Коридор Північне море—Середземне море знову запрацював\nБельгія, відновлення, Північне море, Середземномор’я\nСьогодні, 16 серпня, залізничний вантажний коридор Північне море—Середземномор’я знову відкритий для поїздів. Лінія була закрита кілька тижнів через пошкодження, що сталися на його бельгійській дільниці під час липневої повені. Про це пише Rail.insider із посиланням на railfreight.\nЗалізничні лінії коридору були серйозно пошкоджені в районі Мон-Сен-Гібер, поблизу Вавра у бельгійському регіоні Валлонія. Відносно невелика річка, що тече під коліями, під час повені розлилася та знесла залізничне полотно. Тож лінія стала непридатною для поїздів.\nВідновникам довелося серйозно попрацювати, адже пошкодження сталося на перетині з річкою. Крім того, навколо колії багато будинків і дерев.\nЗрозуміло, що доступ до місця пошкодження колій був найскладнішою частиною реконструкції. Вантажівки менеджера інфраструктури Infrabel, що перевозять каміння для відновлення полотна, мали долати воду, а інженерам довелося прокладати спеціальну дорогу, щоб дістатися цього місця. Ба більше, під час повені в Бельгії була серйозно пошкоджена і дорожня мережа, що ускладнило транспортування необхідних будівельних матеріалів.\nЯк повідомлялося раніше, через повені у Західній Європі постраждали кілька залізничних ліній.\nУ Бельгії щодня скасовують майже 120 поїздів через нестачу персоналу\nБельгія, поїзд, скасування\nБельгійський залізничний оператор SNCB щодня скасовує майже 120 поїздів. Про це...\nВідновленою дільницею Новоселиця—Мамалига попрямували потяги\nУчора ввечері після дводобової перерви поїзд №118 Чернівці—Чернігів прямував звичним маршрутом....\nУ Польщі відновлять вантажну станцію біля кордону з Україною\nвідновлення, Польща, станція\nPKP Polskie Linie Kolejowe відновить широку та євроколію на товарній станції...\nАсоціація збереження історії залізниць України відновить історичний пасажирський тепловоз\nАсоціація збереження історії залізниць України, відновлення, тепловоз\nАсоціація збереження історії залізниць України поповнила свою колекцію єдиним в Україні...\nНа Транссибірській магістралі відновлено рух\nвідновлення, рух, Транссиб\n25 липня перші вантажні поїзди у тестовому режимі перетнули відновлений міст...\nВ’єтнам запустив перший контейнерний поїзд до Бельгії\nБельгія, В'єтнам, Контейнерний поїзд\nВ’єтнамські залізниці (VNR) 20 липня дали старт новому контейнерному маршруту з...\nНімеччина витратить 2 млрд євро на відновлення інфраструктури після повеней\nБельгія, відновлення, Німеччина, повінь\nЗалізничні мережі Бельгії та Німеччини сильно постраждали від повеней, що відбулися...\nЧерез повені у Західній Європі постраждали кілька залізничних ліній\nБельгія, Нідерланди, Німеччина, повінь\nПовені у Західній Європі зруйнували кілька транскордонних залізничних ліній. Найбільше постраждали...


VeAn Tattoo Львів на 032.ua\nVeAn Tattoo Львів\nОпис Послуги (7) Відгуки Наше відео (3)\n79000, Львів, вулиця Шевченка, 4, VeAn Tattoo New\n79000, Львів, вулиця Староєврейська, 5, VeAn Tattoo Old\nVeAn Tattoo New/Old VeAn Tattoo - найбільша мережа тату салонів в світі. Бренд був заснований в 2011 році і з тих пір стрімко розвивається і масштабується не тільки в Україні, а й в Європі. Наші салони надають широкий спектр послуг в який входять: Тату Пірсинг Татуаж Видалення тату і татуажу Навчання тату, пірсингу і татуажу Наша мета - це надання послуг на вищому рівні, в кожному місті України, Польщі та Німеччини. У нас дипломовані майстри, контроль якості, прийнятні ціни, допомога клієнтам, сертифіковані матеріали, гарантія безпеки і багато іншого. VeAn - гарантія якості і сервісу.\nVeAn Tattoo New/Old\nНаші роботи - VeAn Tattoo Old Наші роботи - VeAn Tattoo New


Структура взаємин у студентській академічній групі - Курсова робота Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Психологія → Структура взаємин у студентській академічній групі - Курсова робота\nСтруктура взаємин у студентській академічній групі - Курсова робота\nрівень, якого вона досяг-ла у своєму розвитку.\nНомінальна група. Вона вже має певну назву, але існує лише формально, оскільки її члени ще не вступи-ли у спільну діяльність, що здатна опосередковувати відносини між ними. Група-асоціація. На цій стадії починається спільна життєдіяльність групи, виникають перші ознаки утво-рення колективу. В такій групі вже існує офіційна структура, спільна мета діяльності, але діяльність ок-ремих студентів має переважно індивідуальний харак-тер, у них ще відсутня потреба працювати разом, спіль-норозв'язувати групові завдання.\nГрупа-корпорація. Характеризується більш чітко окресленою спільною метою та єдністю дій. Співпраця, активна взаємодія членів групи створюють груповий досвід спілкування, підготовленість у певному виді діяльності, проте психологічної єдності ще немає.\nВажливо зазначити, що група-корпорація може мати як просоціальну, так і антисоціальну спрямо-ваність. Традиційно у вітчизняній соціально-психо-логічній літературі групи-корпорації просоціального спрямування визначають терміном "група-кооперація". Студентська група, яка знаходиться на цьому рівні розвитку, відрізняється сформованою ор-ганізаційного структурою, досить високим рівнем співробітництва студентів, міжособистісні відносини в ній мають діловий характер. А термін "група-корпо-рація" вживається переважно для позначення груп з антисоціальною спрямованістю, які хоча й відрізня-ються організаційною і психологічною єдністю, але ви-являють при цьому явні ознаки групового егоїзму, відчужені від інших груп, протиставляють себе їм. Як бачимо, таке трактування не зовсім збігається з устале-ною міжнародною термінологією.\nЗазначимо, що відносна автономізація групи є однією з умов її саморуху до єдності, до колективу. Са-ме на цьому етапі студенти групи ідентифікують себе з нею ("моя група"). Але надмірна автономізація часто виступає проявом антисоціального спрямування гру-пової діяльності.\nКолектив - наступний рівень розвитку міжосо-бистісних відносин у групі. Вона може стати колекти-вом, якщо взаємодії і взаємовідносини студентів групи опосередковуватимуться загальними цілями, завдан-нями спільної діяльності, особистісно-значущим змістом цієї діяльності. Інтергрупова активність, що виникає у колективі, має значний вплив як на членів самої груші; так і на інші студентські групи вищого навчального закладу. Якщо студентська група у своєму розвитку досягає рівня колективу, то вона стає рефере-нтною для її членів, тобто такою, на думку якої вони зважають в першу чергу.\nМірою того, як студентська група проходить шлях свого розвитку, в ній з'являються формальні і нефор-мальні лідери. Ролі формальних лідерів виконують об-рані чи призначені старости, профорги та інші посадові особи групи, на яких покладено виконання обов'язків, встановлених у даному вищому навчальному закладі. Сьогодні, на жаль, немає єдності у визначенні рольо-вих функцій формальних лідерів студентських груп. В такій ролі виступають студенти, що користуються в групі особливим авторитетом. Від них значною мірою залежить психологічний клімат у групі, самопочуття її членів, а також визнані в ній моральні норми. В ака-демічній групі з високим рівнем розвитку підвищують-ся вимоги до кожного її члена і особливо до лідерів.\nРозвиток взаємовідносин студентського колекти-ву і особистості проходить через декілька стадій.\nПерша стадія - адаптація суб'єкта як члена нової групи. Перш ніж реалізувати потребу виявити себе як особистість, він має засвоїти діючі в групі норми (мо-ральні, навчальні та ін.) і опанувати прийоми і засоби діяльності, якими володіють усі інші її члени. Через це у нього виникає об'єктивна необхідність "бути таким, як усі", що досягається за рахунок суб'єктивно пережи-тої втрати тих чи інших індивідуальних рис[5, с.67].\nДруга стадія - індивідуалізація. Вона полягає у за-гостренні протиріч між досягнутим результатом адап-тації (тим, що студент став "таким, як усі") і потребою студента у максимальному вияві себе як неповторної особистості, що має свою індивідуальність, яка при цьому не задовольняється. Студент починає шукати способи і засоби для вираження своєї індивідуаль-ності, для демонстрації її в групі.\nТретя стадія - інтеграція особистості в групі: сту-дент зберігає лише ті індивідуальні риси, що відповіда-ють необхідності й потребам групового розвитку, а та-кож власну потребу здійснити значущий внесок у жит-тя групи. Група при цьому певною мірою змінює свої групові норми, вбираючи ті риси студента, що визна-ються групою як ціннісно-значущі для її розвитку. Так відбуваються взаємні перетворення особистості і гру-пи.\nЯкщо студенту не вдається подолати труднощі адаптації, то в нього можуть сформуватися такі якості, як конформність, безініціативність, може з'явитися невпевність у собі, що призводить до заниження само-оцінки. Якщо студент пройшов стадію адаптації і почи-нає на другій стадії пред'являти групі такі свої індивідуальні відмінності, що відкидаються нею через невідповідність її потребам, це може призвести до роз-витку в нього негативізму, агресивності, підозрілості, неадекватної завищеної самооцінки. В студента, який успішно проходить стадію інтеграції у високорозви-неній групі, формується розвинуте колективістичне самовизначення. Якщо ж група, до якої входить індивід, має асоціальну спрямованість, то в нього мо-жуть розвитися відповідні асоціальні риси.\nДієвим засобом розвитку особистості окремих сту-дентів, а також академічних груп в цілому виступає студентське самоврядування.\nДійсно, в умовах самоврядування цілі діяльності й особистості, й групи, виходячи за їх межі, роблять їх відкритими системами, забезпечуючи тим самим їхній розвиток. Спільна діяльність, спрямована на розв'язання протиріч між особистістю (академічною групою) і адміністрацією вузу (громадськими ор-ганізаціями) веде до формування нових властивостей і якостей особистості майбутнього фахівця. Так, відно-сини відповідальної залежності, що складаються між членами студентського колективу в умовах самоор-ганізації, сприяють становленню таких особистісних якостей, як почуття обов'язку, відповідальність за до-ручену справу, наполегливість у досягненні поставле-ної мети. У процесі самостійної постановки та вирішення життєво важливих завдань у членів сту-дентського колективу формуються ініціативність і са-мостійність, розвиваються творчі й інтелектуальні здібності. Розширення ділових контактів із представ-никами адміністрації вищого навчального закладу і громадських організацій сприятливо відбивається на формуванні навичок ділового спілкування і організа-торської діяльності. При цьому в колективі створюєть-ся особливий соціально-психологічний клімат, що сти-мулює активність


Як учасники міжнародного запливу у Черкасах Дніпро перепливали (фото) | Черкащани [LIVE]\nЯк учасники міжнародного запливу у Черкасах Дніпро перепливали (фото)\nМіжнародний заплив через Дніпро, який всьоме провели в Черкасах, зібрав учасників з України та Німеччини. Дистанцію в 10 км самотужки подолали 25 спортсменів, ще чотири команди взяли участь в естафеті 3 х 3300 м.\nОрганізатори запливу – черкаські спортивні клуби “Чемпіон”, “Луч”, а також Національний олімпійський комітет України. Серед дорослих позмагатися приїхали учасники з Харкова, Львова, Києва, Чернігова, Донецька, Полтави, Одеси та Дніпропетровська. В’ячеслав Кудрявцев, співорганізатор запливу, директор СК “Луч”, заслужений тренер України, розповідає, що більшість із них – аматори з хорошою підготовкою:\n– Є і професійні спортсмени, але переважно це любителі, тільки дуже добре підготовлені. Всі стараються подолати дистанцію вільним стилем – “кролем”, адже це найшвидший спосіб пересування у воді.\nІнформує видання Вечірні Черкаси


Від звільненя Донбасу до виходу нашої збірної у плей-оф чемпіонату Європи з футболу\nВ Україні 2016 рік мав стати проривом одразу на кількох фронтах. Представники влади обіцяли зближення з Європою, успішну приватизацію, дорожню реформу і навіть деокупацію Донбасу. Однак нічого цього не сталося. Не дотримувалися можновладці слова й у багатьох інших важливих питаннях. Частина обіцянок перекочувала у 2017-й. Про деякі ж і зовсім уже\n30 Грудня, 2016, 10:00\nПетро Порошенко обіцяв в 2016 році звільнити Донбас від окупантів\nВ Україні 2016 рік мав стати проривом одразу на кількох фронтах. Представники влади обіцяли зближення з Європою, успішну приватизацію, дорожню реформу і навіть деокупацію Донбасу. Однак нічого цього не сталося.\nНе дотримувалися можновладці слова й у багатьох інших важливих питаннях. Частина обіцянок перекочувала у 2017-й. Про деякі ж і зовсім уже ніхто не згадує. Хоча ще недавно саме на них влада будувала собі імідж реформаторів і патріотів.\nХто обіцяв: Володимир Гройсман (прем'єр-міністр), Петро Порошенко.\nВ 2016 році українці отримають право безвізових подорожей до Європейського Союзу#БезвізовийРежим #ЄС pic.twitter.com/M8oDIMnXzE\n— Петро Порошенко (@poroshenko) 20 декабря 2015 г.\nУстиг «попіаритися» на візах і прем'єр-міністр Володимир Гройсман. У березні 2016-го, ще на посаді спікера Верховної Ради, Гройсман в одному з телевізійних ток-шоу пообіцяв скасування віз до кінця року. При тому, що рішення цього питання на той момент не входило до його компетенції.\nСільське господарство – одна з основних галузей економіки України\n«Оплот» входить в ТОП-10 кращих танків світу\n«7 грудня 2016 року Кабінет Міністрів України скасував ліквідацію ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», – йшлося у повідомленні уряду. В Кабміні зазначали, що в процесі ліквідації компанії з'ясувалося, що її борги перевищують вартість, тому якби компанія припинила своє існування, це «спричинило б багато проблем в експлуатаційному утримані доріг».\nУ червні 2016-го голова Національної поліції Хатія Деканоїдзе заявила, що до кінця року патрульна поліція з'явиться на всіх міжнародних трасах України. Але у році, що минає, цього так і не сталося. У грудні представники Міністерства внутрішніх справ уже запевнили, що поліція на всіх міжнародних трасах з’явиться лише у 2017 році.\nДо речі, дорожня поліція – не єдина обіцянка, яку не виконала Деканоїдзе. Влітку вона також запевняла, що не збирається йти у відставку. Але наприкінці року все-таки це зробила. Про причини свого звільнення Деканоїдзе розповіла в ексклюзивному інтерв’ю «Главкому».\nПоліцейський Mitsubishi Outlander PHEV\nДо речі, до самого тендера виникло багато питань. Про це читайте у статті «Главкома» «Мільярд в одні руки. Названо компанію, яка продасть 635 джипів Нацполіції».\nУ 2016 році уряд не зміг продати ОПЗ\nПонад те, держава торік не тільки не продала жодного великого підприємства, а й націоналізувала найбільший банк держави – Приватбанк, – який потребує більш ніж 100 мільярдів стабілізаційних вливань. Про те, звідки взялася така «дірка» в капіталі найвідомішого банку, читайте у статті «Главкома» «Націоналізація Приватбанку: 10 головних фактів, про які треба знати».\nАндрій Ярмоленко, гравець збірної України з футболу\nПетро Порошенко Володимир Гройсман РНБО Олександр Турчинов


Ерколе де Роберті — Вікіпедія\nЕрколе де Роберті\nErcole de Roderti\nКозімо Тура, Франческо Косса\nхудожник, діяч пластичних мистецтв[d]\nгерцог Бентівольо, герцог Есте\nErcole I d'Este, Duke of Ferrara[d]\nвівтарі, портрети, жанрові картини\nErcole de' Roberti на Вікісховищі\nЕрколе де Роберті (італ. Ercole le Roberti, бл. 1451—1496, відомий також під ім'ям Ерколє Феррарезе або Ерколе да Феррара) — відомий італійський художник з міста Феррара. Малював багатофігурні фрески, портрети, жанрові картини.\n2 Старі будівлі Феррари\n4 Вівтарні і релігійні композиції\nКонцерт (Роберті), 1490, Національна галерея (Лондон)\nСин швейцара в замку герцогів Есте Феррари. Навчався у феррарського художника Козімо Тура, а потім у Франческо Косса. З Франческо склалися найвдаліші художні і дружні стосунки, і вчитель перестав сприймати талановитого учня своїм конкурентом. Косса отримав запрошення на роботи в місті Болонья і помічником собі обрав саме Ерколє де Роберті. Зафіксована праця обох майстрів над «Вівтарем Гріффоні» в Болоньї у 1473 р., де талановитий Ерколє малює портрети Святих, живопис пределли і пілястри.\nШмат знищеної фрески Ерколє де Роберті «Відчай Марії Магдалини»\nТалант Ерколє помітили і в Болоньї, і він отримав запрошення на службу до герцогів Бентівольо. У 1477 році Косса помер. Ерколє повернувся до Феррари, де працював в майстерні брата Полідоро, карбівника. Його запросили на роботи до міста Равенна, де він створив вівтар в церкві Санта Марія ін Порто. Ерколє вдруге приїхав до Болоньї, де завершував фрески церкви Сан П'єтро, розпочаті ще живим Франческо Косса. Малював він фрески і в палаці Бентівольо, але вони пізніше були зруйновані.\nУ 1486 р. він знову в рідній Феррарі, де обійняв посаду придворного художника герцога Ерколє д'Есте. Ненадовго герцог відпускає майстра в інші міста на замовлення, але дає тому добру платню, аби не втратити талановитого майстра. Ерколє помер на 45 році життя, і його почесно поховали у церкві Сан Доменіко в Феррарі.\nСтарі будівлі Феррари[ред. • ред. код]\nПортрет герцога Джованні 2-го Бентівольо з Болоньї, бл. 1480 р., Вашінгтон, нац. галерея.\nДжинерва Бентівольо, бл. 1480, Вашінгтон, нац. галерея\nВівтарні і релігійні композиції[ред. • ред. код]\nФранческо Косса разом з Роберті, «Святий Єронім в пустелі», Музей Гетті,США.\nЕрколе де Роберті, вівтар Портуензе, Мілан, Пінакотека Брера.\nЕркле де Роберті, оплакування Христа. Ліверпуль, Британія, Волкер Арт галлері.\nFerrara Guida artistica illustrata di Luciano Chiappini Terni-Via A.Floriano 8 (італ.)\nВсеобщая история искусств, Т 3, М, 1962 (рос.)\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Ерколє де Роберті\nVasari, Vite, profile of Ercole\nInformation on St. Jerome in the Wilderness, J. Paul Getty Museum, Los Angeles.\nІсторія Мистецтво Біографії Італія\nBAV: ADV12240936 · BNF: 12169171t · GND: 11883570X · ISNI: 0000 0001 1856 3600 · LCCN: n86104127 · NLA: 35789952 · NTA: 106558293 · SUDOC: 030231914 · VIAF: 79400578 · ULAN: 500124891\n↑ а б http://collectie.boijmans.nl/nl/maker/15286/Ercole-de'-Roberti\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ерколе_де_Роберті&oldid=20875168\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 07:09, 13 серпня 2017.


Безпілотник допоміг українцям знищити танк окупанта: вражаюче відео - ЗНАЙ ЮА\nВолонтери намагаються частіше тішити бійців такими подарунками\nБезпілотні літальні апарати, що останнім часом активно використовуються українськими захисниками в зоні проведення антитерористичної операції, не тільки допомагають нашим воїнам виявити ворожі позиції, а й рятують життя бійців у прямому сенсі.\nВолонтери фонду "Повернись живим" у соціальній мережі Facebook опублікували відео, де показано, як за допомогою дронів коригують вогонь та знешкоджують техніку противника. Тепер, аби отримати важливу інформацію, розвідникам не потрібно ризикувати житям і витрачати купу часу.\n"Те, що раніше давалося ціною тижневої підготовки групи розвідки, тепер робиться за один короткий політ "пташки". Також БПЛА допомагає коригувати вогонь "ввічливої відповіді" "ввічливим людям". Уважні глядачі на цій відеонарізці можуть побачити результат подібного коригування. Підбитий ворожий танк – одна з речей, на котру можна дивитися нескінченно", - написали автори.\nБезпілотник знайшов ворожий танк\nПо-перше, це красиво. По-друге – рятує життя. Із появою безпілотників розвідникам більше не треба ризикувати головою заради здобуття інформації. Те, що раніше давалося ціною тижневої підготовки групи розвідки, тепер робиться за один короткий політ "пташки". Також БПЛА допомагає коригувати вогонь "ввічливої відповіді" "ввічливим людям". Уважні глядачі на цій відеонарізці можуть побачити результат подібного коригування. Підбитий ворожий танк – одна з речей, на котру можна дивитися нескінченно. Ми регулярно купуємо воякам таких "пташечок". Чи радіють вони? Ну-у-у... А ви радієте, коли бачите підбитий танк окупанта? Так і вони:) На БПЛА та інші потреби збираємо тут: https://goo.gl/XEYchD Olena Maksymenko Фонд "Повернись живим"\nPosted by Повернись живим on Tuesday, 24 October 2017\nВони додали, що регулярно намагаються купувати воякам таких "пташечок".\nЯк писав інформаційний портал "Знай.ua", захисники використали безпілотники для того, аби перекинути в окупований Донецьк листівки. Це неабияк налякало бойовиків.\nФронтові безпілотники успішно пройшли випробовування: перші кадри


Погода на вихідні: у Львові дощ та ожеледиця\n11:51 13 Грудня 2014\nНа вихідних у Львові синоптики прогнозують вітри та ожеледицю. У неділю – дощ.\nУ суботу вітряно та ожеледиця. У неділю, 14 грудня, очікується мінлива хмарність. Вночі без опадів, вранці та вдень місцями невеликий дощ. На дорогах ожеледиця. Вітер південно-західний 7-12 м/с. Температура повітря вночі від 3° морозу до 2° тепла, вдень 2-7 тепла.\nУ понеділок, 15 грудня: мінлива хмарність, місцями невеликі опади, переважно у вигляді дощу. Подекуди туман. На дорогах – ожеледиця. Вітер південний 5-10 м/с. Температура повітря вночі коливатиметься від 3° морозу до 2° тепла, вдень 2-7° тепла.\nТЕГИ: Львів, погода, дощ, вітер, ожеледиця


МЕСІАНСЬКІ очікування в часах Ісуса\nв часах Ісуса\nВоскресіння Ісуса стає для його перших послідовників ніби потужнім прожектором, який просвічує їхній розум, даючи їм зрозуміти його особу та вчинене ним діло; вони їх поступово відкриють та глибше зрозуміють, як це видно із текстів Нового Завіту, зокрема із титулів, які в них надані Ісусові. Деякі з них були йому надані ще під час його земного життя, але лише після воскресіння їх зрозумілося у їхньому правдивому значенні.\nЗастосування до Ісуса певних титулів, що має свій корінь у Старому Завіті, — це одне з перших виявлень нового способу його читання, «християнського читання»: Ісуса називається святим Божим, слугою Божим, пророком, сином Давида, Сином Божим, Господом, Спасителем; сам він називає себе Сином Чоловічим. Всі ці слова виражають ті дійсності, якими Ізраїль жив впродовж століть; вони були пов’язані з його надзвичайною історією, з його очікуваннями і надіями.\nХристиянська спільнота живе новою дійсністю Ісуса воскреслого, висловлюючи свідомість, що вона є правдивим Ізраїлем, для якого починають здійснюватися Божі обітниці, навіть у наданні цих титулів, що в Ісусі з Назарету знаходять своє повне значення.\nАпостольська проповідь звіщала, що месіанські часи почалися з хрищенням Ісуса, яке знаходиться в контексті діяльності Йоана Христителя, згідно з первісною схемою (пор. Ді 1,21-22; 10,37). Цей епізод — це ніби «перехрестя» для тих титулів, які надаються Ісусові.\nЄвангелії розповідають, що при хрищенні Ісуса «відкрилися небеса», натякаючи на Іс 63,19. Цей давній пророк благав у своїй молитві Бога, щоб він відновив давні чуда, чуда того великого звільнення, коли він «Дух свій Святий вклав посеред свого народу» (Іс 63,11-14) і через цього Духа привів його до місця відпочинку, до обіцяної землі.\nДух, що сходить тепер на Ісуса, здійснює ті оракули, що провіщали його присутність в потомкові Давида, ідеальному цареві, про якого говорив Ісая (Іс 11,1нн) та в слузі Йгвг (Іс 42,1нн; 61,1нн).\nДух посвячує Ісуса (Ді 10,38) на царя, пророка та слугу Божого, щоб він міг здійснити свою важку місію звіщення та встановлення його царства. Ісуса охоплює Божий Дух і Божа сила, яких Лука відразу представляє в дії (Лк 4,14).\n«Голос» із неба потверджує та пояснює це сходження Духа: «Ти єси Син мій улюблений, у тобі моє уподобання» (Мр 1,11). Ці слова нагадують слова псалмів (Пс 2,7; 89,28) та Ісаї (Іс 42,1), які проголошують Боже синівство царя з роду Давида і слуги Йгвг.\nОтож, хрищення представляє для Ісуса момент, в якому Отець кличе його до того, щоб він розпочав свою місію, так само як найбільші пророки були покликані у видінні до своєї місії (пор. Іс 6; Єз 1–3).\nАпостольська проповідь вбачала у хрищенні Ісуса прототип християнського хрищення, момент, в якому отримується Духа, який чинить нас Божими дітьми, й тому хрищений може звертатися до Бога іменем Отець (Рм 8,15-17), так само, як і Ісус.\n«Вид голубиний», про який говорять євангелії — це був символ Духа Божого, згідно з тогочасною юдейською символікою.\nПісля хрищення Ісус розпочинає свою проповідь, звіщаючи, що час сповнився, і що царство Боже близько (пор. Мр 1,15).\nПодібні слова були ніби звуком труби, що примушувала душу Ізраїля здригнутися. Чи це не прийшов Божий Посланець, очікуваний Месія, який повинен був врятувати долю стільки часу упокореного вибраного народу?\nМесія: що означає це слово, яким так часто супроводиться ім’я Ісуса? Це є пасивний дієприкметник, іноді вживаний в якості іменника, що походить від єврейського дієслова, яке значить «помазувати олією». Це слово має завжди релігійне значення і застосовується лише до тих осіб, яких «посвячується» шляхом помазання.\nЗвичайно в Старому Завіті помазання зустрічається при церемонії коронування царя (пор. Пс 89,21; 1Сам 9,16; 16,3; 1Цар 1,34-35); також у відношенні до пророка Єлисея говориться про помазання (1Цар 19,16), і так само у відношенні до первосвященика Арона (Лев 8,12). Але в загальновживаній мові Месія, тобто Помазаний по антономазії, це був цар, потомок Давида.\nВ часах Ісуса вже віддавна потомки царського роду стали звичайними громадянами; та все ж таки надія на те, що хтось із роду Давида повинен був врятувати долю Божого народу, була як ніколи живою, й слово Месія вказувало на того Давидового потомка, якого з нетерпінням очікувалося, хоч і не думалося більше про матеріальне помазання олією.\nЗрештою, вже наприкінці вавилонського заслання, яке тривало від 586 до 538 р. до Хр., слово «помазаний» втратило своє матеріальне значення та вказувало на особу, якій Бог доручав сповнення якоїсь надзвичайної місії. Так Кира, перського царя, який звільнив євреїв із заслання, дозволяючи їм повернутися на батьківщину, зветься «Божим помазаником» (Іс 45,1), незважаючи на те, що він був поганином. Це духовне значення є ще яснішим в Іс 61,1, де говориться про доручені Богом завдання його Посланцеві, який буде «помазаний» Божим Духом, тобто матиме Божу святість і силу для того, щоб здійснити свою місію. Слово Месія, перекладене на грецьку мову як Χρυστος, звідки воно перейшло до наших модерних мов, — це титул, яким звичайно супроводжується ім’я Ісуса: Ісус Христос.\nОднак Ісус викликав здивування у всіх. Якщо в його часі в Ізраїлі очікування Божого Посланця, Месії, було надзвичайно живим, то це очікування було переважно зосереджене на матеріальних аспектах месіанського часу, якого пророки описали яскравими фарбами. Месія, син Давида, потомок великого ізраїльського царя, повинен був відновити та перевищити тріумф, славу і добробут Давидового царства, а в першу чергу повинен був вивільнити Ізраїля з-під важкого ярма римлян.\nАдже в часах Ісуса Палестина була...пороховою вежею. Хто б із будь-якої причини не збунтувався проти римської влади та ставив себе поза законом, відразу знаходив фанатичних послідовників, які вітали його як Визволителя, Месію. В цьому часі було багато спроб повстань, придушених в крові римськими легіонами (про два із них згадується в Ді 5,36-37).\nЧерез духовний та універсальний характер місії Ісуса, йому не було легко представляти себе як Месію в соціальному і політичному кліматі того середовища. І в дійсності, він ніколи не представляє ані не називає себе цим титулом. Метод Ісуса полягав у тому, щоб діяти і проповідувати, спонукуючи своїх співвітчизників до слухання та до прийняття його слова. Він сповнив свою місію і при різних нагодах вказав на її цілі (пор. євангельські тексти, що починаються фразою: «Я прийшов, щоб...», напр., Мр 2,17; Йо 10,10), вдаючись також до текстів Старого Завіту, в яких наголошувалося на духовному відновленні та на визволенні від гріха; крім цього він розвіяв ще у самому зародку будь-який занадто людський та зосереджений на його особі ентузіазм, будь-яку політично-націоналістичну інтерпретацію його місії.\nПісля чудотворного помноження хліба зголоднілий натовп запитує себе, чи Ісус не є «Той, хто повинен прийти». Це чудо було доказом того, що Ісус володів божественною всемогутністю, яка була ясним знаком його місії. Треба було прилюдно проголосити його царем, щоб таким чином увесь Ізраїль пішов за ним, слухаючись його наказів. Запал доходить до того, що цей натовп задумує взагалі навіть насильно взяти Ісуса та проголосити його царем (Йо 6,14-15).\nНаївна спроба дати Ісусові скиптр та корону не має успіхів, тому що він не дозволяє на це і відходить на самоту; його царство не є із цього світу і не має нічого спільного з політичною владою. На наступний день у Капернаумській синагозі, пояснюючи значення сповненого день перед тим чуда, Ісус рішучо згасить ентузіазм насиченого чудесно помноженим хлібом народу, так що вони розчаруються і відійдуть від нього (Йо 6,60-71).\nУ своїй першій проповіді Ісус звіщає царство Боже, тобто панування Бога в першу чергу всередині людини, у її сумлінні. Згодом він глибше пояснить, зокрема у порівняннях та притчах, у чому полягає те царство. І поступово він виявить, що саме він є засновником і головою цього царства та що він має всю силу, щоб його встановити. Але найважчою річчю для Ісуса завжди залишиться дати зрозуміти народові та самим його учням суть своєї місії.\nПісля деякого часу від початку прилюдного життя Ісус повертається до свого містечка, Назарету, мешканці якого вже чули, з яким подивом та захопленням розповідалося про цього їхнього теслю. Ісус приходить в суботу, у святковий для євреїв день, та приймає участь у релігійній відправі в синагозі. Коли приходить час на читання, начальник синагоги спонтанно подає Ісусові сувій, в якому містилися пророцтва Ісаї.\nІсус читає один короткий уривок, в якому говориться про обіцяного Месію, про чуда, які він повинен був чинити, та про «добру новину», яку він мав звіщати бідним і пригнобленим (Іс 61,1). Тоді він додає: «Сьогодні збулось це писання у вухах ваших», даючи ясно зрозуміти, що провіщений Ісаєю Месія — це саме він (Лк 4,14нн). Але назаретяни не вірять: вони знали занадто добре цього... Месію: «Чи ж він не син Йосифа?»... Марко, розповідаючи про цей самий епізод (Мр 6,1-6), наводить подібні вислови: «Хіба ж він не тесля, син Марії?».\nВ дійсності, між євреями було поширене переконання, що Месія повинен був прийти несподівано, і ніхто не повинен був знати, звідки він з’явився (Йо 7,25-27).\nАле тут важливим є в першу чергу зауважити, яким чином Ісус вдається до слів Ісаї, вказуючи на свою місію. Коли Йоан Христитель послав із в’язниці своїх учнів, щоб запитати в Ісуса, чи він справді був Месією, він також відповів словами, взятими з Ісаї (Мт 11,4-6; пор. Іс 35,5; 61,1).\nЯк бачиться, вдаючись в першу чергу до Писань, Ісус намагався спонукати своїх сучасників до переосмислення свого поняття про Божого Посланця, оскільки їхні очікування були зосереджені виключно на образі Месії-царя, потомка Давида. Ісус звертає увагу на інші тексти, які представляють Божого Посланця в іншому світлі й під іншими образами, які повинні доповнити образ царя з роду Давида. Цього останнього образу не відкидається, але він мусить перейти процес очищення він тих матеріальних та націоналістичних елементів, які на ньому нашарувалися.


Зимова дієта для схуднення – 5 найбільш ефективних | iskysstvoetiketa\nHome Зимова дієта для схуднення – 5 найбільш ефективних\nЗимова дієта для схуднення – 5 найбільш ефективних\n1 Правильне харчування взимку\n2 Як настроїтися на схуднення взимку?\n3 Зимові ефективні дієти\n3.1 Овочева дієта взимку\n3.2 Екстрена дієта зимова\n3.3 Фруктова дієта взимку\n3.4 Зимова кефірна дієта\n3.5 Білкова дієта взимку\nЗимова дієта – можливість не переживати про своєму зовнішньому вигляді навесні і влітку. Є кілька методик, заснованих на використанні різних продуктів дозволених диетологией. Вибирати варто, враховуючи власні уподобання, щоб не було бажань зірватися.\nБагато людей з настанням холодів розслабляються і дозволяють собі зайве в плані їжі. Набрані за зиму кілограми змушують з настанням тепла шукати метод, щоб швидко скинути вагу і повернутися в форму. Щоб цього уникнути, можна використовувати ефективні зимові дієти.\nУ холодну пору року організм переходить в режим скороченого енергоспоживання, що виявляється в зниженій працездатності та сонливості. Відбувається уповільнення та обмінних процесів, що призводить до набору зайвої ваги, особливо якщо підкріпити все це неправильної їжею. Харчування взимку повинна відповідати декільком простим правилам, схваленим дієтологами:\nГолодування знаходиться під забороною і основними продуктами для схуднення є білкова їжа: нежирне м’ясо, риба, кисломолочні продукти і бобові.\nЩе одна важлива складова раціону – сезонні овочі, які містять багато вітамінів, мінералів та інших корисних речовин. До них можна віднести капусту, гарбуз, буряк, ріпу та інші.\nНе забувайте про фрукти і, особливо, про цитрусових, які в період холодів є головними постачальниками вітамінів. Уваги заслуговують і сухофрукти, але їх не можна їсти у великих кількостях.\nЗимова дієта дозволяє включати в меню вуглеводи, оскільки без них зменшиться імунітет, а ризик зараження простудними захворюваннями виростить. Для отримання енергії можна їсти цільнозерновий хліб, каші, хлібці і так далі.\nБагато в холодну пору забувають про воду і це велика помилка, оскільки добовий обсяг повинен становити не менше 1,5 л. Ще рекомендується пити домашні компоти, морси, свіжовичавлені соки та чаї.\nОбов’язково організм повинен отримувати гарячу їжу, причому це можуть бути як продукти, так і напої. Ще рекомендується додатково використовувати різні спеції.\nНе забувайте про те, що раціон повинен бути різноманітним, тому не концентруйтеся на одних і тих же продуктах.\nНе можна відмовлятися від жирів повністю, тому використовуйте рослинні, наприклад, олії.\nВибирайте дробове харчування, вживаючи їжу невеликими порціями. Це важливо для підтримки обмінних процесів і для порятунку від голоду.\nЯк настроїтися на схуднення взимку?\nУ холодні зимові вечори дуже складно відмовитися від чашки чаю з солодощами. Не варто забувати про те, що попереду тепло і всі набрані кілограми зіпсують зовнішній вигляд. Щоб настроїтися на схуднення взимку, необхідно знайти для себе мотивацію, наприклад, це може бути новий одяг. Бажана мета не дозволить відступати. Є кілька різних дієт, які допоможуть не розслабитися в зимовий час або ж можна просто дотримуватися правила дієтології.\nЗимові ефективні дієти\nІснує багато методик, спрямованих на підтримання форми або на позбавлення від зайвої ваги. Дієтологи не рекомендують використовувати строгі дієти, оскільки в холодну пору року організм потребує підтримки. Підбиратися зимова дієта для схуднення повинна з урахуванням власних уподобань, щоб не було бажання з’їсти щось заборонене і шкідливе. Навіть дотримуючись основні принципи здорового харчування можна отримати хороші результати.\nОвочева дієта взимку\nОвочі є основними продуктами для людей, бажаючих схуднути. У них міститься багато клітковини, яка проводить чистку організму від шкідливих речовин, що важливо для позбавлення від зайвої ваги. Містять такі продукти вітаміни, мінерали та інші речовини. Дієта в зимовий період неодмінно повинна включати овочі, наприклад, різні види капусти, дайкон, селера, редьку, моркву і картоплю, але тільки в невеликих кількостях. Їх їдять у свіжому вигляді, а також варять, запікають і готують на пару. Дотримуватися такої зимової дієти довше тижня не можна. Приклад меню:\nсніданок: варене яйце з зеленню, капустяний салат з морквою і зелений чай;\nобід: овочевий суп з хлібцями і салат;\nперекус: печений гарбуз з медом;\nвечеря: суцвіття цвітної капусти в клярі.\nЕкстрена дієта зимова\nХороші результати за нетривалий час можна отримати за допомогою суповий дієти. Основа раціону – капустяний суп, готує з доступних інгредієнтів. Протягом перших днів дієти необхідно їсти тільки перше страви, а на третій можна включити в меню овочі зеленого кольору, крім бобових. На наступну добу дозволяється додати в раціон овочі та фрукти, але тільки не можна їсти картоплю і банани. Зимова дієта для схуднення, меню п’ятого дня якої передбачає включення нежирного молока, шостого – яловичини, а сьомого – бурого рису, дає відмінні результати. Залишилося дізнатися рецепт капустяного супу.\nлавр, запашний перець і імбир.\nВсі овочі помийте, почистіть за необхідності і поріжте.\nСкладіть їх у каструлю налийте воду і зваріть.\nПісля закипання додайте лавр, імбир і перець. Варіть до готовності.\nДля кращого засвоєння додайте крапельку оливкової олії.\nФруктова дієта взимку\nДля схуднення в холодну пору як не можна краще підходить грейпфрут, який прискорює процес спалювання жиру, надає бадьорості, заряджає гарним настроєм і насичує її корисними речовинами. Цитрус багатий природними антиоксидантами, нормалізує діяльність травної системи і покращує роботу печінки. Дієта взимку для схуднення передбачає включення в кожен основний прийом їжі за півгрейпфрута. Приклад меню:\nсніданок: пару варених яєць і зелений чай;\nобід: 55 г сиру невеликий жирності;\nвечеря: 200 г риби, приготованої на пару і стільки ж овочевого салату, заправленого оливковою олією і шматок чорного хліба.\nМетодика схуднення, заснована на вживанні кисломолочного продукту, є популярною завдяки своїй простоті і результативності. Така зимова дієта повинна тривати не менше трьох днів, але через місяць можна пройти повторний курс. За цей час можна скинути до двох кілограмів. Періодично можна використовувати розвантажувальний день на кефірі. Дієта взимку проводиться, орієнтуючись на зразкове меню:\nсніданок: 2 ст. ложки манки, тост із чорного хліба з невеликою кількістю масла, зварене круто яйце і чай;\nобід: грибний бульйон і тушкована капуста з куркою;\nперекус: 1 ст. кефіру і два запечених яблука;\nобід: овочева запіканка з чорносливом і чай, а перед сном 1 ст. кефіру.\nБілкова дієта взимку\nСамий популярний і корисний варіант для схуднення в холодну пору, який передбачає практично повна відмова від вуглеводів. Дієтологи не рекомендують взимку серйозно обмежувати себе в їжі, оскільки це небезпечно для здоров’я. Білкова дієта на зиму для схуднення дає шанс за тиждень скинути 1-3 кг. В раціоні необхідно включати нежирну рибу, м’ясо, яйця і кисломолочні продукти, але не забувайте і про рослинних білкових продуктах, наприклад, бобових. Не заборонені овочі і несолодкі фрукти. Зразкове меню:\nсніданок: шматочок вареної яловичини, 100 г квашеної капусти з горошком і чай;\nобід: 100 г овочевого салату, шматочок відвареної курки і чорного хліба;\nвечеря: шматочок риби, пару варених картоплин і 100 г відвареного буряка зі сметаною.\nКомп'ютерна залежність - ознаки, симптоми і як позбутися?Силові тренування для жінок - програми тренувань і правила харчування


ukr.media / вт, 21 сер 2018 14:31:50 / переглядів: 219\nРинок не врегульований на законодавчому рівні. Вклавши свої кровні стають заручниками обставин і змушені роками чекати на квадратні метри в новому будинку.\nСтарі господаріІноді пенсіонери та інваліди скоюють вчинки під чиїмось тиском. Зазвичай вони не вирішують міняти місце проживання.\nЮридична перевіркаЗа кордоном подібні операції здійснюються з юридичним супроводом. У нас закони недосконалі, але громадяни звикли вірити на слово. Краще витратитися і замовити перевірку юридичної чистоти об'єкта. Компаній, які займаються цим, з хорошою репутацією, чимало.


ГОСТ оформлення проектної документації допоможе розібратися з вимогами до проектно-кошторисних документів | Ремонт та вироби своїми руками\nГОСТ оформлення проектної документації допоможе розібратися з вимогами до проектно-кошторисних документів\nВимоги до проектної документації включають графічні матеріали та пояснення\nГОСТ оформлення проектної документації\nПеревірки у сфері будівництва\nЗведення будинків і інших будівель\nОдним з основних вимог, що пред’являються забудовнику, є проведення будівництва на земельній ділянці, що має кадастровий номер. Відведення землі під будівництво є важким і витратним процесом. Іноді проходження великої кількості дозвільних органів вимагає місяців наполегливої штурму різних органів землеустрою та архітектури. Для початку будівельного процесу буде потрібно проект землеустрою, кадастровий план, акт встановлення меж ділянки, грошова оцінка землі, різні висновки та свідоцтва.\nВ нинішній час наявність проектних документів є обов’язковою умовою при будівництві нового будинку, різних елементів господарювання в приватних домоволодіннях і на масштабних будівництвах. До складу вимог до проектної документації включають текстові пояснення і креслення, що визначають архітектурні та інженерні рішення.\nУ Росії оформлення проектної документації відповідає ГОСТ Р21.1101 – 2013 (з 1 січня 2014 р.). А за складом розділів проектної документації — Постанова Уряду РФ від 16.02.2008 N 87 (ред. від 08.08.2013) «Про склад розділів проектної документації та вимоги до їх утримання»\nПри виготовленні проекту дотримуються наявності основних складових частин.\nКомплекс проектних документів складається з:\nпояснювальної записки з усіма відомостями;\nсхеми земельної ділянки;\nнаявності дозвільних документів, необхідних для розробки проекту;\nданих щодо інженерного обладнання, комунікацій;\nпроекту організації будівництва;\nпроекту організації робіт, пов’язаних із зносом або демонтажем;\nдокументів, що забезпечують захист зведених конструкцій від корозії;\nпереліку заходів, покликаних забезпечувати охорону навколишнього середовища, пожежної безпеки;\nпереліку заходів, які зможуть забезпечити доступ інвалідів в різні об’єкти соціальної та культурної сфери;\nінших документів, передбачених федеральними законами.\nЗавдяки вимогам до проектної документації при приватному будівництві, господар стає захищеним від різних помилок, перевитрати матеріалів, дотримання термінів, мн.ін. В наборі документів інженер-проектувальник створив образ майбутньої будівлі, врахував усі вимоги і побажання господаря. Для підготовки повного пакету проектувальнику довелося:\nпобувати на ділянці;\nрозробити проектну документацію на будову та інженерні мережі;\nскласти і прорахувати кошторису для будівельних етапів і декорування об’єкта;\nвнести необхідні зміни і корективи в проект і ін.\nУ сфері будівництва часто проводяться перевірки, які контролюють наявність кошторису, технічних характеристик майбутньої споруди. Ревізія перевірить помилки в проекті, які можуть позначитися на вимогах до проектної документації. Перевірку проектно-кошторисних документів здійснюють державні контролюючі органи та спеціальні приватні компанії. Вони перевіряють усі документи, починаючи з:\nопису переліку проектних документів;\nнаявності дозволів для розробки проекту;\nмістобудівного плану ділянки;\nекспертизи інженерних комунікацій;\nтехнічного обґрунтування проекту.\nПеревірки будівельної галузі ґрунтуються на вимогах Дсту оформлення проектної документації. Вам також корисно буде почитати про податкове вирахування при купівлі будинку.\nНезважаючи на величезні вимоги, пропоновані різними державними та архітектурними органами, будівництво ведеться. Зводяться висотні будинки, приватні одноповерхові та двоповерхові будинки, приміщення культурного та спортивного призначення, торговельні комплекси і ринки.


Бути сексу чи не бути?.. | Я - суперова! superova.com\nПричини болю під час сексу можуть бути різними. Біль при введенні статевого члена може викликатися гінекологічними захворюваннями (кольпіти, спаєчний процес та інші). Біль також може бути проявом вагінізму. Під вагінізмом розуміють судорожні скорочення м’язів тазового дна і піхви, стискування стегон, що перешкоджають введенню статевого члена. Вагінізм – це рефлекс, який захищає жінку від проникнення в неї статевого члена. Такий своєрідний захист формується, якщо статевий акт викликає страх.\nНайбільш частим є страх болю, що виникає після грубої спроби дефлорації при агресивній поведінці партнера під час першого сексуального контакту. Хоча досить часто все буває набагато складнішим. Адже сексуальне життя оточене великою кількістю самих різних ірраціональних установок, страхів. Виникає внутрішній конфлікт, при якому заборона стикається з бажанням, і вагінізм може бути виходом з цього конфлікту. В іншому випадку жінка, навпаки, може не хотіти сексу, але буде соромитись чоловікові. В цьому випадку відмовляє саме тіло через судорожне скорочення м’язів і біль.\nПричини болю під час сексу можуть бути і в травматичному досвіді дитинства і юності, які лежать в діапазоні від сексуального насильства до висміювання будь-якіх сторін жіночої сексуальності і анатомічних особливостей.\nГоловні причини болю відомі – з ними треба боротися.\nТакож, варто відмовитися від сексу в разі серйозної образи. Самі розумієте, якщо партнер чимось вас сильно образив, навряд чи ви зможете отримати задоволення. Ваші думки, швидше за все, будуть зайняті іншим. Часто можна почути думку, що після сварки – самий класний секс. Але це актуально для дуже темпераментних осіб. Більшість жінок (і чоловіків) не можуть займатися сексом безпосередньо після сварки. Моральну образу не загладити фізіологічними відчуттями. Cпочатку варто помиритись із партнером, а вже потім займатись сексом. Інакше, згідно з твердженнями психологів, на підсвідомому рівні ви будете асоціювати заняття сексом зі сварками. І поступово це може призвести до того, що обидва партнери перестануть взагалі отримувати задоволення від сексу.\nЯкщо ваш чоловік приділяє недостатньо уваги гігієні, це причина відмовитися від сексу. Погана гігієна – це не лише сумнівний запах, який запросто зведе нанівець всі відчуття. Але і реальний ризик хвороби, порушення мікрофлори жіночої піхви, запалення. Про оральний секс з неохайним чоловіком взагалі забудьте. До речі, зі всіх відчуттів – нюх, дотик, смак, слух і зір – найважливішим для сексу є перше.\nПід час критичних днів ви особливо уразливі перед різними інфекціями: прочиняється канал шийки матки. Це сприяє виходу крові, але підвищується ризик проникнення інфекцій і розвитку запальних процесів. Секс може лише посилити ваш стан. Якщо ж ви зважитеся на секс під час місячних, пам’ятаєте: навіть з постійним партнером краще оберігатися. Душ до і після також ніхто не відміняв.\nЩе однією з причин, коли варто відмовитись від сексу є хвороба. Наприклад, під час циститу і молочниці (навіть при поліпшенні самопочуття) гінекологи радять утриматись від сексуальних втіх. Секс може привести до поширення інфекцій. В період лікування статевих інфекцій потрібний статевий спокій: або повністю відмовитися від сексу, або всі статеві контакти мають бути ТІЛЬКИ в презервативі.\nВід орального сексу слід відмовитись при ОРВІ, ангінах, скарлатині, і інших хворобах слизових оболонок. Оскільки мікроби, що викликають запалення дихальних органів, інколи уражують і сечостатеву систему.\nІ, напевно, головною причиною відмовитись від сексу є незахищений секс. Особливо, якщо партнер не постійний. Згідно із статистикою, більшість жінок і чоловіків навіть не підозрюють про свої хвороби. Займатися сексом без контрацепції варто лише в тому випадку, якщо ви – постійні партнери і повністю довіряєте один одному.\nЦя стаття про: біль під час сексу, критичні дні, молочниця, оральний секс, Секс, статеві інфекції. цистит


Територіальне медичне об'єднання Любомльського району - ДЕПРЕСІЯ : ХВОРОБА ЦИВІЛІЗАЦІЇ\nДЕПРЕСІЯ : ХВОРОБА ЦИВІЛІЗАЦІЇ\nЩО ТАКЕ ДЕПРЕСІЯ? Насамперед , депресія – це захворювання . У стані депресії в людини на довгий час знижується настрій і те, що раніше було приємним та цікавим, перестає бути таким. З’являється фізична слабість, часто порушується сон і пропадає апетит, знижується вага. Виникають ідеї винності, майбутнє бачиться похмурим, знижені самооцінка й почуття впевненості в собі. Для постановки діагнозу такий стан повинен тривати не менш 2-х тижнів. При хронічному перебігу періоди депресії можуть тривати по 6 місяців і більше. Депресія часто супроводжується тривогою, це так звана тривожна депресія. Іноді людина зовсім не відчуває депресивний настрій, а замість цього скаржиться на тілесні недуги: серцевий біль, мігрень, захворювання шкіри та шлунково-кишкового тракту. Це відбувається, коли людина не вміє реагувати на психотравмуючу ситуацію за допомогою своїх емоцій.\nУ ЧОМУ ПРИЧИНА ДЕПРЕСІЇ ? Насправді депресія не буває без причини. Просто в одних випадках причини її очевидні – якесь серйозне миттєве потрясіння ( розлучення, втрата близької людини, втрата роботи), а в інших депресія виникає без видимої зовнішньої причини. Але й у цьому випадку причини є, це можуть бути хронічна втома або хронічні довго триваючі захворювання.\nЯК ЛІКУВАТИ ДЕПРЕСІЮ ? Якщо людина страждає на депресію , то найперше, що вона повинна зробити – це звернутись до психіатра. На жаль , дуже часто в нашій країні люди звикли звертатися до екстрасенсів і ворожок ніж до лікарів-психіатрів. Саме компетенцією психіатра являється діагностика та лікування депресії, яка має багато різновидностей.\nЛікується депресія переважно антидепресантами , призначених лікарем. Це особливо важливо, бо при важкій формі депресії можливі думки про самогубство зі спробою їх реалізації, тому пацієнтам необхідно бути в контакті з лікарем. Варто зважити на те, що антидепресанти починають діяти поступово, накопичуючись в організмі й повний ефект наступає приблизно через 2 тижні. Не можна самостійно відміняти або заміняти антидепресанти, маніпулювати їх дозами. Важливо налаштуватись на тривалий процес лікування, бо тільки таким чином можна позбутись депресії. Потрібно розуміти, що в лікуванні депресії можуть спостерігатись деякі спади та підйоми. Це несуттєво. В процесі лікування має бути досягнуто нормалізації душевного самопочуття.\nНа запитання пацієнта «хто видужує від депресії?» фахова відповідь: «Одужує той , хто лікується».


ТВОРІВ ХУДОЖНЬОЇ ЛІТЕРАТуРИ,\nУ ЯКИХ ВЩОБРАЖЕНА\nПРОФЕСІЙНА ДІЯЛЬНІСТЬ ЖуРНАЛІСТІВ.\nТвори літератури, що відображають певну професійну діяль-ність, завжди цікаві для представників цієї професії. Вони, ніби дзеркало, дають можливість побачити себе сторонніми очима, глибше збагнути особливості цього роду людської діяльності. Для майбутніх фахівців, що опановують спеціальність журналіста, буде корисним познайомитися з художніми творами про свою майбутню професію. А їх не так і мало, є серед них класика, є й твори призабуті, що належали своєму часові. Доволі давно професія журналіста приваблює увагу письменників. Ми зібра-ли далеко не все, але сподіваємося, що подані тут твори дадуть можливість майбутнім спеціалістам краще зрозуміти свої про-фесійні обов’язки, навчитися долати труднощі й використову-вати переваги свого фаху, перевірити, нарешті, правильність обраного життєвого шляху Такі завдання ставимо, вміщуючи тут цей анотований покажчик.\nБальзак Оноре. Втрачені ілюзії: Роман. -К.:Дніпро, 1986. - 632 с.\n«Втрачені ілюзії» - один з найвидатніших романів видатного французького реаліста Оноре де Бальзака (1799-1850), написа\nний у зеніті розквіту його творчості. Роман складається з трьох частин, які у свій час виходили окремими книжками: – «Два поети» у 1837 р., «Провінційна знаменитість у Парижі» – 1839 р. і «Поневіряння винахідника» – 1843 р. Звичаї французької журналістики описані в другій частині твору.\nОдин з головних героїв роману Люсьєн Шардон – син аптекаря з провінційного Ангулема. Проте він змагається за надання йому материного дворянського прізвища – де Рюбампре. Унаслідок певних перипетій, пов’язаних з його коханням до пані Луїзи де Баржетон, він опиняється в Парижі, без підтримки, знайомств, засобів до існування. Люсьєн має неабиякий літературний та-лант, він привозить у Париж збірку поезій та історичний роман, проте знайти видавця початківцеві не просто. В умовах фінан-сової скрути він і вирішив зайнятися журналістикою.\nДія роману розгортається в 1822 р. у Франції періоду Рес-таврації. Французька преса того часу навіть не ставила перед собою завдання правдиво інформувати читачів про стан справ у суспільстві. Це була вкрай політизована журналістика думок і оцінок. Дві головні партії – роялісти й ліберали – з’ясовували стосунки через пресу шляхом взаємних викриттів і образ. Пре-са тоді тільки набувала величезної ваги й перетворювалася на реальну владу. Будь-який авторитет міг бути знищений і по-валений завдяки могутності друкованого слова. У середовищі журналістів часто виникали змови: про кого і як писати. Журна-лістів уже боялися. Але розумілося, що перо журналіста можна й підкупити.\nУбогий, але талановитий Люсьєн, поставлений перед мож-ливістю гарного заробітку, втрачає моральну опору, женеться за успіхом, стає відомим журналістом, з чиїм словом мусять ра-хуватися політики, письменники, театральні діячі. Успіх до ньо-го прийшов у ліберальній пресі. Проте засліплений мрією стати графом де Рюбампре, він починає співробітництво в роялістській газеті. Колишні соратники не вибачили йому такого повороту і за допомогою тієї ж журналістики організували його професійне знищення.\nСтилістика змалювання героїв у творчості О. де Бальзака зна-йшла своє яскраве втілення і в цьому романі. До позитивних героїв беззастережно може бути віднесений лише винахідник нового рецепту виготовлення паперу Давід Сешар і його дружина\n(сестра Люсьєна) Єва. Решта героїв – це моральні каліки, потво-ри, засліплені жагою збагачення або кар’єрного просування. Це батьки, які люблять гроші й ненавидять своїх дітей, вбачаючи в них лише марнотратників. Це дворяни, які пишаються своїм походженням й герметично замикають своє середовище від про-никнення в нього представників «нижчих станів», хоча б вони й володіли такими чеснотами, які відносили їх до культурної еліти нації. Це ненажерливі буржуа, які не мають поняття про людську честь, гідність, совість, і мріють про одне – докласти до своїх мільйонів ще одне су, відібране в розореної голодуючої родини. Це урядовці, гаслом яких стала сваволя в ім’я служіння золотому тільцю. Це журналісти, які торгують словом, як і будь-яким іншим крамом на ярмарку життя. За логікою письменника, щирий і безпосередній, чесний і сумлінний Люсьєн у середовищі цих потвор не мав іншого виходу, ніж стати таким, як вони.\nУ романі неодноразово журналістика стає предметом обго-ворення в товаристві різноманітних Люсьєнових друзів, які ви-словлюють про неї свої думки. У братстві вільних філософів з вулиці Чотирьох Вітрів його попереджають про небезпеку стати журналістом, що для цих людей означає втратити можливість лишатися собою й говорити те, що думаєш. «Журналістика – справжнє пекло, – говорить один з членів гуртка Фюльжанс, – то безодня несправедливості, наклепів і зради, яку може терпіти і звідки може вибратися чистим тільки той, кого, як великого Данте, оберігатиме божественний лавр Вергілія».\nЛюсьєн не повірив у небезпеку, зрештою, життя не залишило йому простору для вибору. У журналістику його ввів його зна-йомий з Латинського кварталу Етьєн Лусто. Люсьєн опинився на вечірці, де присутні знамениті ліберальні журналісти. У бесіді за столом пролунало багато пророцтв щодо журналістики, які справдилися в майбутньому.\n«Вплив і могутність газети ще на своєму світанку, – сказав Фіно. – Журналістика нині в дитячому віці, але вона виросте. Через десять років усе підлягатиме гласності». Інші співбесідники додають свої деталі: журналістика підноситиме на трон коро-лів і руйнуватиме монархії, «вона все розпаскудить». Найтонші спостереження запропонував німецький дипломат: журналіс-тика перешкоджатиме піднесенню особистості, «сіючи зерна\nсамосвідомості в умах нижчих класів, – сказав він, – ви пожнете бурю і станете її першими жертвами», журналістика призведе до повстання мас.\nПисьменник Клод Віньйон подав таку думку: «Замість під-нятися до служіння громаді, газета зробилася знаряддям у ру-ках партій, знаряддя стало предметом гендлю, а де гендлюють, там, як відомо, втрачають і сором і совість. Кожна газета – це лавочка, де торгують словами будь-якого забарвлення, на смак публіки».\nЦі думки героїв відлунюють неодноразово й в авторській мові О. де Бальзака. Він пише: журналісти «поквапилися до своїх крамничок. Для цих людей, обдарованих щоденним і гострим розумом, газета була всього лише крамничкою» [курсив О. де Бальзака. – І. М.]. В іншому місці він зазначає: «Преса й Інтелект правили суспільством».\n«Втрачені ілюзії» увібрали в себе багато автобіографічних еле-ментів і деталей. Люсьєн Шардон не просто сучасник, а однолі-ток О. де Бальзака. Великий письменник так само в 1820-х рр. пройшов випробування журналістикою, добре знав її внутрішнє життя, способи ведення справ, методи створення й знищення авторитетів. Таким чином, роман «Втрачені ілюзії», зокрема його другу частину «Провінційна знаменитість у Парижі» (1839) мож-на вважати першим масштабним твором світової літератури, у якому відображено професійне середовище журналістів.\nГамсунг Кнут. Редактор Линге: Роман//\nГамсунг Кнут. Полное собр. соч.-\nМ., 1910. Т. 2.-240 с.\nТак називається роман про журналіста, що належить перу Кнута Гамсуна (1859-1952) - видатного норвезького письмен-ника, увінчаного в 1920 році лаврами лауреата Нобелівської премії.\nУ літературі кінця минулого століття йому належить місце одного з найбільш виразних й послідовних представників імп


Становище рабів і рядових вільних\nКультура і мистецтво Нововавилонського царства\nВавилон в Х-VII ст. до н. е.\nВ кінці VII ст. до н. е., після розпаду держави Ассірії, політична гегемонія в Передній Азії знову (майже через тисячу леn) переходить до Вавилону. Найважливішою особливістю внутрішньополітичного життя Вавілонії першої половини I тисячоліття до н. е. є процес подальшої диференціації серед вільної частини населення, делівшегося на багатих і бідних. Привілейований стан, до якого належали великі рабовласники, купці, лихварі і т. П., Домагається створення своєї особливої політичної організації у вигляді ряду самоврядних міст. Найбільшим з таких міст був Вавилон.\nВавилон в Х-VII ст. до н. е. залишалася багатою і населеної країною, а місто Вавилон зберігав своє значення найважливішого торгового і ремісничого центру Передньої Азії. Але політичне його значення було невелике. Він став об'єктом загарбницьких устремлінь правлячих класів інших держав. Не завжди Вавилону вдавалося зберігати навіть свою політичну незалежність.\nОсобливо наполегливою була боротьба Вавилона з Ассирією. Як уже згадувалося, з 732 р. До н.е. е. Вавилон входив в ассірійської держави, а його царями у свій час були ассірійські царі. Незважаючи на те, що Вавилон перебувала в кращому становищі, ніж інші підлеглі ассирийцам країни (вона зберігала відносну самостійність), боротьба вавилонян за повну незалежність не припинялася. Не раз ассирійським царям доводилося силою відновлювати свою владу над непокірними вавилонянами.\nПісля падіння Ассирії Вавілонське царство (зване в науці Ново-вавилонського або Халдейським) поряд з Мідією стає наймогутнішою державою Передньої Азії.\nЗасновником Ново-вавилонського царства був Набопаласар (Набуапалусур) - може бути, нащадок Мардукапаліддіна, найбільш відомого з халдейських вождів, так уперто боролися свого часу проти Ассирії. При Ашшурбанапале халдейська знати, зрощена зі знаттю вавилонської, була лояльна по відношенню до Ассірійської державі, і багато її представники перебували на ассірійської службі. За даними грецьких авторів, і Набопаласар був спочатку полководцем на ассірійської службі, можливо - намісником півдня Вавилонії або номінальним царем Вавилона після смерті ставленика Ашшурбанапал - Кандалану. Початок царювання Набопаласара падає на 626 р. До н.е. е., і незабаром Вавилон стала, мабуть, уже незалежної від Ассирії.\nНабопаласар помер в 604 р, незабаром після вирішальної перемоги над залишками ассірійських військ і їх єгипетськими союзниками, здобутої під Каркемиш царевичем Навуходоносором (Набукудурріусуром), який в тому ж році вступив на престол.\nПоложення навколишніх держав в цей час було сприятливо для захоплень Навуходоносором II нових земель. Сирія, де вже давно не було навіть напівсамостійних царств, мабуть, відразу підкорилася Навуходоносора.\nІудея і Фінікія не наважувалися визначити свою позицію, очевидно очікуючи подальшого ходу подій. Вся північна і північно-східна частина території колишньої Ассірії була в руках Киаксара, царя Мідії, підкорив до цього часу також царства Мана, Урарту і Скіфське царство, що знаходилося на території сучасного Азербайджану. Лише в Малій Азії було два великих незалежних царства: в західній частині - Лідія і в південно-східній - Кілікія. Мідія не уявляла поки небезпеки для Вавилона: союз, укладений з нею Набопаласара і закріплений шлюбом між Навуходоносором і дочкою мідійського царя, був ще міцний.\nАссирія була розгромлена остаточно, і зараз треба поділити її спадщину між Виявлений і Мідією. Мабуть, кордон пройшов від Ісского затоки (в північно-східному кутку Середземного моря, між Малою Азією і Фінікією) через Месопотамію, залишаючи Харан і колишню докорінну ассірійську територію за мідянами. За ким залишився Елам - не цілком ясно, але найбільш імовірно, що він відійшов до Мідії.\nНавуходоносора про те, таким чином, дісталося близько половини території колишньої Ассірії, але цю половину ще треба закріпити за Виявлений. Поки Мідія була дружньою державою, необхідно було забезпечити вавилонське панування в Сирії, Фінікії і Палестині і знешкодити іншого небезпечного суперника - Єгипет. На Єгипет вже почали орієнтуватися Тир та Юда, а може бути, і дрібні держави Зайордання.\nУ 597 р. До н.е. е. Навуходоносор вперше зайняв Єрусалим, посадивши в Юдеї свого ставленика Цідкію (Седекию). Успіх був, однак, недовгим. У 590 р єгипетський фараон Псамметіх II, а незабаром після нього новий фараон Апрій спробували знову захопити Фінікію і Палестину. Апрій, підтриманий, мабуть, царем Тіра, захопив Сидон; на його бік перейшов і іудейський цар Цідкія, а також і інші царі Палестини і Зайордання (Едому, Моава і Аммона). Мабуть, всі вони покладали надії на назріваючу конфлікт між Мідією і Виявлений. До конфлікту з Мідією готувалися і в Вавилонії: Навуходоносор поставив в цей час оборонну мідійських стіну впоперек рівнини Дворіччя, вище Сиппара; в 590-х роках велося також будівництво виключно потужних оборонних споруд вавілонської столиці. Але Мідія до 590 м була, мабуть, зайнята ліквідацією Урартського і Скіфського царств, а після цього виявилася втягнута в тривалому воїнові з Лідією в Малій Азії.\nНадії в Сирії і Палестині на конфлікт між Виявлений і Мідією, таким чином, не виправдалися. І коли в 587 р. До н.е. е. Навуходоносор знову з'явився в Сирії, Апрій відступив, залишивши Юдею напризволяще. Після півторарічної облоги Єрусалиму Цідкія попався в руки вавилонян під час невдалої вилазки. Йому викололи очі і відправили до Вавилонії. Незабаром після цього, в 586 р. До н.е. е., Єрусалим був узятий, зруйнований і розграбований. Значна частина населення Юдеї - в першу чергу знати, а також ремісники, в яких Навуходоносор надзвичайно потребував, - була по ассирийскому звичаєм переселена в Вавілонію. Землі переселених були роздані жителям - цим шляхом сподівалися завоювати прихильників для вавілонської влади в Палестині. Опір в Палестині тривало ще деякий час (наприклад, був убитий вавилонський намісник іудей Гедалія), але врешті-решт воно було остаточно придушене.\nМенший успіх мав Навуходоносор в боротьбі з Тиром. Тривала облога цього міста-острова не призвела до рішучих результатами, і справа закінчилася в 574 р компромісом. Цар Тіра Ітобаал III визнав верховенство Навуходоносора; тирські царі навіть, мабуть, мешкали за вавилонського дворі, але фактично Тир зберіг самоврядування та повну свободу дій за межами вавілонських володінь. Що стосується той бік Йордану царств, то вони визнали владу Вавілонії і розширили свої володіння за рахунок Іудеї.\nНавуходоносора II вдалося, таким чином, утримати за собою Сирію і Палестину, витіснивши звідти єгиптян. Конфлікт з Єгиптом ні, однак, цим вичерпано. Коли в 569 р в Єгипті почалася боротьба за престол, вавілоняни вирішили, що настав час вторгнутися в межі Єгипту. Похід (або один з походів) відбувся в 567 р. До н.е. е .; результатів його ми не знаємо, але якщо Вавилонії і не вдалося утримати в своїх руках єгипетську територію, то їй вдалося все ж запобігти єгипетське вторгнення в Палестину.\nЗ Мідією, наскільки ми можемо судити, військових зіткнень в цей час але було. У 585 р Вавилон разом з Киликиїв виступала посередником при укладанні миру між Мідією і Лідією. На кордоні Мідії з Виявлений і Лідією, мабуть, протягом усього правління мідійського царя Астіаг (585-550) панував мир, хоча є підстави думати, що відносини з Виявлений ставали все більш напруженими.\nПолітичними і економічними центрами Вавилонії цього часу були великі міста - Вавилон, Сиппар, Ниппур, Урук та ін.\nКлинописні джерела I тисячоліття до н. е. розрізняють "царські міста" - адміністративні центри - і самоврядні міста, які мають низку привілеїв. Найбільші вавилонські міста носили тепер торгово-ремісничий характер, що видно за змістом ділових документів цього часу: якщо в старовавилонский і касситский періоди більшість документів мало відношення до купівлі-продажу землі, оренди, найму сільськогосподарських працівників, займу посівного зерна і т. П., то більшість документів Нововавилонського часу відноситься до грошових операцій, до покупки міських ділянок, торгівлі і ремесла. За час ассірійського панування рабовласницьке виробництво помітно розширилося, значно підвищилася його товарність і збільшилася роль обміну. Кількість рабів у приватних господарствах досягало іноді кількох сотень людей. Вартість срібла знизилася, і збільшилася його кількість в обороті при відповідному зростанні цін. Відомі спроби створення монети. Вавилон здавна славилася високорозвиненим ремеслом; вона грала роль посередництвом ланки в торгівлі між Сирією і Іраном, Індією і Південною Аравією. Тепер ця роль Вавилонії особливо посилилася після знищення її ассірійських конкурентів.\nВеликі міста Вавилонії управлялися радою старійшин, головним чином з числа жерців, на чолі з верховним жерцем (в Сиппаре) або з храмовим економом (в Уруці). Рада старійшин мав судовими і адміністративними функціями. У документах того часу при згадці вільних осіб називається й ім'я їхнього предка: тільки особи, що належали до певних родів, мабуть, традиційно пов'язаних з храмом міського божества і мали право на участь в храмових доходи, володіли, як здається, повними громадянськими правами в такому місті. Приблизно те ж саме спостерігається пізніше у створеній вже при персах єрусалимської теократичною громаді в Палестині. Так складається особлива організація рабовласників, створена для панування над всім іншим населенням, в тому число і над дрібними вільними хліборобами за межами міст. Ця організація нерідко виступає як єдине ціле, наприклад в різних грошових операціях, в таких громадських підприємствах, як споруда каналу, але частіше ми зустрічаємося з діяльністю окремих рабовласників, іноді сімейних об'єднань торгових домів; відомі, наприклад, торговий дім роду Егібі в Вавилоні і торговий дім роду Мурашов в Ниппуре. Інший раз окремий рабовласник, наприклад верховний жрець Сиппара, виступає як приватна особа, беручи на себе прориття каналу, який потім повинен був перейти до міста. Громадяни окремих міст вступають в переговори один з одним, наприклад - сіппарци з жителями СУЗ з приводу цього ж каналу. Останні два випадки відносяться, правда, вже на час перського панування, але при персах загальна будова міст Вавилонії не відрізнялося від їх влаштування в нововавилонский період.\nГосподарська діяльність рабовласників привілейованих міст була різноманітна. Поряд з тим, що вони отримували доходи від спадкових храмових посад, які тепер багато хто з них займали тільки для того, щоб значитися і складі жрецтва і користуватися відповідними привілеями, вони були також власниками крамниць, міняльні-лихварських контор, сановниками, організаторами караванної торгівлі, господарями публічних будинків, скупниками застав за боргами (землі, рабів), а також самих боргових зобов'язань, скупниками рабів, землі і навіть каналів і водойм, які нерідко тепер перебували в приватній влас енности. Чимале значення мала експлуатація рабів-ремісників. Раби ці знаходяться тепер на особливому положенні. Як правило, вони мали ремісничу майстерню, торгову крамницю і т. П. І вели самостійну господарську діяльність; у них були фактично визнані сім'ї, вони мали право вступати в угоди з вільними і між собою і т. д. Своєму пану вони були зобов'язані сплачувати річну "данину", що дорівнює зазвичай 1/5, їх ціни як раба, а також відсотки з виручки від торгових справ. Однак в такому становищі перебували тільки міські раби-ремісники.\nНезважаючи на таку порівняльну самостійність міського раба, його пан і при цих умовах міг його жорстоко експлуатувати; на це вказують часті випадки втечі рабів.Нерідко побіжний раб вводив свого пана в великі "збитки", від яких рабовласники прагнули себе захистити всіма засобами. Так, при продажу раба продавець зобов'язаний був гарантувати покупцеві, що цей раб не «бунтівник", не чужа раб, чи не царський раб і не вільний повноправний громадянин (мяр-лазні), бо у всіх цих випадках рабовласник-покупець зазнав би збитків. Зате з раба, якого рабовласник мав у власності на "законній" підставі, він прагнув отримати максимум доходів. Якщо окремі раби могли досить значно наживатися на торгівлі і навіть мати своїх рабів, а також давати срібло в борг вільним, то більшість рабів змушене було вносити у вигляді "данини" вельми значну частину продукту своєї праці. Раби зобов'язані були також виконувати міські та царські повинності своїх панів.\nРабовласники привілейованих міст були, ймовірно, як і за часів ассірійського панування, звільнені від цих повинностей. Зате навколишнє населення зобов'язане було нести на користь царя військову, будівельну, а можливо, і інші повинності. Для забезпечення військової повинності в громадах виділялася "земля лука", власник якої зобов'язаний був виставляти озброєного воїна. На утримання цих воїнів цар стягував особливий податок. На таких же підставах виставлялися "люди царя" - так називалися, як і в Ассірії час, люди, зобов'язані виконувати будівельні роботи. Однак в нововавилонский період в грандіозному храмовому, оборонному та іригаційному будівництві, яке велося царською владою, ймовірно, в ще більшій мірі використовувалася праця приганяли з походів численних полонених. Ці ж полонені, можливо, поповнювали собою число царських рабів. Великою кількістю рабів володіли і храми; вони отримували їх в дар від царя і приватних осіб.\nСлід зауважити, що не всі переселені в Вавілонію зверталися в рабство: наочний тому приклад - іудеї, багато з яких не стали рабами. У документах з міст Вавилонії ми зустрічаємо єврейські імена як серед рабів, так і серед вільних.\nАссірійські царі в області внутрішньої політики спиралися то на жрецької-торговельну, то на військове угрупування великих рабовласників. У Вавилонії ж сильної військової угруповання не було, і царі там були повною мірою ставлениками жрецтва. Показне смирення царів в їх написах, відсутність згадуванні в цих написах про будь-яких діях, крім будівництва храмів, производившегося і грандіозних розмірах, причому розширювалися старі і грунтувалися нові храми на превеликий збільшення могутності і доходів жрецтва, - все це свідчить про переважну роль в державі жрецтва, колишнього виразником інтересів торгово-рабовласницької верхівки суспільства. "Піклувальник Есагіли (храму бога Мардука у Вавилоні) і Езіди (храму бога Набу в Борсиппе)" стає постійною частиною титулатурі Нововавилонського царів. Найбільш характерним проявом повної залежності царя від жрецтва був пов'язаний з міфом про вмирання і воскресаніі природи, але тепер отримав новий сенс, щорічно повторюваний новорічний обряд зведення на трон царя. При виконанні цього обряду цар піддавався принизливим церемоній (правда, не особисто, - замість нього виступало підставну особу), після чого отримував знаки царської влади і.) Рук верховного жерця бога Мардука.\nЛейтмотивом всієї діяльності Нововавилонського царів, принаймні як вона викладається в офіційних написах, було відновлення давніх культів, обрядів і храмів в їх первинному, освяченому релігійними звичаями вигляді. Зодчі прагнуть відтворювати зовнішні форми і плани стародавніх храмів; писарі наслідують мови і писемності, характерним для III і початку II тисячоліття до н. е; розшукуються древні записи обрядів і порядку жертвоприношень, написи древніх обожнених царів. Жречество наполегливіше, ніж раніше, прагне посилити значення головного бога міста Вавилона-Мардука і тим закріпити положення жрецької верхівки цього центру: так, відомі спроби оголосити різні божества образами Мардука. Одночасно виникають нові релігійні вчення; в релігійному ідеології пригноблених мас, серед тих, хто зневірився в можливості поліпшення свого становища власними силами, як, наприклад, серед полонених іудеїв, виникає віра в можливість чудесного порятунку від страждань в цьому житті-месіанізм-віра в майбутнього рятівника. Ця віра згодом була широко використана ідеологами пануючого класу і зайняла важливе місце в релігіях Передньої Азії.\nРабовласницька верхівка Вавилонії своїми релігійними вченнями прагнула створити ідеологічне виправдання власного існування і панування.\nПісля смерті в 562 р. До н.е. е. царя Навуходоносора II, навколо імені якого згодом сплелося багато різних легенд, виявилося, що скільки-небудь значної особистості на вавілонському престолі жрецтво не має наміру терпіти. Старий полководець Навуходоносор, незважаючи на всі свої заслуги перед рабовласницьким Вавилоном, правил лише милістю жрецтва і представляються їм кіл рабовласників - купців і лихварів і лише ціною повного підпорядкування своєї політики їх бажанням. Дійсно, його політика була здійсненням інтересів цієї групи рабовласників; їй потрібні були війни лише в міру необхідності збереження вже існуючого рабовласницької держави, вона стояла за те, щоб не надавати ніяких привілеїв війську, але зате забезпечити можливість найбільш жорстокої експлуатації вже захоплених територій і дати максимум привілеїв для жрецтва і лихварів.\nСин Навуходоносора Авельмардук був убитий під час палацового перевороча. На престол зійшов Нерігліссар (Нергалшаррусур, 559-555)-найбільший землевласник і рабовласник, полководець, зять Навуходоносора, представник групи воєначальників, що придбали великий вплив під час воєн Набопаласара і Навуходоносора. Але ця група не змогла або не встигла ще скластися в самостійну велику силу. Після смерті Нерігліссара його син Лабашімардук, про який його наступник презирливо заявляв, що він "не вмів правити", був майже негайно усунутий жрецтвом. На престол був зведений Набонід (Набунаід, 555-538), по-видимому, ставленик вузької жрецької угруповання.\nПочаток царювання Набонида ознаменувалося заворушеннями в Сирії і Палестині, що призвело до війни, що тривала протягом 554-553 рр. У 553 р прийшли звістки про розпочату серйозної війні між перським царем Киром II і Астіаг, царем Мідії. Набонид, який, можливо, і без того перебував з Мідією у ворожих відносинах, вважав момент підходящим для того, щоб зайняти свою батьківщину - Харан, яка перебувала на території, підвладній Мідії, і приступити до перебудови тамтешнього храму бога Сіна. Цей захід було пов'язано зі спробами поширити нове релігійне вчення, прихильником якого був Набонид, тому воно навряд чи могло створити царя популярність серед вавілонського жрецтва, незважаючи навіть на значну будівельну діяльність Набонида в Сиппаре, Урі і інших вавилонських містах. Набонід зробив завоювання Тейм (мабуть, оази в північній частині Центральної Аравії), а з 549 р переніс туди свою постійну резиденцію. Одним з результатів переселення старезного царя в Тейму було те, що він не міг брати участі в щорічних обрядах зведення на трон, справляється у храмі Мардука, і тому, з точки зору жрецтва, не мав більше права на престол. Мабуть, це знаменувало розрив Набонід з жрецтвом Вавилона. Фактичним правителем в століще залишився син Набонида - Валтасар (Белшаррусур).\nТим часом в 550г. до н. е. перський цар Кир підкорив Мідію. Готуючись до боротьби, Вавилон, за деякими известиям, вступила в союз з Єгиптом і Лідією (в Малій Азії). Але Кіру вдалося в 546 р завоювати всю Малу Азію, включаючи Лідію, причому його війська пройшли вздовж вавілонської кордону. Після підкорення Лідії перси стали явно готувати похід на Вавилон. Набонид і Валтасар розраховували, мабуть, відсидітися за потужними укріпленнями, спорудженими ще Навуходоносором. Однак вирішальним виявилося те, що до моменту перського настання в 538 р вони втратили будь-якої підтримки в країні.\nТоргово-лихварський верхівка рабовласників і жрецтво не бачили для себе користі від царювання Набонида; їм ввижалися великі ринки держави Кіра, і вони не вбачали нічого поганого в тому, що гірський "варвар" стане врешті-решт вавилонським царем, як були до нього вавілонськими царями, наприклад, касситів і халдеї. Вавилонське військо, ймовірно наполовину наймане, наполовину набране насильно, при цьому довго перебувало в бездіяльності, не мало ні потрібної бойової підготовки, ні охоти битися з армією, яка підкорила протягом небагатьох років дві найбільші держави. Широкі народні маси були байдужі до долі рабовласницького держави, яке приносило їм одні лише непосильні тяготи, руйнівні повинності і безперестанні побори.\nУ 538 р почався наступ персів і мідян вниз по долині річки діяль. Після битви під Описом, у впадання цієї ріки в Тигр, перси без бою минули мідійських стіну Навуходоносора і зайняли Сиппар.\nШироко відома легенда, розказана в "Книзі Данила" в Біблії про те, що Валтасар бенкетував у палаці, коли на стіні з'явилися літери, накреслені вогненної рукою і віщували падіння Вавилона в ту ж ніч. Образ деспота, що бенкетує в палаці і нездатного зрозуміти знаки, які передвіщають його неминучу загибель, увійшов в демократичну і революційну поезію XIX і XX ст. н. е.\nВавилон був узятий при наступних обставинах: Набонид повернувся до Вавилону і разом з Валтасар замкнувся в цитаделі. Але коли перські війська опинилися під стінами Вавилона, перед ними ворота були відкриті без бою. Билися тільки у дворах палацу-цитаделі; Набонид був захоплений в полон і пізніше відправлений у почесне заслання в кишені, на сході Ірану; Валтасар був убитий. Характерно, що перси взяли під охорону вавилонські святилища, і культ відправлявся весь час безперешкодно. Коли ж через деякий час Кир особисто з'явився до Вавилону, була складена напис-маніфест, в якому Кір присвоїв собі традиційну титулатуру вавілонськихцарів і висловлював осуд "безбожному" правлінню Набонида. Статуї богів, звезені Набонидом в Вавилон перед облогою, були повернуті на їх колишні місця. Жрецтву Вавилонії перси надавали всіляке заступництво.\nФормально Вавілонське царство проіснувало ще деякий час і після цього, так як царі персів продовжували одночасно іменуватися "царями Вавилона". Але надії вавілонської знати на провідну роль в Перській державі не виправдалися. На Вавилонию була накладена данина, яка близько 500 р. До н.е. н.е.- становила понад 30 т срібла на рік; навіть Єгипет сплачував менше - 20 т. В іншому господарська та внутрішня політична життя Вавилонії мало змінилася, але, етнічний склад населення став значно більш строкатим: з'явилися малоазійські, єгипетські й іранські воїни і купці; багато персів осіло тут, увійшовши до числа вавілонських землевласників і рабовласників. Становище народних мас все більше погіршувався під подвійним гнітом власного панівного класу і перської деспотії.\nДля нововавилонской архітектури характерно дотримання старих традицій зодчества Дворіччя: вибілені глухі зовнішні стіни храмів і палаців розчленовувалися тільки чергуванням ніш і виступів. Усі будівлі зводилися як і раніше з сирцевої цегли.\nВеличним пам'ятником культури Ново-вавилонського царства є саме місто Вавилон, розкопаний нині археологами.Навколо Вавилона на деякій відстані була зведена стіна, всередині якої могло ховатися у випадку воєнних дій навколишнє населення. Власне місто, що мав кілька сот тисяч жителів, був обнесений подвійною цегляною стіною виключної висоти і потужності, з ровом і валом перед нею. Місто перетинався Євфратом, через який був перекинутий міст на кам'яних биках. Центром міських укріплень була цитадель, яка представляла собою комплекс палаців і розташована частково всередині, частково зовні власне міста. Все місто прорізала пряма "прецесійного дорога", мощена посередині плитами білого і рожевого каменю. Ця дорога вступала в межі міста через північні ворота, присвячені богині Іштар. Ворота ці були покриті синіми кахлями з рельєфними кольоровими рядами зображень биків і міфічних чудовиськ. Дорога вела далі вздовж стін цитаделі до стін огорожі храму Мардука. Посеред цієї огорожі височіла 90-метрова громада храмової ступінчастою вежі "Етеменанки" (увійшла в легенду під назвою "Вавилонської вежі"). Подібні вежі (зіккурати) становили неодмінну частину храму головного бога будь-якого вавілонського міста і будувалися в три поверхи, відображаючи міфічні уявлення про побудову світобудови (небо, земля і підземні води), або в сім поверхів-можливо, в честь семи астральних божеств. Вежа "Етеменанки" складалася з семи різнобарвних поверхів і була увінчана синім храмики з позолоченими рогами по кутах; тут знаходилася золота статуя Мардука.\nБіблійна легенда, згідно з якою бог покарав людей за зухвалу спробу побудувати вежу "висотою до неба" тим, що створив відмінність у мовах, містить осуд полоненими іудеями будівельних робіт в храмах, які проводилися Навуходоносором II. У цій легенді міститься також спроба по-своєму пояснити існувало вже тоді багатомовність населення цього найважливішого економічного, політичного і культурного центру Близького Сходу.\nОбразотворче мистецтво нововавилонского періоду перебувало в залежності від ассірійського; але характерна для останнього тематика прославлення царських перемог і війська була в Вавилоні виключена; тут кахельні рельєфи і плоскі фризи на баштах воріт і стінах палаців містили тільки сухе орнаментальне відтворення фігур священних тварин, а в камнерезном мистецтві зустрічаються лише сцени поклоніння різним символам божеств. Своєю технікою і композиційними прийомами Нововавилонського мистецтво зіграло велику роль в додаванні мистецтва Передньої Азії часів перського панування.\nДатування окремих пам'яток вавілонської літератури до сих пір представляє дуже важке завдання, і не можна сказати з упевненістю, які її твори можна віднести до нововавилонский періоду. У всякому разі в нововавилонский період старанно копіювалися і переписувалися пам'ятники стародавньої писемності. Самостійно розвивалася астрономія, що зробила неабиякий вплив на грецьку науку. Вавилонська культура, наука, література, мистецтво надовго пережили падіння Вавилонського царства і з'явилися важливою складовою частиною давньої культури людства.


Новорічна пропозиція: logitech mx keys mini-компактна, розумна і потужна клавіатура з підтримкою bluetooth для творчих людей - IPguard\nДодому Без рубрики Новорічна пропозиція: logitech mx keys mini-компактна, розумна і потужна клавіатура з підтримкою...\nНоворічна пропозиція: logitech mx keys mini-компактна, розумна і потужна клавіатура з підтримкою bluetooth для творчих людей\nКомпактна бездротова клавіатура з підсвічуванням, підходить для просунутих творців контенту, які хочуть оптимізувати свій робочий простір і поліпшити ергономіку завдяки мінімалістичному дизайну. Натхненна полюбилася mx keys, mx keys mini ідеально поєднується з бездротовою компактною мишею mx anywhere 3. Разом вони складають ідеальний сетап для роботи і творчості в будь-якому місці, де вам зручно.\nКлючові функціональні особливості\nультраплавний набір тексту: клавіші зі сферичними заглибленнями повторюють форму кінчиків пальців, забезпечуючи приємний зворотний зв’язок незалежно від того, як ви набираєте текст, а підвищена стабільність клавіш знижує рівень шуму і оптимізує відгук.\nбільш “розумні” клавіші: переведіть роботу на новий рівень за допомогою трьох нових клавіш: клавіші диктування, відключення/включення мікрофона і клавіші вставки emoji.\nкомфорт і стабільність: мінімалістичний форм-фактор вирівнює поставу і дозволяє розташувати мишу ближче до клавіатури, щоб руки менше тягнулися до неї, що покращує поставу і ергономіку, а також вписується в естетику вільного і акуратного робочого простору.\nелегантні колірні рішення: доступні блідо-сірий і графітовий кольори, що дозволяє підібрати забарвлення, яка ідеально впишеться в робоче місце.\nклавіші з підсвічуванням: клавіші з підсвічуванням загоряються при наближенні рук і автоматично підлаштовуються під змінюються умови освітлення.\nінтелектуальна енергоефективність: клавіші з підсвічуванням автоматично підлаштовуються під навколишнє оточення і відключаються, якщо не використовуються, що забезпечує оптимальний витрата заряду батареї.\nможливість підзарядки від порту usb-c: працюйте до 10 днів на повній зарядці або до 5 місяців з відключеною підсвічуванням клавіш, заряджайте клавіатуру за допомогою кабелю usb-c.\nекологічність: частина пластикових деталей клавіатури mx keys mini виготовлена з переробленого після споживання пластику (pcr).\nлегке підключення: з легкістю підключайте mx keys mini з трьома пристроями одночасно через bluetooth ® low energy, без необхідності використовувати порти usb для підключення.\nфункція flow: клавіатура сумісна з мишами, що підтримують технологію flow. Mx keys mini відстежує переміщення курсору миші між комп’ютерами, щоб швидко і зручно вводити текст на декількох пристроях. Функція налаштовується за допомогою програми logitech options (потрібна попередня установка). Після установки програми вам будуть доступні і інші функції, наприклад, настройка функціональних клавіш.\nуніверсальність: logitech mx keys mini сумісна з усіма типами пристроїв і ос. Вона підключається до всіх бездротових пристроїв bluetooth з підтримкою зовнішніх клавіатур і завдяки цьому сумісна з ос windows 10 (або пізніша версія), macos 10.15 (або пізніша версія), ios 13.4 (або пізніша версія), chrome os, android 5.0 (або пізніша версія), linux. Сумісний з usb-приймачем logi bolt (в комплект не входить).\nЦіна logitech mx keys mini-9990 руб.\nпопередня статтяApple запустила пробне виробництво iphone 13 в індії\nнаступна статтяРежисер провальної balan wonderworld випустив першу гру після відходу в інді\n«аеродиск» створила продуктивну систему зберігання даних на «ельбрусі»\nЯк на iphone змінити дату, час і місце зйомки фото


Ремонт Mac Pro в Києві | BashMac\nЯкісно, терміново, за доступною вартістю у Києві\nПрофесійна модернізація комп’ютерів Мак Про A1289, A1481 (Core Xeon), встановлення SSD, збільшення об’єму оперативної пам’яті. Чистка від пилу з заміною термопасти, заміна відеокарти, компонентний ремонт будь-якої складності.\nРемонт Mac Pro від спеціалізованого сервісу Apple BashMac\nМодернізація, апгрейд Mac Pro\nВиникла потреба прискорити Мак Про, збільшити його продуктивність, або додати вільного місця у внутрішньому сховищі? У такому разі знадобиться встановлення швидкого проприєтарного SSD накопичувача, збільшення об’єму RAM пам’яті. У нашому сервісі у Києві ви можете замовити швидку, професійну модернізацію потужного десктопного комп’ютеру Apple A1289, A1481. Безкоштовна діагностика, підбір ефективних засобів прискорення, наявність всіх необхідних комплектуючих. Висока кваліфікація наших інженерів та спеціальне обладнання дозволяють надавати послуги з апгрейду з гарантією за невисокою вартістю.\nНаш спеціаліст професійно продіагностує та протестує ваш Мак Про, надасть рекомендації щодо ефективного підвищення продуктивності. Підбір SSD та оперативної пам’яті на вашу модель, консультація та швидкий апрейд.\nВстановлення SSD на Mac Pro\nВстановимо проприєтарний твердотільний накопичувач необхідного розміру на ваш Мак Про. Підбір SSD диску необхідної ревізії на вашу модель, з найкращими показниками швидкості, встановлення накопичувача.\nПеренос даних на новий диск\nПри модернізації, встановленню нового флеш накопичувачу збережемо та перенесемо на нього всі ваші дані, налаштування профілю користувача, програм. Можливе встановлення macOS та потрібних програм.\nЗбільшення RAM пам’яті\nЗамінимо несправну оперативну пам’ять, або встановимо нові memory планки більшого об’єму на Apple Mac Pro. Індивідуальний підбір на вашу модель, тестування, покращення швидкодії комп’ютеру.\nПрофілактична чистка Mac Pro\nШвидко очистимо ваш Мак Про від пилу та сміття, яке призводить до перегрівання та шуму. Разом з чисткою, замінюємо застарілу термопасту, наносимо свіжий шар для ефективного охолодження.\nЗаміна кулеру Мак Про\nНесправний вентилятор системи охолодження може повністю перестати працювати, або ж видавати сильний шум, гудіння, вібрацію. Швидко встановимо поломку та замінимо кулер на вашому Mac Pro.\nРемонт, заміна портів\nВелика кількість роз’ємів Мак Про з часом може засмітитися, фізично зламатися або згоріти. Ми надаємо послуги з ремонту та заміни портів на Mac Pro (USB, Audio, HDMI, Ethernet, живлення) у Києві.\nЧистка, відновлення після залиття\nЯкщо у ваш Мак Про потрапила волога, ми терміново очистимо рідину з внутрішніх деталей, осередки корозії та інші наслідки. Важливо звернутися для відновлення Mac Pro якомога скоріше.\nЧистка від пилу, заміна кулеру, роз’ємів\nПотужний Mac Pro часто використовується для вирішення професійних завдань, таких як, наприклад, обробка відео та звуку, робота з графікою. Тому особливо важливо, щоб система охолодження працювала справно, ефективно відводячи зайве тепло від оснащення комп’ютеру. З часом у корпусі скупчується пил та мілке сміття, яке як ковдра заважає охолодженню. Результатом є перегрівання, шум, гудіння, або навіть вимикання та перезавантаження. Ми швидко очистимо ваш Мак Про від пилу та бруду, замінимо термопасту. Можлива заміна зламаного кулеру (вентилятору), пошкоджених, згорілих портів (USB, Ehernet, Audio, HDMI).\nКомпонентний ремонт, заміна відеокарти (чіпу)\nПри падіннях, ударах, коливаннях напруги, або сильному перегріванню Мак Про можуть пошкодитись внутрішні деталі, системна плата, відеоадаптер. У такому разі не обов’язково міняти повністю весь модуль, може допомогти професійний компонентний ремонт, відновлення електропровідних доріжок, контактів, реболл (заміна) відеокарти Mac Pro A1289, A1481 (Core Xeon) у Києві. Наш сервісний центр спеціалізується на компонентному відновленню техніки Apple Mac, на складному професійному обладнанні працюють кваліфіковані інженери. Завітайте до нас на безкоштовну діагностику і тестування, після чого проблеми з комп’ютером будуть швидко та якісно вирішені!\nЗаміна відеочіпу (відеокарти)\nПри великих навантаженнях на відеокарту, скупченню пилу та сміття, відеоадаптер може вийти з ладу, згоріти. У нашому сервісі можливо замовити професійну заміну відеокарти Mac Pro (ребол).\nОднин з важливих елементів комп’ютеру — блок живлення (Power Supply), який забезпечує електрикою систему. Деталь нерідко згоряє від перепадів напруги, перегрівання. Пропонуємо заміну блоку живлення Mac Pro.\nВипадки, коли комп’ютер впав, отримав сильний удар, або при непрофесійному втручанні — можуть призвести до пошкодження плати, контактів та інших елементів. Пропонуємо компонентне відновлення.\nПри значних пошкодженнях основної плати Mac Pro, корозії, перегріванні, згорянні внаслідок коливань напруги, руйнуванні елементів, замовте у нас заміну материнської плати Mac Pro.


«Нікому не потрібна …»: Сьогодні у неї день народження – 70, але ні син, ні дочка не приїхали — Пошепки\nАнна Петрівна відчувала себе дуже самотньою. Сьогодні у неї ювілей — 70 років, але замість того, щоб святкувати його в колі найрідніших, вона сидить в лікарняному сквері на лавочці й плаче. Ні син, ні донька так і не привітали матір. Хоча б сусідка з палати не забула й навіть подарувала їй хустку, і медсестра яблуками пригостила на честь день народження.\nАнна Петрівна була в хорошому пансіонаті, однак персонал там був зовсім байдужий. А привіз її сюди син. Жила вона у своїй квартирі, як син попросив переписати житло на нього, але казав, що нічого насправді не зміниться, вона буде і далі там жити.\nКоли документи були готові, син переїхав до матері з дружиною, а невістка ця була вічно незадоволена всім, що робить Анна Петрівна. Син заступався за матір, а згодом став геть байдужим до цих сутичок. Потім Анна Петрівна почала помічати, як син з невісткою часто перешіптуються. Згодом сказали, щоб матір збирала речі в пансіонат — підлікувати здоров’я, відпочити.\nМати, дивлячись йому в очі, гірко запитала:\n– У богадільню мене здаєш, синку?\nСин сказав, що це всього лиш на місяць, але згодом він так і не приїхав. Пройшло вже цілий два роки, ні син, ні донька так і не навідали матір. А найгірше те, що заради такого сина, вона образила раніше свою доньку.\nАнна сама з села, одружилася там з Петром, жили бідно, але харчів мали з городу. А тут сусід з міста приїхав в гості до батьків і став Петру розповідати, як в місті добре живеться. І зарплата хороша і житло відразу дають. Петро тоді вмовив жінку в місто їхати, продали вони будинок, купили квартиру та старий запорожець.\nТак і попав на ньому в аварію, й Анна залишилася сама з двома маленькими дітьми на руках. Працювала і в день, і в ночі — мила підлоги, прибирала, щоб наскладати копійку. Думала, поставить дітей на ноги, а там вже вони їй будуть допомагати. Але все сталося зовсім не так.\nСин матері спокою не давав, то борги за нього віддати, то ще щось. А донька Дарина вийшла заміж й сама з чоловіком старалася на власне житло назбирати коштів. Тоді матір всі гроші віддавала синові, доньці взагалі не допомагала, і через це Дарина часто конфліктувала, мовляв, не даєш мені, не давай і йому, відкладай на старість.\nАле згодом синові поставили діагноз, на лікування якого треба було кошти. В цей момент донька вже назбирала потрібну суму для житла, але просила трішки докласти. Анна не знала, що робити, хвороба у сина була не страшною, але все-таки здоров’я важливіше і віддала гроші йому. Донька тоді образилася, але нічого не сказала, взяла з чоловіком кредит.\nЗгодом син теж одружився і вирішив купити житло, матір доклала йому, бо тоді вже знову назбирала суму. Дарина дізналася про це і сказала, що та їй більше не мати, і коли тій важко буде, щоб до неї не зверталася.\nЯкби можна було повернути час назад, вона б однаково двом давала, навчила б сина самостійності, так соромно перед донькою, адже просто видала її заміж, й повність стала опікуватися сином.\nДумає про це все, а тут раптом чує:\n– Ох, як я довго тебе шукала, брат довго не признавався, але я пригрозила тим, що подам в суд на квартиру, і він розколовся.\nЗ цими словами вони зайшли в будівлю і сіли на кушетку в холі. Довго розмовляли і забрала донька матір до себе. А на той час в Анни Петрівни вже двоє онуків було, і вона з вдячністю допомагає тепер доньці. Живуть всі дружно в трикімнатній квартирі, чоловік Дарини не проти. Вони з дружиною цілими днями на роботі та й вдома дітям не так нудно.\nАнна Дмитрівна тепер дякує за кожен день в сім’ї, де вона відчуває, що комусь потрібна, а дні з пансіонату забула, як страшний сон.\n— Сину ніколи ні про що не розповідай. – ошелешила мене свекруха перед відходом у вічність. Виходить вона про все все те, що ми робили знала і мовчала?\n– Бабусю, матір не забирає мене з садку. Чому за всіма приходить мама, а за мною тільки ти? – схлипував малюк\nНе змушуйте чекати своїх коханих надто довго…\nВранці Ірина привела свекрусі троє дітей. Забрала аж ввечері. Повертаючись, почула недобру розмову свекрухи з сусідкою. Ірина промовчала, а ввечері набрала свекруху і сказала, щоб та більше не приходила до них, вона таких бачити не хоче


Із пустого у порожнє – Чорнобильський інформатор\nЗгідно з опитуванням ВЦВГД, стежити за виступом президента збиралися 87% росіян (34% з них – в прямому ефірі). Після виступу Путіна стало зрозуміло, що ті, хто чекав та дивився цьогорічне послання президента Росії практично змарнували свій час…\n«Сьогоднішнє Послання буде присвячено головним чином нашим внутрішнім питанням. Це, зрозуміло, питання охорони здоров’я, соціальної політики, економіки.\nЗвичайно, кілька слів потрібно буде сказати про зовнішні справи, буквально кілька слів і з питань безпеки». І відразу стало зрозуміло, що сенсацій не буде. Путіну зовсім нічого сказати громадянам про зовнішню ситуацію. Про те, чому світова спільнота вважає Росію агресором та постійно вводить санкції, які стають все жорсткішими. Про напругу на Донбасі. Про Крим, який так і не став повністю «своїм».\nТому, більшість своєї доповіді, Путін спрямував на обіцянки росіянам. Він багато говорив про «переможну» (завдяки російським вакцинам) боротьбу з коронавірусом. Про захоплення мужністю медичних працівників. Про посилення медичної галузі додатковим фінансуванням. Обіцяв будь яку підтримку лікарям. Відмітив, що в умовах пандемії, на своєму посту залишався особовий склад правоохоронних органів і спецслужб, що безпеку Росії надійно забезпечували Збройні Сили.\nПутін заявив про надзвичайну ситуацію в сфері демографії в країні і позначив мету, згідно з якою середня тривалість життя в Росії до 2030 року повинна скласти 78 років. Тільки не зовсім зрозуміло, за рахунок яких резервів з’являться додаткові шість років життя у росіян…\nПрезидент РФ наголосив на необхідності тотальної вакцинації і пообіцяв росіянам створити умови для її проведення. Попрохав звернути особливу увагу звернути на здоров’я дітей. Національна соціальна ініціатива, соціальне казначейство…\nЗ’ясувалося, що за 20 років правління, Путін тільки зараз звернув увагу «на таку чутливу для багатьох сімей тему, як стягнення аліментів». «Держава зобов’язана захистити права дитини, саме про це йде мова» – нарешті зрозумів Путін!\nПотім були виплати для дітей… материнський капітал… освіта для всіх і кожного… «Цей рік оголошений в нашій країні Роком науки та технологій»… Екологія… Підтримка малого та середнього бізнесу і все таке інше, що підкреслювало неспинну турботу керманича про «підвищення якості життя наших людей». Цікаво, що ні одного слова про підвищення пенсій Путін не сказав. І це – напередодні виборів до Держдуми.\nЩедро роздавши обіцянки росіянам, Путін все ж таки торкнувся теми стану міжнародних відносин Росії та інших країн і «побряцав зброєю». Він несподівано заговорив про замах на Лукашенка і назвав це “кричущою подією”. Звичайно, Путін не випадково зробив акцент на Білорусії. Це результат кулуарних домовленостей Путіна і Лукашенка і демонстрація всьому світу, що керманич Кремля підтримує президента Білорусії.\nПутін: «Авангард» і «Пересвєт» вже на бойовому чергуванні, «Сармат» – заступить в кінці 2022 року. «Посейдон» і «Буревісник» – в роботі. До 2024 року частка сучасної зброї у військах повинна скласти 76%, а в “ядерної тріади” вже в цьому році перевищить 88%». Бійся, Захід!\nЗ питання міжнародних відносин, Путін виявився шанувальником творчості англійського поета і прозаїка Редьярда Кі́плінга. На його думку країни Заходу – це Шерхан та купка шакалів Табакі, які намагаються розірвати таку добру та порядну Росію.\nЯкщо без сміху, тим більше, що тут гріх сміятися над хворим, Путін продовжив риторику, спрямовану на ескалацію та підняття ставок у протистоянні з Заходом.\n“Організатори будь-яких провокацій, які загрожують корінним інтересам нашої безпеки, пошкодують про вчинене так, як давно вже ні про що не жалкували.\nСподіваюсь ні у кого не вистачить рішучості перейти у відносинах з Росією “червону лінію”. А де вона проходитиме – ми визначатимемо самі”.\nСвоїми словами Путін знову відокремлює Росію від цивілізованого світу з його міжнародними нормами та правилами. Путінська Росія продовжує грати в виключно свою гру. «Червона лінія» Путіна відокремить Росію не тільки від світу, а й від самого здорового глузду. Та хворому це не зрозуміти…\nПоки Путін в московському Манежі «дбав» про народ, на іншому кінці країни, у Владивостоці цей самий народ на акції в підтримку кинутого в в’язницю Навального скандував «Путін йди». Акції пройшли в Хабаровську, Магадані, Південно-Сахалінську.\nПо Росії вже затримано сотні осіб.\n← На Сумщині СБУ викрила голову територіальної громади на оборудках із земельними ділянками\nУ Раді при Міноборони РФ визнали участь російських військ на Донбасі →