Григорій Грабович: Американці беззастережно довіряють Україні, тому що вона бореться з Росією - новини Еспресо TV | Україна\nМикола Княжицький 30 квітня, 2017 неділя\nГригорій Грабович: Американці беззастережно довіряють Україні, тому що вона бореться з Росією\nУкраїнський і американський літературознавець Григорій Грабович про перемогу Трампа, ставлення американців до України та українську культуру в світі\nГригорій Грабович – український і американський літературознавець, критик, професор Гарвардського університету, засновник і головний редактор часопису «Критика», голова Наукового товариства Шевченка у США.\nНародився у Кракові в родині емігрантів зі Львівщини. Невдовзі родина переїхала до Німеччини, а звідти до США. Навчався в Єльському та Гарвардському університетах. Стажувався в Ягеллонському університеті в Польщі.\nУ Гарварді очолював Український науковий інститут. Був одним із засновників і президентом Міжнародної асоціації україністів.\nУ Києві створив та очолив часопис «Критика». Його дописувачами, крім українських авторів, були Умберто Еко та Наум Хомський. Разом із часописом діє однойменне видавництво, що спеціалізується на випуску історичної та культорологічної літератури.\nНещодавно Григорій Грабович став учасником соціальної ініціативи #SOS майбутнє, яка створена з метою порятунку історичних будівель, архітектурних споруд і місць, які є культурним надбанням.\nЯк змінилася редакційна політика «Критики» після революції і початку російсько-української війни? І чи змінилася вона взагалі?\nВона, власне, не змінилася, тільки, може, тематика поширилася і зацікавленість західних дописувачів, різних наших знайомих, колег, які і так вже були авторами «Критики», тепер збільшилася. І взагалі за тим стоїть велике збільшення зацікавлення Україною. Тобто воно завжди від Майдану і навіть від першого Майдану там було.\nА перший Майдан - це який Ви рахуєте? Студентський чи ще який?\nНі, я маю на увазі Помаранчевий. Але тепер ця Революція Гідності насправді сколихнула свідомість, і така інерція чи хвиля цього зацікавлення Україною триває по сьогоднішній день. І, наприклад, в Америці, де питання Трампа хвилює ціле суспільство, і разом з тим його зв’язки з Путіним також хвилюють суспільство, то Україна вже є другим-третім кроком в такій розмові.\nТобто завжди виникає питання, а що робив Манафорт і де і чому? Тобто Україна звучить як такий де-факто американський союзник, це країна, яка є по цю сторону барикад, а не по ту.\nАле союзник для кого: для американського суспільства, для американської влади чи для Трампа, якого звинувачують в зв’язках з Росією? Може, ці звинувачення не є правдивими?\nМоже, Трамп, навпаки, має допомогти Україні чи він дратується і він вимушений союзник для України? Що відбувається насправді?\nМені здається, що насправді це процес державний. Потрібно конгресу, зокрема, докопатися до ядра справи, тому що суспільство – не тільки демократична партія, але взагалі інтелектуали, журналісти, тобто суспільство в широкому плані, схвильовані фактом, що є показники, є певні докази, які показують, що кампанія президентська, яка щойно відбулася, мала замішаність Росії. Тобто, що для Росії цей вибір не був такий собі нейтральний, що вони працювали на Трампа.\nА що це було? Вони працювали на Трампа чи вони працювали проти Гілларі, проти тодішньої влади? Може, вони просто вважали, що тодішня влада дуже агресивно налаштована до Росії, підтримує Україну, і треба будь-якою ціною це змінити, підтримуючи будь-кого? Чи це була домовленість саме з Трампом?\nЦе була домовленість саме з Трампом, тому що проти Гілларі і за Трампа – це одне й те саме, тому що вибір був тільки із цих двох кандидатів. І Трамп постійно і з великим якимось шоком для суспільства американського постійно наголошував свою приязнь до Путіна.\nА суспільство не оглуплене і здеморалізоване, а деякі є там тямущі люди і для них це було питання. Чому, маючи вибір різних, так би сказати, потенційних союзників чи моделей як вести державну справу, вибирається саме такого нібито партнера?\nАле зараз ми бачимо, що серед тих людей, яких призначає Трамп, є дуже багато антипутінськи налаштованих.\nЦе тільки деякі генерали, мабуть. А щодо Тіллерсона, це не є ясно, як він стоїть. Що Флінн був його якщо не товаришем, то в кожному разі учасником в таких чи інакших бенкетах, і навіть і на службі. В сенсі діставав кошти. Це питання також до кінця не розв’язане чи не завершене.\nЦе досить тривожно, тому що недавно я читав в «Нью-Йорк Таймс» статтю, де говориться про те, що одинокий приклад, який був аналогічний до того, це не вбивство, скажімо, Гамільтона 200 років тому, що було державним скандалом.\nАналогія до теперішнього – це є намагання президента Ніксона угробити, намагання розв’язати в'єтнамський конфлікт у 1968 році на свою користь, щоб виграти ці вибори, які він таки виграв. Але так втручатися в справи і продовжувати війну ще 4 роки – це було на грані державної зради.\nВи думаєте, що може бути результат президенства такий самий, який був у Ніксона?\nЯ припускаю, що так. Це може звучати оптимістично, але Трамп має тенденцію сам себе знешкоджувати. Він є не прогнозований і тим же небезпечний. І суспільство має різні важелі, щоб захищатися. І тому це не пройде так легко.\nПане професор, хочу повернутися до минулих часів. Наш з Вами дуже хороший знайомий Олександр Савченко, банкір, підприємець, професор, який видає книжки, весь час згадує, як в часи становлення української незалежності, коли всі на Заході не розуміли, що відбувається з Україною, Ви були не лише палким прихильником України, а й певним послом, який інформував західні суспільства про те, що тут відбувається, і що необхідно Україну підтримати.\nІ Ви спостерігали за всім історичним розвитком України за останні 25 років. Зараз, коли Ви дивитеся, що відбувається сьогодні, на цьому етапі нашого розвитку, Ви оптиміст чи песиміст? Як би Ви коротко подивилися б на цей період – це період втрачених можливостей чи це період поступу?\nЗнаєте, перш за все це є період втрачених можливостей тому що тільки тепер деякі речі, які мали би існувати 25 років, якщо не довше, починають набирати якоїсь імовірності, що вони насправді здійсняться.\nЯ маю на увазі ось що. Україна тільки тепер говорить, що треба створити Інститут України, який буде аналогом до, скажімо, Goethe-Institut чи Alliance Française, чи British Council, чи America House. Тобто програма державою спонсорована для того, щоб проектувати свою власну культуру на світовому ринку, тобто щоб показувати, що то є Україна.\nАле ми, до речі, так цього і не зробили. Ми продовжуємо говорити про необхідність.\nАле нібито в Міністерстві закордонних справ вже є якісь плани, щоб цю річ зрушити. Очільника цього нового відомства ще немає. Але ж якщо Україна немає такої програми самопроекції чи самореклами, то вона де-факто немає свого обличчя.\nАле, на жаль, можна також сказати, і то є песимістичний складник того, що Ви питаєте щодо мого бачення, те, що такої програми чи політики бракує в інших вимірах. Тобто культурної політики і наукової також. Я розумію, що в обставинах війни це може здаватися не першочерговим, але воно таки є дуже важливим.\nЗ другого боку, моя професія науковця, викладача, зокрема цей педагогічний компонент, змушує людину бути оптимістом. Тобто не можна іти до людей з меседжем, який є песимістичним. Треба якось показувати можливість, зрештою, тому що вона також існує. І я думаю, що тепер ці шанси на якесь справжнє оновлення може тепер і починають кристалізуватися.\nМи з Вами почали говорити про те, чого досягла Україна за останні 25 років, а Ви відразу почали з культури. Це тому, що Ви культуролог, літературознавець, чи це тому, що Ви загалом переконані, що з культури треба починати, коли будуєш державу?\nБо мені здається, що наші очільники держави, культура для них – це певна галочка для того, що десь там має бути і має існувати, але не більше. Головне – економіка, головне – щоб були гроші.\nТак, я думаю, що це для власть імущих є основний відрух. Для мене також є своєрідний відрух, що я займаюся перш за все тим, чим я займаюся, тобто я найкраще це знаю і тому це наголошую. Але я також глибоко переконаний, що коли цей культурний компонент є і культурний в широкому розумінні, це не конче мусить бути філологія, це може бути, скажімо, музика, може бути проекція кіно, це можуть бути сучасні види медійні, які є цікаві.\nАле головне, що там є цей компонент, який є іманентно чи суто український. І він таким чином виправдовує наявність України на мапі світу. А коли вона є тільки бізнес-проектом, а бізнес взагалі в сучасну пору є міжнародним і трансглобальним і т.д., то можна сказати, що тоді така модель імпліцитно знецінює саму рацію існування, тобто тут можна знову мати якийсь неосовєтський союз чи щось.\nЯк зараз сприймається в Сполучених Штатах Америки чи в Європі Україна і як сприймаються ті країни, які є нашими сусідами, почасти конкурентами в світі? Чи мають вони своє обличчя і чи маємо ми?\nОт якщо б Ви забули, що Ви маєте українське походження, і уявили себе пересічним американцем, британцем чи французом. Що для Вас Україна, Польща, Італія, Росія. Там десь Україну видно чи її навіть непомітно зараз?\nЗнаєте, я найкраще знаю американське суспільство і американську пресу. Для неї спектр уваги, час, який присвячується країнам, що є в першій четвірці чи трійці. Тобто це Америка, Росія, Китай, може, ще Англія.\nНавіть Канада і Мексика ідуть на другий план, хоч вони найближчі сусіди. Дійсно, ця доза часу і уваги є невелика. Але якась асоціація, якась імплікація, яка зв’язана з даною країною. Тепер змінилося якось дуже драматично від часів Майдану, тобто Євромайдану, Революції Гідності.\nІ Україна асоціюється для американського телеглядача чи навіть коментатора в медіа з країною, яка підставила чоло російській агресії. А Росія все ж таки бачиться як країна, яка є загрозливою для Америки.\nТак що це пов’язання витворює таку майже безпрецедентну ситуацію якоїсь імпліцитної довіри або доброї волі до України, тому що вона є та сторона, що боролася з Росією.\nАле це не є культурне обличчя. Це є обличчя частково геополітичне, ситуативне і пов’язане з тим, що ми дійсно будуємо свою країну, і це помітно на Заході, і з тим, що Росія не дає нам це робити, що теж помітно на Заході.\nТочно, це не є культурне, це геополітичне.\nА якщо говорити про культурне обличчя, воно є чи його немає?\nНа жаль, немає. Так мені здається.\nЯкби у Вас була така змога - гроші, ресурси, люди – вибудувати його для Сполучених Штатів Америки і для Європи. Як би Ви його будували, як би Ви малювали пензлем цей портрет України?\nЦе дуже цікаве питання. Мені здається, що його можна зробити таким несподіваним для того ж адресата західного, у даному випадку американського, скажімо, щоб показати, як Україна, маючи різні свої традиційні корені, які сягають аж до Візантії, тобто християнство йде від Візантії, як вона дуже швидко і успішно мінялася з часом і залежно від обставин і була якоюсь мірою також в аванпості, тобто в авангарді подій.\nНавіть український читач і глядач не до кінця знає, що Україна мала дуже сильний модернізм і авангард. І це є дуже виграшна сторона, тому що цей момент ще дотепер, помимо постмодернізму, він ще далі є.\nТобто це початок ХХ століття?\nПочаток ХХ сторіччя. Це є Архипенко, який опинився в Америці, це художники, які донедавна були в спецфондах, але які тепер є на виставці в художньому музеї в Києві. І Екстер, і Богомолець, і широкий ряд модерністів. Це є українська література, яка тепер є вперше, мабуть, в історії перекладена і доволі знана на Заході.\nА література - це теж «Розстріляне Відродження» чи це ширший спектр?\nНі, я говорю про найновішу, тобто те, кого перекладають. Це, зокрема, в Німеччині, англійською мовою також, - і Андруховича, і Жадана, і Забужко, і Прохаська, і Іздрика. Тобто ми ніколи такої великої плеяди живих ще авторів, яких перекладають і читають, не мали. Так що на цьому також можна будувати.\nІ їх читають зараз?\nЇх таки читають. В Європі зокрема, бо там є більші наклади, ну і в Польщі очевидно. Польща також це очевидно Європа і близька країна. Там найбільше, мабуть сучасна українська література є популярною. Але в Америці воно вже не є такою білою плямою.\nАле це є все ж таки тільки для вибраних, для тих, які цікавляться культурою, літературою і найновішими трендами.\nАле головне, про що Ви сказали, це унікальне українське мистецтво початку ХХ сторіччя, перш за все образотворче мистецтво.\nТак. І фільмове. Знаєте, такі постаті, як Довженко, як Дзиґа Вертов, потім як Параджанов. З ними можна іти в світ. Найбільше, мабуть, такою універсальною мовою після кіно є музика. І те що Вірко Балей, наприклад, робив, він ще живий, він ще працює, але найбільше це робилося на ранніх етапах незалежності.\nЦе є просування української музики. Ряд хороших композиторів. Музика є універсальною, вона звучить. І тим можна також цьому новоствореному інституту завойовувати увагу.\nПоки що такого просування Ви не помічаєте. Україна неактивно займається цим?\nНеактивно. Над тим треба дуже енергійно працювати і залучати також і кошти до цього. І співпрацювати з тими західними, в даному випадку діаспорними деякими структурами, які зацікавлені помогти і бути заангажованими.\nА вони дійсно зацікавлені чи діаспора все ж таки вже настільки відійшла від України, що не зрозуміє?\nДіаспора – це є такий прихований ресурс. Бо є там не тільки третя хвиля, яка емігрувала після Другої світової війни і створила різні ці структури, МТШ і Академію Наук. Але четверта хвиля також – велика, немовби невикористана маса людей.\nЯк ми маємо підходити до тих культурних процесів, які є в Україні, зважаючи на культурну багатоманітність України? Тому що дуже багато людей бояться будувати чи робити українську Україну, роблячи образ України такої багатонаціональної або, по суті, визнаючи, що Україна двомовна країна в побуті дуже часто.\nІ неважливо, якою мовою твориться те чи інше мистецтво – українською, російською, очевидно, ще є мова національних меншин, але вони не так представлені на території України. Чи Україна все ж таки має бути такою україномовною, яка несе українську культуру і просто сприймає демократично культури, які створені на інших мовах? Чи українська культура змішана?\nЯ Вас питаю, бо Ви є ще й до всього іншого людиною ліберальних поглядів, а не зовсім консервативних, але є українцем. Це таке болюче питання, на яке українці весь час намагаються знайти для себе відповідь.\nЯ більше схильний до цього другого варіанту. Цебто це все ж таки повинна бути українська культура із особливим усвідомленням українськості цієї культури, але точно не в якомусь дискримінаційному плані. Микола Гоголь писав російською, але він є також українським автором. То якщо йдеться про рецепцію, як творчість даної одиниці далі існує в певному контексті.\nАле ми толеруємо Гоголя, і мені здається, далі наша толеранція дуже часто зупиняється, коли ми говоримо про цей процес.\nВ тому і справа.\nМожливо, ще Куркова із сучасних авторів.\nТак, але Шевченко також писав прозу російською, і це ніяким чином не применшує його вагомості для української культури ані навіть якось не зменшує його промовистості як автора.\nВ Оксани Забужко є така теорія, що там ті «Щоденник» і ще він писав російською, для того щоб це читали його друзі, які були в російськомовному середовищі в російській імперії, очевидно. А насправді він щиро думав, писав і хотів писати лише українською.\nЯ з цим не годжуся. Людина пише тою мовою, яка їй у даному випадку є найорганічнішою для цього висловлення. Людина не пише тому, що думає, як будуть ті чи інші читати. Вона завжди має певне поле читачів, а не одного чи двох. То листи так пишуть.\nДо речі, в своїх листах Шевченко переходить (з мови на мову, – ред.), там є такі макронізми навіть. Але ширше питання є – як наголошувати українську культуру. Мені здається, що її українськість є дуже цікавою і навіть героїчною в певному плані.\nЦе є культура, яка мала не існувати. Вона була приречена на неіснування, і потім вона якось відродилася. Тим своїм відродженням, яке, до речі, повторювалося кілька разів, – було і на початку XVII століття, і на початку XIX, і тепер наприкінці XX століття. Воно несе з собою певні універсальні цінності, може людей притягати.\nА які це цінності? Чим вона може притягати людей? І чим вона відрізняється від інших культур?\nОдин з таких моментів (тепер вживається слово «пасіонарність») – це воля до буття. Перетривання в найважчих обставинах. Адже українська література, яка продовжувала розвиватися протягом XIX століття, вже з 1847 року була під забороною російського уряду.\nЦе розгром Кирило-Мефодіївців, потім Валуєвський циркуляр, Емський указ та інші технічні ущемлення. А вона проіснувала і затвердилася. І не тільки це. Вона створила об’єднання між Західною і Східною. Якби не біло Драгоманова і Франка, а потім Лесі Українки, то невідомо, як би це виглядало.\nТобто ви вважаєте, що це не австрійська розвідка робила, а кілька українців?\nІ то не декілька а більше. Але починалося воно від якоїсь концепції певної візії, яка була дуже сильною і перемагала. Може саме в цій візійності є якийсь особливий ключ української культури і літератури, який притягає. І я думаю, його можна адекватно осмислювати і просувати далі, досліджувати.\nВи, крім того що культуролог і літературознавець, ви науковець у дещо ширшому розумінні ього слова, маєте наукову практику, ведете дослідження. І ви спілкуєтеся з українськими науковцями.\nПеред програмою ми з вами багато говорили про українську науку, освіту, потребу її реформування. А ми ще в змозі її реформувати? Вона існує, залишилася і як?\nТут є парадокс. Наука точно залишилася. Нове покоління є, наплив нових людей є. Але те, що найбільше загрожуюче і не до кінця адекватне (я стараюсь бути дипломатичним), це є структури, інституції.\nЇх конче треба реформувати. І це є в плані і оновлення кадрового, щоб не було ситуації, що говорять про того чи іншого чиновника чи діяча науки, що він незамістимий, що без нього не можна. Ну як же так? Усі вмирають, завжди є оновлення.\nАле є реформи завжди відбуваються в таких структурах згори. Приходить людина, або якась група людей, команда, бере на себе відповідальність і каже: ми з цього зробимо проект. І не важливо – чи в бізнесі, чи в суспільстві, чи в політиці. Бо треба поставити правильні цілі, і йти до них, і слідкувати за критеріями.\nХто це буде робити? При всій шані і повазі – лауреат Сталінської премії академік Патон, якому вже дуже багато років, дай йому Боже здоров’я? Ті люди, які навколо нього борються за посади і об’єднані скоріше тим майном, яке закумулювала довкола себе Академія? Як це змінити?\nВони цього точно не зроблять. Але ті, хто вирішують це питання (а це питання політичне), мусять задуматися, що зволікання робить колапс неминучим.\nТам уже хай воно помре, і треба будувати з нуля. Наприклад, при університетах, як це в багатьох країнах робиться. Ви ж професор Гарвардського університету, а не Американської Академії Наук.\nБо в Америці нема такої речі. А та, що є – вона скоріше символічна, є скоріше певним дискусійним клубом, а не Академією Наук, як це є в Україні та інших країнах, як було в Совєцькому Союзі та в Німеччині колись.\nЙдеться про те, що наука мусить бути живою, і мусить бути національним пріоритетом. Зокрема, для країни, яка не існувала, яка постала, яка має свої ключові завдання, і яка вимагає якоїсь синхронізації зусиль і використання оптимального ресурсу. І не мати наукову чи культурну політику, це де-факто значить ставити під загрозу банкрутства проект Україна.\nНу от уявіть собі, що ви – міністр освіти. Що б ви робили?\nЯкнайбільше варягів запрошувати.\nНа які посади?\nНа всі, де можна.\nАле ж власне бачення, крім того, що треба формувати команду з іноземців? До цього, до речі, багато хто скептично ставиться. От ми пробували формувати Міністерство охорони здоров’я.\nЗараз українка його очолює, хоч і з діаспори, а раніше був грузин – чесна, порядна людина, але йому не вдалося налагодити роботу.\nЯ знаю. Питання щодо Саакашвілі, щодо Яресько і таких людей є відкрите. Але мені здається, що це є об’єктивний факт. Друге питання – момент пошуків. Як робиться пошук на якусь позицію?\nУ Гарварді він є завжди. Міжнародний, а не тільки зі штату Масачусетс або зі Сполучених Штатів. Наприклад, якщо є позиція професора польської літератури, то робиться пошук.\nПошук чи конкурс?\nНу пошук і конкурс – це називається search англійською. Університет робить перші кроки. Він оголошує позицію і закликає людей. І це не значить, що мають бути обов’язково американці. В Україні, мені здається, це було б вкрай радикальним кроком.\nЦе дуже цікаво. Бо ми можемо дуже обережно ставитися до інтернаціоналізації державного управління, але коли ми говоримо про науку, то тут мають бути інші підходи.\nТак. І взагалі, якщо ми маємо якийсь мистецький проект – архітектурний чи просто пам’ятник – то чому тільки українці мають подавати? Чому якийсь японець не може бути конкурсантом?\nНу, тоді скажуть, що українці взагалі не мають жодного шансу.\nНе зовсім так. Я дам контрприклад. Імперії ніколи не боялися іноземців. Росія від часів Петра, не кажучи вже Катерини, мала в Академії Наук німців, французів, а потім вже з часом своїх. Імперія не боїться цього, тому що вона – імперія. Мені здається, що з цього можна брати плідний приклад. Тому що в даних дисциплінах найважливіше – якість.\nВи маєте на увазі серед іншого запрошення на посади ректорів вишів, на адміністративні посади?\nТак. Зокрема, наприклад, якщо йдеться про таку річ, яка не є пов’язана з гуманітарною культурою, наприклад хочеться мати світового хіміка чи фізика, то можна пошукати всюди.\nАле в нас нема такого бюджету. Я думаю, що бюджет одного американського вишу більший за бюджет усього нашого Міністерства освіти чи культури за кілька років.\nМоже. Але тут йдеться про певний принцип. Якщо його почати втілювати, якщо воно починає спрацьовувати, то знайдуться люди, які можуть і за менші кошти хотіти приїхати сюди працювати, бодай на якийсь час. Тому що воно є цікаве.\nТому що це є нагода себе реалізувати, і це робиться не за гроші, а за певну ідею, або навіть з певним ідеалізмом, якщо хочете. І тут я і про себе кажу. Ми маємо цілий ряд друзів (я не тільки про «Критику», хоч вони і тут пишуть), які є любителі України не за гроші. Вони цим цікавляться. Так само як колись були добровольці, які воювали за республіканську Іспанію проти Франко.\nДобре. Але чи не будуть вони відчувати певний бойкот чи блокування з боку старого оточення, що працює в наукових чи навчальних закладах?\nЩо будуть такі проблеми – це однозначно. Але сам вихід на такий новий міжнародний стандарт, може для науки бути поштовхом, ривком, який може фундаментально якісь речі поправити.\nА що робити з Академією наук? Її потрібно залишати, чи дійсно слід розвивати наукові галузі при університетах?\nМені здається, що її треба радикально реформувати. Але я не раз висловлювався дуже скептично, але тепер я більш стриманий щодо цього. Там є багато позитивного, яке можна реформувати. Але точно треба міняти начальство і modus operandi міняти.\nЗараз Академія наук досі є тим сталінським проектом, яким вона була у 1930-х роках. Українська Академія наук, не російська, бо російська була дещо живіша і оперативніша.\nНу російська живіша, тому що російська держава є агресивною і більше грошей туди вкладає для втілення своїх агресивних задумів.\nОчевидно. Але, наприклад, українська Академія наук перетворилася на структуру, яка майже не мала культурного компоненту.\nНу у нас є Інститут літератури та інші.\nЄ. Але вони за бюджетом, якого, до речі, ніхто достеменно не знає, вкрай бідні. Якщо дивитися на увагу, яку їм приділено, на роль у рішеннях, яку вони мають, вони є диспропорційно малі. І для нації, для країни, яка повстає.\nЯ ще раз кажу – вона була приречена за совєцьких часів до зникнення. Це була офіційна політика Совецького союзу – щоб було злиття народів під егідою російського. І раптом це не сталося. Уявіть собі, що держава Ізраїль, яка постає в 1948 році, не має політики щодо єврейства і щодо Голокосту. Немислима річ.\nАле бачите, ви тут трошки собі суперечите. Бо ви є людиною ліберальних поглядів, а Ізраїль – по суті націоналістична країна.\nАле вона мала завдання бути країною для всіх євреїв світу. А Україна має бути країною для всіх українців світу.\nЗараз ви цього не відчуваєте як українець, який живе поза межами України.\nНі. Вона немовби не дбає про це.\nА інші люди в діаспорі це відчувають чи ні, що Україна не дбає про це?\nТак. Вона до тої міри не дбає, що навіть тих охочих, які хотіли б включатися в українську справу тут, вона до цього байдужа. Вона не відсторонює, як це було за совєцьких часів, не каже «не приїжджайте», але вона не використовує нагоди, які там є.\nНаприклад, наш Гарвардський інститут. Він існує з 1972 року, від часів незалежності були різні прямі зв’язки, я особисто часто їздив. Але якогось особливого зацікавлення, щоб цю структуру використати, в найкращому розумінні слова, для співпраці, як певний плацдарм для подальшого розвитку, не було.\nАбо Міжнародна асоціація україністів. Я ж був першим її президентом. Створена ця Асоціація україністів різних країн світу, всі це робили на добровольчих засадах. А українська Академія наук до цього поставилася байдуже.\nКоштів від держави на це майже не було. Структура, створена для того, щоб розвивати україністику, не мала підтримки від тої ж України.\nЯкщо ми почали говорити про україністику. Зараз у нас у черговий раз ідуть дискусії про необхідність чи ні закону про українську мову, про те, яким він має бути і чи має бути взагалі. Яка ваша думка з цього приводу?\nЗнаєте, я не читав останні проекти, але я глибоко переконаний, що держава Україна повинна мати якусь політику щодо української мови. І ця політика має бути позитивна, має підтримувати, всіляко цю мову шанувати і розвивати.\nЦе не значить дискримінувати, не значить забороняти, але це є те, що англійською називають affirmative action (позитивна дискримінація, – ред.) Тобто Америка створила політику від часів Мартіна Лютера Кінґа і Ліндона Джонсона в шістдесятих роках, що афроамериканське населення Америки повинно мати певні моменти посилення своїх можливостей розвитку.\nМожливо, це комусь здавалося дискримінаційним, але мені здається, що коли є певна група, яка є компонентом цілого суспільства, була довгі роки дискримінована, і дискримінація не закінчилася з ліквідацією рабства, а продовжувалася ще довгі роки, то ця група потребує якогось рекомпенсата, якихось механізмів, щоб її посилити. Українська мова ніколи цього не мала.\nЩо це може бути в наших сучасних умовах?\nЯкийсь механізм фінансової підтримки. Інвестиції в дане явище.\nЧи має це бути заборона на інші мови, наприклад, в межах медіа – газет, журналів? Щоб дозволити лише українські?\nЯкісь компоненти, квоти повинні бути. Навіть французька мова є захищена Францією. Уявіть собі – французька мова, така величезна культура і література, хто її повинен захищати? Але є формальний захист французької мови у Франції. І певні пропорції реклами і кіно, і так далі.\nПропорції, чи 100% українською має бути?\nЦе вже є інше питання. Але, наприклад, навіть Квебек у контексті Канади має свої закони захисту французької мови на рівні всієї Канади. Тобто все, наприклад, на аеролініях відбувається двомовно. Хтось би сказав – ну всі ж знають англійську. Але це є принцип.\nУ Бельгії, наприклад, всюди написи і нідерландською, і французькою, бо це країна, що має дві мови.\nТобто, коли ми говоримо про двомовність, це не означає, що має бути російська і не має бути української, а означає, що всюди має бути українська.\nВсюди має бути українська. Але це не означає, що російська повинна мати якісь звуження чи ущемлення. Це все можна розумно розв’язати, тільки добровільно.\nВи продовжуєте видавати «Критику». Ми з неї почали і нею будемо завершувати нашу розмову. Коли ви починали її видавати, це була зовсім інша країна, ніж зараз. Зараз ми маємо свободу слова, маємо багато різних видань.\nАле ви продовжуєте це робити. Чому? Яку нішу, яка не є заповнена в Україні, ви хочете заповнити вашою працею?\nДякую за це запитання. Дійсно, дуже багато змінилося. Двадцять років тому, коли ми почали «Критику», теж була свобода слова, але точно не було якогось консенсусу, що Україна буде частиною Європи. Це все ще було дуже невиразне.\nА недавно, за Януковича, й зовсім була загроза, що вона суцільно піде під російський протекторат, а не вибере західний вектор, як це все ж таки сталося. Але заповнення цього змістом ще є відкрите питання, і є те, що ми робимо.\nТобто так дуже коротка формула: який має бути інтелектуальний і культурний зміст цього виходу на Захід? І тут – і у виборі тем, і в колі співробітників, і в загальному підході до відкритого і ліберального (не в ідеологічному, а в інклюзивному сенсі) бачення того широкого світу, до якого ми прагнемо – це і є наша програма.


Список статей за Грудень 2014 року » Дивитись нові Фільми та Серіали онлайн 2016 року\nМосква-не-Москва дивитись онлайн\nМіліціонер Олексій приїхав до Москви з маленького містечка у провінції. У столиці він знайомиться з красунею Дашею. Щоб сподобатися дівчині Олексій представляється студентом юрфаку і каже, що живе в центрі Москви. Відносини закоханих заходять все далі, і Льоші все важче розповісти дівчині правду.\nРежисер: Сергій Сєнцов\nАктори: Олексій Коряков, Софія Райзман, Сергій Овчинников, Армен Арушанян, Олександр Самойленко, Галина Данилова, Сергій Фролов, Віталій Кіщенко\nФільм опублікован 30-12-2014, 23:58, його подивились 1710 разів.\nВизволи нас від лукавого \_ Избави нас от лукавого \_ Deliver Us from Evil дивитись онлайн\nКримінал, Жахи, Фільми 2014\nПоліція Нью-Йорка розслідує серію тривожних і непояснених злочинів. Один з офіцерів звертається за допомогою до фахівця з екзорцизму, щоб позбавити місто від диявольської напасті.\nНазва: Визволи нас від лукавого \_ Избави нас от лукавого \_ Deliver Us from Evil\nЖанр: Кримінал, Жахи, Фільми 2014\nАктори: Ерік Бана, Едгар Рамірес, Олівія Манн, Кріс Кой, Доріан Міссік, Шон Харріс, Джоел МакХейл, Майк Хьюстон, Лулу Вілсон, Олівія Хортон\nФільм опублікован 30-12-2014, 17:55, його подивились 791 разів.\nНесучий бурю / Несущий бурю дивитись онлайн\nНад столицею Америки нависла загроза у вигляді незрозумілих погодних аномалій. Розгадати загадку намагаються два брати давно не бачили один одного. У ході розслідування вони дізналися, що вороги їх батька гинуть від незрозумілої погодної аномалії, можливо створеній штучно.\nНазва: Несучий бурю / Несущий бурю\nАктори: Джейсон Лондон, Уес Браун, Ерін Кехілл, Стейсі Кіч, Стентон Баррет, Джессі Де Місяць, Miles Doleac, Robert Grimm, Гері Граббс, indigo\nФільм опублікован 30-12-2014, 17:40, його подивились 944 разів.\nОпівдні на пристані / В полдень на пристани дивитись онлайн\nКоли Даша була дитиною загинули її батьки, але дівчинці відразу не сказали і вона ще довго чекала їх біля огорожі будинку. Пройшли роки. Дар'я зустріла свою любов і мріяла про щасливе і безхмарному майбутньому. Але в її життя знову повернулося очікування, невизначеність і страх втратити кохану людину. Її обранець льотчик і змушений виїхати на якийсь час. Він призначає дівчині зустріч опівдні на пристані, але не приїжджає. Хулігани викидають його на ходу з поїзда. Але дівчина не втрачає надії і кожен день приходить опівдні на пристань ...\nНазва: Опівдні на пристані / В полдень на пристани\nАктори: Поліна Сиркіна, Костянтин Стрельников, Сергій Комаров, Ганна Казючіц\nФільм опублікован 30-12-2014, 17:28, його подивились 4413 разів.\nЗворотний відлік / Обратный отсчет дивитись онлайн\nТе Хун-Хо судовий виконавець. Нещодавно він дізнався, що хворий на рак. Жити йому залишилось кілька місяців і врятувати може тільки термінова операція з пересадки печінки. Він уже втратив надію знайти донора, але несподівано з'являється дівчина, яка погоджується, але їй не варто довіряти, так як вона відома шахрайка.\nНазва: Зворотний відлік / Обратный отсчет\nРежисер: Huh Jong-ho\nАктори: Чон Чже Ен, Чжон До Ен, Ji-wung Wi, Yun-beom Bae, Dae-byeong Jeon\nФільм опублікован 30-12-2014, 14:28, його подивились 1809 разів.\nКрасуня і чудовисько \_ Красавица и чудовище \_ La belle et la bete (2014) дивитись онлайн\nМелодрами, Фантастика, Фільми 2014\nАнабель - дочка заможного купця, дуже хоробра і відважна дівчина. В один із звичайних днів її батько зникає, і вона не думаючи, відправляється на його пошуки зовсім одна. Незабаром в замку у Чудовиська, дівчина знаходить папу, але взамін на його свободу, Чудовисько хоче, щоб красуня залишилася жити з ним. Анабель засмутилася, але все-таки прийняла пропозицію, і залишилася жити в цих величезних хоромах. Але дуже скоро вони подружилися, адже насправді Чудовисько тільки з вигляду дуже страшне, а всередині - добре і дуже миле. Врятувати його від чаклунства злої відьми зможе тільки чиста і щира любов дівчини. Чи зможе Анабель виявитися тією, хто полюбить бідного страшилу, і подарувати йому щастя взаємної любові?\nНазва: Красуня і чудовисько \_ Красавица и чудовище \_ La belle et la bete (2014)\nЖанр: Мелодрами, Фантастика, Фільми 2014\nАктори: Леа Сейду, Венсан Кассель, Андре Дюссолье, Едуардо Норьега, Міріам Шарленс, Одрі Ламі, Сара Жиродо, Жонатан Демурже, Ніколя Гоб, Лука Мельява\nФільм опублікован 30-12-2014, 10:28, його подивились 1262 разів.\nВільні / Свободные / Footloose дивитись онлайн\nРен МакКормак переїхав з родиною з великого шумного міста в тихе провінційне містечко, в якому під забороною рок-музика і танці. За допомогою свого товариша та юної коханої, Рен вирішив змінити старі порядки, які встановив преподобний отець Муром, і змусити городян "згадати молодість" ...\nНазва: Вільні / Свободные / Footloose\nФільм опублікован 29-12-2014, 22:30, його подивились 3046 разів.\nЧистокровний / Чистокровный / Blooded дивитись онлайн\nЖовтень 2005 року. П'ятьох молодих людей викрали в горах Шотландії. Роздягнених і без їжі їх кинули в пустелі, де їм довелося грати в небезпечну гру, в якій мисливці відкрили на них полювання ..\nНазва: Чистокровний / Чистокровный / Blooded\nРежисер: Едвард Боз\nАктори: Олівер Бут, Tracy Ifeachor, Джозеф Клоска, Джей Тейлор, Сіселі Теннант\nФільм опублікован 29-12-2014, 22:25, його подивились 1351 разів.\nСтокгольмські історії \_ Стокгольмские истории \_ Stockholm Stories дивитись онлайн\n«Стокгольмські історії» - сучасна драма, головними героями якої є п'ять персонажів. Одного разу дощовими листопадовими днями їх шляхи перетинаються. Молодий письменник Юхан одержимий ідеєю взаємозв'язку міського освітлення та людського щастя. Студент престижного університету Дуглас закоханий в Анну, яка після розриву з коханкою виявилася бездомною.\nНазва: Стокгольмські історії \_ Стокгольмские истории \_ Stockholm Stories\nРежисер: Карін Фален\nАктори: Мартін Волстром, Йонас Карлссон, Сесілія Фроде, Джулія Рагнарссон, Філіп Берг, Марія Ріхардсон, Давид Денсік, Деян Чукич, Петер Карлберг, Піа Хальворсен\nФільм опублікован 29-12-2014, 22:22, його подивились 422 разів.\nДва дні, одна ніч \_Два дня, одна ночь \_Deux jours, une nuit дивитись онлайн\nУ Сандри та її чоловіка, який їй допомагає, є всього лише одні вихідні для того, щоб провідати колег і переконати їх відмовитися від грошового бонусу, щоб вона могла зберегти роботу. Намагаючись схилити людей на свій бік, вона шукає в їх серцях те, що вони, здається, давно втратили.\nНазва: Два дні, одна ніч \_Два дня, одна ночь \_Deux jours, une nuit\nКраїна:Бельгія, Франція, Італія\nАктори: Маріон Котійяр, Фабріціо Ронджоне, Пили Груа, Саймон Кодрі, Катрін Сале, Батісті бур'янисту, Ален Елуа, Міріам Акеддіу, Фаб'єн Шаша, Тимур Магомедгаджі\nФільм опублікован 29-12-2014, 22:15, його подивились 617 разів.


Віда залишиться в «Динамо» до кінця контракту - Главком\nВіда залишиться в «Динамо» до кінця контракту\n30 Серпня, 2017, 18:03\nВзимку хорватський гравець піде безкоштовно в «Бешикташ»\nХорватський захисник київського «Динамо» Домагой Віда, найімовірніше, не перейде цього літа в «Бешикташ»: стамбульському клубу не вдалося домовитися з керівництвом віце-чемпіона України про трансфер гравця. Тим не менш, перехід хорвата відбудеться взимку.\nТурецький сайт Fotomac опублікував фото попереднього контракту Домагоя Віди з «Бешикташем», підписаного агентом гравця. Угода вступає в силу з другої половини сезону 2017/2018. За ці півсезона Віда отримає 1,1 мільйон євро, надалі його річна зарплата буде становити 2,2 мільйона, а в двох останніх сезонах - 2,3 мільйона євро з бонусом у 5 тисяч євро за кожен матч.\nКонтракт Віди розрахований до кінця сезону 2020/2021. Відзначимо, що діюча угода хорватського гравця з «Динамо» закінчується в кінці нинішнього року, таким чином, захисник поїде з Києва безкоштовно.


Працівники поліції проводять роботу по попередженню насильства в сім’ї\nНажаль, в сьогодення насильство в сім’ях стало майже буденним явищем. Потерпілими від нього здебільшого стають жінки та діти. Близько половини сімейно-побутових конфліктів залишаються латентними, бо їх жертви або не бажають, або соромляться повідомляти до поліції про такі факти. Тож, інспектори поліції постійно працюють у напрямку попередження та викриття таких правопорушників з подальшим їх притягненням до відповідальності. Інспектор поліції найбільш тісно співпрацює з населенням, тому той, хто потерпає від домашнього насилля звертається по допомогу насамперед до них. І головне завдання дільничного в цьому напрямку – ефективна профілактична робота.\n«На сьогоднішній день в Куп’янському відділу поліції на профілактичному обліку перебуває 169 осіб як такі, що вчиняють насильство в сім’ї, — розповідає начальник сектору інспекторів поліції Олег Бондаренко. – Ми відразу ставимо їх на облік, бо ця категорія осіб схильна до вчинення не тільки правопорушень, а й тяжких злочинів».\nЯкщо до поліції звернулись хтось з членів родини та повідомили про насильство в сім’ї – негайно на виклик направляється дільничний інспектор. За умови, якщо потерпілому не завдано тілесних ушкоджень – на порушника складається протокол за ст. 173-2 (Вчинення насильства в сім’ї) Кодексу України про адміністративні правопорушення, за 11 місяців поточного року інспекторами поліції за цією статтею вже було складено 216 протоколів.\n«Такі протоколи направляються до суду для прийняття рішення і покарання винного, — продовжує Олег Бондаренко. – Санкція статті передбачає відповідальність від сплати штрафу до адміністративного арешту. Також, правопорушники відразу ставляться на облік. І вже протягом року їх контролюють інспектори поліції за місцем мешкання. Якщо порушник виправляється – то його знімають з обліку. Якщо ні – облік подовжується».\nЗ метою забезпечення належної взаємодії органів і установ, які здійснюють заходи з попередження насильства в сім’ї, працівниками поліції введено в практику щомісячний обмін інформацією із зацікавленими службами, завдяки чому були досягнуті певні позитивні результати.


30.04.19 12:00 Прес-конференція: "У Києві відбудеться новий турнір зі змішаних бойових мистецтв "FIGHT KINGS" | Українські Новини\n30.04.19 12:00 Прес-конференція: "У Києві відбудеться новий турнір зі змішаних бойових мистецтв "FIGHT KINGS"\n26 квітня 2019, пʼятниця, 18:32\t43\n2019-04-26T18:32:00+03:00 Прес-центр 2019-05-26T04:03:24+03:00\n30 квітня 2019 року, о 12:00, в прес-центрі інформаційного агентства "Українські Новини" відбулась прес-конференція: "Під егідою Федерації Професійного ММА України в Києві відбудеться новий турнір зі змішаних бойових мистецтв "FIGHT KINGS"\nУ ММА України склалася вкрай негативна ситуація в області організації, проведення, суддівства та медичного супроводу змагань зі змішаних бойових мистецтв.\nТак, суддями і рефері на комерційних турнірах є самі організатори (WWFC), що постійно призводить до підсуджуванню, витягування "своїх" спортсменів організаторами (що показав минулий Кубок президента з самбо).\nНезадовільною і формальною є і сфера контролю здоров'я виступаючих в такому жорсткому і видовищному виді єдиноборств як ММА спортсменів: бійці не показують довідок про стан свого здоров'я, а нерідко перевірки стану перед поєдинком обмежуються словестним опитуванням рівня "нормальне самопочуття?".\nФедерація Професійного ММА України була створена в 2018 році. Її основне завдання - регламентувати проведення турнірів по ММА в Україні, забезпечувати професійне, об'єктивне та неупереджене суддівство, задати високі стандарти медичного супроводу змагань і станом здоров'я виступаючих в ММА спортсменів.\nЗ цією метою в Києві відбудеться новий турнір з ММА "FIGHT KINGS", покликаний продемонструвати спорстменам і глядачам той рівень організації та проведення змагань, якому повинні відповідати всі змагання з ММА - самому динамічному, видовищному і жорсткому виді єдиноборств.\nСорока Володимир, Президент Федерації;\nБукатін Олександр, головний рефері ФПММАУ;\nВасильєв Микола, матчмейкер промоутерської кампанії FIGHT KINGS;\nБаток Дмитро, професійний боєць ММА;\nЗаєць Олексій, професійний боєць ММА.


Депутати обласної ради хочуть добитися визнання бійців-добровольців / Центральний\nНапередодні сесії обласної ради депутати збиралися, аби обговорити питання регламенту та депутатської діяльності. Заслухали декілька звернень від депутатів та громадськості. Одне з них – від заступника голови обласної ради Анатолія Ханка щодо потреби офіційного визнання бійців-добровольців, які брали участь у захисті територіальної цілісності та державного суверенітету на Сході України.\nВ перші місяці в російсько-українській війні багато хлопців пішли добровольцями, і з ряду причин, по здоров'ю, наприклад, не проходили комісії, чи мали певні судимості, яких не брали ні в Збройні Сили України, ні в підрозділи МВС, потім це була Нацгвардія/\nАби з цим розібратися, Анатолій Ханко доручив Департаменту соцзахисту населення створити відповідну комісію. Але представники структури говорять: тут вони допомогти не зможуть, оскільки це – не їх повноваження.\n/Світлана Матуйзо, заступник директора Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА\nНемає в нас відповідних нормативних документів, які розглядають питання участі в бойових діях. Ми зараз говоримо про бойові дії. Це повноваження Міністерства оборони, МВС, силових структур, які встановлюють зазначений статус/\nВідтак, рекомендували доопрацювати проект для внесення його на сесію. Обговорили питання і щодо забезпечення перекладу виступів з іноземної мови на державну. Самі ж депутати на сесії і вирішать, чи варто їх виступи російською мовою перекладати на українську.\n#АТО #Анатолій Ханко\n19 вересня 2016, 15:47 640


Міністерство охорони здоров’я відгукнулося на звернення національної дитячої лікарні “Охматдит” і передало закладу 768 ПЛР та 2000 ІФА-тестів. Таким чином відомство покрило потребу закладу у ПЛР-тестах на три місяці наперед.\nПро це Міністр охорони здоров’я України Максим Степанов заявив на щоденному брифінгу, який сьогодні відбувся у національній дитячій лікарні “Охматдит”.\n“Ми вчора передали ПЛР-тести, які забезпечують трьохмісячну потребу цієї лікарні. Також ми передали 2000 ІФА-тестів. Дані тест-системи можуть використовуватися за показами для тестування як дітей, так і батьків, які перебувають в “Охматдиті”, - підкреслив Максим Степанов.\nЗа словами очільника відомства, День захисту дітей, який відзначається 1 червня – хороша нагода, щоб публічно підняти питання захисту здоров’я дітей в Україні, які потребують уваги суспільства і держави. “При цьому надання якісної, кваліфікованої і швидкої медичної допомоги не лише дітям, а й усім українцям - головний пріоритет нашої команди”, - резюмував Максим Степанов.


Людмила Любім: Наші діти повинні отримувати якісну освіту! | Оппозиционный блок Запорожье\nГоловна Новини ВсеукраЇнські Людмила Любім: Наші діти повинні отримувати якісну освіту!\nЛюдмила Любім: Наші діти повинні отримувати якісну освіту!\n15 Oct, 2020 ВсеукраЇнські, Новини, Регіональні, Топ новиниSerhiiL\nРозуміючи сьогоднішні не веселі реалії в сфері освіти, депутати Опозиційного блоку завжди знаходять час та кошти, щоб допомагати школам, дошкільним, а також позашкільним установам Запоріжжя та області.\nВчителя або директора шкіл, які звернулися до них за допомогою, ніколи не отримували відмову. Ось і Володимирівський навчально-виховний комплекс «школа I-III ступені-гімназія «Успіх», що в Широківській громаді, отримали підтримку депутата обласної ради від Опозиційного блоку Людмили Любім.\nЛюдмила Сергіївна направила кошти зі свого депутатського фонду на придбання сучасної мультимедійної дошки. У вівторок, 13 жовтня, депутат Любім зі своїм помічником Анатолієм Казанцевим відвідали Володимирівську школу й на власні очі переконалися, що цей подарунок дуже потрібна та корисна річ для освіти дітей.\nЗавдяки інтерактивності пристрою, викладання стало набагато зручнішим для вчителя та значно цікавішим для учнів. Людмила Сергіївна зазначила, що вона з колегами завжди рада допомогти навчальним закладам, які формують нове покоління, майбутнє Запоріжжя та області, всієї України. Тому діти повинні отримувати якісну освіту, незважаючи на те, що центральна влада не прагне розвивати цю сферу.\n— Наші діти повинні отримувати якісну освіту. І ми, як депутати місцевих рад, просто зобов’язані забезпечити їм цю можливість. Для Києва, центральної влади, такі села, як Володимирівське — дуже далекі. У Міністерстві не бачать їхніх проблем. А ми бачимо. І ми робимо все можливе, щоб не занапастити освіту наших дітей, — заявила Людмила Любім.\nPrevious Post 13 жовтня – День народження Сергія Путрі! Next Post Ігор Чумаченко виступив на теледебатах на TV5


У столиці чоловік накинувся з ножем на перехожого та ледь не вбив - Вечірній Київ\nУ столиці чоловік накинувся з ножем на перехожого та ледь не вбив\n6 листопада 2021, 20:21\nФото: Бориса Корпусенко. За скоєне фігуранту загрожує до восьми років тюрми\nПеребуваючи напідпитку, незнайомець вдарив киянина ножем у шию.\nДо правоохоронців звернулася 29-річна киянка та повідомила про те, що на вулиці Нововокзальній невідомий із ножем напав на її чоловіка. На місце події прибули слідчі та швидка допомога.\nПоспілкувавшись із заявницею поліцейські з’ясували, що вона відпочивала зі своїм співмешканцем на території недобудови. Через деякий час до них підійшов незнайомець та почав конфліктувати із чоловіком, після чого дістав з кишені ніж та вдарив свого опонента в шию.\nПотерпілого госпіталізували у лікарню. За прикметами, які надала жінка працівники поліції розшукали та затримали зловмисника. Ним виявився — раніше судимий 37 -річний уродженець Дніпропетровської області.\nФігуранту інкримінують покарання за статтею — умисне тяжке тілесне ушкодження. За скоєне йому «світить» до восьми років тюрми.\nСхожий злочин стався на проспекті Георгія Ґонгадзе. Киянин декілька разів вдарив рідного батька ножем в шию


Громадський бюджет – можливість змінити моє місто\nВже третій рік поспіль коломияни мають можливість долучатися до формування громадського бюджету. Проект триває до 2021 року та в першу чергу спрямований на зміцнення співпраці між владою та громадськістю.\nДля того, щоб ваш проект зацікавив місцеву владу, потрібно пройти необхідну процедуру, яка складається з кількох етапів. Для почату авторам ідеї потрібно подати проект у паперовому вигляді у визначених пунктах голосування або в електронному – в рубриці «Громадський бюджет». Це можливо буде зробити з 1 по 30 вересня поточного року. Після чого Управління надання адміністративних послуг реєструє цей проект та вводить у реєстр. Другий етап – аналіз, в рамках якого впродовж п’ятнадцяти календарних днів структурні підрозділи міської ради розглядають проект. За результатами розгляду створюють картку аналізу проекту та передають до Координаційної ради. Третій крок – голосування. Протягом семи календарних днів, починаючи з першої суботи листопада, усі мешканці міста, які мають право голосу на місцевих виборах, голосують у встановлений час.\nПісля голосування протягом десяти робочих днів підраховують голоси та розміщують результати на сайті міської ради. І кінцевий етап – реалізація проекту в термін, передбачений бюджетним законодавством.\nЦього року проекти поділили на три групи:\n– І група – до 1 млн;\n– ІІ група – до 400 тисяч гривень;\n– ІІІ група – проекти на території сіл, що приєдналися до Коломийської об’єднаної територіальної громади.\nКошторис на реалізацію проектів не перевищує 3 000, 00 тис. грн. Проекти, які подаються, повинні відповідати і певним критеріям. В першу чергу вони мають бути спрямовані на поліпшення комфорту самих мешканців та естетичного вигляду міста, сприяти соціально-економічному, культурному розвитку та впровадженню сучасних інновацій. Окрім цього, проект повинен бути реалізований в межах одного бюджетного періоду, в рамках компетенції органів місцевого самоврядування та в публічній сфері.\nНе приймають до розгляду проекти, які:\n– спрямовані тільки на виконання проектної документації;\n– витрати на утримання та обслуговування перевищує вартість реалізації проекту;\n– стосуються об’єктів державної та комунальної власності, а саме закладів освіти, медицини тощо.\nНаприклад, проект з облагородження скверу на вулиці Бандери реалізували саме в рамках програми «Громадський бюджет». До слова, автори можуть подавати необмежену кількість проектів.\n«Це важлива програма, – стверджує головний виконавець відділу економіки, інвестиційної політики та енергозбереження міської ради Вікторія Образцова, – адже дає можливість громадянам безпосередньо долучитися до процесу розподілу коштів місцевого бюджету. Попередні роки найбільше проектів стосувалося доріг і дитячих майданчиків. Також у рамках програми видавали і книгу. Що буде цього року – з нетерпінням очікуємо».\nЧитайте також: Антимонопольники порушили справу проти 18 облгазів Фірташа, в списку є також "Івано-Франківськгаз"


Зенітно-ракетні комплекси біля Варшави: поляки вчаться захисту спільно зі США\n28 лютого 2021, Київ 02:40\n24 березня 2015, 09:49\nРакетні комплекси «Петріот». Ілюстраційне фото\nБіля Варшави тривають польсько-американські навчання з протиповітряної оборони\nВаршава – Біля Варшави тривають польсько-американські навчання з протиповітряної оборони. Американські військові привезли зі своєї бази в Німеччині 8 батарей зенітно-ракетного комплексу «Петріот». Присутність солдатів та військової техніки США у Польщі – підтвердження того, що Вашингтон підтримає Варшаву в разі загрози. У цьому запевняють польські та американські політики і військові.\n100 вояків США і 30 одиниць техніки задіяні у польсько-американських навчаннях у рамках операції Atlantic Resolve. Томаш Сємоняк, польський міністр оборони, каже, що ці навчання мають продемонструвати здатність держав-союзників швидко передислокувати комплекси протиповітряної оборони «Петріот» для захисту Варшави.\n«Це відповідь союзників на те, що відбувається на сході Європи», – зазначає Сємоняк.\nМіністр оборони Польщі підтвердив інформацію, що рішення про появу американських ракет біля Варшави ухвалили терміново, кілька днів тому. Водночас він зазначив, що бажання польських вояків потренуватися спільно з американцями у протиповітряному захисті найбільшого польського міста не є чимось винятковим.\nТепер, коли нам потрібна підтримка, то США рішуче стали поряд із нами\n«Щиро дякую нашим американським союзникам. Відколи ми в НАТО, тобто вже 16 років, ми завжди були разом із США, а тепер, коли нам потрібна підтримка, то США рішуче стали поряд із нами», – сказав Сємоняк.\nВажливо, що ракети – саме американські – експерт\nПід час спільних маневрів військові вдосконалюють свої вміння з протиповтіряної і протиракетної оборони, а також вчаться попереджувати про напад із повітря. Міністр Томаш Сємоняк запевняє, що присутності американських військових у Польщі хочуть не лише політики, а й пересічні поляки.\nСтівен Молл, посол США у Польщі заявив, що задіяння американських ракет у Польщі – це підтвердження союзницьких гарантій безпеки. За його словами, військові продемонстрували здатність швидко розмістити у Польщі систему протиракетної оборони, якщо виникне необхідність.\nСполучені Штати тут для того, щоб підтримувати і захищати Польщу. Ми завжди будемо надавати вам підтримку\n«Сполучені Штати тут для того, щоб підтримувати і захищати Польщу. Ми завжди будемо надавати вам підтримку. Не тільки моральну, але й конкретними діями», – наголосив Стівен Молл.\nПояву американських ракет у Польщі прокоментував Януш Онишкевіч, колишній міністр оборони Польщі. Він сподівається, що до ситуації, яка описана в сценарії польсько-американських навчань, не дійде й ніхто не нападатиме на Варшаву з повітря. Проте, наголошує він, найгірший сценарій унеможливлюється саме завдяки таким діям, як спільна демонстрація боєготовності.\nРомуальд Шереметьєв, експерт із польської Академії національної оборони, говорить, що тепер він з більшим опитимізмом дивиться в майбутнє. Донедавна, каже Шереметьєв, у пояків були побоювання, що НАТО і США не надто цікавляться подіями в Центральній Європі. Американські ракети у Польщі, пояснює експерт, це сильний сигнал перестороги для Росії.\n«Незалежно від того, скільки цих ракет, важливо, що вони саме американські», – наголошує Ромуальд Шереметьєв.\nПольща збільшує присутність НАТО – керівник Бюро нацбезпеки\nПольща звинувачує Путіна у брехні\n«Іскандери» у Калінінградській області – шантаж ЄС чи справжня загроза?\nУкраїна може очікувати від Німеччини грошей, але не озброєння


Доброволець пояснив, чому розмова Зеленського з Путіним «уже завершена» – новини ZIK.UA\nНовини » Політика 4 червня, 2019, 5:00\nДоброволець пояснив, чому розмова Зеленського з Путіним «уже завершена»\nНа тих засадах, на яких сьогодні стоїть Зеленський, говорячи про повернення Криму й Донбасу, закінчується його розмов з Путіним. Путін так не вважає і робити так не збирається.\nПро це в ефірі програми «Гра Z вогнем» на телеканалі ZIK заявив доброволець, заступник командира «Української добровольчої армії» Андрій Гергерт.\nДоброволець вважає, що як дипломатичний крок переговорний процес щодо війни на Донбасі потрібний. На його думку, це швидше показовий момент і намагання нового Президент досягти якогось результату.\n«Але якщо подивитися на це з практичної сторони, то нічого з цього не буде. Жоден формат з Росією не буде працювати. Ніякі домовленості, ніякі мінські, будапештські формати не працюють. Нічого з цього не буде»,– переконаний Андрій Гергерт.\nВін також виключає можливість перемовин між Президентом Зеленський й Путіним.\n«Адже на тих засадах, на яких сьогодні стоїть Зеленський, говорячи про повернення Криму й Донбасу, закінчується його розмов з Путіним. Путін так не вважає, робити так не збирається. Це очевидно по військових перехопленнях і по стягнутій техніці»,– заявив доброволець.\nПідсумовуючи, Андрій Гергерт дав пораду Президенту Зеленському:\n«Раджу терміново звернути увагу на українську армію і на український народ. Не потрібно дивитися вправо, вліво, треба дивитися собі під ноги»,– акцентував заступник командира «Української добровольчої армії».\nВолодимир ПутінВолодимир ЗеленськийАндрій Гергертновини Україниновини політики\nчетвер, 11 липня, 2019, 19:42\n2019-07-19 13:20 :38


Першими пропустили, та в підсумку розгромили | Офіційний сайт ФК "Зірка" Кропивницький\nПідопічні Вадима Бондаря першими пропустили вже на 7-й хвилині. Але це аж ніяк не вплинуло на настрій наших хлопців. Менше ніж за п’ять хвилин «Зірка-2» відігралася. Андрій Чубко у падінні головою замкнув простріл від Дмитро Барбанова. Незабаром, підопічні Вадима Бондаря вже вели у рахунку. Андрій Кушнірьов віддав чудову діагональну передачу, після якої послідувала подача до штрафного майданчика, яку замкнув Сергій Кутулупенко – 2:1. Ще в першому таймі наші хлопці довели свою перевагу до двох м’ячів. Дмитро Барбанов реалізував пенальті, яке арбітр призначив за гру рукою суперником «Зірки-2» у штрафному майданчику.\nЗа три хвилини після свистка з перерви Андрій Кушнірьов результативно замкнув черговий фланговий простріл від Дмитра Барбанова – 4:1.За десять хвилин «Буревіснику» вдалось забити другий гол, але підопічні Вадима Бондаря ще двічі реалізували флангові атаки. Спочатку це зробив Андрій Чубко, а згодом Максим Довженко. Тож, в підсумку, «Зірка-2» перемогла з рахунком 6:2. Поки свій матч сьомого туру не зіграла команда «Нова Поліція», підопічні Вадима Бондаря є одноосібним лідером в турнірній таблиці.\n«Зірка-2» (Кіровоград) – «Буревісник» (Кіровоград) – 6:2 (3:1, 3:1).\n17 травня 2016 року (вівторок). Початок матчу о 19:00. Кіровоград. Стадіон «Зірка» (поле зі штучним покриттям). 70 глядачів. +14 С. Чемпіонат міста Кіровограда, 7-й тур.\n«Зірка-2»: Сцепінський Владислав, Стаднік Владислав, Сидоренко Данило, Барбанов Дмитро, Кущов Андрій (Бухарієв Владислав, 60), Аркуша Ярослав (Патлатий Захар, 75), Гайда Ян (Джабнідзе Давид, 63), Кушнірьов Андрій, Кутулупенко Сергій (Олійник Олександр, 75), Папченко Максим, Чубко Андрій (Довженко Максим, 70).\nГоли за «Зірку-2»: 1:1, Чубко Андрій (12); 2:1, Кутулупенко Сергій (19); 3:1, Барбанов Дмитро (34, з пенальті); 4:1, Кушнірьов Андрій (48); 5:2, Чубко Андрій (63); 6:2, Довженко Максим (83).\nПопередження: Гайда Ян (55), Бухарієв Владислав (75).


Інвестиції в нерухомість перевищили доковідні показники |\nЗа даними консалтингової компанії CBRE, інвестиції в європейську нерухомість досягли 359 мільярдів євро у 2021 році. Це на 25% більше, ніж у 2020 році, і на 8% більше, ніж у 2019 році.\nЧетвертий квартал 2021 року також став рекордним для інвестицій у європейську нерухомість: їхній загальний обсяг становив 136 мільярдів євро, що на 37% більше, ніж у четвертому кварталі 2020 року, і на 10% більше, ніж у четвертому кварталі 2019 року.\nНімеччина та країни Північної Європи продемонстрували рекордні обсяги інвестицій, які збільшилися у 2021 році на 39% та 44% відповідно. У Німеччині загальний обсяг інвестицій досяг 110 мільярдів євро. Це найвища суму, коли-небудь зареєстрована європейською країною. На більшості інших великих європейських ринках обсяги інвестицій у 2021 були вищими, ніж у 2020, включаючи Велику Британію (49%), Ірландію (54%), Іспанію (33%) та Італію (13%), проте знизилися на декількох ринках, зокрема у Франції (-9%), Португалії (-21%) та Нідерландах (-10%).\nЗа даними CBRE, сектор офісної нерухомості залишається найбільшим у Європі з погляду обсягів інвестицій: у 2021 вони досягли 111 мільярдів євро, що на 16% більше, ніж у 2020. Цей сегмент був особливо сильним у країнах Північної Європи (зростання на 117%), Великій Британії (48%), Нідерландах (30%), Іспанії (27%) та Німеччині (10%).\nУ секторі багатоквартирних будинків загальний обсяг інвестицій досяг 102,6 мільярда євро у 2021 році. Це на 42% більше, порівнюючи із 2020 роком.\nМинулий рік також був рекордним для інвестицій у промисловість та логістику: обсяги зросли на 48% та досягли 62 мільярдів євро.\nІнвестиції у готельний бізнес вказують на відновлення. Обсяги продажів готелів досягли 17,1 мільярда євро у 2021 році, що на 70% більше, ніж у 2020 році.\nВодночас сектор торгівлі, як і раніше, перебуває під тиском: обсяги впали на 11% до 35,2 мільярда євро у 2021 році. Однак на деяких ринках вони зросли, зокрема у Великій Британії (51%), країнах Північної Європи (23%) та Центральної та Східної Європи (41%).\n«У 2021 році ми побачили значне зростання обсягів інвестицій, що перевершили попередній рекорд, встановлений у 2019 році, й очікуємо на збереження позитивної динаміки. Відновлення підтримувалося низькими відсотковими ставками та сильним економічним зростанням. Це зміцнило довіру інвесторів. Але все ще зберігаються такі виклики, як зростання інфляції та поява штамів COVID-19», – коментує Кріс Бретт, керівник відділу ринків капіталу в регіоні EMEA, CBRE. Він прогнозує, що у 2022 році інвестори проявлятимуть підвищений інтерес до багатоквартирного та промислового секторів, а також очікує збільшення інвестицій у сектор торговельної нерухомості.


Тибетський тер'єр – опис породи | Догляд за тваринами\nГоловна » Сад і город » Домашнє господарство » Догляд за тваринами » Тибетський тер’єр – опис породи\nТибетський тер’єр – опис породи\nСпецифіка догляду та утримання\nПорода собак тибетський тер’єр виступає в якості винятку з встановлених правил, дана собачка до тер’єра не має відношення, хоча і відбувається з Тибету. Ця порода виникла в Індії, тут ці тварини застосовувалися, як пастуші собаки. І з цією роллю, варто зазначити, вони чудово справлялися, з цієї причини їх більшою мірою відносять не до тер’єра, а до породи вівчарок.\nПісля цього приблизно в 20-х рр. минулого століття тибетські тер’єри потрапили в Англію, звідки вони поширилися по території всієї Європи і далі в нашу країну. Найцікавішим є те, що це мила і волохата собачка відразу отримала значну популярність у собаківників.\nНа сьогоднішній день придбати цю собаку не складе особливої праці, розплідники розташовуються по всій території країни, якщо є бажання придбати тибетського тер’єра, то в даному випадку потрібно лише бажання і кошти.\nВдача даних тер’єрів дуже спокійний. Цих тварин можуть сміливо заводити люди, які мають маленьких дітей або чекають дитину. Ці собачки з легкістю справляються з роллю няні. Велика кількість людей сьогодні можуть подумати, що тибетські тер’єри є гальмами. Проте насправді це зовсім не так. Тварини з настороженістю ставляться до незнайомців і при виникненні необхідності можуть з легкістю заступитися на захист господарів.\nНезалежно від своїх не дуже великих розмірів, ці собачки цілком можуть стати на захист господаря і його сім’ї від людини, яка має лихі задуми. Так як це тварина як раз і було виведено спеціально для забезпечення захисту людей та їх майна. А також для того, щоб стати для людини справжнім другом і товаришем.\nЗ іншими тваринами в будинку тибетські тер’єри вживаються з легкістю і без якихось проблем, з цієї причини при вирішенні придбати таку собаку, а вдома вже є інша собака чи кіт, то не варто переживати. В обов’язковому порядку тварини знайдуть між собою спільну мову.\nЗ-за наявності особливого розуму тибетські тер’єри чудово піддаються вихованню і дресируванню. Проте, вони ще є дуже хитрими, з цієї причини при проведенні дресирування, якщо тварині не подобається команда, воно може зробити вигляд, що абсолютно не розуміє, що треба робити. До цього слід бути підготовленим і якщо з’ясовується, що собака філоніт, краще зупинити на деякий проміжок часу заняття іл намагатися перехитрити тибетського тер’єра.\nРазом з тим, необхідно пам’ятати, що в процесі проведення заняття не можна до собачки застосовувати фізичну силу і покарання. Кожен удар може в значній мірі зашкодити психіку тварини і, як результат, вона може розсердитися або, навпаки, почне боятися оточуючих. В даній ситуації охоронця з собаки вже зробити не вийде.\nЯкщо поглянути на фотографії тибетських тер’єрів, то одразу ж можна відзначити його частина, яка в більшій мірі вимагає особливого догляду. І це – шерстка. Шерсть у цієї собаки, на відміну від інших різновидів тер’єрів, є дуже довгою і густою. При цьому густина шерсті й підшерстка головним чином визначає забарвлення собаки. Якщо вихованець має темне забарвлення, то шерсть у нього більш густий, ніж у тибетця білого або бежевого кольору.\nРозчісувати шерсть вихованцеві необхідно не рідше, ніж 2 рази в тиждень, але краще всього робити це щодня. В такому разі дана процедура не займає великої кількості часу, а шерстка стане чистою і красивою.\nОсобливо стежити за зовнішнім виглядом треба тим песикам, які беруть участь у різних виставках. Крім вовни доглядати також треба за вухами і лапками вихованця. Вуха тварини висячі, однак, це не означає, що за ними не треба стежити. Потрібно враховувати той факт, що якимось чином саме в вуха потрапляє велика кількість бруду.\nОднак це не є дивним, так як тибетський тер’єр обожнює бігати, і в процесі бігу вужі вихованця розвиваються, як вітрила. З цієї причини догляду за вухами треба приділяти особливу увагу і чистити їх потрібно, як мінімум, раз в 2 тижні. Виробляти цю процедуру дуже просто, потрібно скористатися ватним диском або гігієнічної паличкою, за допомогою якої необхідно видалити бруд з вух собаки. Чим раніше буде проводитися така процедура, тим швидше собака до неї звикне і, отже, не буде чинити опору.\nПотрібно звернути увагу на кігті тварини. Якщо у нього є можливість регулярно бігати, то кігтики будуть на вулиці стиратися, а ось домашнім собачок треба регулярно підстригати кігтики. Робити це дуже просто.\nТакож недосвідчених власників може налякати, що цуценя постійно течуть очі. Не треба цього лякатися, даний процес є цілком природним. Просто у вихованця зростає шерстка на мордочці, і довгі волоски потрапляють в очі.\nПо закінченню певного проміжку часу шерстка відростає, і даний ефект зникає. У дорослих особин відсутні проблеми із зором. У цих тварин практично відсутні проблеми зі здоров’ям. Якщо говорити про зміст, то представники цієї породи можуть жити, як в будинку, так і на вулиці. Завдяки наявності довгою, густою шерстки, собаки з легкістю переносять мороз і спеку. З цієї причини не варто переживати, якщо собака купується як дворового мешканця. Можете не переживати задаючись питанням, чим годувати тибетського тер’єра, його годування нічим не відрізняється від живлення інших порід.\nПридбати такого тер’єра дуже просто. Ці собаки на сьогоднішній день користуються значною популярністю. З цієї причини при виникненні бажання можна відшукати розплідник даної породи і там купити вихованця. Бажано купувати цуценя виключно в розпліднику або безпосередньо на самій виставці. Якщо ви розбираєтеся в породі, то можна спробувати знайти оголошення про продаж собаки породи тибетський тер’єр. Загалом, головне – бажання. При цьому ціна цуценя може бути різною. Найбільш дорогі цуценята представлені в розпліднику, найдешевші – продаються з рук.\nАле в будь-якому випадку, тибетські тер’єри є відмінними собаками, які чудово підходять людям, які шукають для себе вірного товариша, надійного друга по іграх.


Покликані: Монахи Студійського Уставу та Голокост Скіра Юрій\nПисьменник Скіра Юрій\nУ монографії розглядається діяльність монахів Студійського Уставу щодо порятунку євреїв під час Голокосту на території Львівської архієпархії Греко-Католицької Церкви. Автор дає відповіді на різноманітні запитання, пов’язані з переховуванням; відображає мотиви, методи та ризики обох сторін акції; розвінчує міфи, які склалися через недостатні знання попередніх дослідників щодо умов та можливостей рятівників і місцевості. Монографія Юрія Скіри відновлює історичну правду та формує комплексне бачення участі студитів у рятувальній акції, яка відбулася з ініціативи їхнього архімандрита митрополита Андрея Шептицького та зберегла життя кільком сотням дорослих і дітей. Книга призначена для широкого кола читачів.


Канікули завершуються: як далі вчитимуться у школах Тернопільщини | Тернополіс новини Тернополя\nОсінні канікули добігають до свого завершення. З понеділка, 2 листопада, діти знову приступлять до навчання.\nВтім, з огляду на епідеміологічну ситуацію, актуально постають питання – яким чином надалі здійснюватиметься навчальний процес, чи буде дистанційне навчання, чи діти будуть ходити в школу?\nНачальник управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації Ольга Хома пояснила, що рішення про дистанційну форму навчання приймають керівники навчальних закладів разом з педагогічними радами.\nТобто, кожен навчальний заклад самостійно вирішуватиме у який спосіб надалі проводити навчання.\nУ п’ятницю, 30 жовтня, Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій дозволила проводити навчання у містах, які опинилися в «червоній» зоні карантину.\n«Спершу це стосується великих навчальних закладів. Якщо у класі більш як 20 учнів, то вони повинні бути поділені на групи та навчатися почергово. Зокрема, навчання може відбуватися у дві зміни, або почергово. Тобто, одна підгрупа йде до школи в понеділок, а інша – у вівторок. Водночас підгрупа, яка перебуває вдома, дивиться урок дистанційно, — пояснила Ольга Хома.\nЯкщо ж у навчальних закладах відсутність педагогічних працівників та учнів перевищує 30%, то вони автоматично переходять на дистанційне навчання. Однак, рішення про дистанційну чи очну форму навчання приймають керівники разом з педагогічними радами.\nНагадаємо, у Тернополі осінні канікули тривали з 21 по 26 жовтня включно.\nА у районах Тернопільщини у переважній більшості шкіл канікули тривали з 15 до 31 жовтня. Отож, 2 листопада діти знову мають приступити до навчання.\nЗа інформацією Ольги Хоми, від початку цього навчального року у Тернопільській області коронавірусом уже захворіли понад 500 працівників освіти. Станом на 30 жовтня, коронавірусом хворіють 73 освітян.\nTags: дистанційне навчання канікули новини Тернопільщини Ольга Хома школи


Сорт або гібрид сорт структура шкірки Гладка і щільна\nСтійкість до хвороб Коккомікоз і Моніліоз колір шкірки Від темно-червоного до майже чорного\nСтійкість до шкідників немає структура м’якоті Середня щільність\nСередня вага 5 г колір м’якоті насичений червоний\nтерміни дозрівання Початок червня смакові якості солодка\nморозостійкість До -25, -30 ° С врожайність 25-35 кг\nОпис черешні сорту Іпуть\nНовий сорт черешні, що відрізняється високою стійкістю до холоду і хвороб, був отриманий в Брянському Інституті люпину і отримав назву по імені місцевої річки Іпуть. У 1993 році сорт був зареєстрований в держреєстрі і рекомендований до вирощування в регіонах середньої смуги України.\nДоросла рослина здатне виростати до висоти 4-5 метрів. Гілляста частина широка, пірамідальна. Листя густа, темно-зеленого кольору, листя великі, овальні, трохи волністие.Другіе характеристики сорту:\nЦвітіння починається, в залежності від погодних умов, в кінці квітня – початку травня. З суцвіть по три-чотири бутона з’являються великі квіти з білими пелюстками.\nСорт самобесплоден. Для формування зав’язі потрібно перехресне запилення з іншими сортами черешні або вишні.\nПерший урожай з’являється на четвертий-п’ятий рік після посадки. Сорт заявлений як ранній. За відгуками садівників черешня починає плодоносити все ж ближче до кінця місяця.\nЯгоди досить великі, легко відокремлюються від плодоніжки. Кісточка відділяється насилу.\nЯгоди в основному вживають в свіжому вигляді. Насичено-червоні плоди можна деякий час зберігати, вони витримують перевезення. На стадії повної стиглості урожай майже не зберігається і погано переносить транспортування.\nЧерешню рекомендується вирощувати на досить пухких грунтах, добре пропускають вологу і повітря. Добре, якщо грунт має нейтральну або слабку кислотність (показник рН – до 7 одиниць).\nНедоліки та переваги черешні Іпуть\nВибираючи новий різновид черешні для свого саду, корисно оцінити її сильні і слабкі сторони. На основі цієї оцінки легше прийняти зважене рішення – наскільки сорт Іпуть може задовольнити запитам садівника.\nскоростиглість – ранні, в порівнянні з іншими сортами, терміни дозрівання плодів;\nвисока продуктивність – при сприятливих умовах і правильному догляді розміри врожаю можуть досягати 45-50 кг з дерева;\nкрупноплодность – окремі ягоди набирають вагу до 9 г;\nчудові смакові якості плодів – мають високу оцінку за дегустаційної шкалою (4,5 з 5 балів);\nзимостійкість і стійкість до захворювань.\nДо можливих недоліків слід віднести:\nягоди в умовах підвищеної вологості схильні до розтріскування;\nпотреба в особливих ґрунтових умовах – рослини погано переносять надлишок вологи і підвищену кислотність.\nЗапилення черешні Іпуть\nІснує кілька способів, за допомогою яких можна забезпечити ефективне запилення:\nПри посадці черешні Іпуть в саду розміщувати не одне, а два-три деревця – бажано того ж сорту або різних, але мають ранні терміни цвітіння.\nЧерешня добре запилюється, якщо серед садових посадок є вишневі дерева. При цьому також необхідно, щоб цвітіння культур збігалося за термінами. Як запилювачів можна використовувати такі самоплодние і частково самоплодние сорти, як Тургенєвська, Ревна, Тютчевка і інші.\nНеобов’язково садити рослини-запилювачі у власному саду. Цілком достатньо, якщо вони ростуть на сусідніх ділянках і відстань від них до черешні знаходиться в межах 25-30 метрів. Між цими культурами не повинні рости яблуні або груші, оскільки вони перешкоджають перезапилення.\nПри відсутності поблизу рослин-запилювачів і неможливості їх посадити, або ж для економії місця на ділянці можна зробити щеплення. Гілка сорти-запилювачі прищеплюється в крону черешні – так на одному штамбі будуть рости і цвісти два різних взаімоопиляющіхся сорти.\nПосадка черешні Іпуть\nПри підготовці до посадки потрібно, перш за все, визначитися з місцем і заздалегідь викопати яму, внести необхідні добрива. Наступними етапами будуть вибір здорового саджанця і правильне його вкорінення в грунті.\nПри виборі саджанця корисно керуватися наступними правилами:\nНа відміну від багатьох інших садових культур, черешню прийнято висаджувати в дворічному віці. Висота одноліток – не менше 70-80 см, дворічних саджанців – близько 1 метра. Повноцінний саджанець в цьому віці має добре розвинені три-чотири бічних втечі. Товщина центрального провідника в зоні штамба повинна бути не менше 1,5-2 см.\nРекомендується вибирати саджанець з рівним стовбуром і гілками, без наростів і тріщин. Якщо кора надлишково зморшкувата – це ознака нестачі вологи. Така рослина гірше приживається і йде в зростання.\nКупуючи посадковий матеріал з відкритим коренем, слід уважно оглянути його. Здорова коренева система злегка зволожена і гнучка. На ній не повинно бути пошкоджень і ознак гниття, а також наростів і потовщень. На зламі колір коренів має кремовий відтінок.\nВажливий момент – з’ясувати у продавця, на якому підщепі вирощений саджанець. Вишневі підщепи характеризуються слабким зрощенням, тому є ймовірність, що доросла черешня може обламати біля кореня – в місці щеплення. Серед найбільш вдалих варіантів підщепи – гібриди вишні і черемхи (Церападус) Ізмайловський і Московія. Також добре зарекомендували себе гібриди ВЦ-13 і ВЦ-52.\nСаджанці черешні з закритою кореневою системою\nВибравши саджанець з відкритою кореневою системою, необхідно відразу обернути його коріння вологою тканиною і помістити в поліетиленовий пакет. Це захистить рослину від пересихання під час перевезення і під час підготовки до посадки.\nДля вирощування черешні найбільш сприятливі добре освітлені, сонячні ділянки, захищені від сильних вітрів. Це може бути місце на південному або південно-західному пологому схилі або з південної сторони будівель. Холодні північні вітри можуть пошкодити навіть такий зимостійкий сорт, як Іпуть.\nКраща грунт для вирощування цієї культури – суглинки. Черешня погано росте на важких глинистих ґрунтах, грунт з переважанням торфу або піску також небажаний.\nДля уникнення надлишку вологи рекомендується розміщувати рослина на невеликій височині. Не слід садити дерево в низинах і місцях, де навесні можливе скупчення талих вод. Також бажано, щоб рівень грунтових вод не перевищував 1,5-2 м.\nЧерешню зазвичай висаджують на ділянці навесні, а посадочне місце готують з осені. У місцях з близьким заляганням ґрунтових вод попередньо роблять насип висотою до півметра.\nПосадкову яму роблять приблизно 70-80 см шириною і 50-60 см завглибшки. Дно роблять пухким, для кращого відведення вологи можна укласти шар дренажу. Верхній родючий шар ґрунту складують окремо.\nВ яму засипають 1-2 відра перегною (перепрілого гною), додають витягнутий родючий грунт і перемішують. Суміш повинна заповнювати приблизно третину глибини. У такому вигляді яму залишають в зиму.\nНавесні в яму додають 100-200 г суперфосфатного добрива і 50-60 г сульфату калію і знову перемішують. Надлишок поживних речовин небажаний, оскільки призводить до посиленого росту молодих гілочок, які схильні до вимерзання.\nАзотні добрива і вапно при підготовці до посадки не вносять – вони здатні обпекти кореневу систему молодого рослини.\nПосадку черешні зазвичай проводять, коли грунт достатньо прогрілася, а нирки на гілках ще не рушили в зростання. Можна садити її і восени, але існує небезпека пошкодження морозами великих річних пагонів. Безпосередньо перед укоріненням саджанці можна на 6-9 годин поставити в ємність з водою, щоб коріння запаслися вологою.\nПри посадці дотримуються такого порядку дій:\nПо центру ями встановлюють і вбивають кілок-опору; його висота над поверхнею землі повинна бути близько 40-50 см.\nНа підготовлену з осені грунтову суміш підсипають родючий шар грунту – так, щоб він утворив невеликий горбок, а яма була заповнена приблизно на дві третини глибини.\nРослина розміщують на вершині грунтового горбка і розправляють кореневі волокна, рівномірно розподіляючи їх по колу. На цьому етапі можна вилити в яму піввідра або відро води.\nПритримуючи саджанець, засипають яму доверху родючим грунтом (можна попередньо змішати її з невеликою кількістю перегною). Потім поверхню грунту злегка ущільнюють. Коренева шийка повинна бути вище рівня землі приблизно на 3-5 см. Якщо вона виявилася заглибленою – рослина обережно витягують вгору до потрібного рівня, грунт знову ущільнюють.\nСаджанець підв’язують до опори підв’язкою з м’якого матеріалу, який не зашкодить кору. Підв’язку кріплять у вигляді вісімки, з таким розрахунком, щоб вона надалі не здавлювала стовбур рослини при зростанні.\nОформляють пристовбурні кола з валиком по колу. Під полив можна зробити кругову борозну. Потім виливають під рослину відро води.\nПісля поливу грунт під черешнею для збереження вологи мульчують грунтом, торфом або перегноєм.\nНа відео показана посадка черешні Іпуть і первісна обрізка. Знято каналом Розплідник рослин СФГ Сад\nЩоб дерево росло здоровим і приносило хороший урожай, слід виконувати необхідний обсяг робіт по догляду за черешнею. До них відносяться своєчасні поливи і підживлення, а також щорічна формує і санітарна обрізка. Молоді дерева, незважаючи на холодостійкість сорти, на зиму бажано вкривати.\nЗалежно від кліматичних і погодних умов полив черешні проводять раз в один-два тижні. Коренева система дерева залягає в основному на глибині 40-50 см, тому полив повинен бути достатнім, щоб просочити грунт. В середньому під молоде дерево виливають по 3 відра води, під доросле – до 6 відер.\nДорослі рослини краще поливати в кругову борозну ближче до периметру крони, оскільки саме там розташовані активні живлять коріння.\nЗа сезон черешня особливо потребує поливу в наступні періоди:\nтравень – фаза посиленого зростання гілок і листя, цвітіння і формування зав’язей;\nчервень – ягоди набирають масу, починає встигати урожай;\nкінець вересня-жовтень – дерево готується до зими і запасає вологу.\nКількість і обсяги поливів скорочують в наступних випадках:\nпри вологій погоді і близькому залягання грунтових вод;\nпід час дозрівання врожаю, оскільки це призводить до розтріскування ягід;\nв другій половині літа, щоб обмежити зростання молодих пагонів і збільшити зимостійкість рослини.\nЧерешню регулярно підгодовують, особливо важлива закладка поживних речовин в перші кілька років життя дерева.\nПорядок і обсяги підгодівлі:\nНа другий рік в пристовбурні кола вносять 100-120 г карбаміду (сечовини) і перекопкой закладають на глибину близько 10 см. Потім бажано зробити полив. Інший варіант підживлення: готувати розчин сечовини (з розрахунку 20 г препарату на відро води) і поливати три рази протягом травня-червня.\nНа третій сезон підгодівлю проводять за аналогією з другим роком.\nНа четвертий рік навесні по периметру крони проводять кругову борозну глибиною 20-25 см і рівномірно розкладають в неї 150 г сечовини, потім роблять полив. У цю ж борозну восени вносять 200-300 г суперфосфату і 100 г калійного добрива і добре проливають водою.\nНа п’ятий рік дерево можна підгодувати двічі: навесні – розчином аммофоскі (30 г на відро води), восени – внести два-три відра перегною.\nЗ початком плодоношення (4-6 рік життя) щорічно навесні під дерево в борозну закладають 150-200 г карбаміду. Щороку восени, не пізніше вересня, під доросле дерево вносять по 300-400 г суперфосфату і 150-200 г солі калію. Також по осені в пристовбурні кола періодично підсипають по 3-4 відра компосту або перепрілого гною.\nДля підтримки помірної кислотності грунту, корисно раз в п’ять-шість років проводити вапнування. Ця процедура нейтралізує надлишкову кислотність, а також збагачує грунт елементами магнію і кальцію.\nПеред вапнуванням корисно провести аналіз грунту в лабораторії, де допоможуть точно встановити показник рН і розрахують необхідну кількість вапняних добрив.\nВапнування проводять наступними мінеральними речовинами:\nНа суглинках і глинистих ґрунтах рекомендується використовувати вапно, на піщаних грунтах краща доломітове борошно. Золу і вапно вносять восени – розсипають на перекопаний поверхню пристовбурного кола. Мел і доломітове борошно можна вносити і навесні. При цьому не слід одночасно з вапнуванням робити підживлення азотними або органічними добривами.\nВнесення в грунт вапна\nРоботи по обрізці черешні проводяться регулярно, починаючи з першого року посадки. Процедуру зазвичай проводять ранньою весною або восени після закінчення сокоруху.\nОбрізка черешні підрозділяється на три види:\nФормує – спрямована на створення міцного скелетного каркасу крони. Від неї багато в чому залежить правильний розвиток дерева. Забезпечує доступ повітря і світла всередину крони, до квітів і плодів.\nОмолоджуюча – проводиться у вікових дерев зі старими гілками і низькими обсягами врожаю. Періодичність проведення – раз в три-чотири роки. Після правильної обрізки черешня починає краще цвісти, формувати зав’язь і плодоносити. Сприятливий термін омолоджуючої обрізки – початок осені.\nСанітарна – полягає у видаленні пошкоджених, сухих і хворих гілок. Необхідна для оздоровлення крони і профілактики хвороб і шкідників. Великі гілки вирізують навесні і восени, дрібні можна видаляти протягом усього сезону.\nДля роботи використовують гостро заточений інструмент (секатор, садові пила). Зрізи слід робити рівними, не допускаючи пошкодження кори і не залишаючи пеньків. Місця зрізів обробляють садовим варом.\nКрона черешні зазвичай формується за розріджено-ярусної схемою. Вона передбачає від 5 до 8 основних скелетних гілок, розташованих в два-три яруси.\nПравильне формування крони проводиться протягом декількох сезонів:\nУ перший рік обрізку роблять навесні, відразу після посадки саджанця. Перш за все на стовбурі відміряють зону штамба. У південних регіонах країни можна робити її висотою до 60 см, в районах з більш суворим кліматом – зменшують до 40-50 см для захисту кори від морозобоін і опіків. Над зоною штамба в однорічної саджанця залишають 5-6 повноцінних нирок, які дадуть пагони на скелетні гілки першого ярусу. Над верхньою брунькою центральний провідник обрізають.\nНа другий рік (у саджанця-дворічки – на перший) по весні з вирослих в минулому році бічних пагонів залишають 3-4 найбільш сильних. Їх вкорочують по довжині приблизно до 50 см. Інші гілки видаляють повністю, до стовбура. Бажано, щоб залишилися гілки розташовувалися навколо стовбура більш-менш рівномірно, не заважаючи один одному. В цей же рік закладають другий ярус: на висоті 40-50 см над першим відраховують 4-5 нирок і над верхньою провідник знову обрізають.\nНа третій рік з скелетних гілок першого ярусу вибирають одну – з найменшим річним приростом. За її довжині проводять обрізку інших основних гілок цього ж ярусу. З вирослих пагонів другого ярусу залишають 2-3 гілки і проводять обрізку, аналогічну торішньої для першого ярусу. Їх роблять приблизно на 10-15 см коротше нижніх скелетних гілок. Якщо планується сформувати третій ярус – на висоті 30-40 см від другого знову залишають 3-4 бруньки і обрізають провідник. Одночасно з основних гілок видаляють всі пагони, що ростуть вертикально або всередину крони.\nНа четвертий рік центральний провідник обрізають до верхнього бічного пагона. Це допоможе обмежити зростання дерева. Скелетні гілки першого і другого ярусів залишають довжиною не більше 70-80 см. Сильні пагони другого порядку на цих гілках також вкорочують. Продовжують повністю видаляти слабкі і неправильно ростуть пагони.\nУ наступні роки черешню обрізають по схемі четвертого року. При обрізанні центрального провідника і основних гілок не слід робити їх коротше 50-60 см.\nПравильне формування крони черешні\nСхема обрізки вишні та черешні:\nГілки йдуть всередину крони і загущают її.\nМісця укорочення скелетних гілок над бічними розгалуженнями.\nУкорочення зростаючих всередину крони гілок.\nГілки відновлення, що розвинулися з «Волчков»\nДля скелетних гілок найкращий кут нахилу щодо стовбура – 45-50 ?. Якщо гілки ростуть під більш гострим кутом, вони легше обламуються, оскільки деревина черешні дуже тендітна, і можуть заподіяти дереву значних втрат.\nРослина формує більше зав’язей і плодів на гілках, наближених до горизонтального положення. Тому рекомендується відгинати плодоносні гілки до відповідного положення за допомогою вантажів або підв’язки до сусідніх гілках.\nПоряд з разреженно-ярусної, у черешні можна формувати чашоподібну крону, а також крону у вигляді куща. Вони мають меншу висоту і велику ширину і тому використовуються в більш холодних кліматичних умовах.\nНезважаючи на зимостійкість сорту, для більшої надійності слід виконати ряд дій, що забезпечують рослині додатковий захист. У ній особливо потребують саджанці і молоді дерева.\nЗаходи при підготовці до зими:\nПристовбурні кола вкривають шаром торфу, тирсою або хвойним гіллям. Це допоможе зберегти вологу і захистить грунт і кореневу систему від промерзання.\nДля захисту від морозів і гризунів крону саджанця (молодого дерева) за допомогою мотузки злегка стягують в формі колони. Потім поруч забивають кілочки, по висоті приблизно відповідні росту деревця. Навколо опор в кілька шарів намотують покривний матеріал, нижню кромку пригружают і присипають грунтом. Верхню кромку можна стягнути на конус і закріпити.\nПісля перших снігопадів пристовбурні кола додатково утеплюють шаром снігу і ущільнюють його.\nУкриття молодий черешні на зиму\nДля зимующего під укриттям дерева головною умовою є циркуляція повітря. В іншому випадку кора рослини може заборонити і виникає ризик грибкових захворювань. Як укривного кошти рекомендується використовувати неткані матеріали – агротекс, агроспан або спанбонд. Мішковиною краще не користуватися – вона вбирає вологу і погано захищає рослину від морозу.\nХвороби і шкідники черешні Іпуть\nДля черешні, як і для інших кісточкових культур, найбільш небезпечними є грибкові захворювання – Моніліоз і коккомикоз. Сорт Іпуть має досить високу стійкість до цих хвороб. Однак імовірність зараження існує, тому потрібно знати заходи профілактики та лікування.\nЗахворювання вражає листя і плоди. Його виникненню сприяють підвищена вологість і тепло. Зазвичай це відбувається в кінці весни.\nпроявляється бурими плямами на поверхні листя, на нижньому боці утворюються рожеві опуклості з грибковими спорами;\nна ягодах виникають вкриті білим нальотом вогнища гниття;\nпри розвитку хвороби листя опадає, рослина стає слабкішим.\nПотрібно оперативно видаляти і спалювати уражені листя і плоди, прибирати з-під дерева все рослинні залишки.\nДля профілактики протягом сезону рослина обробляють бордоською рідиною (1%) – по розпускаються листя, після утворення зав’язей і після збору врожаю.\nЕфективний засіб проти хвороби – розчин фунгіцидної препарату Хорус (2-3 г на відро води, можна з добавкою господарського або дігтярне мила). Обприскування проводять до цвітіння, а при необхідності повторюють після опадання квіток.\nСпори хвороботворного грибка з’являються навесні і розмножуються в розетках суцвіть. Тепла і волога погода збільшує ризик розвитку моніліозу. Хвороба здатна поширюватися дуже швидко, вражає всі частини дерева і призводить до його загибелі.\nуражені суцвіття не обпадають, але залишаються на гілках до кінця сезону;\nгілки і ягоди черешні поступово покриваються дрібними наростами сірого відтінку;\nстарі гілки тріскаються і засихають;\nвелика частина уражених ягід висихає і опадає, або залишається висіти до весни.\nсвоєчасне виявлення хвороби, видалення уражених гілок і рослин, знищення всіх рослинних залишків;\nобробка дерева бордоською рідиною: до цвітіння – розчином 4%, після цвітіння – розчином 1%;\nобробка хімічними засобами: Хорус, Нітрафен, Купрозан і інші.\nПоширений шкідник садових культур з’являється на деревах з перезимували на гілках яєць. Навесні личинки перебираються на молоді зелені пагони, листя і квітконіжки і висмоктують з них сік. На черешні попелиця за сезон може дати потомство більше 10 разів.\nлистя на верхній частині молодих пагонів деформуються і скручуються в щільні грудки;\nмолоді світло-зелені стебла і виворіт листя усипані дрібними чорними комахами;\nпобічно про присутність попелиці говорить поява на гілках рослини снують мурах.\nобрізка та знищення уражених ділянок крони;\nобробка рослин настоями (відварами) часнику, цибулі, деревної золи з господарським милом;\nпри великих масштабах навали попелиці можна за 3 тижні до збору врожаю провести обприскування хімічним розчином (препарати Іскра, інтавір, Децис).\nХімічні засоби не слід застосовувати без крайньої потреби – вони знищують не тільки тлю, а й корисних комах. Деякі садівники радять при невеликому поширенні попелиці не боротися з нею, оскільки уражені верхівки пагонів обмежують їх зростання і сприяють формуванню врожаю.\nНа фото – захворювання і шкідники черешні Іпуть.\nкоккомікоз моніліоз Вишнева попелиця\nНа відео показані правила вирощування черешні Іпуть. Знято каналом Садовий Мир.


Шкільна їдальня, ланч-бокси чи перекус з магазину: чим харчуються хмельницькі школярі : 07:09:2018 - vsim.ua\nШкільна їдальня, ланч-бокси чи перекус з магазину: чим харчуються хмельницькі школярі\nВікова межа пацієнтів з хворобами шлунку стрімко падає. В групі ризику підлітки та міська дітвора.\nЩо обирають батьки: повноцінне харчування у їдальні чи швидкі перекуси з собою?\nЯк вберегти дитяче здоровʾя змалку, дізнавалися журналісти vsim.ua.\nГоловна турбота кожної мами – ситі та здорові діти. На сьогодні практично в кожній школі нашого міста є державні їдальні. Учнів початкових класів там годують безкоштовно, за пʾятикласників і старших – платять батьки. Незважаючи на можливість повноцінних обідів у школі, діти завжди шукають альтернативу. Зазвичай, все закінчується походами до магазину: чіпсами, сухариками, шоколадками. Як наслідок, вікова межа хворих на гастрит, панкреатит та, навіть, виразку шлунку стрімко падає. У лікарні пояснюють, що в групі ризику міська дітвора та школярі з надмірними кишеньковими запасами.\nЖурналісти vsim.ua провели опитування серед хмельничанок у соціальній мережі facebook та дізналися, які варіанти шкільного харчування обирають мами для своєї дітвори.\n"Коли не підходить їдальня, рятують мамині бутерброди"\nТетяна Лугова, мама третьокласника\n- Тут все індивідуально, що підходить дитині. В їдальню ходить, але ще даю з собою печиво, бутерброди, воду. У нас проблема в тому, що не все їмо. Іноді подобається все, говорить, що дуже смачно, іноді не хоче те, що дають і не наїдається, тоді рятують мамині бутерброди. Я думаю, що в їдальню варто ходити, перш за все, бо там дають щось гаряченьке, може не все зʾїсть, колись не захоче зовсім, але в основному не скаржиться. І я спокійна, що шлунок собі не зіпсує.\n"Сімʾя одна, а харчування різне"\nЛюдмила Івашків, мама двох школярів\n- У мене старший їсть у їдальні, а молодша бере з собою ланч-бокс. Діти різні, хоч із однієї сім'ї. Мені підходять обидва варіанти, аби діти були ситі. Проти їдальні не маю нічого проти, бо сама там працюю, хіба б я давала дитині не смачну або не свіжу їжу. Син їсть з однокласниками все без вибірковості, а ось донечка віддає перевагу їжі з собою, можливо, бо подружки так їдять, не знаю.\n"Вся справа у налаштуванні батьків"\nВіта Драгун, мама першокласниці\n- Ось у мене зараз така історія: донька в першому класі, перший день з'їла все чисто, а на другий день подружка сказала, що «кухня – жах», і моя тепер не їсть. Вчора чоловік провів бесіду про користь супу для шлунку, ніби зрозуміла, надіюсь сьогодні з'їсть. Дійсно, вся справа в налаштуванні батьків. Одні батьки своїх дітей балують як можуть, а потім ті і самі не їдять, і інших діток збивають. А діти вони ж як, варто одному зробити, робитимуть всі.\n"Спробували всі варіанти"\nЛеся Діденко, мама одинадцятикласниці\n- Маю доньку,11 клас. За роки навчання спробували різні варіанти харчування. Шкільна їдальня – не завжди смачно. Давати гроші на те, щоб купити щось поїсти – закінчується чіпсами, шоколадками. Тому обрали для нас оптимальний варіант – брати їсти з дому. Зараз все набагато простіше і зручніше, є ланч-бокси, які тримають потрібну температуру, і їжа залишається свіжою при будь-якій погоді.\n"Печиво та цукерки для перекусу"\nОлена Василенко, мама двох дітей\n- Даю з дому бутерброди, печиво чи цукерку для перекусу. В термос – чай. Уроки у нас до 13-15, тому повноцінний обід, в основному, вдома. А ще може купити собі булочку. В школі сама не хоче харчуватися. Пару разів все ж вмовила на їдальню, але їй там не дуже сподобалося як готують і навідріз відмовилася ходити. Навіщо дитину примушувати, якщо вона не хоче.\n"В їдальні їжа смачна"\nОлена Дмитришина, мама двох дітей\n- Мої дітки ходять до їдальні, не жаліються, говорять, що їжа там смачна. Головне, що все свіже і гаряченьке, щоб не попсували собі шлунки з дитинства. Наїдаються вдосталь, але ще даю з собою печиво, яблуко та водичку, іноді перекушують, це краще ніж чіпси та сухарі.\n"Повноцінне харчування – запорука здорового організму"\n- До нас звертаються переважно жителі із сільської місцевості, тому особливих проблем із шлунковими захворюванням через погане харчування, у них немає. Більшість відвідують їдальню або харчуються вдома. Переважно трапляються сезонні загострення гастриту, пов’язані з бактерією Helicobacter. В місті ситуація дещо інша. Це може бути спричинено різним рівнем достатку та наявністю постійного доступу до магазинів і супермаркетів. Тут в зоні ризику найбільше підлітки, саме вони захоплюються фастфудом та швидкими перекусами, що часто призводить до проблем зі шлунком. Я звісно ж раджу, при можливості, харчуватися у їдальні. Під час навчання дитина витрачає велику кількість енергії, тому харчування має бути повноцінним. В їдальнях, де працює система шведського столу, дитина сама може обрати, що вона хоче на обід: чи це буде супчик, чи те ж саме пюре з котлетою, чи гречка з паровою рибою. Там, де такої практики не має, раціон все рівно не одноманітний, завжди є можливість зʾїсти щось гаряче. Багатьох виручають ланч-бокси. Але не в усіх батьків є можливість щоранку готувати дитині щось смачненьке. Переважно роблять бутерброди або дають якусь булочку з собою. Це звісно краще ніж бути голодним цілий день, але все ж, якщо щодня вживати таку їжу, можуть бути проблеми з надмірним холестерином та зайвою вагою. Щодо фруктів, в якості перекусу, то їх можна вживати через 1-2 години після повноцінного прийому їжі, а не аж ніяк на голодний шлунок. Для шкільних перекусів чудовим варіантом будуть сухофрукти – це і ситно, і заряд енергії, і допінг для мозку. Не можна також переборщувати із дієтичним харчуванням, якщо батьки постійно готують дитині пісну їжу з собою, то є ризик, що, спробувавши якогось сухаря із супермаркету, школяр відразу ж потрапить до нас із нападом панкреатиту. Тому, як на мене, ідеальний варіант – шкільна їдальня. Проте, все залежить не в останню чергу і від людського фактору. Якщо кухар відповідально ставляться до чистоти та якості продуктів, проблем зі здоровʾям у дітей не буде.\nшкола діти Говорить мама\nА коли дитина на безглютеновій дієті? Нам в школу на наступний рік.


Про це говорили 20-го серпня на щотижневій оперативній нараді керівників структурних підрозділів виконавчого комітету Володимир-Волинської міськради під керівництвом міського голови Петра Саганюка.\nОчільник міста акцентував на проблемі перевантажених великогабаритних автомобілів, що рухаються Володимиром-Волинським переважно в нічний час, та запропонував простежувати їх рух за допомогою камер відеоспостереження, а за результатами моніторингу перевірити перевізників (власників фірм) і вирішити питання в правовому полі.\nСьогодні перевантажені автомобілі рухаються вулицями безперешкодно, тому які б кошти не вкладали у ремонт пошкодженої дорожньої інфраструктури – результати будуть незадовільними, якщо не здійснюватиметься контроль за ними.\nВарто зазначити, що саме великогабаритний транспорт є однією з основних причин руйнування доріг у Володимирі-Волинському, відтак, у міській раді вживають заходів для вирішення цієї проблеми.\nТакож нараді заслухали інформацію про стан виконання доручень міського голови і обговорили звіти керівників відділів та управлінь, плани роботи на поточний тиждень.\nНачальник управління освіти, молоді та спорту Вячеслав Петрук поінформував присутніх про завершення перевірки готовності загальноосвітніх та дошкільних навчальних закладів міста до нового навчального року. За його словами, школи готові приймати учнів на навчання. На даний час уже розпочато процес заготівлі овочів для харчування дітей. Також проводиться підготовка до проведення спортивних заходів, які відбудуться на День Незалежності України.\nГоловний лікар центру первинної медико-санітарної допомоги Володимир-Волинського ТМО Катерина Чубок доповіла про те, що випадків кору у місті та районі не зареєстровано. Головний лікар ТМО Олександр Клачук зауважив, що заробітну плату медичним працівникам виплачують в межах надходження медичної субвенції.\nНачальник управління економічного розвитку та інвестицій Оксана Субицька розповіла, що було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності комунального підприємства міста та нагадала, що триває підготовка до фестивалю “Смаковиця по-володимирськи”.\nЗаступник начальника управління житлово-комунального господарства і будівництва Сергій Мамалига говорив про роботу з підрядними організаціями та підготовку до осінньо-зимового періоду.\nКеруючий справами виконавчого комітету міської ради Ірина Ліщук поінформувала, що в 22-го серпня о 10:00 відбудеться засідання виконкому, де буде заслухано інформацію про виконання бюджету, а також нагадала про заходи, передбачені у місті до Дня Прапора та Дня Незалежності України.\nПетро Саганюк закликав активізувати роботи на річці Риловиці, провести ревізії просідання асфальту на дорогах, тримати на контролі питання готовності міста до зими.\nКрім того, на нараді були розглянуті питання подальшого благоустрою Володимира-Волинського.\nПопередня стаття Робоча група з формування міського бюджету на 2020 рік завершила роботу в освітніх закладах Володимира Наступна стаття Відбудеться чергове засідання виконавчого комітету міської ради


Квитки на Євро-2012 продаватимуть упродовж березня | Новини на Gazeta.ua\nКвитки на Євро-2012 продаватимуть упродовж березня\nПʼятниця, 04 лютого 2011 05:15\nНа офіційному сайті УЄФА www.uefa.com із 1 лютого розпочалася реєстрація на купівлю квитків до Євро-2012. Безпосередньо зробити замовлення можна упродовж 1–31 березня. Вартість квитків становитиме 30-600 євро (330-6600 грн).\nДля реєстрації необхідно вказати паспортні дані, поштовий індекс, громадянство, телефон і дату народження. Опрацьовуватимуть заявки у квітні протягом двох тижнів.\n— Право купити квитки розіграють на лотереї. Це зробить комп'ютер. Переможці одержать повідомлення про можливість придбання на електронну пошту, яку залишають при реєстрації. Тоді вони оплачують вартість й у квітні–травні наступного року поштою їх отримують, — каже 26-річна Ганна Добко, прес-секретар Місцевого організаційного комітету "Євро-2012 Україна". — Лотереєю розподіляються квитки для широкого загалу. Їх — 41 відсоток із 1,4 мільйона, які надійдуть у продаж у березні 2011 року. Перші дві тисячі на кожен матч відводяться жителям приймаючого міста.\nГромадяни України та Польщі гарантовано отримають по 32 і 30 тисяч квитків відповідно, враховуючи розподіл на 16 та 15 матчів між країнами. Оплатити їх можна буде лише кредитною карткою. Українці і поляки зможуть зробити це в національній валюті.\nЗараз ви читаєте новину «Квитки на Євро-2012 продаватимуть упродовж березня». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua