Емоційно-практична форма спілкування немовлят: Вікова динаміка спілкування і спільної діяльності дошкільників\nУ немовляти спільність з ровесниками має виразний суб’єктивний характер, обмежуючись безпосередніми емоційними зв’язками. Позитивні емоційні реакції дитини виникають при сприйманні ровесника як цікавого об’єкта пізнання; дитина чутливо реагує на настрій однолітка, проявляється ефект зараження емоціями.\nОзнакою перших проявів потреби у спілкуванні з ровесником (Г. В. Пантюхіна, К.Л. Печора, Е.Л. Фрухт) вважають перші контакти між дітьми, що виникають з 3 місяців. Змістом цього контакту є інтерес та задоволення при спостереженні за ровесником.\nПодальший розвиток спілкування з ровесником пов’язаний із виникненням у немовляти комплексу пожвавлення у контексті його спілкування з дорослим. Комплекс пожвавлення стосовно ровесника спостерігається приблизно з 5 місяців. Розвиток здатності дитини маніпулювати предметами призводить до того, що починається розвиток спільної дії дошкільника з однолітком. У другому півріччі першого року життя вплив ровесника знаходить відображення у діях дитини, яка наслідує їх за ровесником, епізодично включається в його дію: одна дитина тримає у руці іграшку, інша торкається до неї, намагається повернути. Тобто складаються ділові контакти між дітьми у формі спільних предметно-практичних та ігрових дій.\nДо кінця немовлячого віку формується виразне пізнавальне ставлення до ровесника: малюк торкається його обличчя, смикає одяг, волосся, «куштує на смак» його пальчики – ставиться як до фізичного об’єкту. Водночас малюк посміхається іншій дитині, несе їй іграшки, подібно до того, що він робить у спілкуванні з дорослим.\nПрагнення до спілкування з однолітками носить ситуативний і невиразний характер. Діти звертають увагу на ровесників, якщо вони опиняються у полі їх сприймання, але ініціативи до пошуку партнера серед одноліток не виявляють. З цим пов’язана думка більшості психологів, що спілкування між однолітками до року у власному розумінні цього поняття відсутнє.\nПерша форма спілкування з ровесниками – емоційно-практична – виникає до 2-х років. При цьому потреба у спілкуванні з ровесником виражена все ще слабо – вона є четвертою за значенням після потреб в активному функціонуванні, у спілкуванні з дорослими, у нових враженнях.\nИнформация, релевантная "Емоційно-практична форма спілкування немовлят"\nемоційного задоволення, самоактуалізації особистості. 10-5. Схарактеризуйте спілкування військовослужбовців як обмін інформацією. 10-6. Розкрийте діалектичний взаємозв'язок між спілкуванням і\nемоційного стану; —\tкомунікативний вилив одне на одного партнерів по спілкуванню; —\tоцінка суб'єктом спілкування — ініціатором спілкування — реакції партнера по спілкуванню; —\tстимулювання діалогу з боку партнера по спілкуванню; —\tактивні дії партнера по спілкуванню на вплив ініціатора спілкування. Зміст спілкування може складати: —\tпередання інформації, емоцій, почуттів,\nспілкування, необхідно додержуватися принципу «суб'єкт-суб'єктної» парадигми, з якої випливає діалогічність форми спілкування та необхідність ухвалювати рішення про корекцію у сфері спілкування самим суб'єктом. Тренінг має бути організований таким чином, щоб кожний учасник міг самостійно діагностувати свої можливості та труднощі в конкретних комунікативних ситуаціях. Інколи, отримавши нові для\nемоційно забарвлене ставлення (Кулачківська С. Є.); діалогічне спілкування з домінантою на співбесідника (Флоренська Т. О.). В основі цих характеристик лежать відносини рівності, що складаються між партнерами у спілкуванні. Чи може дитина виступати партнером для педагога або іншого дорослого? Про таке партнерство можна говорити лише в певному розумінні. Воно полягає у прийнятті людьми один\nформа спілкування, яка припускає позиційну нерівноправність партнерів. Монологічне спілкування – це «суб’єкт-об’єктне» спілкування. До монологічного спілкування відноситься: – імператив – авторитарна, директивна форма впливу на партнера, з метою досягнення контролю над його поведінкою і внутрішніми установками, змушення до певних дій чи рішень. Особливість імперативу – в тому, що кінцева\nемоційного згоряння у роботі практичного психолога. Дайте рекомендації, які б запобігали виникненню подібної професійної деформації. Чи пов’язане це явище з етичними нормами та стандартами? 31.\tДайте аналіз етичним проблемам типу «психолог-клієнт», «психолог-психолог», «психолог-замовник», «психолог-адміністрація». 32.\tПроаналізуйте основні етичні проблеми у науково-дослідницькій діяльності\nформації, яка стосується динаміки розвитку та розгортання конфлікту; —\tконфіденційність інформації щодо конкретного конфлікту; —\tвміле використання впливу військового колективу на розв’язання конфлікту; —\tіндивідуальна психологічна допомога воїнам, які вийшли з конфлікту, корекція їхніх дій. контроль та допомога. Таким чином, командирові слід усвідомити, що не існує готового рецепту\nпрактичним застосуванням і визначенням принципових меж спілкування. Інтелігентність – певна моральна позиція, опозиційність всьому антигуманному, небайдужість до всього, що відбувається у суспільстві; розвинуте почуття обов’язку перед своїм народом, суспільством, яке лежить в основі такої важливої якості як скромність. Найстрашніший гріх для освіченої людини, та ще й з вищою гуманітарною\nпрактичного психолога визначатимуть, на Вашу думку, його діяльність в Україні найближчим часом? Література: 1.\tБойко В.Ю. Типология ценностных позиций и состояние кризисного сознания // Ценности социальных групп и кризис общества. Сб.научн.тр.–М.:ИФАИ,1991. – С.59-73. 2.\tДинамика ценностей в социальной работе / Под ред. С. Шардлоу.-К.,1996. -206с. 3.\tІванцев Л.І. Співвідношення\nпрактичного психолога. 2. Порівняння етичного кодексу психолога в Україні з етичними кодексами психологічних асоціацій інших країн. Література: 1.\tЕтичний кодекс психолога / Психолог. – 2004. – №43 (139). – С.1-4 (вкладка). 2.\tПоложення про психологічну службу системи освіти України (03.05.1999) 3.\tПрофессиональный кодекс этики для психолога. Бонн, ФРГ//Вопросы\nнемовлям різні: через плаценту, з молозивом чи через жовток. Так, наприклад, відзначений повний збіг рівнів антитіл до вірусу грипу А і В у крові в матерів і дітей. Антитіла до міксо-, адено-, пікорна- і реовірусам, передані матір'ю немовлям, грають велику захисну роль у перші місяці життя немовлят. Антитіла, передані курчатам від курок-несучок через жовток, захищають їх від ньюкаслської хвороби


30% електроенергії українські сім’ї споживають вночі: як добропільчанам заощадити найбільше? | Новости\n30% електроенергії українські сім’ї споживають вночі: як добропільчанам заощадити найбільше?\n09:47, 26 декабря 2019 г.\nБлизько 30% споживання електроенергії українськими сім’ями припадає на вечірній, нічний та вранішній час – з 23:00 до 7:00. У цей період сплачувати за світло можна удвічі менше за наявності двозонного лічильника електроенергії. Свої рахунки на електроенергію можна скоротити до 50% завдяки комплексному підходу до енергоефективності. YASNO рекомендує, як це найпростіше зробити.\nДвозонними та тризонними лічильниками електроенергії користуються більше 40 тисяч мешканців Донеччини. З них 36 тисяч клієнтів встановили двозонні прилади обліку, ще 5 тисяч – тризонні. Найбільше багатозонних лічильників – у Маріуполі (11 тисяч), Краматорську (10 тисяч) і Слов’янську (3 тисячі). Лише від початку року власниками таких лічильників стали 6 тисяч жителів регіону.\nКлієнти з дво- та тризонними лічильниками можуть розраховуватися за світло за:\n·двозонним тарифом (0,5 тарифу з 23:00 до 7:00 і повний тариф у інші години доби);\n·тризонним тарифом (1,5 тарифу з 8:00 до 11:00 та з 20:00 до 22:00, повний тариф з 7:00 до 8:00, з 11:00 до 20:00 та 22:00 до 23:00 та 0,4 тарифу з 23:00 до 7:00).\nЗ 1 січня 2020 року дво- та тризонний тарифи продовжують діяти – можливість зменшення витрат на електроенергії зберігається.\nНайпростіший спосіб встановити двозонний лічильник – замовити його через інтернет на сайті YASNO у складі набору Розумний Watt, до якого одразу включена послуга встановлення «під ключ». Також до набору входить розетка з таймером та енергоефективні LED-лампи, що споживають до 10 разів менше електроенергії, ніж звичайні лампи розжарювання.\nЛюбителі технічних новинок можуть доповнити свій набір розумними розетками з функцією управління через Wi-Fi та розумними лампами, яскравістю та кольором яких можна керувати зі смартфону. Крім того можна обрати ще й якісну LED-стрічку та автономні нічні світильники із вбудованим акумулятором, заряду якого вистачає до 90 днів.\nЗбільшити економію від двозонного лічильника можна кількома способами:\n·перенести частину електропобутових справ на період з 23:00 до 7:00 (на цей період цілком реально змістити 50-70% електроспоживання);\n·зробити це можна завдяки розеткам з таймером, які автоматично вмикають/вимикають електроприлади у заданий час;\n·не забувати вимикати за собою світло, виходячи з кімнати, а на ніч – електроприлади з розеток;\n·застосовувати енергоефективні побутові електроприлади не менше класу «А»;\n·користуватися екорежимом роботи електроприладів;\n·дотримуватися інструкцій від виробників приладів з порадами з енергоефективності;\n·серед членів родини призначити енергоменеджера, який слідкуватиме за дотриманням енергоощадливих звичок – цю важливу місію можна доручити дітям.\n«YASNO допомагає своїм клієнтам робити електроенергію більш доступною, корисною та комфортною завдяки розумному її використанню. Кінець року – вдалий час, щоб оцінити можливу вигоду від встановлення двозонного лічильника та енергоефективності. Наприклад, можна зайти в Особистий кабінет на сайті yasno.com.ua, передивитися свої рахунки та платежі за електроенергію, підрахувати їх суму. Половину цілком реально заощадити у наступному році. Отже вибір передноворічного подарунку для усієї родини стає очевидним», – сказав директор YASNO в Донецькій області Олександр Северін.\nНагадаємо, що середньомісячне споживання електроенергії в Україні становить 164 кВт∙год на місяць, а домогосподарства на Донеччині щомісяця споживають у середньому 159 кВт∙год. На зимові місяці припадає пік електроспоживанням населенням.\nХоррор квест-кімната «Dark-Quest»


Знайти винуватця. В. БОРИЧ - Електронна бібліотека Бібліограф\n«...Злочинця або зрадника треба виявити або знешкодити перш, ніж його дії стануть загрожувати всьому суспільству». Ця фраза не з детективного роману, а з книжки талановитого популяризатора Д. Вілсона «Тіло і антитіло». Втім, у роботах вчених також можна зустріти подібні визначення: таємничий незнайомець, пошук прихованого винуватця...\nВласне кажучи, тут немає особливого перебільшення, образ близький до реальності. Визначити алерген, що викликав реакцію, не завжди просто. Адже навіть пилок амброзії-всім відомого бур'яну, з яким пов'язані масові захворювання сінної лихоманкою, містить до десяти антигенів. І не випадково алерголог, приймаючи хворих, проводить справжнє розслідування.\nВ алергологічному кабінеті Московської міської клінічної лікарні № 52 лікар-консультант Ольга Олександрівна Ємельянова довго і докладно розпитувала 47-річного інженера Р., коли і де саме виникають у нього напади утруднення дихання, кашель. Виявляється, вдома, в ліжку. Варто виїхати в інше місто або на дачу-хворобливі симптоми як рукою знімає. В районній поліклініці ставлять діагноз бронхіту з астмоидным компонентом і (під питанням) пневмонії.\nПровести диференціальну діагностику допомагають шкірні алергічні проби. Спочатку інженерові Р. спеціальною голкою-скарифікатором на шкірі передпліччя нашкрябали «сіточку». На різні ділянки завдали по краплині розчини алергенів, витягнутих з домашньої і бібліотечного пилу, з пера подушки. Не з'явилося ні пухиря, ні почервоніння, реакція негативна, алерген не встановлено. Такий же результат пізніше отриманий на алергени з пилку різних рослин, з шматочків вовни хом'яка (діти тримають інженера це тварина будинку).\nПацієнту запропонували обстеження в стаціонарі. Знову ті ж шкірні проби, і той же результат. Тоді було вирішено поставити надійну, почитаемую алергологами реакцію Прауснитца-Кюстнера. Більше півстоліття тому німецький лікар Прауснитц ввів собі внут-рикожно сироватку крові хворого Кюстнера (теж лікаря), що страждав чітко вираженою алергією до риби. Через добу, протягом яких наростала чутливість реципієнта до антитілам, отриманими їм з сироваткою, йому ввели розчин алергену з риби. Пройшло 15 хвилин, і на шкірі Прауснитца, ніколи не страждала алергією, розвинулась реакція негайного типу: пухир із зоною почервоніння.\nУ нашому випадку роль Прауснитца взяла на себе дружина інженера Р. Не страждала алергією до цього, вона, як потім виявилося, отримала з сироваткою крові чоловіка підвищену чутливість до домашнього пилу. Коли потім їй ввели поряд з іншими такої алерген, вона «видала» реакцію негайного типу, ніж допомогла з абсолютною достовірністю виявити джерело захворювання чоловіка. Інженеру поставили діагноз бронхіальної астми (неин-фекционно-аллергйческая форма) і почали лікувати введенням алергену в наростаючій дозі і концентрації; так досягається зниження реактивності організму до даного алергену. У 80 відсотках випадків лікування виявляється успішним, якщо воно почато на ранній стадії хвороби. На щастя, у інженера Р. бронхіальна астма була виявлена саме на початку її розвитку.\nВ історії, про яку ми розповіли, хвороба не поставила перед лікарями особливо складних завдань. У поліклініці та стаціонарі лікарні є необхідний набір імунологічних тестів, що дозволяють алергологів і більше важких випадках знайти шлях до правильного діагнозу. У інгаляторій ставлять так звані провокаційні проби. Спостереження клініцистів і результати традиційних проб доповнюються лабораторними методами. Такими, наприклад, як реакція гальмування міграції лейкоцитів, вдало пристосована для потреб аллергологиче-ської клініки професором А. А. Польнером і Т. І. Сєрової. Або тест розеткообразующих клітин, тест деструкції опасистих клітин. Всі методики діагностики, а також методи лікування засновані на досягненнях сучасної імунології. Знаючи, наприклад, яким шляхом гістамін вивільняється з тучних клітин і яку роль в цьому відіграють ферменти, лікарі використовують препарати, здатні впливати на слабкі ланки процесу.\nНа базі 52-ї лікарні працює керована професором Е. С. Мутиной кафедра клінічної алергології Центрального ордена Леніна інституту удосконалення лікарів. Тут навчають лікарів з інших міст методів діагностики і лікування, тут же випробовують нові діагностичні алергени, виготовлені в лабораторіях Київського НДІ епідеміології та мікробіології, Ставропольського НДІ вакцин і сироваток та в інших установах. Зараз, наприклад, йде клінічна апробація так званих корпускулярних бактеріальних алергенів. Їх розробили казанські фахівці.\nЗа останні роки в країні створена розгалужена алергії-логічна служба: спеціалізовані кабінети в поліклініках та відділення в лікарнях багатьох міст, великі науково-практичні центри. У Москві, наприклад, крім поліклініки 52-ї лікарні, на яку покладено алергологічна допомога жителям 16 районів столиці, діють ще два міжрайонних центру. Науково-дослідна алергологічна лабораторія АМН СРСР визначає стратегію наукового пошуку і на правах Всесоюзного алергологічного центру піклується про те, щоб досягнення вчених знаходили найкоротший шлях в практику, повертаючи дітям і дорослим красу світу, яку заступила від них хвороба.


Фільм Як подолати розрив (2018) дивитися онлайн повністю повний фільм в хорошій якості hd\nФільм Як подолати розрив (2018) дивитися онлайн в хорошій якості 720\nФільм «Як подолати розрив» знятий в 2018 році в комедійному жанрі. Це твір кінематографічного мистецтва розповідає нам про життя дівчини Марії Фе, яка розлучилася зі своїм хлопцем після шести років стосунків! Героїня знаходиться в глибокій депресії, відчуває самотність і апатію. Але хто ж витягує її з цього стану? Звичайно! Подруги! Саме вони вриваються в її життя в такий важкий момент і рятують від смутку і страждань. Разом з ними Марія намагається забути минуле і почати нове життя. Але які випробування чекають дівчину по дорозі до нового щастя? — про це та багато іншого можна дізнатися, подивившись цей чудове кіно!\nУ самому осередку подій виявляється молода жінка на ім’я Марія Фе, яка мучиться від самотності після шести років прекрасних відносин з молодою людиною. В розриві завжди винні обидві сторони, хто б що не говорив, адже можна і потрібно комусь поступатися. Марія знаходиться в глибокій депресії і не знає як її подолати. Фільм Як подолати розрив (2018) дивитися в хорошій якості HD 720p.\nІ на допомогу, природно, приходять кращі подруги. Вони змогли подарувати нашій героїні надію на світле майбутнє, переосмислити минуле і просто насолоджуватися цим тут і зараз. Ось тільки дівчатам необхідно пройти безліч випробувань для того, щоб їх старання виправдалися.\nРежисер: Bruno Ascenzo, Joanna Lombardi\nАктори: Карина Хордан, Гізела Понце Де Леон, Jely Reátegui, Крістофер Укерман


В Україні придумали, як ще більше ускладнити життя водіям - Твоя МАШИНА\nГоловна Сторінка » В Україні придумали, як ще більше ускладнити життя водіям\nВ Україні придумали, як ще більше ускладнити життя водіям\nАвтор Kosar Denys опубліковано 5 Гру, 2019\nВодіїв пропонують притягуватимуть до відповідальності, якщо вони поділяться на дорозі пальним і візьмуть за це гроші.\nВ Україні вирішили покласти край незаконному обігу пального шляхом притягнення до адміністративної відповідальності. Мова йде про будь-які випадки оптової чи роздрібної торгівлі. Тобто не лише на заправках, а й десь на трасі, передає Газета Закон і Бізнес.\nДля цього пропонується окремо визначити санкції за порушення порядку торгівлі пальним. Відповідні вимоги описано в проекті «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» (№2515).\nПричину такої ініціативи її автори пояснюють тим, що наразі відповідальність діє тільки стосовно суб’єктів господарювання. Проте йдеться про діяльність, обов’язковою ознакою якої є, зокрема, систематичність. Як визначає судова практика, не менше ніж тричі протягом одного календарного року. Тобто якщо незаконну торгівлю пальним здійснює фізособа, яка не зареєстрована як суб’єкт підприємництва, то вона уникає санкцій.\nТому планується встановити адмінвідповідальність за оптову або роздрібну торгівлю пальним без наявності дозвільних документів. Крім того, посадові особи Національної поліції та Державної фіскальної служби зможуть вилучати пальне, транспортні засоби, ємності та обладнання, а так само гроші, одержані внаслідок учинення такого правопорушення, аби забезпечити їх конфіскацію.\nТож якщо на трасі ви поділитеся пальним з іншим водієм і візьмете за це гроші, то також потрапите під дію нових норм і ризикуєте позбутися автомобіля.


СБУ викрила наркодилерів, що через власну мережа кур’єрів збували метадон по всій Україні\nУ Службі безпеки України повідомили про блокування діяльності наркоугруповання, яке займалося масштабним виготовленням та збутом психотропів у західних та центральних регіонах України.\nЗокрема, як повідомляє Управління Служби Безпеки у Львівській області «За даними досудового слідства, до групи входили мешканці Львівської та Київської областей. Нарколабораторію із синтезу психотропів вони облаштували в одному із населених пунктів Житомирщини. Щомісяця зловмисники виробляли майже 5 кілограмів наркотиків на понад 3 мільйона гривень за тіньовими розцінками. Заборонені речовини збували оптовими партіями наркодилерам. Клієнтам наркотики доставляли кур’єри. Трьох ключових учасників угруповання правоохоронці затримали відповідно до ст. 208 Кримінально процесуального кодексу України при збуті «товару» на 45 тисяч гривень»\n«Провадження відкритого за ч. 3 ст. 307 (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання чи збут наркотичних засобів) Кримінального кодексу України. Затриманим повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Тривають слідчі дії для встановлення всіх обставин справи», – йдеться в повідомленні.\nДо речі, днями в ДПС повідомляли, що в Україні затримали рекордну партію кокаїну більш ніж на 17 мільйонів доларів.


Гімалайські враження сина Карпат - МЦ-інтерв’ю - - Медіацентр УжНУ\nСереда, 26.01.22, 19:39 | Вітаю Вас Гість | RSS\nГімалайські враження сина Карпат\nРоман Кіш підкорив Гімалаї\nНещодавно науковий співробітник науково-дослідної лабораторії охорони природних екосистем УжНУ Роман Кіш повернувся з Непалу. Саме з цього приводу ми й вирішили з ним поспілкуватися.\n• Пане Романе, з якою метою вирушили в цю наукову розвідку?\n– Це була перша українська ботанічна експедиція в Гімалаї, орієнтована на ознайомлення з рослинним покривом цього гірського регіону. Для дослідників, які вивчають природу і робота яких вимагає польових досліджень – географів, геологів, біологів, – уже важливим є побачити, познайомитись, попрацювати в різних регіонах, не зациклюючись на дослідженнях однієї місцевості. Це дозволяє інакше подивитися на природні об’єкти та процеси, надає нове розуміння природних явищ і взаємозв’язків та розширює фаховий кругозір. Учасники маршруту багато років працюють у Карпатах, тому нам був цікавий інший гірський регіон, де до того ж гірські особливості виражені більш яскраво. Також ми планували зібрати деякий колекційний матеріал.\nДе саме Вам удалося побувати?\n– Наш шлях пролягав до Національного парку Ланґтанґ – гірської місцевості Центрального Непалу на північ від столиці Катманду, що межує з Китаєм, а сам маршрут мав пройти по долині річки (р. Ланґтанґ Кгола), що протікає в підніжжі найвищого в цьому регіоні піка Ланґтанґ Лірунґ (Langtang Lirung) з висотою 7227 м над рівнем моря. Регіон Гімалаїв характеризується мусонним кліматом, тому подорожі туди варто планувати на весняно-осінній період, оскільки влітку переважає дощова, хмарна погода, а взимку, незважаючи на субтропічні широти, в горах – сувора зима.\nІ які результати принесла розвідка? Що цікавого побачили?\n– Спочатку дорога проходила по субтропічній зоні з цікавою та малознайомою нам рослинністю з вічнозеленими деревами, папоротями-епіфітами. Закінчувався сухий сезон, і тому територія, особливо прогріті схили без деревної рослинності, нагадували наш вигорілий у кінці літа південь. Дещо вище (з висоти 2100–2200 м н. р. м.) розпочиналася зона листопадних лісів, перший ярус яких часто формували високорослі тсуги (хвойне дерево з чудовою щільною деревиною, аналог нашої ялинки – Tsuga dumosa), під яким у другому ярусі росли численні види дубів, кленів, окремі види деревних рододендронів та ін. Саме тут, серед прогалин гірських хребтів, ми побачили засніжені снігові вершини високогірних Гімалаїв. Ще вище на краю субальпійської зони їх заступала береза (досить вирубана місцевим населенням для опалення) з рододендронами. І насамкінець – субальпійська зона, яка впиралася у вічні сніги скелястих засніжених піків, що кільцем оточували долину. Тут, в селі Кянджін Гомба (Kyanjin Gumba), зупинилися на кілька днів та зробили низку радіальних маршрутів угору по струмках для ознайомлення з фауною та рослинністю місцевості. Перший маршрут в околицях самого села подарував незабутню за красою картину величезних білих та рожевих квітучих рододендронів на фоні гірських озерець та засніжених скелястих вершин. Ще один день – підйом на гору Кянджін Рі (Kyanjin Ri) 4773 м н.р.м., яка в цей час була без снігу. Тут спромоглися піднятися до висоти 4600 м н. р. м., де спостерігали засніжені вершини Гімалаїв на чолі з семитисячником Ланґтанґ Лірунґ.\nЩо найбільше вразило в цій експедиції?\n...яскрава жіноча національна одежа...\n– Там ми побачили протилежний бік планети – як у природно-географічному вимірі, так і в культурно-релігійному, ментальному, історичному аспектах. Цікавило та вражало все побачене. Перше знайомство почалося після прибуття до столиці Катманду. Калейдоскоп густого потоку автомобілів майже незнайомих марок (індійського, японського, китайського виробництва) та неймовірної кількості двоколісного, переважно мототранспорту, незвичний лівосторонній рух, какофонія автосигналів, яскрава жіноча національна одежа, незнайомі вивіски та реклама мовою непалі (на основі санскриту, де інакше позначаються навіть цифри), зовсім інша архітектура: як приміських будиночків-котеджів (яких у передмісті дуже багато – від убогих до розкішних), так і міської забудови. В готелі – перше знайомство з місцевою кухнею. Загалом непальська кухня дуже подібна до індійської: переважають страви рослинного походження, більшість з них багатокомпонентні, з використанням різних видів місцевих рослин. Усі страви щедро здобрені великою кількістю різноманітних спецій, зазвичай дуже гострих.\nРозкажіть про побут непальців. Напевно, багато незвичного було?\n– У місцевості, де ми подорожували, проживає народність таманг. Більшість жителів одягнуті в національні, багато оздоблені костюми. Особливо ошатно одягнуті жінки: навіть під час роботи в чистих сукнях з інкрустованими прикрасами (намиста, сережки, персні, пояси). Здивувала працелюбність горян – не бачив людей, які би просто тинялися без роботи. Відпочинком у них є неважка робота – перебирання, пересипання врожаю, хатня робота. Працюють разом із сонцем. За таким графіком працюють й каменярі, які зводять двоповерхові будівлі насухо без розчину.\nОкрема тема – це носильники. Неодноразово бачили вервечку мулів, де кожен мул ніс два мішки з цементом, і так само позаду по два мішки з цементом несли носильники. Або цілі каравани носильників-чоловіків (рідко – навіть жінки) несуть дошки для будівництва, причому кожен несе 6-7 (а то й більше) свіжовитесаних дощок (до речі, всі операції обробки деревини, в т.ч. і спилювання дерев – вручну, без бензопил) тсуги з дуже важкою щільною деревиною 35 мм завтовшки, 30-40 см завширшки та 3 м завдовжки. Це несуть на плечах, однак пас, на який припадає головний вантаж, натягується на голову. Двори та вулички в селах викладені плоским каменем, тому навіть у дощ багнюки немає. Будиночки завжди двоповерхові – нижній поверх для господарських приміщень, худоби, можлива тут і кухня, а верхній поверх – для проживання. Вікна та двері часто виконані з різьбою, на окремих дверях вирізьблені цілі сцени на тематику буддизму.\nА чим у Непалі зазвичай займаються люди?\n– Тут населення переважно зайняте в сільському господарстві та дрібному виробництві. Що ж до сільського господарства, то на рівнинних прирічкових терасах із субтропічним кліматом зеленіли поля рису, рідше городини, вище майже всі схили використані під тераси з кукурудзою, яку ще вище в горах замінював ячмінь. Особливо були вражені використанням земель у гірських регіонах – навіть надзвичайно круті схили, на яких у Карпатах навіть не випасають, тут терасовані й засаджені. Вражала й доглянутість полів, без закинутих земель, хоча майже всі операції з догляду місцеве населення проводить вручну, часто за цим заняттям бачили жінок.\nОскільки Непал – гірська країна, то з дорогами там, напевно, кепсько? Чи краще, аніж у нас?\n– У Непалі чудові гірські дороги, без ям, хоча і страшенно важкі через нескінченні повороти й постійні серпантини. Від селища Сяфру Бесі (Shyaphru Besi) на висоті 1460 м н. р. м. розпочинався наш маршрут підйому по долині (що проходить майже строго із заходу на схід) близько 45–50 км завдовжки та з перепадом більше 2000 м по вертикалі. Дорога – це, по суті, широка пішохідна стежка вздовж річки, по якій часто йдуть каравани низькорослих коників, мулів, а вище – вервечки яків з різноманітною поклажею та носильники з місцевого населення. Долина місцями звужується до вузького каньйону з високими скелястими стрімкими схилами, де для проходу в скелях прорубані акуратні східці, іноді на кількасот метрову висоту (саме через вузькість долини тут важко і затратно будувати автодорогу). Далі долина розширюється й у високогір’ї може сягати кількох кілометрів, однак схили гір майже всюди надзвичайно круті.\nЧи рекомендували б Ви нашим земляками подорож до цього віддаленого та екзотичного куточка Землі?\n– Нині наші співвітчизники постійно прокладають дороги до найвіддаленіших куточків, тим більше, що відвідини більшості країн, які розвиваються, не є вже й такими дорогими. Перебування в розміщеній поряд Європі коштуватиме куди дорожче, ніж у далекій екзотичній країні. Світ розвивається, глобалізується, старожитності з віддалених місцевостей зникають, збільшуються потоки туристів – і колись недоступна «глухоманія» перетворюється у готельне містечко. Знаю, що в багатьох є мрія відвідати таємничі Гімалаї – рекомендую не відкладати цю мрію в довгу шухляду. Ну і обов’язково прихопіть хороший фотоапарат, щоб самим згодом вірити в те, що ви це бачили!\nМЦ-інтерв’ю | 14.08.13 | VIP | 833 | 5.0/2\nТеги: Роман Кіш


Варикоз, Варикозне розширення вен, Лікування варикозу – Mій Лікар\nВарикоз, Варикозне розширення вен, Лікування варикозу\nВаріка про спеці расшир е ня вен (varicosis; лат. varix, varicis розширення вени, варикозне здуття +-оз; син. варикоз) – патологічна зміна вен, що характеризується нерівномірним збільшенням їх просвіту з утворенням випинання стінки, розвитком узлоподобной звитості судин і функціональної недостатності клапанів з збоченням кровотоку.\nтромбофлебіт і т (thrombophlebitis; грец. thrombos згусток крові + phleps, phlebos вена +-itis) – гостре запалення стінок вени з утворенням тромбу в її просвіті.\nУ розвитку Т. має значення ряд факторів: уповільнення течії крові, зміна її складу, порушення в системі згортання крові, пошкодження або захворювання судинної стінки, нейротрофічні та ендокринні розлади, інфекція, алергічні реакції Тромбофлебіт нерідко розвивається у хворих з варикозним розширенням вен , гнійними інфекційними захворюваннями, гемороєм, пухлинами, хворобами крові і серця, а також після оперативних втручань (особливо на органах малого таза), пологів, при тривалій катетеризації вен, пораненнях і травмах, внутрішньовенному введенні антибіотиків, концентрованих розчинів лікарських засобів. Активізація системи згортання крові, зменшення продукції гепарину і активаторів фібринолізу призводять до зниження активності антісвертивающей системи гемостазу з утворенням тромбів у просвіті вен.\nфлебіт і т алергії і ческий Блукаючи а ющій (р. allergica migrans) – хронічний Ф., що виникає як алергічна реакція, що протікає зазвичай доброякісно і послідовно вражає різні, переважно поверхневі вени.\n1. Лісовий горіх (листя, кора). Настій з листя і кори лісового горіха: 1 столова ложка подрібненої сировини на склянку окропу. Рекомендується пити по 1/3 – 1/4 склянки 3-4 рази на день до їжі при варикозних розширеннях вен, флебітах і перифлебітах, трофічних виразках гомілки і капілярних гемморрагіях.\nПрофілактика варикозу : компресійні панчохи, гірудотерапія (п’явки), фізкультура, дієта, основні правила. Народні рецепти. Традиційне лікування варикозу : вплив озоном, склеротерапія, лазеротерапія, венектомія, екстравазальна корекція


Шахтар - Манчестер Сіті пряма онлайн трансляція 6 грудня - СЕГОДНЯ\nОнлайн матчу "Шахтар" – "Манчестер Сіті" – 2:1 https://www.segodnya.ua/img/article/10962/15_main.1512489600.jpg https://www.segodnya.ua/img/article/10962/15_tn.1512489600.jpg 2017-12-06T23:20:37+02:00 Футбол Текстова трансляція поєдинку шостого туру групового етапу Ліги чемпіонів\nОнлайн матчу "Шахтар" – "Манчестер Сіті" – 2:1\n6 Грудня 2017, 23:20 Переглядiв: ...\nУ середу, 6 грудня, в Харкові відбудеться заключний поєдинок групового етапу Ліги чемпіонів – донецький "Шахтар" приймає англійський "Манчестер Сіті".\nРозклади перед грою такі. "МанСіті" вже давно забезпечив собі перше місце в групі. "Шахтар" забезпечив собі мінімум участь в Лізі Європи. За максимум – плей-офф Ліги чемпіонів – бореться з "Наполі". Перемога і нічия виводять "гірників" в 1/8 фіналу ЛЧ. Поразка залишає в ЛЧ, якщо "Наполі" не виграє в гостях у "Фейєноорда".\nБукмекери вважають донецький клуб фаворитом зустрічі. Котирування на перемогу "Шахтаря" – 2,55, на перемогу "МанСіті" – 2,80, на нічию – 3,30.\nЕкс-форвард "гірників" Андрій Воробей застерігає клуб від гри на нічию: "Найголовніше, щоб на гру" Шахтар "вийшов з однією метою – перемогти. Якщо почнуть матч з думками про нічию, обов'язково програють".\nДо речі, матч між "Шахтарем" і "Манчестер Сіті" з трибун в Харкові особисто подивиться тренер збірної Бразилії Тите.\nАле найочікуваніша – на сидіннях центральних секторів стадіону "Металіст" будуть розкладені 10 000 масок Зорро, які вболівальники зможуть одночасно одягти під час виконання гімну Ліги чемпіонів.\nВ масці Зорро з'явиться на прес-конференції Паулу Фонсека, якщо "Шахтар" пройде в плей-офф Ліги чемпіонів.\nВи зараз переглядаєте новину "Онлайн матчу "Шахтар" – "Манчестер Сіті" – 2:1". Інші Новини футболу дивіться в блоці "Останні новини"


Життя одного дизайнера : Гайда до Львова на каву!\nГайда до Львова на каву! в блозі Життя одного дизайнера · від Ліля Тєптяєва · додано 13.10.2009 21:38\nВ Росії - горілка, в Китаї - чай, в Італії - вино, а у Львові - звичайно кава - традиційний напій старого Міста Лева! Тому не дивно, що саме цю, а не іншу, тему я обрала для своєї статті, купуючи квиток на потяг до Львова.\nЗатятою кавоманкою мене не назвеш, хоча й люблю смачну каву, але не дуже розуміюся на цьому напої, тому мене, як дизайнера і, взагалі, людину творчу, у львівських кав'ярнях цікавили передусім: оригінальність інтер'єру та екстер'єру, відповідність назви до закладу, вигляд та відношення персоналу до гостей, дизайн каталогу-меню та іншої поліграфічної продукції закладу.\nТа й не у всіх кав'ярнях я побувала, бо ж мала тільки день, а кавових закладів у Львові, самі розумієте - тьма-тьмуща. В основному я відвідувала конкурсантів Свята кави. А у конкурсі брали участь не усі заклади що готують смачну каву, але ті, що змагалися, вже давно підтвердили свій високий рівень. Серед конкурсантів були: "Золотий дукат", "Мапа", "Казанова", "Чарівний ліхтар", "Галка", "Вірменка", Кафе "Францішка", "Кафе "1", "Кентавр", "Старі мури", "Віденська кав'ярня, "Світ кави", "На бамбетлі", "Цар-кава". Ось їх я і відвідувала.\nОтже, дорогенькі, моя екскурсія по кав'ярнях Львова розпочиналася при чудовому настрої та традиційно львівській погоді (як сповістив інтернет - "хмарність з короткочасними опадами"). Багато хто вважає, що хмарність, дощ та мряка - основна атрибутика цього міста. Тому мені страшенно поталанило потрапити до Львова саме в цей період року, при таких романтичних погодних умовах (звичайно, парасолька була при мені).\nІ першою на моєму шляху, а саме на вулиці Галицькій, з'явилася Кав'ярня «Мапа». Зовнішній вигляд кав'ярні говорив сам за себе – «Заходьте, я дуже модна та затишна місцина, вам сподобається!».\nОсь я і зайшла. І не пожалкувала. Справді, інтер'єр кав'ярні ніби запрошував присісти та відпочити від буденної гонитви за «щастям». Хоча, великі вікна, що виходять на вулицю, дещо уподібнювали кав'ярню до МкДональдса - і це трохи псувало атмосферу закладу. Але, можливо, саме в цьому дехто бачить плюс.\nВ середині приміщення одразу кинулося до ока: гарно оформлений бар, стенд з листівками та сувенірами, веселі молоді офіціанти та бармен.\nПотім привернули до себе увагу червоні шкіряні дивани (при ближчому роздивлянні – замінник; а й справді – дорогувато обійшлися б шкіряні). Також я звернула увагу на те, що багато з відвідувачів тут читають свої улюблені романи чи шукають новини в інтернеті. А чому б і ні, адже атмосфера сприятлива для цього, та ще й безкоштовний wi-fi.\nОкрім диванів, фішка дизайну приміщення – різноманітні старовинні мапи (має ж бути якось обумовлена назва закладу). Мапи тут повсюди: ліпниною та сграфіто на стінах, картинами у рамах, на керамічних плитках в обрамленні бару. З усього видно – дизайнери тут попрацювали на славу.\nА от дизайн каталогу-меню мені взагалі не сподобався – зовсім нездалий, зводить нанівець усе враження від цієї комфортної та затишної місцини. Каталог настільки не вписувався в загальну картину закладу і псував перше враження, що я вам, навіть, не буду його показувати.\nКоли ж я запитала у персоналу кав’ярні про якусь оригінальну відмінність «Мапи», один з них, мабуть гуморист по життю, з цілком серйозним виглядом обличчя сказав: «О, так, звичайно, ми маємо великі темні підвали з купою трупів, але ми про це нікому не розказуємо – це таємниця. І тільки вам їх покажемо.»\nОсь ці підвали я і попрямувала оглядати.\nСкажу вам відразу, що трупів я не знайшла, мабуть майстерно замасковані, але побачила досить затишні приміщення, одне з яких мало зручний великий диван. Взагалі, дивани в кав’ярнях, як на мене, це величезний плюс для такого типу закладів. Бо ж після робочого дня на незручному твердому стільці, в напруженій атмосфері, ой як хочеться розвалятися на такому великому і зручному диванчику.\nАтмосфера старовинного Львова була присутня в усьому: гола автентична цегла і камінь, зістарені мапи у рамках на стінах, приглушене світло абажурів у стилі ретро. Музика, переважно джаз та інструментальна, розслаблювала і зовсім не дратувала. З приємністю для себе я зауважила, що час тут пливе повільно і його взагалі не відчуваєш, так само як і метушні нашого життя.\nА ось що я ще зауважила, так це чуйне і зовсім нежмотське ставлення «мапівців» до клієнтів, що проявлялося не тільки в наявності комфортної убиральні, але й у милих серцю дрібницях – свіжі серветки та цукор в цукерниці на столі.\n"Мапівці" не фист гонорові, тому поділилися з вами своїми рецептами:\nКавовий коктейль "Вишневий мароліно"\nЛікер «Калуа» 20 г\nЧорний ром 20 г\nКава «еспресо» подвійна порція\nЗбиті натуральні вершки\nВ горнятко для кави «латте» наливаємо 20 г лікеру «Калуа» та 20 г чорного рому. Підігріваємо суміш за допомогою пари, додаємо подвійну порцію кави «еспресо» та крихту ямайського настрою - і кава по-ямайськи майже готова! Прикрашаємо перед подачею 30%-ми збитими натуральними вершками.\nА більше про кав’ярню «Мапа», наприклад меню, ви зможете дізнатися тут – www.mapa.lviv.ua\nА я попрямувала далі по вулиці, по мокрій бруківці старовинного міста.\nІ не далеко зайшла, бо відразу побачила ще одну цікаву кав'ярню - "Кафе "1". Знаходиться вона на Катедральній площі під 6 номером (вихід до неї можливий і з кав'ярні "Мапа").\nВідразу з порогу я ніби потрапила у інший часовий вимір. Усе в цьому кафе нагадувало про ті давні часи львівських легенд та казок. Маленькі, затишні приміщення, усміхнені офіціантки, трохи метушливо, але для свого клієнта, наприклад веселої компанії студентів, це навіть вітається.\nА ось рецепт від "Кафе "1":\nФірмова кава "№1"\nВершки жирності 36% 60 г\nВишня в коньяку 10 г\nГарячий шоколад 5 г\nКава натуральна 9 г\nМорозиво 30 г\nМ'ята свіжа 1 г\nПоливка ягідна 40 г\nШоколад чорний 3 г\nФірмова кава "№ 1" - це філіжанка смачного еспресо, вершково-біле морозиво, полите гарячим шоколадом. "Родзинкою" є поєднання ягідного соку з натуральними вершками, прикрашене вишенькою в коньяці та свіжою м'ятою.\nТут запах кави скубоче ніздрі, а старовинні внутрішні приміщення розповідають львівські таємниці. Які приходять послухати львівські панянки та гості.\nІ навіть я їх чула, але тільки краєчком вуха, бо вже поспішала до наступної кав'ярні.\nПоряд з "Кафе "1", але трохи нижче, розмістилася кав'ярня "Світ кави".\nЦя кав'ярня - світ мрій кавоманів. Бо ж тут гостям пропонується тільки якісна кава, хоча дещо й дорогувата. Якість також передбачає і свіжість, яка досягається завдяки професійній організації роботи. На відміну від більшості кав'ярень, у "Світі кави" пропонується кава в зернах, яку відразу, на очах замовника, перемелюють для кожної конкретно замовленої філіжанки.\n"У нас самообслуговування," - розповідає адміністратор Мар'яна - "і ми обрали такий варіант, щоб людина могла на власні очі бачити процес приготування власної кави. Наші дівчата молодці, швидко обслуговують клієнта."\nМар'яна також розповіла, що каву готують способом еспресо і френчпрес, і ще планується кава по-турецьки (в ступках на піску). Кожен окремий сорт кавових зерен, а усього їх близько 30 сортів, чи їхньої суміші вимагає своїх нюансових відмінностей для приготування з них напою. І в цьому відношенні господарі кав'ярні мають свої таємниці та оригінальні рецепти. Ось рецепти кави від "Світ кави":\n600 мл гарячої міцної кави\n10 мл свіжих вершків\n4 дольки апельсину\nВершки збити, додати до них цукор і апельсинову цедру. Покласти вершки в холодне місце на 30 хв, поки не загуснуть. Каву розлити у філіжанки і в кожну додати по 2 столові ложки лікеру. Прикрасити збитими вершками і долькою апельсину.\nТакож, тут можна посмакувати й коктейлями, соками-фреш та смачною випічкою.\nЗагальне враження про "Світ кави" доповнює його інтер'єр, оздоблений колекцією антикварних млиночків до кави та іншим добротним металево-дерев'яним начинням. Справді, назва закладу в повній мірі відображається у внутрішньому вигляді приміщень.\nВ інтер'єрі кафе "Світ кави" прекрасно співіснують аристократизм і простота. Але інтер'єр, як на мене, дещо холоднуватий, хоч і зі смаком. А теплоти йому трохи надають картини Олександра Войтовича, одного з найкращих сучасних львівських художників. Репродукція його картини прикрашає також й каталог-меню закладу.\nНа жаль, тут завжди людно, і просто неможливо усамітнитися. Ця кав'ярня радше для компанії ніж для двох.\nАле переваг у "Світ кави" багато. Наприклад, приємно, що тут не курять і не розпивають алкогольні напої. І дуже любить відвідувати це місце львівська інтелігенція та представники мистецтва. Тому, навіть якщо ви прийдете без хорошої компанії, гості кав'ярні створять вам її своєю присутністю.\nТакож, тут знаходиться не тільки кав'ярня, але й крамничка, де усі бажаючі можуть придбати окрім різних сортів кави, ще й подарунковий сувенір для друзів або просто на згадку про час проведений у казковому Львові.\nА я вже поспішала до наступного кавового закладу. По дорозі забігла в ресторан "Казанова", що на вулиці Ставропегійській. Як швиденько забігла - так і вибігла, бо ж часу було обмаль, а ще інші мене чекали. Але встигла дещо пофотографувати. Ще й флаєрочки прихопила вам для ознайомлення, а мені для інтересу. Ось, дивіться. Так виглядає заклад знадвору.\nА так з порогу.\nРешта приміщень дивіться у флаєрі, бо там було на стільки темно, що я трохи злякалася туди заходити (мало чого).\nНу і до компанії листівочка та візиточка.\nКілька слів про кав'ярню "Старі мури". Знаходиться ця місцина між кафе "Мазох" та "Львівською майстернею шоколаду".\nЗ вулиці було видно красиві приміщення цих закладів, ще й смачні запахи літали по цілій вулиці, але зайду до них іншим разом, коли буде трошки більше часу. Та все ж фото вам покажу.\nЗ теплотою та усмішкою згадую кав'ярню "На бамбетлі", власниця якої, Сироватська Юлія, дизайнерка та оформлювачка інтер'єру. Знаходиться кав'ярня на Площі Ринку, а точніше у дворику Пасажа Андреоллі (прохід від Костела Єзуїтів на Площу Ринок), під номером 29, але вивіску добре видно і з площі.\nТак виглядає вхід до кав'ярні. Може хтось не знає, і спитає мене: "Що таке бамбетль?" Я відповім: "Якщо коротко, то це така давня галицька дерев'яна тахта-скриня, яка виконує дві функції одночасно, а при буйній фантазії і більше."\nБагато хорошого розповіла, про власників кав'ярні, адміністратор Таня: "Власники до усього підходять з душею, і настрій в усьому задають саме вони!" Між іншим колорит інтер'єру, назви фірмових напоїв та наїдків придумали також вони. Які мені страшенно сподобалися!\nТакож познайомтеся з Танею - ось вона приємний усміхнений адміністратор.\nСказати що мені сподобалося в "На бамбетлі" - нічого не сказати, бо я насправді відчула себе не в гостях, а як вдома, ніби до рідних приїхала. І вмостившись зручніше, потягуючи кавусю зі згущеним молоком, я почала роздивлятися на усі боки. Узяла до рук каталог-меню, і гортаючи зауважила, що його дизайн продумано ідеально, та й уся поліграфія закладу - казка! Усе тут у стилі старої газети та старих фотографій - такий собі галицький ретро-стиль.\nПерша сторінка меню - зразок листа на листівці, яку можна відправити безпосередньо звідси, заплативши тільки за марку. А ось і зразок листа з меню. Відчуваєте галицький колорит?\n"Лист жінці Марійці на село.\nМоя люба Марійцю, я вже ві Львові. Люди тут геть повар'ювали, тіво бамбетлі на яких спала небіжка бабця, повиставляли у світлицю, і на них паньство попиває каву. Тому прошу, не пали того креденця, що винесли до стодоли. Приїду, будемо робити гендель.\nТвій чоловік Василь."\nА ось так виглядає листівка, яку можна вислати друзям з привітаннями зі Львова. І друзі обов'язково повірять, що ця листівка саме зі Львова, бо вона саме так і сприймається. І ще - візитка.\nОкрім старих, але відреставрованих бамбетлів, "натягли туди" ще й в'язаних подушок, витканих серветок, овечих шкір, стільців з вигнутими ніжками, усіляких картинок та фотографій, веселих світильників та багато іншої колоритної утварі, що відразу зробило приміщення затишним, теплим та щирим. Справді, дуже приємно було пити каву сидячи на бамбетлі між різноманітними подушками, роздивляючись деталі, створені власницею цього чуда, інтер'єру.\nХоча я, особисто, додала б трохи колоритної автентичності галицького інтер'єру - сіна чи соломи до бамбетлів, можливо в якомусь обіграному варіанті, наприклад в прозорій подушці (напірник з прозорого матеріалу, а в середині - сіно та сухі квіти), або плетених, з соломи та сіна, ляльках. Це б і приміщення прикрасило, і наповнило його додатково приємними пахощами.\nКрім того, тут обслуговування просто чудове: швидке, доброзичливе і з гумором. А які тут напої та наїдки! Меню кав'ярні не дублювання чийогось, але своє власне, перевірене часом. До того ж оригінальні жартівливі назви не залишать нікого байдужим. Чого варта, наприклад, назва кави по-східному з чорним перцем та мускатним горіхом "Куфайка" - від одної назви одразу стає тепло. А як вам "Хмільна блондинка" та "Хмільна брюнетка"? Ці "дівчата" тут не дорого - 19гр. за кожну, так само як і "П'яний бамбетль". Є тут і усіляке морозиво та десерти. "Льоди Чукулядові" - 23гр., гарячий десерт "Адамів вибір" - 18гр. Та наїдки на любий смак: "Вегетаріанцям" - 12гр. та "М'ясоїдам" - 15гр. М'ясоїди обходяться дорожче, абиз знали!\nТа, ще усілякого різного смачнющого тут повно! І взагалі, персонал кав'ярні кожен день "створює" меню у повному сенсі цього слова. У них, навіть, в меню так і записано: "Десерт дня запитуйте в бармена, як і ціну".\nСмачна кава, приємна музика, чудова атмосфера кав'ярні, колоритне оформлення та декорування запам'ятаються мені надовго. І тепер, коли приїжджатиму до Львова, буду бігти саме сюди - в кав'ярню "На бамбетлі". І друзів своїх сюди приведу - бо це "наша тема"!\nПісля "На бамбетлі" не хотілося вже йти нікуди, а залишитися тут. Але я взяла себе в руки, бо ж ви, дорогенькі, не пробачите мені таку обмежену кількість інформації про таку важливу тему, як кав'ярні Львова. Тому я відразу попрямувала до наступного пахнючого кавою місця.\nІ це виявилась чоколядова кав'ярня "Золотий дукат", що на вулиці Руській.\nЦе підвальне приміщення, тому освітлення тут штучне, атмосфера таємнича і навіть, місцями, містична.\nЦе швидше студентське місце, хоча можна побачити усіляке паньство. Тут завше багато молоді, а увечері яблуку нема де впасти, та що яблуку - черв'як з нього тут не проліз би. Так і стоять свіжоприбулі гості у надії, що скоро звільниться хоч якійсь столик. Такий ажіотаж багато що говорить про цю місцину, чи не так?\nОсь подивіться, як виглядає кав'ярня зсередини. Таємничі сутінки в кам'яному залі - насторожують, світло свічок, яке відбивається у дзеркальній стелі - візуально збільшує маленьке приміщення, журчання води - примушує мурашок на спині бігати в прискореному темпі, ковані орнаменти-знаки на стінах - зачаровують, а об'ємне панно з видом старого міста - привертає до себе увагу настільки, що годі відвести погляд - усе це створює неповторну атмосферу "Золотого дукату". А також, приємна інструментальна музика.\nНа цьому листі - вірш Марії Бердник (З книги відгуків "Золотий дукат" том3).\n"Свічки горять, як Золоті дукати\nІ простір неба в Задзеркаллі стелі.\nТут може час на тебе почекати\nЗмінити день на неЗемні пастелі.\nПроЗора тінь - акордами любові\nЗігріє сум старої кам'яниці.\nІ є любов, а решта все дрібниці."\nАле, звідки ж ця назва "Золотий дукат"?\nВиявляється, тут ще до появи кав'ярні, під час ремонту, знайшли справжні золоті дукати - це і слугувало назвою для цього закладу. Тепер кожен, при бажанні, може придбати тут золотий дукат (правда керамічний чи просто глиняний), але це справжнісінька внутрішня валюта, яка має силу по всім філіям: Києві, Харкові, Маріуполі. Дукат, на наші рідні - 2гр.\nПерсонал кав'ярні, зокрема Мар'яна, розповів більше про особливості "Золотого дукату": "у нас в наявності близько 40 сортів кави, що найбільше у Львові, особливим авторським сортом є "Золото дукату" - ми ще зелені зерна кави обсмажуємо і покриваємо харчовим золотом, тому ця кава аж сяє. Погляньте як!"\n"Тай, взагалі," - продовжувала Мар'яна - "до нас уся кава приїздить ще зеленою, а вже тут ми її обсмажуємо і мелемо безпосередньо перед готуванням. А ще ми маємо найдорожчий у світі сорт кави "Копі Лювак", чим і пишаємось." (Дорогенькі, не буду вам розповідати про цей сорт, бо судячи з розповіді про нього - неприємна історія, що не сприяє апетиту.)\nКрім того, тільки у них можна спробувати фірмовий чорний та білий шоколад, який готується з кавових бобів та масла-какао, і називається "В криївці". А також фірмову "Гарячу помаранчеву чоколяду" та "Гарячу червону чоколяду". Цей шоколад подається поряд з чорним у горняті.\nТакож, тут можна насолодитися фірмовими ласощами "Золотого дукату" - марципанами у вигляді сердечка і у вигляді лева (спеціально виготовляються вручну для цієї кав'ярні), та різноманітними шоколадними цукерками з фруктовими та ягідними начинками, зверху присипані харчовим золотом.\nНебайдужою я залишилася і до фірмових напоїв закладу: "Гаряча смола" (кава з чорним шоколадом, горішками і вершками) - буквально горить перед вами і "Поцілунок привида" - для любителів гоголь-моголя.\nЩе одна цікава деталь - мобільного покриття у кав'ярні немає (яке ж тут покриття в підвалі), тому вуха і голова - відпочивайте! Негативний момент - звуки журчання води - після 15 хвилин такої "музики" хоч-нехоч, а побіжиш, самі знаєте куди. Ну і ще одне - людям з клаустрофобією сюди краще не заходити.\nЩодо позитивних моментів, то мені дуже сподобався дизайн їхнього меню, бо ця тема мені близька, так як обкладинка меню у них шкіряна (а одна з моїх професій, як я вже розповідала в одній зі статей - художник по шкірі).\nА ще в чоколядовій кав'ярні "Золотий дукат" є свій домашній приручений привид, поряд з кажанчиком. Ну все у них не так як у всіх, навіть монітор.\nІ ось ще, наостанку, їхня "фрешка" та візитка - може комусь знадобиться. На зворотній стороні візитки - знайомтесь - місцевий привид!\nХоча мене цікавили кав'ярні, все ж не могла я оминути ресторана-цукерні "Кентавр", що на Площі Ринку, так як він був серед конкурсантів на Святі кави і отримав позитивні відгуки. І мені дуже хотілося подивитися на цього конкурсанта.\nУ цього ресторану довга та цікава історія. Зауважте, що "Кентавром" ресторан не називався ані за Австро-Урорщини, ані в радянські часи. Але ця назва так і просилася через кентавра, скульптура якого знаходиться при вході у ресторан. І тільки 2 роки тому ця назва була офіційно закріплена за цим рестораном. І, погодьтеся, назва таки звучить!\nА своє друге дихання ресторан «Кентавр» отримав 2007 року, коли львівський ресторатор Вардкес Арзуманян відкрив тут ресторан-цукерню. Перед тим заклад 5 років був закритий, і навіть не вірилось, що він знову відчинить свої двері гостям. І, ось, заходьте гості дорогі, ми вас зачекалися!\nІ скажу вам, дорогенькі, є де тут душі розгулятися. Справді, усе на високому рівні! Та й приміщення на любий смак та клієнта: затишні диванчики для усамітнення, столики для швидкого перекусу, підвальні приміщення для особливої атмосфери та великий зал для святкування у великій компанії.\nА так про себе говорять "кентавричани": "Сьогодні ресторан-цукерня «Кентавр» - це поєднання найкращих львівських традицій та європейських тенденцій у самісінькому серці Львова. Відвідавши «Кентавр», Ви залишитеся задоволеними смачною кухнею, затишною атмосферою та відмінним сервісом працівників. У ресторані Ви зможете насолодитися смаком та ароматом кави та тістечок, виготовлених за особливими рецептами, скуштувати смачні страви української та європейської кухні."\nМені, як людині мистецтва, не міг не припасти до душі той факт, що цей заклад також виступає в якості мистецької галереї, так як в ресторані розпочав свою творчу діяльність арт-проект «Кентавр». Що ж це таке?\nАрт-проект «Кентавр» - це мистецький проект в старовинному львівському ресторані «Кентавр», що на Площі Ринок, під номером 34, у якому відбуватимуться серії арт-подій: виставок, дійств, презентацій. В експозиціях будуть брати участь не тільки всім відомі, але й нові імена художнього світу. Тому усі любителі та шанувальники мистецтва зможуть тут не тільки посмакувати смачною фізичною їжею, але й духовною. До того ж, роботи мистців, що виставлятимуться, можна придбати, так як це - виставка-продаж.\nНа що я ще звернула увагу, так це на каталог-меню. Цікаво, бо він тут у двох екземплярах: українською та англійською мовами. Ця деталь відразу натякає про широкий спектр клієнтури закладу. Та й дизайн меню - відмінний, відразу відчувається серйозний підхід до справи!\nІ ще пару слів про персонал - приємний, усміхнений, гарно вбраний, швидкий!\nНаступна кав'ярня, до якої я завітала, була "Францішка". Проходячи по вулиці Краківській, неможливо не звернути на неї увагу, бо ви обов'язково побачите ось цю веселу вивіску.\nІ обов'язково зайдете, хоча б з цікавості. І, можливо, прийдете сюди ще не раз!\n"Францішка" - маленька затишна кав'ярня. Плетені дерев'яні диванчики з червоними подушками, дерев'яні балки та приглушене світло створюють в приміщенні романтичну, і навіть казкову, атмосферу.\nАле, хто така Францішка? Давайте з нею познайомимось.\nЗа давньою легендою симпатична дівчина Францішка, дочка небідного продавця ковбас, закохалася в бідного фрізієра, тобто перукаря. А сталося це так: молоденький фрізієр частенько забігав до крамнички батька Францішки за свіженькою ковбаскою, там і побачив кралю, а з часом вони закохалися один в одного. Та гордий грошолюбний продавець ковбас не бажав своїй дочці такого чоловіка, тому заборонив їм бачитися і тим більше одружуватися. Молодята не могли жити один без одного, тому вони з'їли отруєну ковбасу, щоб назавжди бути разом. Ось така невесела, але романтична історія, трохи подібна до класичної з Ромео та Джульєттою.\nА в кав'ярні "Францішка", тепер популярною є фірмова страва - солодка "Фірмова ковбаска від пані Францішки", по 11гр. за 100гр. Але не лякайтесь, це не та сама ковбаска, якою вона пригостила свого фрізієра, а дуже смачна і корисна, як то кажуть "пальці пооблизуєш". Крім того, в наявності великий вибір кави та чаю.\nА ось і повідані ними рецепти приготування кави.\nКава 1 ч. ложка\nЦукрова пудра 1 ч. ложка\nКакао-порошок 0,5 ч. ложки\nВанілі або ванільного цукру небагато\n"Францішка" - затишна кав'ярня для романтичних посиденьок. "На жаль, у нас приміщення невелике" - пояснює виконавчий директор Аня - "але романтичну атмосферу ми зможемо забезпечити: запалимо свічки, запропонуємо теплі пледи, увімкнемо романтичну музику. Приходьте, ми завжди вам раді!"\nПриємно було посидіти в такому затишному місці, попити зеленого чайочку, зібратися з думками і побігти до наступної кав'ярні. А саме до кав'ярні "Галка", що на вулиці Ковжуна, під номером 6.\nЩо ж можна сказати про цю кав'ярню? "Галка" - це один з найбільш відвідуваних закладів міста, який вже 9 років приймає своїх відвідувачів. Тут є понад 60 видів кави та її варіацій. Та, окрім дуже смачної кава тут вам запропонують і не менш смачні десерти. Наприклад, фірмові десерти "Галка" та "Гранд галка". А також великий вибір алкогольних коктейлів. Усе калорійно і, як для центру, дешево.\nЦей заклад на одній з центральних вулиць служить еталоном і по інтер'єру, і по рівню асортименту та обслуговування. Хоча, зовнішній вигляд кав'ярні можна було б і модернізувати, надто вже різношерстий. І емблема у них нікуди не годиться, ну ніякої асоціації з кавою, хіба-що натяк на торгову марку - щось конче треба з тим робити!\nХоча, внутрішні приміщення досить симпатичні, такі собі в сецесійному стилі, з елементами бароко: ковані перила, вітражі, дзеркальні аплікації на стінах, драпіровки, фігурні колони, багаторівнева підлога, дубові полички, як прикраса - фортепіано, багато столиків. Освітлення приглушене, романтичне, музика приємна. Крім того є балкон та підвальне приміщення.\nЩодо персоналу кав'ярні - представницькі і водночас товариські офіціанти.\nСеред відвідувачів кав'ярні можна побачити паньство різного віку та статку. Негативні моменти - майже завжди накурено, гамірно, багатолюдно і не завжди можна знайти вільні місця. Хоча, для когось, тут є усі передумови для нових знайомств.\nНу а я знайомитися не стала, бо вже вечоріло, а я ще не встигла забігти до усіх, кого планувала відвідати. Тому побігла в бік кав'ярні "Чарівний ліхтар", але через Вірменку, бо ще хотіла сфотографувати кілька кав'ярень по дорозі.\nСфотографувала зовнішній вигляд маленького кафе "Кілікія", що на вулиці Вірменській, під 13 номером.\nА ось столики на вулиці Вірменській, під номером 35, від кав'ярні «Під клепсидрою», більше знаною як "Дзига".\nСимпатичненька собі кав'ярня, в культурно-мистецькому центрі «Дзига». Тут збирається львівська богема - художники, фотографи, скульптори, актори, режисери, поети, письменники, тому відвідувачів у будь-який час року і доби - купа. Однозначно - кафе "Під клепсидрою" - це улюблене місце зустрічей і спілкування старих друзів. Всередині кафе - ненав'язливий інтер'єр: чорний рояль, картини на стінах. Сало в шоколаді, що палає, кава по-львівськи - усе це ви можете спробувати тільки тут. Крім того тут гарне меню та прийнятні ціни.\nА кав'ярню "Вірменка", зрозуміло на якій вулиці, я фотографувати не стала - бо вже дуже простенька. Але, не дивлячись на простоту - це заклад з довгою та бурхливою історією. Тут, в будинку під номером 19, ще за Польщі працював майстер біжутерії Бадер, а зараз - це знаменита львівська кав'ярня другої половини ХХ століття "Вірменка", заснована 1979 року. Справа в тому, що вона знаходиться біля моєї, колись, кафедри графіки, що в будинку "Пори року". Тому сюди частенько навідувалися мої викладачі, та й не тільки. Узагалі тут часто можна побачити художників та студентів.\nЩе забігла до ресторації-музея "Гасова лямпа". Не планувала, але раз вже по дорозі - то чому б ні. Перше, що мені кинулося до ока - це закликач до закладу. Скажу вам, справжній живчик, певно з шилом, самі знаєте де.\nЗаклад займає три поверхи будинку. Батьки гасової лампи Ян Зег та Ігнатій Лукашевич зустрічають усіх на вході у ресторацію. Бронзовий Ян Зег за столом біля входу у сам заклад, а Ігнатія Лукашевича відразу й не побачити, бо він виглядає з третього поверху.\nУ залах закладу експонується близько 200 гасових ламп а також репродукції ламп, які були створенні у різні роки минулого століття. А також репродукції фотографій таких освітлювачів, та коротка інформаційна довідка про зображену лампу.\nФішкою закладу, окрім ламп, є підпалювання пороху на барній стійці, червоні та зелені лампи типу світлофора, різноманітні труби на стінах, а також клаксони у туалетах, мабуть для того, щоб відвідувачі там довго не засиджувалися. Крім того - цікавий каталог-меню у стилі 20-х минулого століття.\nІ ось цікава деталь - персонал закладу переважно чоловічої статі, що, мабуть, до вподоби відвідувачам жіночої статі.\nВийшовши з ресторації-музея "Гасова лямпа", я стрімголов побігла до кав'ярні "Чарівний ліхтар", бо час вже піджимав. Взагалі, якщо точніше, це бар-кондитерська і знадвору цей заклад ось такий.\nПані Роксана, власниця закладу, розповіла легенду про старий ліхтар, який був знайдений під час ремонту, і на честь якого була названа ця місцина. Ця легенда - сумна історія про трикутник кохання: Гальшку з Острога, Лукаша з Гуркі та Сімеона Слуцького. Ну, як завжди: Гальшка любила Сімеона, а Гальшку любив Лукаш. Ось цей Лукаш насильно, в ході воєнних дій, одружив Гальшку на собі. А старий ліхтар, який зараз висить на вікні закладу, допоміг йому у цій справі. Та Гальшка так і не змирилася з цим, тому довіку ходила як вдова. Ось така сумна історія. А ось цей ліхтар.\nАле, сьогодні в закладі "Чарівний ліхтар" весело і життєрадісно. Грає гарна музика, пахне кавою та десертами. І як каже пані Роксана про свій бар-кондитерську: "Дух старого Львова у центрі сучасного Львова".\nЦей настрій створює оригінальний інтер'єр, елементами якого є фреска на усю стіну, яка відтворює стару фотографію. Авторами фрески є молоді художники, з якими я навчалася в ЛНАМі, Олексій Хорошко та Сергій Петлюк. Хлопці просто молодці - таку красу заваяли! А ще тут безпосередньо в приміщенні замість звичної підлоги - бруківка, і серед приміщення - справжні ліхтарі. Оформлення приміщення нагадує львівську вуличку.\nСмакоти тут є багато: кава та чаї, алкогольні та безалкогольні напої, чорний шоколад та випічка. Фірмовим десертом закладу є торт "Чарлі" (скорочено Чарівний Ліхтар), який є авторським і особливим, тому подається тільки тут.\nКрім того, заклад поділився з вами деякими рецептами своєї кави. Спеціально для вас від кав'ярні "Чарівний ліхтар":\nКава 10 г\nШоколадна крихта 3 г\nЦю каву готують в особливий спосіб: Спочатку готують з цукру золотисту карамель і наливають в чашку. В джезві підігріти і підпалити коньяк. Палаючим налити його на карамель і погасити приготованою кавою. До кави подати збиті вершки, виклавши їх гіркою на каву і посипати шоколадною крихтою.\nМіцна кава 80 мл\nЛід 2 куски\nЗавітайте до цієї кав'ярні, тут справді дуже затишно! Ось вам і візиточка.\nІ насамкінець, трохи про кав'ярню "Цар-кава". Враження у мене від цього місця залишилися, чесно кажучи, паскудні. І справа навіть не у зовнішньому та внутрішньому вигляді приміщення, хоча й тут купа недоробок (невідповідність дизайну інтер'єру та екстер'єру до назви).\nСкажіть мені, будьте ласкаві, що в цьому непривабливому екстер'єрі кафе царського? Для чого називатися такою голосною назвою, щоб потім їй не відповідати?\nА цей інтер'єр? Щось не так я уявляла собі царські хороми. Як на мене, він більше подібний до ковбойського аніж до царського. Не рятують ситуацію й герби українських гетьманів у рамках на стінах (можливо тому й не рятують, що виконання роботи у них непрофесійне і дешеве).\nОсобливо дратували жахливі кічеві підсвічники - вершина несмаку. Взагалі, усе що стосується непрофесійності в ковальській справі, мене, як дизайнера та дружину професійного коваля, моцно зачіпає.\nЗапис в меню мене продовжував дивувати та насторожувати. Цитую: «Царська насолода, царські забаганки, царські смаки та царська обслуга від сьогодні у древньому Львові саме для Вас.» По-перше вираз «у древньому Львові» відправляє думки у древній світ, що набагато дальше ніж початок історії Львова взагалі. А по-друге слова «царська обслуга», що ж тут малося на увазі?\nНе знаю, в чому суть «царської обслуги», може в тому, що «пані офіціантка» дивилася на мене як цариця, що переймається більше своєю «короною» а ніж моїми потребами, усім своїм виглядом кажучи: «Якого милого ти сюди приперлася? Хіба не бачиш – тут саме панство відпочиває, а ти хто така?».\nМожливо фірмовий напій "Цар-кава" (35гр. за 120 мл!), чи фірмова страва "Печеня по царськи", а іншими словами м'ясо з овочами (32гр. за 350гр!) і варті того, щоб усе стерпіти і висидіти в цій атмосфері, але особисто я сюди більше не зайду! Але це моя суб'єктивна думка, можливо навіть помилкова. Є ж люди, яким тут подобається. Так розмірковувала я, виходячи з цього закладу під знакові слова з пісні Марічки Бурмаки "Той, той хто зі мною..."\nВже вечоріло. Але ще б можна було зайти і до "Віденської кав'ярні", що на площі біля Оперного театру, а саме Проспект Свободи, під 12 номером. Ця кав'ярня, беззаперечно є найдавнішою в місті, оскільки в 1829 році вона була спроектована і збудована власне як кав'ярня, а не пристосована, як інші. Сьогодні там за столом біля входу насолоджується чашкою кави бронзовий солдат Швейк. Цікаво було з ним посидіти, побалакати, послухати його історії. Кажуть, в кав'ярні великий вибір якісної кави, але з високими цінами, але ж сервіс, дорогенькі, того вартий.\nТа ця кав'ярня, як на мене, фист паньська. Публіка закладу - переважно забезпечені люди, депутати, іноземні бізнесмени. Так вже сталося, що заклади "Віденська кав'ярня", кав'ярня у фойє готелю "Гранд" та кав'ярня готелю "Жорж", "Цар-кава", "Галка", "Світ кави", "Квітка", та кілька інших - більше полюбляють представники львівської еліти, держслужбовці, бізнесмени та інше "поважне паньство". Бо, переважно, в такі кав'ярні вони не просто приходять попити кавусю, а підтвердити свій імідж та статус, а ще призначити тут свої зустрічі діловим партнерам та грошовитим клієнтам. Справді, на кожен товар є свій покупець.\nЩо ж до дизайну, "Віденська кав'ярня - класична і вишукана. Якщо хтось прагне більше інформації про цю кав'ярню, то її можна дізнатися тут: http://www.wienkaffe.lviv.ua/\nТай до кав'ярні "Італійській дворик" можна було б забігти, та я там вже була, і не раз. Це шикарна кав'ярня в єдиному львівському дворику в італійському стилі, яка знаходиться в кам'яниця Корнякта - будівля 16 століття на площі Ринок. Сюди дуже люблять приходити молодята – фотографуватися. Влітку в кафе "Італійський дворик" столики виносять у двір, а з похолоданням кав'ярня переноситься в затишне підвальне приміщення зі старовинними меблями та антикварними предметами побуту. Неповторна атмосфера, чудова кава, красива музика. Якщо ви ще не були - обов'язково зайдіть в кафе "Італійський дворик" - вам сподобається!\nПробігала я і поряд кав'ярні-цукеркової "Фреска".\nЦя кав'ярня-цукеркова пропонує ексклюзивні шоколадні вироби, неповторну домашню випічку і чудову якісну каву. Унікальною прикрасою інтер'єру є настінний живопис 18-19 століття, яким "Фреска" і зобов'язана своєю назвою. Має два зали, причому один з них для курців. Каву тут подають з шоколадними цукерками власного приготування, термін придатності яких - до 25 днів (!). Ціни високі, але повірте, це того варте. Крім того м'яка, ненав'язлива музика розслаблює і заспокоює від метушні міста.\nЩе дуже хотіла потрапити до кав'ярні "Під сіньою пляшкою". І не встигла. Але усе ще попереду. Кажуть, що саме так, "Під синьою пляшкою", називалася перша кав'ярня у Відні, відкрита нашим земляком Юрієм Кульчицький. Атмосфера та дизайн у цьому кафе - в дусі австрійських часів цісаря Франца-Йосифа. Рецепти приготування напоїв у кафе "Під синьою пляшкою" і тістечок - також тих же часів. Кава тут на будь-який смак: по-турецьки, по-галицьки, по-польськи і інша. Тут немає двох однакових горнят, антикваріат все-таки. Тут тихо, спокійно, затишно. Особливо популярною є "кава з вогнем".\nОстання кав'ярня, яку я відвідала, була кав'ярня "К'Кава", на вулиці Валовій, під номером 5. Цей заклад ще відносно молоденький, але вже знаний в окремих колах, має свою постійну клієнтуру. До того ж, кав'ярня постійно удосконалюється, як в меню, так і в дизайні інтер'єру.\nВласниця закладу, пані Оксана, так розповідає про своє дітище: "Нашу кав'ярню, якщо коротко, можна охарактеризувати такими словами: затишок, інтелігентність, помірні ціни. Якість і добротність - ось наше кредо!" Влучно описав кав'ярню і один з відвідувачів: "Все є, і нічого зайвого."\nЯкщо комусь треба швиденько і смачно перекусити, та разом з тим попрацювати головою або почитати - вам сюди, в кав'ярню "К'Кава"! Тому що тут усі сприятливі для цього умови: спокійна тиха музика (найтихіша серед усіх, що я чула в кав'ярнях!), смачне меню, швидкий професійний персонал, та інтелігентний контингент відвідувачів.\nВ цій кав'ярні можна і поснідати і перекусити. Популярними, серед розмаїття страв, є млинці, які відвідувачі дуже хвалять і люблять. Тут є млинці з м'ясом, з грибами, рибою, сирами, кремами, яблуками, нектарином, персиком, бананом, шоколадом і медом. Як бачите - на усі смаки та вибаганки.\nОсь така вона кав'ярня "К'Кава". А ось їхня візитка - вам на згадку.\nНе реальним є відвідати усі кав'ярні Львова за один день, але відвідати їх варто! Бо саме в цих місцях можна по-справжньому відчути дух та настрій старого, тай сучасного Львова. І після таких кав'ярень ви вже не зможете відвідувати інші заклади, наприклад кафешки такого типу.\nІ наостанок. Відвідуючи кав'ярні Львова я зрозуміла дещо про нас, українців. Ми часто більше дивимось на інших, бо думаємо, що вони кращі. Звичайно вираз: "Інших подивитися, тай себе показати" - завжди буде актуальним. Але слід бути обережним, щоб беручи собі чуже не втратити свого. Та й до того ж, нам вже час себе показати! Показати з найкращої сторони, бо ж як ми про себе розповімо - так нас і сприймати будуть! А для цього слід вчитися, довго і наполегливо! А ще багато над собою працювати, бо ж удосконаленню немає меж!\nОтже, любімо себе! Хвалімо себе! Цінуймо себе! І багато працюймо над собою, щоб було за що себе любити, хвалити та цінувати!\nРжавый жбан судьбы · 13.10.2009 23:36 · #\nЕх, шкода я не поціновувач кави, тай закладів таких в нашому селі нема :(\nЛіля Тєптяєва · 13.10.2009 23:47 · #\nЯ також з кавою не в тісних стосунках, але зрідка, та ще й з молоком - ой як ням-ням. А за новими враженнями, при фист великому бажанні, і до Львова можна поїхати!\nkseniya_www · 14.10.2009 09:29 · #\nЛіля, ти зробила те, що було потбіно вже зробити давним давно. Всі знають про львівську каву, але мало хто знає з чого треба почати, куди варто а куди ні. Це чудова стаття. Дякую за статтю!\nЛіля Тєптяєва · 14.10.2009 15:17 · #\nхохляцький шпигун · 14.10.2009 22:16 · #\nа я от коли їхала до москалів то прихопила з собою банку кави "Галка" для своєї знайомої кавоманки - вона оцінила. тепер от ніяк звичайну розчинну каву знайти для себе не можу. звикла до "Галки", а тут нема Т_Т\nBroileR · 26.10.2009 20:33 · #\nНе зовсім вичерпний огляд вийшов, моя улюблена Цукерня сюди не потрапила. Ще така відома Вероніка - правда, я там ще не був, але цікаво було би прочитати. А от Кентавр ніякого особливого враження не справив. Не знав, що він був закритий, але пам'ятаю, як колись він був типовою ригалівкою, схожою на кафешку з останньої фотки, і я встиг на це надивитись :)\nBroileR · 26.10.2009 20:37 · #\nО, ще Старі Мури - кімнатка розміром із туалет, де стоять 3 столики. Золотий Дукат - де нема нормальної вентиляції, задихаєшся від запаху кави і шоколаду, підвісні стелі, які підвисають у тебе одразу над головою. Люблю, щоб було достатньо простору і повітря :)\nЛіля Тєптяєва · 26.10.2009 20:48 · #\nЯ б сама хотіла побувати у всіх львівських кав'ярнях, та, на жаль, мала лише день, ось і не встигла забігти в Цукерню. Наступного разу зайду обов'язково! І в решта, які не відвідала.\nЩодо ресторану Кентавр - забігла туди по дорозі, бо ресторани відвідувати не мала на меті, але не шкодую. Чула, що там раніше була "діра", але не бачила її з середини, тому враження не зіпсовані. Їхні підвальні приміщення мені страшенно сподобались! Хоча, як на мене, заклад трохи офіційний, не моя тема. Я люблю затишок і етнічний колорит.\nЛіля Тєптяєва · 26.10.2009 20:52 · #\nВ Старі Мури не заходила, тільки чула про цей заклад. Золотий дукат - не для клаустрофобів. Ще й звуки води навівають туалетну тему. Але, залишилися і позитивні враження.\nВзагалі, чудово, що кав'ярні Львова не залишають байдужими! А смаки у всіх різні, і це дуже добре!\nBroileR · 26.10.2009 20:59 · #\nО, між іншим, пробував у Дукаті червоний шоколад, сподобалось як воно виглядає :)\nТетяна · 04.04.2010 01:42 · #\nДякую тобі за інформацію. Я поки що була у Львові один раз, а вражень багато. Ти маєш рацію по поводу кав’ярні "Цар-кава". Я думала що тільки у мене таке враження осталося з цієї кав’ярні. Моєму чоловіку там сподобалось, хоча я не бачила там нічого «царського». А обслуговування там просто ЖАХ!  Ми сіли і попросили меню. Чекали чесно його 10 хвили. \nЛіля Тєптяєва · 04.04.2010 15:10 · #\nага, прекрасно розумію тебе Тетяна...справді, вражень від Львова й за один день можна набратися на цілий рік, а ще якщо знати де ходити, щоб по максимуму зарядитися цими враженнями!)). ..коли ми з чоловіком жили у Львові, якось не було часу на такі походенькі, а тепер, коли приїжджаємо раз у рік - тільки і ходимо усіма визначними місцями...)). ..а на рахунок Цар-кави, мабуть, тільки власники вважають себе там "царської породи" (хоча й офіціантка дивилася спідлоба), а гості і відвідувачі вважаються просто "людьми"...можливо там щось зміниться з часом (треба буде зайти колись подивитися)...\nKsaniya · 26.07.2010 03:37 · #\nЯ планую в серпню-вересні потрапити до Львова на 1-2 дні і з задоволенням завітаю в декілька нових для мене кавових місць. Я зовсім не кавоманка, але люблю аромат та вигляд вишуканого напою.\nЛіля Тєптяєва · 29.07.2010 15:49 · #\nкраще у вересні, адже тоді у Львові ще й книжковий фест проводиться (XVII Міжнародна книжкова виставка "Форум видавців у Львові"), а саме з 16 по 19 вересня (численні акції, презентації видавництв і авторів, літературні читання і автограф-сесїї)\nа ще буде відбуватися "МедіаДепо" - проект на межі сучасного мистецтва та цифрових технологій (19-26 вересня)\nі звичайно IV Міське свято "На каву до Львова" (25-26 вересня), от тоді можна буде відвідати більшу кількість кав’ярень, адже я описала маленьку купку цих запашних закладів\nа ще ж є кнайпи, кафешки, бари і паби, музеї і галереї, театри і кінотеатри...одним словом починайте з серпня, і може до кінця вересня встигнете відвідати більшу частину цікавинок Львова)))\nKsaniya · 30.07.2010 04:34 · #\nЛіля, дуже дякую за поради.\nНажаль в мене буде досить мало часу, 1-2 дні наприкинці серпня, щоб погуляти по Львову. А 15 вересня вже треба буде летіти додому - в Австралію. Отже я не попадаю на всі описані вами свята..\nПідкажіть, будь ласка, чи варто бути у Львові на День Незалежності?\nЯ спочатку хотіла на якийсь цікавий музичний фест поїхати, але поки що нічого не знайшла на 24 серпня. Отже зараз думаю провести цей день у Львові. Що ви можете порадити?\nЛіля Тєптяєва · 30.07.2010 22:40 · #\nНе знаю що й порадити, адже я усі Дні Незалежності трималася подалі від центру міста...не люблю велике скупчення людей, машин і надто голосну музику...мабуть, краще спитати у "спеціалістів" в цій галузі)))...але майте на увазі, що усі кав'ярні у святкові дні просто таки "завалені" людьми і треба буде довго чекати в чергах...і сувеніри на Вернісажі будуть дорожчі))\nНа такі "Дні", ми з чоловіком, раніше їздили до Києва спеціально на художні виставки на Узвозі...але й там в ці дні яблуку немає де повалятися)))\nа Австралія це добре...веселі у вас там тваринки...)))\nKsaniya · 31.07.2010 02:07 · #\n:)) 2 роки тому я була на музичному фестивалі в Гуляйполі на День незалежності. Враження були найкращі! Цього року, нажаль, цей фест не відбудеться, а то я навіть і не думала б :)\nЯ з Дніпропетровська і на день нашого міста теж їздила в ліс, подалі від натовпу.\nБуду ще шукати можливості, друзі щось допоможуть придумати :)\nТак, тваринок багато, особливо птахів. Якби ви знали, як голосно кричить какаду за вікном! :)\nKsaniya · 31.07.2010 02:14 · #\nЗахотілось ще додати на кавову тему.\nАвстралія виявилась ДУЖЕ кавовою країною. Каву можна купити всюди. Самий розповсюджений варіант - takeaway, в бумажному стаканчику. Часто люди замовляють великий або екстравеликий стакан - це більше, ніж півлітра еспрессо з молоком!\nМинулої неділі у нас в місті було свято Кави, Шоколаду, Чаю та спецій. Аромат кави був просто у повітрі! :)Я зробила немало фотографій там, лишилось їх перебрати і я зможу вам їх показати.\nЛіля Тєптяєва · 31.07.2010 17:50 · #\nДуже цікаво!!! Так-так, обов'язково покажіть фотки! Їх можна викласти на цьому сайті у фотоальбомі - думаю усім відвідувачам ПОГЛЯДу буде цікаво подивитися:)). ..і какаду також покажіть:))\nМистецька студія Романа Оренчука "Спрут". Творча діяльність та плани на майбутнє. в блозі Життя одного дизайнера · від Ліля Тєптяєва\nІлюстрації книжки "Китайські народні іграшки та орнаменти". в блозі Життя одного дизайнера · від Ліля Тєптяєва\nПеретворення дитячого малюнку на іграшку від Венді Цао (Wendy Tsao). в блозі Життя одного дизайнера · від Ліля Тєптяєва


Як зняти і поміняти двірники на Пріорі\nУ погану погоду їзда з несправними склоочисниками стає небезпечною. За кермом водій повинен добре бачити простір перед собою, щоб в разі екстремальної ситуації швидко зреагувати і прийняти правильне рішення. Згодом двірники на Пріорі починають працювати гірше і якість очищення знижується — з’являються розводи і не витерті ділянки. Причиною може бути поломка двірників, моторчика або щіток. В такому випадку ремонтувати склоочисники на Пріорі краще в автосервісі. Так як це не завжди представляється можливим, то виникає питання, як поміняти двірники на Lada Priora самостійно.\nБільшість фахівців рекомендують робити заміну двірників на Пріорі один раз на рік, незалежно від інтенсивності використання автомобіля. Найкраще міняти щітки після зими, так як саме цей час року найбільш негативно позначається на стані всього автомобіля. Відповідно до технічних вимог, склоочисники повинні якісно прибирати сніг і бруд з лобового скла в перебігу 400 тисяч циклів, що приблизно дорівнює одному року використання.\nЯк вибрати двірники\nСклоочисники бувають звичайні і безкаркасні. Перші складаються з металевого каркаса, шумлять і швидко розбовтуються. Так як на Пріорі двірники не взаємозамінні, то необхідно їх підбирати, враховуючи довжину. Для зими існують спеціальні щітки, що дозволяють боротися з обмерзанням. ВАЗ Пріора на заводі оснащується каркасними склоочисниками. Такий тип дозволяє здійснювати при необхідності тільки заміну щіток, хоча безкаркасні відрізняються один пропонує кращі якості очищення.\nІснують також гібридні двірники — найдорожчий варіант. Від каркасних склоочисників вони запозичили коромисла і опори, а від бескаркасного типу — пластиковий корпус. Такий варіант найдосконаліший і відрізняється своєю довговічністю. Заміна стрічки в безкаркасних і гібридних двірників вимагає наявності певних навичок, тоді як поміняти гумки в звичайних склоочисниках може будь-хто.\nЯк поміняти гумки\nЗробити заміну гумок можна своїми руками, що дозволить заощадити на покупці нових щіток. Будуть потрібні плоскогубці і викрутка з широким лезом. В першу чергу для заміни щіток двірників на Пріорі потрібно встановити їх перпендикулярно важелям, віджати стопорні скоби і потім витягнути. Після зняття двірників слід акуратно відігнути на мінімальний кут затискачі гумової стрічки, що знаходяться на краях притискної пластини. Це робиться для того, щоб гумка могла легко вийти з двірника. Краще затискачі вигинати плоскогубцями, так як є ризик пошкодження фіксаторів.\nПісля того, як гумову стрічку витягли з затискачів, з неї потрібно витягнути металеві пластини, які утримують вигнуту форму. Слід відразу запам’ятати напрямки вигинів пластин, щоб не переплутати їх і не робити роботу заново, так як гумки не буде щільно притискатися до лобового скла. У пластинах є вибірки, куди повинні входити пази гумки. Бувають ситуації, коли товщина паза більше ширини вибірки. В такому випадку її можна розширити тонким надфілем.\nГумова стрічка легко вставляється в фіксатори до клацання. При цьому вона не повинна люфтіть, інакше швидко зноситься. Якщо встановлена ??гумка залишає неочищені місця на склі, то її потрібно замінити знову. Однак варто враховувати, що вартість декількох зіпсованих при установці стрічок може бути більше вартості двірника в зборі.\nЗаміна трапеції двірників на Пріорі\nДля ремонту трапеції Пріори потрібно ремкомплект, за допомогою якого заміна моторчика або тяг трапеції не займе багато часу. В першу чергу для заміни моторчика на Пріорі потрібно підготувати підкапотний простір: від’єднати акумуляторну клему зі знаком «-», зняти ліву частину шумоізоляції і відвести в сторону розширювальний бак. З ремкомплекта склоочисників Пріори спочатку будуть потрібні плоска і хрестова викрутки, а також картина «на 10».\nЯк зняти трапецію двірників на Lada Priora\nВ арці лівого колеса спереду відкрутити дві гайки, якими знизу кріпиться кронштейн розширювального бака за допомогою головки «на 10». У руховому відсіку відкрутити два болта верхнього кріплення, використовуючи ту ж головку «на 10» і зняти кронштейн.\nВіджати фіксатор і від’єднати колодку від проводки моторчика.\nЗа допомогою хрестоподібної викрутки викрутити шуруп верхнього кріплення обігрівача.\nЗа допомогою головки «на 10» відкрутити болт і гайку кріплення обігрівача, після чого зняти очищувач лобового скла, віджимаючи верхню частину обігрівача.\nДалі потрібно додати тег розташування кривошипа щодо кронштейна, якщо потрібно повністю зняти моторчик склоочисників Пріори.\nУстановка трапеції склоочисника на ВАЗ-2170 відбувається в зворотному порядку. Потрібно включити моторчик за допомогою подрулевого перемикача, потім вимкнути і почекати, поки вал електромотора зупиниться. Далі слід встановити кривошип по мітці, зробленої до цього.\nзаміна моторедуктора склоочисника на Пріорі\nДля заміни безпосередньо самого моторчика двірників необхідно в першу чергу зробити позначку положення планки трапеції щодо її корпусу. Це потрібно для того, щоб назад встановити її в такому ж порядку. Далі слід відкрутити 3 болти, за допомогою який кріпиться електродвигун і центральну гайку за допомогою ключа на 13. Після цього можна зняти моторчик і замінити на новий, якщо це необхідно. Оригінальна трапеція коштує від тисячі гривень, новий моторедуктор — від двох тисяч гривень.\nПропав ближній і дальнє світло на Пріорі — не працює світло фар\nЯкщо правильно відрегулювати світло фар, Пріора буде забезпечена безпечною ...\nТюнінг грубки ВАЗ 2106 — модернізація\nВиникає необхідність зробити тюнінг грубки ВАЗ-2106 в силу її нездатності ...\nЯк зняти сидіння ВАЗ 2114 для установки інших комплектуючих або заміни старих ...


Пошук по розділу сайта Олександр Шульгин, лист Андрію Ніковському, Париж, 28 червня 1921\nВисокоповажний та дорогий Андрію Васильовичу.\nВ доповнення до свого листа від 23-го червня даю загальне резюме моїх вражінь від останнього тижня роботи. За останні два дні ще мав важні побачення.\n1) Справа з австрійськими фондами: мій приятель був у секретаря Репараційної комісії п[ана] Herbert’а (він заступає Beate, що написав у Відню негативний доклад про нас). Herbert сказав, що проти нас є два заперечення:\nа) заперечення зроблене в докладі Beate, що Уряд УНР не є законний наслідник Уряду [Павла] Скоропадського. На це заперечення п[ан] [Олександр] Шульгин дав вичерпуючу відповідь в своєму мемуарі і представленими документами абсолютно довів, що дійсно теперішній Уряд є спадкоємець [Павла] Скоропадського;\nb) друге заперечення зводиться до того, що укр[аїський] Уряд не є визнаний державами, які входять в склад комісії Репараційної. Ця остання ж виробила нові правила, щодо цього, а саме: комісія трактує тільки з тими урядами, які сидять на своїй території, не мають иншого конкуруючого Уряду; коли держава, котру цей Уряд репрезентує, має ясні кордони і т[ак] д[алі]. Ці правила були вироблені, коли деякі нові держави, як, напр[иклад], Чехія, домагались, щоб їх вважали державами заднім числом, ще за часи великої війни. Але комісія на це не пішла і встановила дату початку даної держави на підставі вищезазначених принципів.\nНатурально, ми не виповнимо даних критеріїв. Але повстає питання, нащо ж Реп[араційна] комісія розглядала в такому разі у Відню справу по суті. Нащо Генеральний Секретаріят представляв доклад, на який, по їх же признанню, дана вже вичерпуюча відповідь. Все це я ще не раз буду говорити, але треба мати на увазі, що і до одержання наших австрійських фондів тут міцно зв’язується з фактом визнання України. А визнавати нас зараз не хотять. Все ж, з огляду на згоду самої Австрії, співчуття декого з делегатів, є невелика надія на те, що справа буде виграна. На жаль, також справи в комісії вирішуються більше загальним порозумінням всіх делегатів, а цього в нашій справі дуже трудно досягнути. Багато міг би помогти представник Польщі, позаяк остання нас визнала, але… на це мало надії.\n2) Справа з німецькими фондами. Ви знаєте про ноту М[іністерства] з[акордонних] с[прав] до Репараційної комісії в цій справі з мого листа від 23-го червня. З розмов в Реп[араційній] ком[ісії] мій приятель вияснив, що ця справа навіть ще не дійшла до Реп[араційної] комісії. Отже, час не упущений. Справа в тому, оскільки на підставі 259-го артикула Реп[араційної] ком[ісії] зможе витребувати з німців кошти. У всякому разі німці можуть зробити деякі серйозні заперечення. Коли ж Реп[араційна] ком[ісія] дійсно доб’ється свого, німцям прийдеться заплатити повністю по тим нашим schatzschein’ам, які зараз вони тримають. Може, принаймні вони пошкодують, що не пішли на наші умови, які давали їм змогу зберегти частину цих грошей. У всякому разі, ми у їх вимагали виплатити паперовими грішми, а хто зна, чи не схоче Реп[араційна] ком[ісія] хоч частину одержати золотом… А німці тим легше могли порозумітися з укр[аїнським] Урядом, що, коли не помиляюся, їх банк не знаходиться під контролем Реп[араційної] ком[ісії] як Австро-Угорський. Але тепер німцям не довго прийдеться думати: Реп[араційна] ком[ісія] в усякому разі в липні розгляне справу і певно вирішить так, що німці мусять передати під її охорону наші фонди.\nЩо тепер робить мені. Як Ви вже знаєте, словесно і досить різко (в усякому разі гаряче) я протестував, що цю справу повели помимо нас. Але чи треба протестувати проти самого факту, що Міністерство зак[ордонних] спр[ав] Франції внесло таку пропозицію. Думаю, що ні, бо в мій власний план входило те, щоб якось взяти гроші з рук німців. Треба тільки настоювати на тому, щоб ці гроші були передані нам. В цьому напрямку я вже подав меморандум, який буде також переданий особисто або через моїх секретарей найвидатнійшим депутатам і сенаторам. Дуже хочу затримати цю справу і пропустити через Реп[араційну] ком[ісію] справу австрійську, далі угорську і тільки тоді німецьку. Зараз мої приятелі обіцяли побувати в найвищих сферах. З цим я сам буду домагатись прийома. Поки що обходжу членів Реп[араційної] ком[ісії]. От, здається, все, що взагалі можна зараз зробити.\n3) Загальна ситуація кепська: з приводу своїх розмов в М[іністерстві] з[акордонних] с[прав] 21-го червня та 23-го червня, я сказав при слідуючому побаченню: (25-го), що досі я брав на себе сміливість давати надію своєму Уряду на допомогу в майбутньому з боку Франції. Це я мимоволі робив, як франкофіл, але тепер не знаю, чи мав на це право. Я дійсно франкофіл, але перш за все я український патріот і до того чесний чоловік, тому я мусив тепер написати Уряду, що наш помилився і що в Міністерстві до нас ставляться вороже. Тоді мій бесідник рішуче став мені доводити, що я тепер помиляюся, що вони добре до нас ставляться, що так само відносяться вони до росіян, хоч вони мають той плюс порівнюючи з нами, що їх державність давно була визнана. Справа в тому, що вони категорично вирішили не втручатись у внутрішні справи був[шої] імперії, і дуже докладно став мені доводить, що у внутрішні справи держави не треба вмішуватися, бо це тільки шкодить. Я сказав, що зо усім цим згоден, але ми і не просимо втручатись в російські справи. Україна є незалежна держава, і большевицька навала це є чужоземне ярмо. Отже, ми просимо помогти нам скинуть це ярмо. Але на це мені було сказано, що Франція ще не визнала України, що наш Уряд знаходиться за кордоном і в цей мент вони не можуть нас визнати. Але в майбутньому франц[узький] Уряд нічого не має проти самостійности України, ні проти спільного життя з Росією. І те, і друге Франція прийме як факти, але творити ці факти ми мусимо самі.\nЗвичайно, я мав багато що сказати йому на це… Говорив також про колосальне значіння нашого державного центру як осередка всіх повстань, але мені знов нагадали, що цей центр за кордоном і Франція ангажувалась абсолютно не вести акцій проти большев[ицької] Росії, як і Англія. Мало того, Франція не допустить, щоб якась друга держава, наприклад, Німеччина, втручалася в ці справи.\nПеред тим (20-го) я був у Генеральному штабі, і мені там нагадали військові, наші найкращі друзі, таку франц[узьку] приказку: «Помагай собі сам, і Бог тобі поможе». Робіть повстання широке, планомірне, порозумійтесь з повстанцями Білої Русі, а може, і Росії (через [Бориса] Савінкова). Коли складеться загальне вражіння, що большевизм падає, тоді найдуться охотники Вам помагати. В першу голову сусіди України, а там і великі держави. Ніхто не може гарантувати нам, що ця допомога напевна і в такій-то кількости буде дана. Але треба рискувати. Так говорять в Генер[альному] штабі. Од себе додам, що справа вся в тому, чи можна сподіватись, що большевики дійсно дуже ослабіли. Коли ні, коли вони мають хоч таку силу, як торік, очевидно, не можна рахувати на успіх. Треба все зважити і, коли тільки можна, іти в бій. Але це виднійше на місці, ніж у Парижі.\n4) Матеріяльна ситуація невиносима: зараз абсолютно не маємо грошей, автомобілів ніхто не купує, а в кращому разі, коли все ж продамо, нам стане, щоб прожити до августа місяця. Моє здоров’я від турбот все гіршає, і я зовсім слабий.\n5) [Степан] Перепелиця старається примирити мене з [Артемом] Галіпом і наоборот. [Артем] Галіп погожується піти з урядом, ставляючи мені умови. Одпихати його не збираюся, це було б дуже нерозумно в сучасному становищі. [Артем] Галіп може бути єдиним противоядієм проти [Сергія] Моркотуна.\n6) [Михайло] Кочубей вже наробив дурниць: нічого ще не зробив, а вже скрізь про себе розтрезвонив: в результаті замітка в «Общем деле».\nДрукується за оригіналом, машинопис / ЦДАВО України Ф. 1429. – Оп. 2. – Спр. 101. – Арк. 194-195.\nПримірник Міністерства закордонних справ УНР, машинопис / Олександр Шульгин в українському державотворенні та міжнародній політиці / Збірник наукових праць та документів: Наукове видання / Упоряд. В. Піскун. – К.: Інститут української археографії та джерелознавства ім. М. С. Грушевського НАН України, 2016. – С. 246-249.\nАрхів Української Народної Республіки. Міністерство закордонних справ. Дипломатичні документи від Версальського до Ризького мирних договорів (1919–1921) / Упоряд.: Валентин Кавунник. – Київ: Інститут української археографії та джерелознавства ім. М. С. Грушевського, 2016. – С. 395-398.


Павло Вовк і Адміністрація президента Зеленського могли впливати на зміну голови Ради суддів | Republic.com.ua\nПуть:Главная»Политика»Павло Вовк і Адміністрація президента Зеленського могли впливати на зміну голови Ради суддів\nПавло Вовк і Адміністрація президента Зеленського могли впливати на зміну голови Ради суддів\nОпубликовано в 14:24 2021-11-12 Политика\nГолова Окружного адміністративного суду Києва Павло Вовк та керівництво тоді ще Адміністрації президента Володимира Зеленського могли впливати на зміну голови Ради суддів України, яка відбулася в липні 2019 року.\nПро це йдеться у розслідуванні «Слідство.інфо«, зробленого на основі так званих плівок Вовка – аудіозаписів розмов із кабінету голови ОАСК.\n«З отриманих плівок випливає, що Вовк та його співрозмовники у травні-липні 2019 року координували звільнення Олега Ткачука з посади голови Ради суддів України, та просували «зручну» кандидатуру на його місце. Із записів можна зробити висновок, що такою кандидатурою спершу міг бути Вадим Бутенко, на той час заступник Ткачука», – зазначили журналісти.\nСтверджується також, що свої дії Вовк нібито координував із проросійським політиком Андрієм Портновим і з адміністрацією президента, «зокрема, ймовірно, із тодішнім заступником її керівника Русланом Рябошапкою».\n19 червня 2019 року заступник Ткачука Вадим Бутенко поїхав в Адміністрацію президента. Того ж дня була опублікована фотографія заступника голови АП Руслана Рябошапки та Бутенка, які тиснуть один одному руки.\nРябошапка і Бутенко\nПід час візиту Бутенка до АП Вовк у своєму кабінеті обговорював телефоном деталі цієї зустрічі.\n«Дивіться, у нас трошки відбувся збій у координації, так? Тому що цю ідею (ймовірно, візит Бутенка до АП – ред.) рухали ми вдвох, я й Андрій, ще є такий, Портнов. Але ми з ним не координували щодо того, що я хотів розширену зустріч, а він хотів, щоб «Вадіку» дали повноваження. Але я з ним просто не погодив. Я вважав, що Рябошапка сам відфільтрує це питання. Коротше, в результаті, що вийшло: Вадик зараз на зустрічі, Вадик там, на зустрічі, щоб якось зробити з цього картинку», – казав Вовк.\nПісля цієї зустрічі в АП Олег Ткачук публічно заявив про тиск. За його словами, суддям надходили дзвінки з вимогою зірвати заплановане засідання Ради суддів. У коментарі «Слідство.інфо» він сказав, що на той час заступник голови Адміністрації президента Руслан Рябошапка нібито особисто дзвонив суддям, намагаючись на них тиснути.\n«В мене була інформація про те, що це Рябошапка робив. Вірніше, він із керівництвом судів спілкувався. І я про це говорив, і члени Ради суддів напередодні мені теж повідомляли, що (на них – ред.) виходили», – говорив у 2019 Ткачук «Слідство.інфо».\nРябошапка тоді заперечив це і сказав, що Ткачук має відповісти за свої слова, зокрема в судовому порядку.\nЖурналісти також оприлюднили фрагмент однієї з розмов Вовка на цю тему:\n– Треба його прибрати, бо він некрасиво стосовно Рябошапки виступив.\n– Більше того, він взагалі проти Адміністрації (президента – ред.) виступив! Я ж кажу, тому треба його прибирати.\nНа наступних записах із кабінету Вовка чути, як він і його співрозмовник упевнені в необхідності звільнити голову Ради суддів Ткачука, але щодо кандидатури його настуника вони вже непевні.\n5 липня Ткачук сам склав повноваження, офіційна версія – через балотування на посаду в Конституційний суд. Після нього головою Ради суддів став Богдан Моніч, а Бутенко лишився заступником.\nПісля призначення Моніча головою Ради суддів у кабінеті Вовка відбулася наступна розмова:\nВовк: Ти попроси, […] щоб Монічу передали меседж, що, бл*, питання Окружного суду взагалі нах*й не порушував.\nВовк: Ніякого зовнішнього управління, ніяких перевірок і так далі.\nЗараз Богдан Моніч продовжує очолювати Раду суддів України. Він публічно виступає на захист суддів Окружного адмінсуду Києва і критикує законопроєкт президента Володимира Зеленського щодо ліквідації ОАСК.\nРуслан Рябошапка, який з того часу встиг побувавати Генеральним прокурором України, нині на запит «Слідство.інфо» щодо коментарів не відповів. Вадим Бутенко, який досі є заступником голови Ради суддів, заперечив вплив Павла Вовка, Андрія Портнова та представників Адміністрації президента на Раду, зокрема, на голосування за відставку тоді її голови Олега Ткачука.\n«Який ці особи мають вплив на Раду суддів? Вони не мають жодного стосунку до РСУ, вони ніяким чином не можуть вплинути на суддів, які там у складі», – повідомив Вадим Бутенко журналістам.\nНагадаємо, цього року Рада суддів під керівництвом Моніча так затягнула конкурс на добір кандидатів до Етичної ради Вищої ради правосуддя, що посли країн «Великої сімки» висловили своє розчарування, а Зеленський обіцяв не допустити блокування Радою суддів суддівської реформи.


Статті/Блоги – Сторінка 149 – Родина -сайт про сім'ю – відносини і виховання, реальні проблеми і розв'язання.\nЛюдина і її світBy Бучковський Олександр 05.02.2018\nУ минулому досягнення певного віку говорило, що людина вже зріла і може зробити кроки у доросле життя. Тепер, на жаль, це не так, адже можна зустріти 30-ти, а навіть 40 річних, які поводять себе, як діти. Що може свідчити про незрілість людини? Нарсицизм… Пам’ятаєте давньогрецьку легенду про Нарциса, який любив милуватися своєю вродою у відображені…\n2017 рік став визначним для українського кіномистецтва. Більше 30 фільмів побачили глядачі, серед них виділяємо “Кіборгів”, фільм Ахтемам Сейтаблаєва. У 2018-му динаміка розвитку українського кінематографа стане ще виразнішою – наразі про прем’єру у нинішньому році оголосили близько 40 стрічок. Заявлені релізи демонструють жанрове різноманіття, здатне задовольнити різні глядацькі аудиторії: тут і постмодерністський жлоб-арт, і сімейне…\nЖиттяBy Олексій Кіслухін 31.01.2018


Купити Двоспальний комплект постільної білизни PS-NZ1937 ТМ TAG за доступною ціною. Розмір наволочок: 70x70 см.\nЯкісна постіль це запорука здорового сну і хорошого настрою. Двоспальний комплект PS-NZ1937 ТМ TAG виготовлений з досить щільної і приємною на дотик тканини. Тканина полісатін з 3d ефектом має шовковистий блиск і вона досить міцна і зносостійка навіть не дивлячись на численні прання.


Україна легалізує криптовалюта і блокчейн до кінця 2019 року - New day crypto\nУкраїна легалізує криптовалюта і блокчейн до кінця 2019 року\nДо кінця 2019 року криптовалюта в Україні можуть отримати законний статус. Про це повідомив Олександр Борняки - свіжопризначений заступник міністра цифровий трансформації.\nСаме Борняки відповідатиме в новомуМіністерстві цифровий трансформації за реалізацію законодавчих і регуляторних ініціатив щодо електронного резіденства, кріптоактівов, інтелектуальної власності, статусу кріптоактівов і оподаткування.\nЗаступник міністра має солідний досвід роботи в IT. Він - співзасновник компанії по інтернет-рекламі Adtelligent Cliсkky (інтернет-платформа для рекламодавців), Intersog (аутсорсингова компанія, зареєстрована в США з офісами в Одесі і Києві), керуючий партнер одеського стартап-інкубатора WannaBiz.\nВ інтерв'ю українському виданню LIGA.net Борняки прокоментував процес легалізації криптовалюта в країні:\n«Почнемо з того, що крипта в Україні не заборонена. Коли говорять «легалізація» - це не зовсім вірне слово. Але є таке поняття, як визначення правового статусу. Щоб СБУ не ходила і не кошмар людей, щоб люди, які цим займаються, розуміли, що діють в рамках закону. Плюс це якийсь сигнал всім, хто цим займається за кордоном ».\nНагадаємо, що 27 вересня на презентації бренду«Держава в смартфоні» керівники міністерства вперше заявили про плани щодо легалізації криптовалюта. Глава Мінціфри Михайло Федоров підкреслив, що криптовалюта зараз в Україні не заборонені, але і офіційного статусу у них немає.\n«Люди, які займаються цим (криптовалюта), повинні вийти з сірої зони і почати платити податки», - заявив міністр.\nЗа словами Борнякова, законопроект про статус криптовалюта буде поданий і прийнятий в найближчі місяці:\n«Ми хочемо, щоб його розглянули і прийняли до кінця року».\nЧи не обійде стороною МінЦіфри і технологію блокчейн. Борняки повідомив:\n«Паралельно ми хочемо внести закон про публічнихреєстрах - внести туди розділ, пов'язаний з блокчейном. Тобто, ми спочатку визначаємо правовий статус криптовалюта як самої технології. Потім робимо зміни, що блокчейн-реєстри в принципі можливі. Зараз їх по закону не можна робити. Зараз вони повинні бути в одному місці. Потрібно поміняти, що вони можуть бути не в одному місці і розподілені. Але треба прописати, як. Це складний технічний процес. Тоді з нового року поступово можна буде запустити все інше ».\nЗаступник міністра зазначив, що процес цифрової трансформації України тільки починається:\n«На даний момент самого міністерства - кількалюдина (на фото). Тільки минулого тижня було прийнято положення. Неможливо без структури щось зробити. Ще немає команди, яка буде безпосередньо займатися цими речами. До кінця жовтня ми повинні повноцінно запуститися як міністерство ».\nУкраїна легалізує криптовалюта і Майнінг для оподаткування Україна легалізує криптовалюта і Майнінг до 2021-2022 року Міністр цифровий трансформації України запропонував легалізувати криптовалюта Законопроект про регулювання криптовалюта в Україні представлять до кінця року Дуров представить блокчейн TON і криптовалюта GRAM на форумі в Давосі Влада Малайзії приймуть закон про ICO в першому кварталі 2019 року\nПрогноз криптовалют!Біткойн, Ethereum, ?Ripple, EOS, TRON, ТИРЕ\nНАНО-ТРАНСФОРМАЦІЯ БЕЗНАЛІЮ В КІФ? U