допомогу людям, які були вимушені переселитися чи втратили своє житло через військову агресію росії.\n30 днів боротьби. У недалекому майбутньому про кожен з них буде написано томи праць та досліджень. Віримо, один з них буде про неймовірну спільноту друзів та благодійників УКУ, яка зробили можливою виповнення місії Університету в нашому змаганні за право України бути вільною.\n«Дякую вам, що активно допомагаєте і переселенцям, і нашим Збройним силам, і не забуває про тих людей, які є поряд і страждають. Це свідчить про те, що ми маємо велике серце та можемо широко дивитися на проблеми, які є в нашій спільноті та суспільстві. Спостерігаючи за вами, дорогі працівники, викладачі, студенти, я подивляю вашій витривалості. Я не бачу у ваших очах втоми. Навпаки – активність зростає і посилюється, міцніє наша сила духу. Наші дії стали більш впорядкованими. Наш підхід до волонтерства, співпраці, взаємодопомоги став системним. Це створює атмосферу і розуміння того, що ми працюємо як єдиний механізм, де кожен має своє місце і знає свої завдання. У цих складних умовах ми черпаємо один від одного натхнення та сили. Це створює відчуття великої сім’ї. Дякуємо нашим партнерам у цілому світі за всебічну підтримку: фінансову, інформаційну, гуманітарну. Не втомлюйтесь, кричіть усьому світові, що Україна потребує підтримки. Будьте з нами. Стійте за нас. Хай Господь благословить вас, нашу Україну і всіх тих, хто нині стіною стоять за нашу незалежність на фронті. Слава Ісусу Христу. Слава Україні!», – ректор УКУ отець Богдан Прах.\nСклад гуманітарної допомоги від УКУ\nФотохроніки волонтерської роботи УКУ в часі війни


Книжкова виставка-заклик «До чистих джерел»\n22 березня в календарі екологічних дат позначене як Міжнародний день водних ресурсів. Його було запроваджено в 1993 р. з метою звернення уваги\nна важливість водних ресурсів у розвитку економічної діяльності та соціального й екологічного благополуччя. Починаючи з 2000 р. кожний\nТема 2019 року: «Не залишаючи нікого осторонь» (Leaving no one behind). Це адаптація головної ідеї Порядку денного в області сталого розвитку на період до 2030 року: від поширення сталого розвитку має виграти все населення планети.\nШостий пункт Глобальних цілей сталого розвитку, проголошених самітом ООН в 2015 р., ставить на меті забезпечення кожного жителя планети чистою водою та належними санітарними умовами. Адже дефіцит води впливає на понад 40 % людей у всьому світі.\nЗа прогнозами, підвищення глобальної температури, що відбувається в результаті кліматичних змін, спричинить збільшення цієї тривожної цифри.\nХоча з 1990 року 2,1 мільярда осіб отримали доступ до вдосконалених засобів очищення води, виснаження запасів чистої питної води є однією з основних проблем, які впливають на кожен континент.\nУ 2011 році 41 країна зіткнулася з дефіцитом води, 10 із яких фактично виснажили свої запаси поновлюваних ресурсів прісної води і тепер повинні покладатися на альтернативні джерела. Посилення посух і опустелювання дедалі погіршує ці тенденції. За прогнозами, до 2050 року постійний дефіцит води впливатиме щонайменше на кожного четвертого жителя Землі.\nЗабезпечення загального доступу до безпечної та недорогої питної води для всіх до 2030 року вимагає інвестування у відповідну інфраструктуру, забезпечення санітарно-технічних споруд, а також стимулювання гігієни на всіх рівнях. Захист і відновлення водних екосистем, таких як ліси, гори, болота і річки, має важливе значення для пом’якшення дефіциту води.\nАктивніше міжнародне співробітництво також є необхідним для стимулювання ефективного використання водних ресурсів і забезпечення технологій обробки у країнах, які розвиваються.\nУ відділі документів із природничих та аграрних наук до Міжнародного дня водних ресурсів підготовлено книжкову виставку-заклик «До чистих джерел».\nЗапрошуємо користувачів бібліотеки завітати до відділу та ознайомитися з матеріалами виставки.


Всесвітній день ходьби у Тернополі – Терен\nЖов 04, 2015, 19:15\nВсесвітній день ходьби відзначається у перші вихідні дні жовтня в 130 країнах світу. Мільйони учасників різного віку і фізичної підготовки по всьому світу виходять на вулиці своїх міст, щоб продемонструвати, що активне життя доступне кожному.\nТернополяни також відзначили цей день марафоном скандинавської ходьби – вона відрізняється від звичайної необхідністю використання спеціальних палиць, які схожі на лижні. Скандинавська техніка забезпечує рівномірне навантаження на м'язи і скелет – знижується вага, заспокоюються нерви, зникає стрес, поліпшується сон. Але цей вид спорту протипоказаний людям з підвищеним артеріальним тиском. Саме тому до акції долучились студенти Тернопільського медичного університету, які вимірювали тиск учасникам та могли надати необхідну медичну допомогу. Інші учасники йшли звичайною ходьбою.\nПід час акції проводився збір коштів на купівлю електроенцефалографа з відеомоніторингом для безкоштовного обстеження хворих дітей області на епілепсію. – Дорогу вирішили не перекривати, – зазначила чемпіонка світу з пауерліфтингу Лілія Проць. – Сьогодні День ходьби, і нам належить ходити по пішохідних ділянках. Маршрут до 2-х кілометрів. Це не прогулянка, адже ми задаємо спортивний темп. Я радо відгукнулась допомогти, адже хочеться зібрати кошти якомога швидше – діти потребують обладнання вже сьогодні.\nВже зібрано 110 000 гривень, та ще необхідно приблизно 40 000 грн.


Кожна лекція курсу – це інформаційний концентрат. Переглянувши їх, ви отримаєте. Курс, що допоможе розібратись у видах, стилях, жанрах та іменах. Пояснить ідеї митців різних епох та допоможе їх зрозуміти. Навчить аналізувати твори та застосовувати до них критичну оптику.\nЯк ідеї впливають на форми? Коли з'явилось поняття «класичного» та як зрозуміти сучасність? Чому мистецтво – це безкінечний діалог минулого та сьогодення і як воно змінювалось впродовж історії людства?\nДля тих, хто прагне розібратись в іменах художників та назвах шедеврів і зрозуміти, чому саме ці картини здобули світову славу\nДля тих, хто хоче навчитись відрізняти готику від романіки або абстракціонізм від супрематизму\nДля тих, хто хоче отримувати ще більше вражень від подорожей та відвідування музеїв\nЛЕКЦІЯ 1. Палеоліт. Мезоліт. Неоліт. Відлік історії мистецтва починається.\nЛЕКЦІЯ 2. Мистецтво Месопотамії. Мистецтво Єгипту.\nЛЕКЦІЯ 3. Стародавня Греція. Людина – міра світу.\nЛЕКЦІЯ 4. Стародавній Рим. Шляхом «раціо».\nЛЕКЦІЯ 5. Візантія. Протиріччя розкоші та аскези.\nЛЕКЦІЯ 6. Романіка і готика. Часи грандіозних споруд.\nЛЕКЦІЯ 7. Проторенесанс. Погляд в Античність.\nЛЕКЦІЯ 8. Відродження в Італії. Людина в центрі Всесвіту.\nЛЕКЦІЯ 9. Мистецтво Венеції. Між Сходом і Заходом.\nЛЕКЦІЯ 10. Мистецтво маньєризму. Якщо вам набридла гармонія.\nЛЕКЦІЯ 11. Мистецтво Нідерландів. Фантазія і виразність.\nЛЕКЦІЯ 12. Мистецтво Німеччини та Франції. Ясність та елегантність.\nЛЕКЦІЯ 13. Бароко в Італії та заальпійській Європі. Драматизм та контрасти.\nЛЕКЦІЯ 14. Класицизм та позастильова лінія у мистецтва XVII століття. Становлення жанрової система.\nЛЕКЦІЯ 15. Доба Просвітництва. Іронічна посмішка інтелекту.\nЛЕКЦІЯ 16. Рококо. Мистецтво примх і розваг.\nЛЕКЦІЯ 17. Романтизм у Франції та Іспанії. Революція, а не еволюція.\nЛЕКЦІЯ 18. Романтизм у північних країнах. Еволюція, а не революція.\nЛЕКЦІЯ 19. Реалізм. Навіщо прикрашати?\nЛЕКЦІЯ 20. Імпресіонізм. Зупинити мить.\nЛЕКЦІЯ 21. Постімпресіонізм. Втеча.\nЛЕКЦІЯ 22. Символізм у Європі. Поверхня і знак.\nЛЕКЦІЯ 23. Мистецтво модерну. Краса як релігія.\nЛЕКЦІЯ 24. Художники «Паризької школи».\nЛЕКЦІЯ 25. Експресіонізм та фавізм. Колір та лінія.\nЛЕКЦІЯ 26. Конструктивізм. Матеріал, об'єм, конструкція.\nЛЕКЦІЯ 27. Мистецтво авангарду. Зародження пластичних інновацій.\nЛЕКЦІЯ 28. Абстракціонізм. Супрематизм. За межами очевидного.\nЛЕКЦІЯ 29. Реалізм у ХХ столітті. Правда чи агітація?\nЛЕКЦІЯ 30. Дадаїзм. Початок кінця Мистецтва. Сюрреалізм. Гра підсвідомого.\nВикладачка Національному університеті театру, кіно і телебачення ім. І. К. Карпенко-Карого та Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури. Її лекції слухали навіть в Оксфордському університеті, а її ерудиції позаздрить будь-яка енциклопедія.\nІсторія класичного мистецтва | Онлайн-курс


26.01.2022 20:43 Джерело: RvNews\nНа фото: народний депутат ВРУ від Рівненщини Роман Іванісов\nПро це нардеп написав на своїй офіційній сторінці у Фейсбук.\n«На засіданні комітету вкотре виступив проти практики ухвалення позитивного рішення по законопроектам, коли є суттєві зауваження антикорупційного комітету. Часто-густо автори законопроектів користуються довірою колег і не виправляють вагомі і принципові зауваження до моменту другого читання. В підсумку отримуємо закони, що суперечать антикорупційному законодавству і шкодять суспільству.\nТаким є законопроект №5799 про особливості приватизації єдиного майнового комплексу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. Колись потужний завод, відомий по всьому світові виробництвом літаків АН-140 та АН-74, сьогодні опинився на стадії банкрутства; заборгованість становить 4,5 млрд грн.\nМенше з тим, автори законопроекту, незважаючи на потужність комплексу, якій розташований в серці Харкова на площі майже 40 гектарів, пропонують приватизувати його як об’єкт малої приватизації зі стартовою ціною 2,2 млрд грн!\nСт.9 законопроекту – чисто корупційна. Неозброєним оком видно, що прописана вона під одного учасника, що є серйозним порушенням. Я вже бачив на своїй пам’яті такі історії, коли на підприємстві змінювали керівництво, навмисне доводили його до банкрутства, віддавали за безцінь на приватизацію, а потім на базі отриманих потужностей з’являлося неочікувано успішне приватне підприємство!\nВ антикорупційному комітеті ми пильно стежимо за такими «лобістськими» намірами. Тому висновок негативний: законопроект містить корупційні ризики і не відповідає вимогам антикорупційного законодавства».