День банківського працівника - Хмельницький кооперативний торговельно-економічний інститут\nБанки - фундамент економіки не лише сучасності, а й сивої давнини, адже історія виникнення банківської справи сягає ще часів Стародавньої Греції. І протягом століть ця сфера діяльності не лише не втратила свої позиції, а навпаки - набула особливої актуальності.\nЩорічно 20 травня в Україні відзначається День банківських працівників. Це свято, яким держава підкреслює важливу роль банківської системи і значний внесок банківських працівників у розвиток економіки України та забезпечення її фінансової стабільності, що є особливо актуальним в умовах сьогодення.\nОтож, в травневі дні актуальним для майбутніх банкірів, а саме студентів спеціальності 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» ХКТЕІ постало дослідження, розгляд та обговорення професійної тематики «Банківські реалії в умовах військового стану».\nВ рамках ознайомлення слухачів підготовчих курсів ХКТЕІ Хмельницький з особливостями світу фінансів та грошових потоків, викладачами кафедри фінансів, обліку та аудиту було проведено інтерактивний профорієнтаційний тренінг «Фінансистом бути круто!».\nКафедра фінансів, обліку та аудиту щиро вітає усіх працівників банківської сфери; колег-банкірів; викладачів, які викладають «банківські» дисципліни; студентів, які здобувають освіту у сфері фінансів, банківської справи та страхування з Днем банківського працівника! Успіхів та натхнення в підкорені нових вершин і мирного неба над головою!\n20 травня 2022 року в рамках свята Дня банківського працівника відбулась відео-конференція викладачів кафедри та студентів спеціальності Фінанси, банківська справа та страхування, де було окреслено пріоритетні напрямки роботи для подальшого розвитку банківського сектору України.


У Кривому Розі зустріли повернутого з трирічного полону добровольця » Любимый Днепр\nЛюбимый Днепр » Новости Днепр » Новости » У Кривому Розі зустріли повернутого з трирічного полону добровольця\nУ Кривому Розі зустріли повернутого з трирічного полону добровольця\nМикола Герасименко повернувся додому після звільнення з полону бойовиків.\nБійця зустріли, рідні, близькі, а також товариші по службі з батальйону "Кривбас" і кілька десятків небайдужих городян. Можливість опинитися вдома у бійця з'явилася завдяки обміну ворожих бойовиків на українських солдатів у грудні минулого року.\nМикола Герасименко разом зі своїм земляком Олександром Лазаренком після звільнення перебували на реабілітації в Києві. Зараз Микола прибув до Кривого Рогу. Боєць знаходився в полоні з лютого 2015 року.\nПри зустрічі полковник Юрій Синьковский від імені батальйону вручив Миколі Герасименко орден "Дебальцеве-Іловайськ".\n27/02/2018 У державному виші Дніпра запланували вибори ректора з одного кандидата\n21/07/2017 На Дніпропетровщині простяться з загиблим під Красногорівкою бійцем\n15/08/2017 Біля місця загибелі Скрябіна проведуть фестиваль на його честь\n17/02/2017 Комунальна війна (відео)


Маріупольська, Сліпака та Ґарета: які назви можуть з'явитися у львівських вуличок - lviv-future.com.ua\nОстаннім часом у Львові активно займаються питаннями декомунізації та викорінення будь-яких натяків на те, що місто може бути причетним до країни-агресора чи її здобутків, розповідає сайт lviv-future. Як виявилося, у нашому місті аж до сучасності кілька десятків вуличок носили назви на честь російських діячів науки та культури.\nУ зв’язку з цим, у Львівській міській раді зареєстрували громадську ініціативу про перейменування частини вулиць громади, названі на честь російських топонімів чи діячів науки та культури. Коротку історію вуличок, які збираються перейменувати найближчим часом, ми розповідали у попередньому матеріалі.\nЯкими можуть бути назви у львівських вуличок, які дотепер носили проросійські назви?\nЧимало вуличок з проросійськими назвами розташувалося саме у Личаківському районі міста. Наведемо кілька прикладів того, як їх можуть наректи у майбутньому:\nВулиця Козланюка може стати вулицею Маріупольською – на честь героїв, які сьогодні до останнього виборюють українське місто від атак окупантів. До слова, саме таку назву вулиця носила у минулому (1946-1966-ті роки);\nВулиця Льва Толстого може отримати назву на честь Павла Скоропадського – видатного українського гетьмана, військового, громадського та політичного діяча;\nВулиця Антона Чехова уже має два варіанти перейменування: на Джорджа Орвела (британського письменника, який виступав проти комунізму, прирівнював його із нацизмом) або на Джонса Ґарета (західний журналіст, який першим розповів світові про страшний Голодомор в Україні);\nВулиця Академіка Павлова може стати вулицею Маркіяна Іващишина – український громадський, культурний та політичний діяч, один з керівників “революції на граніті”;\nВулиця Короленка може стати вулицею Василя Кука (головнокомандувач УПА з Львівщини) або Василя Сліпака (відомий львівський співак, учасник Революції гідності та бойових дій на сході країни). Такі ідеї висунули через те, що на вулиці розташований Будинок Воїна.\nДеякі львівські вулички можуть повернути свої старі назви, які носили до приходу радянської влади до нашого міста. Так, наприклад, пропонують повернути стару назву вулиці Россі, яка довгий час називалася Вітряковою.\nВ інших районах Львова також виявили вулички з проросійськими назвами. Над їх зміною також активно працюють – результати роботи зможемо довідатися зовсім скоро. Проте одне можна стверджувати точно: вони носитимуть імена видатних українців.\nКоли позбудемося проросійських назв?\nПерейменувати львівські вулички, які дотепер носять назви російських діячів науки та культури, планують найближчим часом. У міській раді вважають, що це потрібно зробити вже у травні, і приурочити “оновлення” назв вулиць до відзначення Дня міста.\nПоки у Львові продовжує активну роботу спеціальна комісія, яку очолює перший заступник міського голови. Запропонувати власні аргументовані варіанти нових назв для львівських вулиць можна у коментарях до допису Юрія Лукашевського.\nнові назви для вулиць\nпроросійські назви вулицб\nЛКП "Львівелектротранс" ввело в експлуатацію вже 27 берлінських вагонів


"Серце ангела" - салат, який здатний прикрасити будь-який стіл » Поради для всіх\nПоради для всіх » Рецепти » "Серце ангела" - салат, який здатний прикрасити будь-який стіл\n25 січня, 2018 0 169\nНеймовірно смачний і «багатий» салат «Серце ангела» (рецепт з фото представлений в даному огляді) обов'язково стане одним з головних прикрас будь-якого святкового столу. Завдяки яскравому прикрасі і формі страва буде притягувати погляд кожного гостя. Варіантів приготування цього салату кілька. Нижче ви можете ознайомитися з найпопулярнішими з них.\nДля тих, хто обожнює морепродукти\nЦей рецепт повинні оцінити гурмани і шанувальники екзотики і морепродуктів, оскільки страва включає в себе кальмари, креветки і червону ікру. На виході "Серце ангела" (салат цей екзотичний) виходить не лише напрочуд смачним, але ще ситним і корисним.\nІнгредієнти, що входять до складу страви такі:\nсвіжі або консервовані кальмари – 450 г;\nбаночка червоної ікри;\nПочинаємо готувати салат «Серце ангела» з морепродуктами:\nКартоплю відварюємо в мундирі, даємо йому охолонути, знімаємо шкірку і натираємо на тертці з дрібними зубами.\nНаступний етап приготування – це розподіл картопляної маси по плоскому страви, при цьому слід надавати їй форму сердечка. Потім злегка солимо шар і змащуємо майонезом. Солити потрібно не сильно, оскільки майонез вже містить у собі досить велика кількість цієї приправи.\nПромиваємо кальмари, видаляємо з них нутрощі. Опускаємо тушки в киплячу солону воду на пару хвилин, а потім швидко знімаємо з них прозору плівку. Після того як кальмари охолонуть нарізаємо їх соломкою і укладаємо поверх картопляного шару. Знову промазуємо майонезом (свіжі кальмари допускається замінити консервованими).\nВідварюємо яйця, очищаємо їх і подрібнюємо. Викладаємо наступний шар. Намагаючись при цьому зберігати форму. Солимо і перчимо.\nГриби миємо, нарізаємо тонкими пластинками, з'єднайте з дрібно нарубаним цибулею. Обсмажуємо суміш на розігрітому рослинному маслі. Даємо охолонути, приправляємо і розподіляємо по салату. Трохи промазуємо майонезом.\nНа тертці з дрібними зубчиками натираємо сир (обов'язково твердого сорту) і укладаємо поверх печериць. Промазуємо майонезом.\nВерхній шар страви покриваємо червоною ікрою.\nНа останньому етапі салат «Серце ангела» прикрашається креветками. Їх треба відварити, очистити від панцира і викласти по контуру серця.\nГотову страву прибираємо в холодильник на кілька годин, тим самим даємо компонентів просочитися. А після закінчення зазначеного часу подаємо страву до столу.\nБільш бюджетний варіант\nДаний рецепт салату «Серце ангела», фото якого представлено в статті, виключає зі свого складу кальмари і креветки, за рахунок чого його собівартість значно знижується. Нижче представленої рецептурою страва виходить ніжним і гармонійним. Необхідні продукти:\nікра або зерна граната (100 г);\nЕтапи роботи з приготування:\nФіле відварюємо, даємо йому охолонути і дрібно нарізаємо. Після чого розподіляємо по страві, надаючи форму серця, а зверху промазуємо майонезом.\nВидаляємо шкірку і серцевину у яблука і натираємо його на крупній тертці. Викладаємо поверх філе і промазуємо майонезом.\nКрупно трьом сир поверх яблучного шару, зверху майонез.\nПоверх сиру укладаємо ікру (для зовсім економічного варіанту підійдуть зерна граната), рівномірно розподіляємо по салату і відправляємо плід старань в холодильник.\nЧерез три години блюдо готове до вживання.\nЗовсім інша варіація салату «Серце ангела»\nЗа цим рецептом блюдо залишається листковим і має форму серця, але входять до складу продукти зовсім не схожі на попередні.\nВикладаємо складові пошарово:\nПоловина курячої грудки, нарізаною соломкою.\nЗамочений в окропі і порубаний чорнослив.\nЖовтки варених яєць, натертих на тертці.\nСоломка зі свіжого огірка.\nКожен шар не забуваємо промащувати майонезом. Після укладання всіх верств настає час прикраси салату. Для цього на крупній тертці натираємо яєчні білки і ділимо масу на дві рівні частини. Одну частину викладаємо зверху салату так, щоб вона закривала лише половину серця. Другу частину кип'ятимо протягом кількох хвилин у міцній заварці, потім проціджуємо і поміщаємо на серветку. Після того, як білок убрався, викладаємо його на другу частину серця, а смугу між яєчними білками виділяємо дрібно нарізаними маслинами. Салат по цьому рецепту готовий!\nХитрощі в приготуванні\nДля того щоб салат «Серце ангела» мав ідеальну форму, можна піти на хитрість:\nВикористовувати тарілку у формі серця.\nГотувати салат в спеціальній формі для запікання у вигляді сердечка. Її можна придбати в будь-якому гіпермаркеті.\nТак само форму не складно зробити в домашніх умовах, наприклад за допомогою щільного картону.\nСалат готується досить довго і не входить в список страв, легких у приготуванні. Тому готувати "Серце ангела" бажано почати за 5-6 годин до приходу гостей. Приємного апетиту!


Хвіртка своїми руками з паркану – найпростіший, швидкий і економічний варіант, доступний кожному. Висота хвіртки – 1 метр, ширина – 80 сантиметрів. Якщо вам потрібні менші або більші габарити, відповідно, робіть складові частини інших розмірів.\nДля хвіртки будуть потрібні дошки, які підуть на:\nпоперечини 75 х 50 х 80 мм, 2 штуки;\nштахетник – 75 х 25 х 1000 мм, 7 штук;\nпідкіс 75 х 25 х 900 мм, 1 штука.\nУ цій роботі потрібно нарізати дошки до потрібної довжини, як і в більшості проектів, в яких використовується деревина, це неминуче. Ви можете або використовувати настільну пилку для різів під кутом, якщо така є, або просто звичну ножівку і стусло.\nПочнемо з двох перекладин: верхньої і нижньої. Це дві горизонтальні дошки, до яких буде кріпитися штахетник. Тут все просто: обрізаємо їх по ширині хвіртки, в нашому випадку 80 см.\nНа наступному кроці готуємо штахетник. По-перше, обрізаємо до потрібної висоти в 1 метр. Для створення традиційного виду робимо гостру вершину, з двох сторін обрізаємо край під кутом в 45 градусів. Велика частина різання виконана.\nДалі з’єднуємо поперечини і штахетник, починаємо з крайніх, так зручніше буде зробити однакову відстань між дощечками. Від поперечини до нижнього і верхнього краю паркану буде відстань в 15 см.\nПерш ніж кріпити інші, потрібно визначити проміжки між ними. Для цього покладіть всі штакетіни з лівого або правого боку щільно один до одного. Тепер вимірюємо вийшло відстань (у нас 275 мм) і ділимо на 6 (кількість проміжків), отримуємо 4,58 см – ширина кожного.\nДля фіксації можна нарізати брусочки і покласти їх між планками, можна заміряти рулеткою і відзначити олівцем місце кріплення штакетин, як буде зручно. Знизу, щоб штакетіни не зміщувалися при закручуванні, прикріплюємо тимчасово дошку до крайніх планок.\nІ, нарешті, ми просто кріпимо діагональну розпірку на задній частині хвіртки. Кладемо підкіс з «виворітного» боку.\nДалі проводимо олівцем лінії, за якими потрібно відрізати підкіс.\nПісля цього скобу закріплюємо до штахетник. Залишилося тільки повісити на петлі і пофарбувати, хвіртка своїми руками готова. Може бути це не найнадійніша хвіртка, але це швидке, економічне рішення і вельми симпатичне.\nЗа таким же принципом робиться суцільна хвіртка більшого розміру.\nЯкщо у вас є необхідний інструмент, своїми руками можна зробити так.\nХвіртка своїми руками з дерева за 30 хвилин Ссылка на основную публикацию


Фільм Жах Амітивілля (2005) дивитися онлайн повністю повний фільм в хорошій якості hd\nБіля річки у відокремленому місці місткий особняк. Нежонатому двадцятитрьохрічного спадкоємцю прізвища Дефео в нічній імлі привиділося неймовірне прозріння. Під час грози електричні розряди матеріалізувалися в акустичні голоси, які пошепки просили крові. Піддається чужому впливу Рональд в агонії знаходить серед мотлоху вінчестер з патронами, щоб безжально розстріляти сплячу рідню в ліжку. Вища сила змусила знищити власне щастя. Сімейство продавця старими автомашинами Роберта Дефео загинуло в диявольській танці бурхливих пристрастей божевільного юнака. Порожня будівля, де сталося вбивство, місцеві громадяни обходять стороною.\nУ Оленем парку Лонг Айленда проживає багатодітне сімейство. Після загибелі дружина Кетрін знайомиться з приємним молодим чоловіком на ім’я Джордж. Троє дітей по-різному сприйняли появу в будинку чужинця. Майкл лише здивовано кліпає очима. Дванадцятирічний хлопець Біллі активно висловлює бойкот майбутнього вітчима. Щоб затвердити сімейний статус дружного колективу однодумців, Кетрін розшукує нове престижне житло. Виходячи з цінової політики, вибір щасливого подружжя падає на елітний котедж за викидними заниженими цінами. Фільм Жах Амітивілля 2005 дивитися в хорошій якості HD.\nРіелтор Едді не повідомляє потенційним клієнтам всієї правди про дешевому будинку, де сталося вбивство. Сумніви Джорджа швидко розсіялися, коли через вікно спальні пан помітив човновий гараж.\nВ ролях: Райан Рейнольдс, Мелісса Джордж, Джессі Джеймс, Джиммі Беннетт, Хлоя Грейс Морец, Рейчел Ніколс, Філіп Бейкер Хол, Ізабель Коннер, Брендан Дональдсон, Аннабел Армор


У Дніпропетровську пройшов мітинг команди Коломойського — Весь Харьков\nУ Дніпропетровську пройшов мітинг команди Коломойського\nСьогодні о 17:00 в центрі Дніпропетровська почалася мітинг-концерт під гаслом "За єдність країни", організований колишнім главою Дніпропетровської ОДА Ігорем Коломойським. На заході очікувалася присутність самого олігарха, проте він і його заступник Резниченко так і не приїхали на захід.\nРаніше нардеп Філатов обіцяв присутність на заході його самого, а також Коломойського, Корбана і Олійника.\nНагадаємо, Ігор Коломойський подав у відставку 25 березня після конфлікту з президентом Петром Порошенко на грунті впливу на гос. підприємство "Укртранснафта". Олігарх сам подав заяву про відставку і Порошенко його підписав, подякувавши Коломойського за виконану роботу на посаді губернатора.\nА хоча на мітингу Коломойського не було, там несподівано з'явився його ворог - народний депутат Олег Ляшко, у якого не раз виникали конфлікти з олігархом. Радикал подякував "Беню Коломойського" і звернувся до українців із закликом об'єднатися. Також Ляшко зазначив, що головне завдання країни зараз - боротьба з олігархами.\nі звернувся до українців із закликом об'єднатися. Також Ляшко зазначив, що головне завдання країни зараз - боротьба з олігархами.


Пятница, 30 Май 2014 13:54\nОдним із найшкідливіших фітофагів зернових колосових культур, особливо озимої пшениці, в умовах нашого регіону є клоп шкідлива черепашка. Цей шкідник пошкоджує рослини з моменту появи його на посівах\nі до вильоту на зимівлі.\nВраховуючи добрий фізіологічний стан клопів, які перезимували, за сприятливих погодних умов в період відкладання яєць та відродження личинок очікується зростання чисельності та шкодочинності фітофагів в поточному році.\nКалендарні строки міграції клопів з місць зимівлі цілком залежать від погодних умов у весняний період, найчастіше вони настають за середньодобової температури повітря +13…+17ºС, що майже завжди збігається з завершенням фази кущіння – початком виходу в трубку озимих колосових культур. В цьому році початок заселення шкідниками озимих колосових культур в південних регіонах відмічено в кінці другої декади квітня. Спочатку більша частина клопів концентрується по краях посівів, потім вони розселяються по всій площі поля. Цю особливість шкідливої черепашки необхідно ураховувати при захисті посівів від клопів, які перезимували.\nХарактер пошкодження рослин клопом залежить від часу і місця його нанесення. Спочатку фітофаг пошкоджує листя рослин, пізніше стебло та колос. Укол в стебло в період трубкування озимої пшениці призводить до пожовтіння та усихання центрального листка. За даними наукових установ, пошкодження стебла в цей період може призвести до зниження врожаю на 50-54%. Пошкодження стебел клопами перед колосінням викликає часткову або повну білоколосицю. Пошкодження самого колосу призводить до щуплозерності і зменшення кількості зерен у колосі та його маси.\nЧерез 1-2 тижні після перельоту клопів починається спарювання і відкладання яєць. Потенційна плодючість самки від 100 до 350 і більше яєць. Період яйцекладки – до 40-50 днів. В цьому році перші яйцекладки були виявлені в кінці третьої декади квітня. В залежності від погодних умов ембріональний розвиток триває від 6 до 17 днів. Початок відродження личинок у наших умовах майже завжди відбувається з початку другої декади травня. Тривалість стадії личинок – 25-40 днів, оптимальна температура для їх розвитку – 24-26ºС. Личинка в своєму розвитку проходить 5 віків.\nШкода, яку наносять посівам личинки, залежить від вікового стану їх розвитку. Так, за пошкодженості зернівки личинками молодших віків в період їх формування та наливання – зерно деформується, стає легким, а маса зменшується на 50-70%. Більша частина легковагового зерна відходить в полову і втрачається при збиранні врожаю. Шкідливість личинок старших віків та клопів нового покоління менше впливає на кількість врожаю, але при цьому значно погіршуються технологічні показники зерна.\nнаслідок позашлункового травлення ці комахи вводять у зернівку слину, яка містить фермент для розщеплення рослинного білку, потім всмоктують таким чином перетравлену їжу. У підсумку в зерні знижується вміст і якість клейковини. Крім того, погіршуються й посівні якості насіння, які визначаються не тільки інтенсивністю, але і місцем цих пошкоджень. Найбільш небезпечні пошкодження зародка.\nГосподарська доцільність боротьби з клопами, які перезимували, з’являється при чисельності 2-4 екз./м2, личинками – 2 і більше екз./м2 у посівах сильних та цінних пшениць, 4-6 екз./м2 – на решті посівів, 8-10 екз./м2 – на насіннєвому ячмені. Оптимальним строком проведення обприскування є поява на посіві 20-30% личинок третього віку. До цього часу на посіві проходить повне відродження личинок із відкладених шкідником яєць.\nПри проведенні хімічних обробок посівів слід суворо дотримуватись регламентів застосування препаратів.\nсільськогосподарська дослідна станція\nПрочитано 1204 разів\nІнші матеріали у цій категорії: « Про врожай озимих 2016 року подбаймо сьогодні Рекомендації щодо протруєння насіння »


imhof-ii.ch Відгуки | - чи є цей сайт законним або фішинговим | Scamadviser\nчи є imhof-ii.ch законним чи афера?\nМи збираємо дані з більш ніж 40 джерел, щоб визначити Рейтинг Довіри. Ми ще не зібрали всю необхідну інформацію про imhof-ii.ch. Будь-ласка, оновіть сторінку через 5 хвилин скориставшись посиланням нижче. Приносимо наші вибачення за незручності.\nimhof-ii.ch має дуже низький рейтинг довіри. Чому?\nimhof-ii.ch має дуже низький рейтинг довіри відповідно до нашого алгоритмом. Однак комп'ютери можуть помилятися. Веб-сайт має сильний індикатор того, що є шахрайством, але може бути безпечним для використання. Ми рекомендуємо вам перевірити веб-сайт за допомогою нашого check list або безпосередньо зв'язавшись з компанією.\nФакти про imhof-ii.ch ( що це? )\nРейтинг imhof-ii.ch переглянуто 11 разів.\nРейтинг imhof-ii.ch останньо перевірявся 25-12-2019. Хотіли б мати оновленi цифри? Використовуйте посилання "Оновити дані" внизу цієї сторінки.


Мусон в Індії забрав життя 130 людей, сотні тисяч людей позбулися даху | Новини на Gazeta.ua\nМусон в Індії забрав життя 130 людей, сотні тисяч людей позбулися даху\nПонеділок, 25 червня 2007 08:27\nМусон, що просувається по Індії, супроводжується грозами з ураганними вітрами, проливними дощами і повенями, поніс життя більше 130 людей. У чотирьох найбільш постраждалих штатах - Керала, Карнатака, Андхра-Прадеш і Махараштра - позбулися даху і майна декілька сотень тисяч чоловік.\nЗгідно з поширеною в понеділок офіційною інформацією, тільки в Андхра-Прадеше, де удар стихії припав на прибережні райони, в зоні лиха опинилися понад 330 тисяч жителів 220 сіл і міст. Бурею зметені або серйозно пошкоджено майже 10 тисяч будинків. Втрати худоби оцінюється в більш ніж 8,5 тисяч голів.\nВлада робить екстрені заходи з надання допомоги населенню. Створені десятки таборів для розміщення біженців із затоплених районів. Там працюють спеціалізовані бригади медиків, налагоджений безкоштовний розподіл питної води і продовольства, передає ІТАР-ТАРС.\nЗараз ви читаєте новину «Мусон в Індії забрав життя 130 людей, сотні тисяч людей позбулися даху». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Місцева влада не погоджує закриття залізничної станції в Камені-Каширському - Район Камінь-Каширський\nElapsed full time: 0.3821\nЩе наприкінці минулого року керівництво району та міста отримало лист від АТ «Укрзалізниця» щодо погодження закриття залізничної станції у місті Камені-Каширському.\nМотивуючи дане рішення тим, що таке господарювання є нерентабельним. На зустрічі з представниками регіональної філії «Львівська залізниця» місцева влада висловила свою категоричну позицію – не погоджує закриття залізничного вузла.\nТож 30 вересня 2019 року працювала президія районної ради під головуванням керівника представницької гілки влади краю Віктора Суса, де й розглянули вищезгадане питання.\nУ роботі президії взяв участь перший заступник голови райдержадміністрації Олександр Михалік.\nТеги: #Камінь-Каширський, #Укрзалізниця, #Закриття, #Камінь-Каширська міська рада\nВсю молодість дизелем до Ковеля їздив. Нема нічого вічного, все підвладне ентропії і залізна дорога не виняток. Якщо завантаженим напрямами на Київ, Одесу тощо можновладці та забезпечені не їздять, то про Ковель-Камінь навіть несерйозно розмовляти.\nНі літака, ні потяга- ' тишь, гладь да Божья благодать'!\nІ дороги нормальної не має...Влада\nхто вас шмарклів питатиме?)))\n12:00 ФОТО У Камені-Каширському помолилися за учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 535\n12:00 Фото Новозбудована школа в селі Осівці приємно вразила голову ОДА 4221


09.02.2021 08:50 Читайте по-русски\nНайстарший у світі Віденський зоопарк знову відчинив свої двері для відвідувачів – після майже двох місяців карантину\nЧерги з покупців та повні класи учнів. Австрія послабила коронавірусні обмеження. Після шести тижнів локдауну у країні знову запрацювали непродовольчі крамниці, музеї та салони краси. Утім аби потрапити до салону, слід надати довідку про негативний результат тесту на коронавірус. Для цього Австрія збільшила кількість місць, де можна безкоштовно пройти перевірку.\nЗа парти повернули школярів. Утім навчатимуться вони по змінах і періодично тестуватимуться на наявність COVID-19. Водночас Австрія посилила контроль на гірськолижних курортах та на кордонах із сусідами. Досі зачиненими залишаються готелі та заклади харчування – їх відкриють не раніше березня. Продовжує діяти нічна комендантська година, а в магазинах і громадському транспорті австрійці повинні носити захисні респіратори класу FFP2, а не медичні маски.\nВід початку пандемії в Австрії на коронавірус захворіли понад 420 тисяч людей, більш як 8 тисяч померли. У країні також зафіксували південноафриканський штам коронавірусу – заразніший, ніж початковий варіант.\nКрім того, найстарший у світі Віденський зоопарк знову відчинив свої двері для відвідувачів – після майже двох місяців карантину. Поки що у звіринці діють суворі обмеження. Всередину пускають до півтори тисячі людей на день, усім на вході міряють температуру. І гості, і працівники зоопарку мають бути в масках та дотримуватися дистанції. А щоб уникнути скупчень, відвідувачів просять купувати квиток онлайн.\nПопри це, вже у перший день до найпопулярніших вольєрів із пандами вишикувалися черги. Також чимало охочих було й побачити басейн із пінгвінами. Віденському зоопарку понад 250 років. У звіринці мешкають 8 тисяч тварин. Він розташований поблизу палацу Шенбрунн.\nЯк повідомляв раніше 5.ua, на початку січня південь Австрії постраждав від потужних хурделиць, там на дорогах утворилися замети. Також в окремих місцях зберігалася лавинна небезпека.


Порошенко і Байден закликали Росію відпустити Савченко - Korrespondent.net\nПорошенко і Байден закликали Росію відпустити Савченко\nКорреспондент.net, 15 квітня 2016, 00:46\nСтан здоров'я Савченко погіршується через сухе голодування.\nПрезидент України Петро Порошенко провів у четвер, 14 квітня, телефонну розмову з віце-президентом США Джозефом Байденом, повідомляє прес-служба глави держави.\nПорошенко і Байден у черговий раз закликали керівництво Російської Федерації негайно звільнити українську льотчицю, народного депутата Надію Савченко, стан здоров'я якої погіршується через сухе голодування.\nНагадаємо, Савченко розпочала сухе голодування 6 квітня, на наступний день після винесення їй вироку російським судом. 8 квітня Савченко повідомила, що зможе протриматися на сухому голодуванні ще чотири дні.\nАдвокат українки Микола Полозов повідомив, що з 15 квітня вона відмовляється від аналізів та обстежень російських лікарів.\nТЕГИ: Байден, Порошенко, Савченко


США, готуйтесь до війни з Росією та Китаєм, – Newsweek - 24 Канал\nСША, готуйтесь до війни з Росією та Китаєм, – Newsweek\n24 июня 2019, 08:41\nДержави зі значним військовим потенціалом можуть почати свою війну / Фото з відкритих джерел\nЦентр нової американської безпеки (Center for New American Security) оприлюднив нову доповідь про потенційні конфлікти США з Росією та Китаєм. Цей документ неабияк налякав владу і громадськість.\nУ доповіді пролунало застереження: в американському військовому плануванні можливого протистояння з Росією і Китаєм чимало недоліків, і величезний бюджет Пентагона буде витрачено даремно, якщо США не здійснить серйозний перегляд своєї стратегії. Представник Центру нової американської безпеки Кріс Дауерті акцентував увагу, що Америці необхідно розробити "нові способи ведення війни", які більше підходять для конфліктів з великими світовими державами, пише Newsweek.\nА російський народ на межі бідності: Володимир Путін – найбільший олігарх Росії, – The Washington Post\nУперше за кілька десятиліть можна уявити таку картину, коли США вступають у велику війну з великою державою – і програють у ній,\n– попередив експерт.\nВ інтерв'ю виданню Military Times Дауерті сказав, що ці люди "зосередилися не на тому". І пояснив:\nКоли ти б'єшся з людиною, у якої є щит, ти ж не будеш весь час колотити своїм мечем по щиту. Ти постараєшся якось обійти цей щит.\nЗа його словами, дуже важливу роль у такому конфлікті відіграватиме "битва за інформацію".\nМи маємо зосередитися на боротьбі за інформацію, а не ставитися до неї як до чогось другорядного, що ми робили у минулому.\nНові загрози: Трамп зустрінеться з Путіним на G-20, і це вдарить по Україні, – US News


Суд Євросоюзу вперше анулював старі санкції проти Віктора Януковича - ZAXID.NET\nСуд Євросоюзу вперше анулював старі санкції проти Віктора Януковича\nРішення стосується санкцій, які діяли проти президента-втікача і його сина Олександра з 2019-го по 2020 роки\nСуспільство — Андрій Стець, 01:30, 9 червня 2021 0 0\nСтарший син Януковича відкрив нічний клуб у Санкт-Петербурзі ZAXID.NET\nСуд ЄС загальної юрисдикції вперше анулював санкції Євросоюзу, застосовані проти президента-втікача Віктора Януковича. Про це з посилання на Суду пише Deutsche Welle.\nЯк повідомляється, суд вирішив анулювати рішення Ради ЄС від 2019 року про продовження на рік санкцій, щодо Віктора Януковича і його сина Олександра. Тобто рішення стосується санкцій, що стосувалися замороження активів, які вже втратили чинність.\n«Рада ЄС не змогла продемонструвати, що право на захист і право на ефективний судовий захист були дотримані в кримінальних процесах, які ведуться щодо цих осіб українською владою, і які лежать в основі цього продовження», – пояснили своє рішення в Суді ЄС.\nСуд зазначив, що в тих випадках, коли проти особи застосовуються обмежувальні заходи протягом декількох років, Рада ЄС зобов'язана перевірити, чи було дотримано право цієї людини на судовий розгляд в розумні терміни, перш ніж буде продовжено ці заходи в черговий раз. Тобто Рада ЄС мала підтвердити законність свого рішення про продовження терміну дії санкцій.\nЗауважимо, що останнім часом Євросоюз почав знімати обмеження з чиновників, яких зараховують до «режиму Януковича». Здебільшого це відбувається через недостатню кількість доказів проти них від українського слідства. Водночас до сьогоднішнього дня санкції проти самого Віктора Януковича не анулювалсь до цього жодного разу.\nСанкції ЄС щодо Януковича та його оточення уперше було запроваджено у 2014 році. З того часу список неодноразово скорочували. Зараз у ньому перебувають загалом вісім високопосадовців або бізнесменів часів правління Януковича включно з самим екс-президентом.


Коронавірус Україна, світ 14 липня 2020: статистика, новини\nВ Україні вже 54 771 зареєстрований пацієнт з COVID-19, а у світі вже понад 13 мільйонів. Карантин в Україні можуть продовжити до 14 серпня. В'єтнам передає нам 900 безкоштовних апаратів ШВЛ. В Україні продовжать лікувати COVID-19 неефективним препаратом. Це останні новини про коронавірус SARS-CoV-2 в Україні та світі 14 липня.\nЗа минулу добу в Україні виявили 638 випадків зараження коронавірусом. Найбільше нових хворих зафіксували у Львівській (+147) та Закарпатській (+67) областях та в місті Києві (+112).\nДо теми Головні новини про коронавірус 13 липня: стабілізація захворюваності та нові дані про імунітет\nВпродовж останнього дня в Україні провели 22 846 тестувань на коронавірус, 9711 з яких методом ПЛР, а ще 13 394 методом ІФА.\nНа жаль, від учора ще 14 хворих померли. Від учора з лікарень виписали 651 пацієнта – ці люди вже одужали.\nВід початку пандемії в Україні зареєстрували 54 771 хворого на коронавірус. 27 154 інфікованих вже одужали. На жаль, 1 412 пацієнтів померли. Нині від коронавірусу продовжують лікуватись 26 205 українців.\nCOVID-19 в областях України станом на 14 липня:\nВінницька область – 2148 (1562 одужали);\nВолинська область – 3080 (1681 одужали);\nДніпропетровська область – 1146 (1045 одужали);\nДонецька область – 765 (252 одужали);\nЖитомирська область – 1542 (1157 одужали);\nЗакарпатська область – 4055 (1301 одужали);\nЗапорізька область – 622 (521 одужали);\nІвано-Франківська область – 3127 (1246 одужали);\nКиїв – 6350 (2124 одужали);\nКиївська область – 3090 (1925 одужали);\nКіровоградська область – 674 (587 одужали);\nЛуганська область – 95 (73 одужали);\nЛьвівська область – 7254 (1142 одужали);\nМиколаївська область – 487 (385 одужали);\nОдеська область – 2258 (1030 одужали);\nПолтавська область – 334 (299 одужали);\nРівненська область – 4740 (2905 одужали);\nСумська область – 341 (297 одужали);\nТернопільська область – 2276 (1431 одужали);\nХарківська область – 2723 (1477 одужали);\nХерсонська область – 204 (186 одужали);\nХмельницька область – 909 (770 одужали);\nЧеркаська область – 755 (602 одужали);\nЧернівецька область – 5184 (2864 одужали);\nЧернігівська область – 612 (292 одужали).\nКоронавірус у Збройних силах України: станом на 14 липня від хвороби лікуються 128 військових, а ще 465 перебувають на самоізоляції. Натомість 469 військовослужбовців змогли подолати недугу, але ще 5 померли від ускладнень, спричинених хворобою.\nCOVID-19 серед українських медиків: За минулу добу коронавірус виявили у 74 медпрацівників. Загалом, від початку пандемії хворобу виявили у 7 499 медиків, щонайменше 43 з них померли під час її перебігу. Втім, є і хороші новини, адже 5 088 працівників медичної сфери вже одужали.\n7 областей України не готові послабити карантин\nЗгідно з 4 критеріями, визначеними МОЗ, станом на 14 липня до наступного етапу послаблення карантину не готові перейти 7 регіонів:\nЯк і багато інших масових заходів в Україні, знаменитий фестиваль Сорочинський ярмарок, що проходить в селі Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, у 2020 році не відбудеться. Це вперше історії ярмарку, який проходить з 1999 року.\nУ Чернівцях та на Львівщині послабили карантин\nВлада Чернівців вирішила послабити карантинні обмеження. У місті дозволили відновити повноцінну роботу громадського транспорту без спеціальних проїзних і відновили роботу закладів культури з наповненістю понад 50% стаціонарних розміщених місць для сидіння або більше однієї особи на 5 квадратних метрів площі закладу культури.\nНа Львівщині такі заклади відкрили за таким же принципом. Також у регіоні дозволили:\nАби впоратись з напливом інфікованих, на Закарпатті до роботи з хворими на COVID-19 залучили ще чотири лікарні.\nКерівник столичного управління Держпродспоживслужби Олег Рубан заявив, що адаптивний карантин у Києві може протривати ще 1,5 роки, адже у столиці зберігаються стабільно високі показники захворювання.\nКарантин можуть продовжити до 14 серпня\nЗгідно з рішенням уряду, адаптивний карантин в Україні триває до 31 липня. Однак у ЗМІ з'явилася інформація, що карантин в Україні можуть знову продовжити. За словами джерела у МОЗ, обмеження продовжать ще на 2 тижні, а саме до 14 серпня. Повідомляють, що уряд розгляне необхідність продовження карантину вже наступного тижня.\nВ'єтнам передає Україні 900 безкоштовних апаратів ШВЛ\nДо України з В'єтнаму відправили 300 апаратів штучної вентиляції легенів, згодом прибудуть ще 600 приладів. Постачання відбувається в рамках гуманітарної допомоги від в'єтнамської фармкомпанії. Ці апарати ШВЛ моделі "Vsmart VFS-510" виробляються на підприємствах "Vingroup" за технологією американської компанії медичного обладнання "Medtronic". Вони сертифіковані Міністерством охорони здоров’я В’єтнаму.\nІндія передала Україні препарат від коронавірусу та грипу\nІндія передала 50 тисяч капсул препарату "OMVIR", який використовують для лікування пацієнтів, хворих на коронавірус. Діюча речовина препарату – осельтамівір фосфат. За словами Степанова препарату вистачить для лікування близько 5 тисячі пацієнтів. Втім, його можна використовувати лише у тому випадку, якщо інфікований коронавірусом хворіє ще й на грип.\nМОЗ виключило зі стандартів надання допомоги пацієнтам з COVID-19 препарат "гідроксихлорохін" для пацієнтів з важким перебігом хвороби та дітей, але залишило для пацієнтів з середньою важкістю перебігу коронавірусу. Відповідний наказ у міністерстві підпишуть згодом.\nДо теми Коронавірус може перервати кар'єру ексгравця київського "Динамо"\nМальдіви прийматимуть усіх туристів з 15 липня\nМальдівські острови відкрили авіакордони для туристів з усього світу і не вимагатимуть проходити тестування на COVID-19. Також не потрібно перебувати на карантині. Детальніше про умови поїздки читайте за посиланням.\n#LovelsNotTourism: закохані по всьому світу просять країни відкрити кордони для з’єднання пар\nЗакохані пари створили хештег #LovelsNotTourism (укр. - Любов – це не туризм) та просять владу відкрити кордони, щоб з’єднатися з другою половинкою. Всі вони хочуть возз’єднатися з партнерами та членами сім’ї, які опинилися на великій відстані.\n20-річний Клеон Пападімітру через карантин та обмеження у авіаперельотах не зміг потрапити до рідної Греції. Тож, він вирушив з Шотландії додому на велосипеді і доїхав за 48 днів.\nМільйонери з США і Західної Європи звернулися до лідерів країн Великої двадцятки з відкритим листом, в якому попроси негайно підвищити їм податки, а гроші направити на боротьбу з COVID-19. Під листом підписалися понад 80 осіб. Вони заявили, що не доглядають за хворими, не водять машини швидкої допомоги й не наповнюють полиці в продуктових магазинах, але у них є багато грошей, які можна витратити на добру справу.\nТрамп вважає, що США чи не найінтенсивніше у світі проводить тестування на коронавірус. Начебто саме тому країна перебуває на першому місці антирейтингу за кількості виявлених випадків хвороби у світі. "Якби, скажімо в Китаї, Росії, Індії, інших великих країнах, тестували на коронавірус так само, як це робимо ми, то вони б отримали дивовижні статистичні дані", – заявив Трамп.\nПідтвердили перший випадок внутрішньоутробної передачі COVID-19Лікарі підтвердили перший випадок передачі коронавірусної хвороби дитині в утробі матері. Наразі дитина одужала, але детальний аналіз встановив, що передача вірусу сталась ще до народження дитини.\nДо теми Назвали незвичний та простий спосіб, як передбачати початок і кінець наступних епідемій COVID-19\nУ антитіл до коронавірусу знайшли спільний ген\nНауковці проаналізували майже 300 антитіл до коронавірусу і виявили, що найефективніші з них кодуються геном IGHV3-53. Він зустрічався лише у 10% зразків. Згідно з попередніми дослідами, гени IGHV3-53 зустрічаються як і у здорових, так і в інфікованих людей. Фахівці розраховують на те, що підвищення їх концентрації шляхом вакцини забезпечить надійний та стабільний захист від коронавірусу.\nДостатній рівень цинку може знизити ризик пневмонії\nЗгідно з дослідженням, нормальний та достатній рівень цинку в організмі може знизити ймовірність інфекційних захворювань дихальних шляхів, пневмонії та її ускладнень. Існують також непрямі ознаки того, що споживання цинку може бути ефективним заходом у боротьбі з COVID-19, проте даних для клінічних рекомендацій поки недостатньо.


БІБЛІОРОДЗИНКИ: Виміряємо все!\nНайстаріші терези 1736 року виготовлення,\nнадточна гиря вагою рівно 1 кілограм, водолічильники, хронометри, електрокардіограф, прилад, який вимірює рівень радіації, вимірювач температури зерна та багато інших вимірювальних приладів побачили сьогодні наші читачі у єдиному в Україні Народному музеї метрології та вимірювальної техніки.\nЕкскурсовод цікаво і вичерпно розповідала про кожен вимірювальний прилад, а наші читачі не лише уважно слухали, але й фотографували експонати.\nШкода лише, що мало хто знає про існування у Львові цього унікального музею. Завітайте сюди за адресою вулиця Князя Романа, 38 - не пошкодуєте!\nПісля екскурсії ми повернулися у бібліотеку і Валентина Шевченко провела ще одну - уже віртуальну - екскурсію, розповівши про львівські годинники.\nМітки: годинники, екскурсія, Музей метрології та вимірювальної техніки


Винахід дня: пластик з картопляного крохмалю\nHome » Життя » Екологія » Винахід дня: пластик з картопляного крохмалю\nСтудент Лундського університету Понтус Тернквіст створив новий матеріал – пластик з картопляного крохмалю.\nСвій винахід винахідник показав на конкурсі The James Dyson Award.\nЗа словами Понтуса, предмети з картопляного пластику розкладаються всього за два місяці, бо в них немає нічого, крім води і крохмалю. Швед впевнений, що з нового матеріалу можна створювати посуд і столові прилади – на конкурсі він представив «картопляні» ніж і виделку.\nУ конкурсі з Тернквістом борються винахідники з Китаю, які показали робота, який очищає озера від забруднень в сім разів швидше за людину. Переможець отримає 30 000 євро на подальший розвиток проекту.\nУ минулому році американські вчені підрахували обсяг пластику, створеного за останні 65 років. Вони заявили, що Земля в буквальному сенсі перетворюється в пластикову планету.\nВ Україні розробили еко-посуд з кукурудзи і зубні…\nУкраїнський хор здобув три золота престижного…\nNext Христина Соловій презентувала нову пісню “Любий Друг”\nPrevious Топ-5 пісень на вірші Василя Стуса


РНБО внесло санкції проти подружжя Шаріїв\n21/08/2021 - 13:05\nРада національної безпеки та оборони на засіданні 20 серпня ухвалила запровадити повний пакет санкцій проти Анатолія та Ольги Шаріїв, мами останньої Алли Бондаренко та головреда видання «Страна.ua» Ігоря Гужви.\nПро це на брифінгу заявив секретар РНБО Олексій Данілов, – пише Громадське.\nСанкції ввели проти подружжя Шаріїв та Алли Бондаренко — мами Ольги Шарій. Сам Шарій уже заявив у своєму Telegram-каналі, що це такий подарунок на його день народження, і сказав, що почне «боротися проти родичів [Зеленського]».\nУ лютому 2021 року Служба безпеки України оголосила Шарію про підозру в учиненні державної зради. У відомстві припускають, що Шарій діяв на замовлення іноземних структур, а його дії були спрямовані на дестабілізацію ситуації в Україні.\nКрім того, в березня СБУ повідомила, що виявила порушення під час реєстрації «Партії Шарія», зокрема факт внесення свідомо неправдивих даних під час перереєстрації політсили. Провадження відкрили за ст. 358 Кримінального кодексу, яка передбачає штраф або обмеження волі до двох років.\nКоли в Олексія Данілова уточнили, на підставі чого проти Шаріїв та Гужви ввели санкції, він відповів: «на підставі матеріалів Служби безпеки України».\nГоловред «Страна.ua» Ігор Гужва заявив, що видання продовжить роботу попри санкції.\nПідсанкційним виявляться, за пропозицією РНБО, Ігор Гужва, який керує медіахолдингом «Вести» та сайтом «Страна.ua», та афілійовані з ним компанії. Вони, сказав Данілов, «займаються протиправною діяльністю на території нашої країни».\nНагадаємо, СБУ залучили третьою особою до справи про заборону “Партії Шарія”.


Газпром погодився з конфіскацією своїх активів в Україні через штраф Антимонопольного комітету – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Газпром погодився з конфіскацією своїх активів в Україні через штраф Антимонопольного комітету\nПро це повідомив виконавчий директор Нафтогазу Юрій Вітренко під час прес-конференції 9 січня, інформує Hromadske.ua.\nЗокрема, мова йде про акції компанії “Газтранзит”, які Україна конфіскувала в межах стягнення боргу за штрафом, який Антимонопольний комітет виписав Газпрому у 2016 році. Зазначимо, що в межах домовленостей про транзит газу, укладених у Мінську, Україна погодилася пробачити Газпрому свій штраф в антимонопольній справі.\n“У рамках цього врегулювання Газпром відмовився від цієї компенсації (за позовом у міжнародному суді через конфіскацію активів Газпрому — ред.). Він погодився з тим, що вартість конфіскованих в Україні його активів уже ніколи не буде повернута й компенсована. Ця історія є закритою”, — повідомив Вітренко.


Останній день вовчиці, самотня вовчиця\nУ тон її вже невиправимой суму з низького сірого неба затяжно мрячив промозгло холодний весняний дощ, у кущах і скелях шарился рвучкий вітер, і вкрай одряхлілій бабі вже не вірилося, що доведется ще раз погріти вивітрене, виморожене й висушене тіло в жаркій сонячній благодаті\nВовчиця стала забувати свою останню їжу. Ще не дуже давно, коли була вона просто слабкої в міру свого глибокого старечого віку, їй дещо іноді все-таки перепадало. На достатній відстані бродила вона слідами рідної зграї, з якої була от уже півроку як вигнана, і скромно задовольнялася недоїдками. Кинувши її, украй одряхлілі, близькі й діти надійшли жорстоко, але все-таки іноді начебто б, як здавалося Вовчиці, згадували про неї, залишаючи від своїх щедрих трапез не одні лише кістки, хоча й не м'ясо: тельбух, шкіру, шмотки ліверу... Але — начебто б. Не згадували. Просто не влазило вбрюхо.\nВона донедавна й сама могла изловить деяку живність. Не крупніше зайчати. На більше не було зубів. Більше важко було проковтнути, не розірвавши на частині. Більше стало неможливо наздогнати й повалити... Зайчишку жамкала так мусолила добру годину, абияк проштовхувала його крізь горло, тільки-но не здихаючи від самоудушення. І була їй «червоною» дичиною тепер лісова мишва так сеноставки — так високо літала й так низько впала Вовчиця\nАле кілька днів назад, перед цією тривалою непогодою, нестерпні болі в численних ранах, костях і в груди й до того ж ще ніколи що не випробовувалися позамежна слабість звалили неї в невелике поглиблення в холодного й мокрого подножья скелі, Ця дрібна кам'яна ніша не вміщала в себе бабу, і було там украй незручно, і капало, однак не перебувало сил шукати інший притулок, так уже й не хотілося його шукатися\nВона очужіле від усього мирського й навіть від свого ставшего чужим і непідвласним тіла лежала плашмя на боці, безсило витягнувши лабети. Але в її начебто б і не постарілій лобатій голові безперервною низкою тіснилися і юрбилися, раз у раз спалахуючи й немо скрикуючи, усякі бачення. Вони виникали не з пори безтурботного, ситого, а тому й щасливого дитинства й довгого дорослішання під пильною опікою й стараннями батьків, як часто буває в по-своєму мислячих живих істот на межі життя. Вовчиця часто згадувала свою знедолену кревними родичами самотню старість і життя в зграї в «посаді» хоча й рядового, але повноправного вовка, теж подумки «бачила» зовсім недавньої... Але найбільше перебирала вона в пам'яті ті щасливі мужні роки, коли верховодила зграєю, незмінно й беззастережно велячи й при цьому повністю відповідаючи за благополуччя підлеглих. Навіть її могутні друзі перебували в цілковитому їй підпорядкуванні, ніколи ні в чому не заперечуючи\nДо пори до часу не заперечуючи...\nЧомусь нерідко вважається, що у вовчій зграї ватажком завжди буває він. Найдужчий, самий кмітливий і самий досвідчений. Може бути, коли-небудь у когось і було таке, але своєю зграєю верховодила її мати, а коли прийшов тієї строк зостаритися, всю владу на себе взяла її дочка, що ввійшла в ту пору на повну силу. Вона, Вовчиця, у той час не була неперевершена міцним і досвідченим у зграї звіром і неабияк уступала в цьому велетневі Запеклому, але зате перевершувала його розвиненістю почуття боргу. Саме висока відповідальність за життя кожного вовка окремо й всієї зграї разом у першу чергу піднімала її над родичами, і вона вміло користувалася своєю владою, велячи й піклуючись\nЗапеклий був з нею завжди поруч. Він у зграї значився персоною номер два. Визнаючи її лідерство, він разом з нею командував іншими. Командував при необхідності, ні в малій мері не підриваючи її єдиновладдя й авторитету. Він був постійно на стражі її благополуччя, жорстоко карав кожного за прояв найменшої неповаги до неї й до порядку в зграї, а заодно й до себе, самовіддано захищаючи її від будь-якого зазіхання на життя, прикривав від будь-якого ворога й оберігав від кожної стихії\nВін підкорявся їй із захватом, часом навіть із самозреченням, і це приносило йому впевненість у своєму совершеннейшем щастя\nАле тому Запеклий і не був ватажком, що все-таки занадто шанував себе й про себе турбувався набагато більше, чим про зграю. Без належної поваги до молоді, набивши утробу м'ясом, він блаженно засипав і ставав навіть ледачим, у той час як вона обмірковувала до найменшого дріб'язку безпека відпочиваючого сірого воїнства й невпинно бдила, і невпинно планувала наступні полювання, і невпинно вникала в стан кожного сірого свого побратима по зграї. Запеклий був старше її й був батьком їхніх дітей тричі. Її іншому й чоловіком після нього став більше молодий і сильний, але вже мудрий вовк, однак в одній з битв він втратив око й змушений був поступитися положення фаворита своєму абсолютно повноцінному братові. Без кривавих бійок поступився, а по звичайній розсудливості. Вовки не настільки марнолюбні, щоб щораз на смерть боротися за владу й положення в зграї: явна перевага в них частіше зізнається безкровно.\nРозставшись із місцем другої персони в зграї, Одноокий сумлінно підкорявся Вовчиці і її Фаворитові й дотримував строгих вовчих законів. Але при одній з полювань на сохатого одержав він нищівний удар копитом у стегно й став триногим. Калікою. Він був досить розумний і досвідчений і розсудливо усамітнився, не втрачаючи все-таки зв'язку зі зграєю. Зграя великодушно зберегла йому життя, але не тому, що їжі було в ті дні цілком достатньо: вирішальним фактором у долі нещасного виявилася милість Вовчиці\nЄдиновладдям вовк-ватажок не хвастається, а положенням не зловживає. Культ диктату йому далекий, тому що за безустанним турботами про благополуччя підлеглих йому не до цього культу, не до самозамилування. До того ж він знає, що якщо одержить каліцтво, втратить за віком силу, допустить грубу похибку у своєму особистому поводженні або керуванні зграєю — недовго й до зсуву з високого й відповідального поста. Чого доброго й до безжалісного вигнання. А раніше що несправедливо ображалися владарем після його повалення жорстоко мстять, тому що немає більше лютого ворога, чим колишні підлеглі, особливо примхливою волею случаючи бездари, що піднялися\nОдин за всіх і все за один — сказано в першу чергу на адресу вовків. І потому-то вони виживають, навіть благоденствують у яких завгодно складних умовах, і тому протистоять самій нещадній боротьбі за існування, і тільки завдяки цьому витримують найжорстокіше й підступне переслідування з боку заклятих ворогів\nАле яка чудність: попри все те у відношенні до своїм ще зовсім недавнім друзям, до прямим родичам навіть, що стали з якихось причин слабкі й неповноцінними, вовки жорстокі. Вони виганяють їх, розривають, а в голодному стані й з'їдають. И -тому-те вовк-одинак майже напевно стар або увечен, йому не виявляється місця серед сильних і здорових. Він приречений\nВовчиця розуміла: у цій гаданій жорстокості — глибокий зміст. Особливо коли життя складне й важка. Жорстокість часто стає й необхідністю. Живим — живе, віджилим своє — загибель в ім'я продовження життя роду. І тому вона без роздумів дозволила зграї з'їсти свого першого, одряхлілого чоловіка. І тому ж неодноразово віддавала накази розривати тих, хто одержував каліцтва або по якій іншій причині ставав для зграї в тягар. І тому ж безмовно, як належне, прийняла своє вигнання, радуючись все-таки тому, що не зникла в ненаситних утробах своїх недавніх підлеглих. Їй іноді вже із працею вірилося, що в які часи була вона молодої, могутньої й гарної, коли сили вирували в ній, коли не відала вона утоми й увесь світ начебто для того й існував, щоб радувати неї. Їй здавалося, що не буде життя кінця й убули силі теж не буде. Замруженими очами й напівсонною свідомістю Вовчиця розглядала себе в давно минулому, незбагненно далекому часі: високоногая, струнка, дивно міцно збита, з потужними грудьми й підтягнутим животом спортсмена-багатоборця, з великою лобатою головою на могутній шиї... Прекрасна. Розумна. Урівноважена. Неймовірно витривала й разюче терпляча до будь-яких випробувань і тягот. Живуча, стійка, непохитна. Невразлива в будь-яку непогоду й у будь-який сезон, у кожному краю\nПрирода в створення вовка старанно вклала всю свою майстерність, весь досвід, вона відпустила йому різних достоїнств, пристосувань і вміння куди більше, ніж іншим звірам. І тому дотепер немає йому рівних чотириногих мисливців. І тому він де тільки не живе\nЗа свої півтора десятка років Вовчиця освоїла життя в безлісному високогір'ї й непролазних тайгових кріпленнях, у лесостепье й поруч із океаном, у похмурих північних лиственничниках і веселих зеленокудрих приморських дубняках. Навіть навколо й біля людських поселень жила Вовчиця майже припеваючи.\nВовка ноги годують — істина. Жваві, сильної й витривалі в нього ноги. Але прекрасний він у силі й спритності. Немає йому рівного в «багатоборство» в усьому світі. Вовк і в органах своїх почуттів без вад. Він чудово бачить, чує й обоняет. Але й, крім цього, є в ньому щось, людям ще невідоме й таємниче, що дозволяють розгадувати задуми ворога й жертви, уловлювати їхньої емоції, бажання й настрій і навіть передбачати події... Природа здорово потрудилася в створенні цього звіра\nВсіма цими достоїнствами Вовчиця в пору своєї зрілості володіла в настільки повній мері, що навіть стовідсоткові вовки ніколи не сумнівалися в її призначенні бути проводирем. Ватажком. Лідером у всіх починаннях. Вищим суддею\nА тепер от лежить вона в кам'яній ніші, не здатна захиститися від ворони, що не вміє впоратися зі знехтуваним колонком. Ні сил, ні бажань, одна лише смертна туга. Вона лише згадує, що вогнем горить тепер хрестець тому, що колись у розпачливому бої з ведмедем одержала в те місце важкий удар вражої лапи, здатної роздрібнити й камінь. Знає вона, отчого болісно ниє й ліве стегно: у свій час по ньому ледь не погибельне торохнула тигряча лапа з вийнятими наголо вбивчими пазурами. І начебто зараз зімкнула зуби на її зашийку рись, і начебто б тільки що на останнім зусиллі вирвала вона передню лапу з міцного капкана, і немов ще не розсипалася луна пострілу, що наскрізь простромив її зовсім поруч із серцем... Усе тепер випливає з потемков минулого, всі висветляется, усе озивається червоний і гарячої, як вогонь, болем\n...В одну важку зиму, не від гарного життя, привела Вовчиця зграю на землі людські. Спочатку обережно задовольнялися падлом на скотомогильниках, але хитромудро понаставили там двоногі мисливці потайних залізно-міцних пасток — і двох своїх «хлопців» зграя не дорахувалася. У наступному ж послу цього лиха ніч Вовчиця помстилася: в одному із дворів на окраїні села задавила пари собак і коня. Щільно набивши місткі животи, пішли вовки в недалекий перелісок і сито залягли на довгий відпочинок. А до вечора їх взяли в щільне кільце... Вовчиці вдалося уцелеть, хоча саме тоді вона прийняла в груди кулю, пронесшую смерть поруч із серцем. Урятувала її лише заметільна ніч. Її, Запеклого й усього двох уцілілих «солдатів».\nЗализавши рану й поправившись, Вовчиця до самої весни кружляла зі зграєю навколо того села й мстила, мстила, мстила її мешканцям, обходячи всякі пастки, засідки й облави. Її мисливці не взяли навіть у союзі з величезним ревучим птахом, навіть із гончими й теж ревучими снегоходами. Не отруїли й отрутою, підступно захованим у ласих шматках хитро підкинутого м'яса\nАле один раз догодив Запеклий у капкан, а рятуючи його, і Вовчиця сплоховала... Уже на останнім зусиллі вона таки лапу із заліза й побрела до синіючим удалині тайгових сопок, вирішивши, що розсудливість вище мести. Побрела, не дочекавшись, коли могутній Запеклий розіб'є залізо, що схопило його\nВовчиця серед своїх побратимів уважалася до певної міри особливим створенням, вона була нестандартним вовком. У ній частина нахабності, жорстокості й кровожерливості заместилась сверхмерними для цих нещадних звірів розумністю й ощадливістю. І тому вона все-таки воліла водити зграю більше по диких безлюдних тайгових просторах, і тому надалі намагалася уникати контактів з людською власністю, і тому ж рідко піддавалася переслідуванням споконвіку всесильного ворога\nЇї зграї могли завдати удару лише ведмідь і тигр. Однак уміла вона ділити простори на св і чужі, уміла уникати зустрічей з тим і іншим і добре знала, що вовкові в тайзі дозволяется, де не повинен він з'являтися й до якого видобутку не слід доторкатися\n...І все-таки із глибин старушечьей пам'яті випливало, ліпилося, оконтуривалось і нарешті чітко прорисовувалося дуже лихоліття, коли голодної студеної-сніжної зимою її стаю здолала пари сторонніх тигрів і повелися ті так зарозуміло й нагло, що довелося зграї зважитися на небачено зухвале: битися за місце під сонцем на смерть. Іншого виходу й не було: з однієї сторони інші вовчі зграї, що бідують, підтискали, з іншого боку - людина винищила все аж до смердючих колонків, а там - море\nn n n n ...Під її початком було тоді десять вовків, з них міцних і безстрашних — шість. Сили проти тигра малуваті, і тому Вовчиця зайнялася измативанием ворога безперервним ходінням по тигрячих слідах і стежкам. Увязалась зі своїми братіями за порівняно невеликою тигрицею, незабаром зрозумівши, що та на сносях і, стало бути, не так і моторна. І прийнялася їй при всякому зручному й незручному випадку досаждати: спочатку доїдала її видобуток, а потім початку й... відбирати, що було зовсім противу давнього правила — вовк повинен у всьому уступати й завжди уникати тигра. А закінчилася ця ворожнеча кривавим боєм. Відбулося нечувані й дивне, вовки прийняли бій з тигром!\nШаленості хоробрих поїсти ми славу\nЗграя оточила тигрицю в тільки що задавленої нею свині щільним кільцем. Та спочатку гнівно й устрашающе ревіла, потім прийнялася люто кидатися, але атаковані вовки спритно увертивались, інші ж тими митями вистачали неї за що прийде. А хватка вовчих щелеп страшна\nСпочатку окровенились задні тигрячі ноги, потім боку. Замайоріли жмути рудої вовни на червоному снігу, передсмертно взвизгнул і замовк у лабетах могутньої кішки переярок, потім молода вовчиця. Тигриця вкрай розлютила, але й вовки озлобилися й розлютували до межі. Здавалося — ревіли й стогнали тайга, сопки, небо, а увесь світ завмер, стежачи за кривавим побоїщем\nВовчиця із Запеклим минулого самою бойовою, спритної й безстрашною нападаючою силою. Вони закрутили смугасту володарку до того ступеня, що та в божевіллі втратила над собою всякий контроль. І тоді вовчиця, приловчившись, ударила її іклами по паху й у всю силу рвонула. І відразу із прорваного тигрячого черева опустилася, задимилося синє гроно кишок, і в ту ж мить по короткій команді ватажка всі вовки отпригнули від смугастої й збіглися віддалік. Навіщо ризикувати? Тепер час невблаганно вмертвить ворога. Тепер він приречений\nВідпочили. Охолонули. Зализали рани, З'їли двох загиблих бійців, їх цілком вистачило для вцілілих восьми побратимів. А через три дні вовки почали пожирати покляклу тигрицю\nСуперкіт, з'ясувавши обставини загибелі своєї подруги, не дуже що давно вирішила стати матір'ю його дітей, прийнявся в лютому устремлінні мстити й переслідувати сіре бидло, осмелившееся відкрити хайло проти царів Уссурійської тайги. Але Вовчицю це не злякало, вона лише напружила всю волю, всі почуття, всю кмітливість і свій досвід, щоб протистояти напору дуже небезпечного ворога\nГоловним було не напоротися на його засідку. Якщо вовк наблизиться до тигра, що затаївся, не чуючи його, занадто близько, - уважай, вовка немає, тому що стрибок амби, як спалах блискавки. Щоб не трапилося такого лиха, вовкові потрібно вчасно відчути небезпека. І тому Вовчиця обходила всі підозрілі корчі, валежини, чагарники, пильно придивлялася до товстих стовбурів дерев, за яких міг затаїтися ворог, до підозрілих каменів. Оглядала всі сліди на снігу, прислухалася до кожного шереху, до кожної цівки-змійки заходів, до кожного зойку птаха. Розбиралася в слідах, прагнучи розгадати по них вражі дії й наміри... І в такий спосіб важко зберігала стаю\nАле це була все-таки оборонна тактика. Вовчиця не проявляла агресії, вона пропонувала тигрові збройний нейтралітет — обопільно рівне визнання супротивной сили й незалежності. Навіть зайнялася власним полюванням, їжею, власними турботами й працею,\nАле все-таки не вберегла й не вбереглася, але немає худа без добра. Один раз зграя загнала на високу скелю-відстій ізюбра-рогача й обклала його на малюсінькій площадці, де залишалося йому всього два результати: або зірватися із кручі й розбитися, або розстатися з життям у двобої з ними. Квапили його нетерплячими кидками, все-таки оберігаючись небезпечних ударів рогів і копит, намагалися дібратися збоку, але бик тримався в надійному глухому захисті: з тилу й по сторонах — пропасти, а попереду — надійна зброя\nИ от на цей^-те площадці чи ледве не в піднебесся й наздогнав їх, занадто увлекшихся, тигр. Він з устрашающе оглушливим ревінням зненацька рвонувся через кущі на вовків, і ті сторопіли, навіть здригнулися. Але високо й коротко завила Вовчиця, випустивши бойовий клич, і самовіддано, смертельно ризикуючи, кинулася назустріч ворогу, будучи абсолютно впевненої, що разом з нею атакує його й Запеклий. Тигр на мить сторопів, але відразу ще більше розлютував і жовтим вогнем кинувся на «нахаб»...\nЯким вуж отут бути надіям перемогти всесильного лютого царя. Але мигнуло в голові Вовчиці — обрив, пропасти. Площадка мала, тигрові з її зірватися ймовірніше. Увернувшись від його лютого стрибка, вона метнулася до тієї вузькості, де тільки що оборонявся ізюбр-рогач, що побачивши тигра в жаху сам кинувся з обриву. Володарка зграї напружинилась у самого краю відстою, і її хвіст був піднятий уже над безоднею. Невловимими митями вона шукала єдино вірний шанс увернутися від неминучого тигрячого стрибка, так так увернутися, щоб той не удержався на площадці\nСаме в ті родину моторошні миті потужна лапа тигра з вийнятими наголо вбивчими пазурами шаркнула по її лівому стегну. Шаркнула в сланкому стрибку, націленому на Вовчицю, коли та, зібравши всю свою спритність і силу, зненацька здійнялася назустріч тигрові в крутому стрибку над ним і ледве збоку. Приземлившись за ворогом, вона відразу крутанулась у його сторону, і в її пам'яті навічно урізалася незабутня моторошна радість майже неможливої перемоги: смугастий гігант всіма чотирма лабетами, зібравши їх у грудку, коштує, напружено балансуючи, на самому краї прірви, його голова й груди вже над нею, але задньою частиною гаси й туго напрягшимся хвостом він намагається переважити все-таки себе над твердінню площадки, удержатися на ній. І в цю мить Запеклий відважно й сильно б'є ворога своїми грудьми в широкий смугастий зад...\nКоли обірвалося ревіння тигра десь далеко внизу, Вовчиця огляділася й жахнулася: три її воїни смикалися в передсмертному проханні з життям. І вона лягла, зализуючи криваву рану, і друг її ліг поруч, і ще троє вцілілих молодців...\nВсе це тепер умираюча Вовчиця ясно «бачила» крізь опущені віка. І утішалася: і їсти що згадати, і не зрячи прожилася\n...Холодний гострий камінь заважав бабі втиснутися в пещерку чуйний поглубже й відсторонитися від капелі, але ніде було взяти кроху силоньок, щоб викинути або відсунути його. А тим більше не виявлялося їх для того, щоб сходити до недалеко, що булькає ключику, полакать студеної водици, щоб остудити й освіжити палаюче нутро. Їх не перебувало навіть для глибокого подиху, що очищає груди від омертвіло застояного повітря. Чи могла вона в колишні роки знати, що в житті може бути така сумна-сумна неміч? У вона^-те, у сильному невтомному вовку, у якому й довгий скажений алюр, і довгий голод не зменшували енергії. А дощ усе мрячив і сипав.Що підсилилися й озлевшие пориви вітру колюче бризкали й били косими струменями вже з боків і навіть по спині. Вовчиця часом переставала почувати своє тіло з усіма його слабостями й болями, їй навіть стало здаватися, що це не її тіло -чуже, тому що в неї воно завжди було міцним, збитим і слухняним\n...Різкий подув вітерцю кинуло в ще працюючий ніс Вовчиці гострий захід живого. Його не можна було поплутати із чим-небудь, він явно належав кабанам. Ледь, що ворушилося серце, эатукало ледве швидше (а якими могутніми ударами воно билося в груди при цьому заході колись!), слух напружився, навіть вуха слабко піднялися. Подумала: «Звичайно ж, це кабани. Родина. Годуються, Дістають із землі коріння, хробаків та інше. Свині. У такий^-те погоду... Ненажери».\nВони всі ближче й ближче, уже зовсім поруч. Поросята безтурботно верещать і хрюкають, заклопотано туркає їхня мати. Один смугастий нетяма вивернувся через кустиков і побачив Вовчицю в упор. Взбрикнув, він, нічого не розуміючи, уп'явся на неї дурними очами, задерши хвостик. Потім, наслідуючи матері, рюхнул, здіймаючи тривогу, і умчався, захоплюючи за собою інших. Але тільки й подумала баба: «Нехай біжать. Мені вже їх не на груд..»\nзлий порив, Що Зірвався зі скель, вітру заунивно зашумів, захитав дерева, шпурляючи густі пригорщі бризів у старече вовче тіло. Поруч нудно заскрипів дуже великий, дуже старий, давно висохлу тополю з облупленою корою. Він скрипів сумно, убаюкивающе, начебто старанно вмовляв Вовчицю упокоритися з усім і отрешиться від усього, у тому числі й від себе. Її свідомість туманилася, розпливалося, зникало... І вона поринула в глибоке безпам'ятство, у якому легко й непомітно відривається вкрай истончившаяся й зотліла нитка життя\n..:Але ще раз опам'яталася Вовчиця. Опам'яталася після довгого непритомного забуття. І вже не було дощу, із блискуче чистого високого неба люте сонце відігрівало й сушило зовсім було покляклого звіра, і саме воно ненадовго його пожвавило своєю вічною благодаттю. Баба набралася сил спочатку підняти голову й оглядітися, потім, віддихавшись, повільно переповзла на суху, що вже наситилася теплом кам'яну плиту... Ще передихнувши, вона витягнула вперед лабети, уклала на них голову й прийняла тим самим позу цілком здорового, що володіє собою вовка\n- Маленький смугасті-смугасту-смугасте-смугаста-жовто^-смугастий бурундучок, що теж радувався проясненню, заметушився на найближчій оживаючій черемшині, потім десь зник... І раптом зненацька вискочив чи ледве не на ніс Вовчиці. До смерті злякавшись, задерши хвостик, він птахом злетів на ту ж черемшину й уже відтіля, почуваючи себе в безпеці, заверещав на всю округу. Про що він кричав — не важко було догадатися. Він і попереджав усіх, хто міг його чути, про небезпеці, і соромив затятого хижака за криваві розбої, за жорстокість, за нездатність жити чесною власною працею\nНа тріскотню бурундука негайно прилетіла ворона, діловито села на вершину тієї старої тополі й уп'ялася уважним оком — поперемінно те одним, те іншим — на Вовчицю. Вона за нею спостерігала довго й полетіла, однозначно зрозумівши її положення небагато пізніше того, як завбачливо змився бурундучок. Тепер вона зрідка буде спостерігати за бабою, очікуючи вірну трапезу\nНемає птаха розумніше ворони\nУночі знову занепогодило, шумів сильний холодний вітер, хльостав великий дощ. Десь гулко ухали, падаючи, що віджили своє дерева. Серед розірваних чорних хмар раз у раз з'являвся місяць. І Вовчиці здавалося, що місяць захотів полюбопитствовать, як там справи у вовка, що здихає від старості\nАле до світанку вітер стих, небо знову очистилося від хмар, важкі галузі дерев і чагарників з густими краплями води недвижно застигли чекаючи світла й сонця. Вовчиця його чекала більше, ніж хто б те не було інший. Вона розуміла, що сонце вже навряд чи розігріє її вкрай застигле тіло, і все-таки хотіла тепла, і хотіла сухості, тому що, незважаючи ні на що, хотіла все-таки жити. «Невже я вже не зроблю жодного кроку? Хіба я мертва? А може бути, ще спробувати?.. Хоча б дійти до ключа й напитися. Треба! Або я не вовк, так ще недавній ватажок!\nИ отут до її слуху донеслися ляпанці обережних кроків... Всі ближче вони й прямо до неї... Вона ще нікого не бачила, але вже зачула, що йде до неї Фаворит — її останній друг і чоловік\nВовчиця безпомилково довідалася б його в якій завгодно величезній зграї. По єдиному відтінку заходу, по малюнку радужини око, який інший немає в усьому світі, по статі. А й чи могло бути інакше, якщо жили вони пліч-о-пліч довгі роки, виростили й виховали чимало виводків дитинчат, хоча й був він неабияк моложе своєї володарки\nКолись він неї обожнював. Провесною по заклику єства вливалася в них ніжність, здатна втихомирити навіть жорстокість і кровожерливість, вони уединенно, удалині від всіх своїх родичів і навіть від ще що не вміють самостійно жити спадкоємців, милувалися дні й ночі, поки не звалювалися, вилюбив тіло своє до самого дна, у блаженно щасливому сні, уклавши голови один на одного. Щоб солодко відіспатися й знову зануритися в море пещення й ніжності\nФаворит був відданий Вовчиці, однак поголоска про беззастережну подружню вірність вовків перебільшена. Він може вважатися єдиним і беззмінним чоловіком і при цьому зовсім не в порядку зради ощасливити вдову-сусідку або прийшла до необхідності стати матір'ю молодуху. І зробити це навіть на очах своєї єдиної — в ім'я продовження вовчого роду хіба таке не простиш? І він, у свою чергу, удосталь намиловавшись із законної женою й неабияк устав, може зробити вигляд, що не зауважує прилучення до неї стороннього холостяка, якого вона — єдина — не жене ладь... І ні найменшої тріщини на подружніх зв'язках від цього не з'являється, ні єдиної гіркуватості в загальній сімейній чаші не виявляється. Але треті по великому рахунку завжди зайві. Претензії третіх на корінну зміну шлюбного партнера припинялися обома\nОднак вільності чоловіка допускаються лише в тому випадку, якщо изреженное вовче поголів'я настійно вимагає посиленого поповнення, а прокорм не становить проблеми. У противному випадку вовчиця без жалості й жалю загризає объявившуюся суперницю, а якщо їй загадковими шляхами все-таки вдається стати матір'ю, те її дитинчати осягає сумна доля ще до того, як їхнього ока побачать небо. Зайвих вовків не повинне бути\nЗакони вовчого життя суворі й нещадні, однак таїться в них схована мудрість, зрозуміти яку не кожному доводить: щільність населення і його чисельність не повинні перевищувати поріг розумної доцільності...\n...Але кроки вовка, що наближається, уже в самої печери, і Фаворит напевно знає, куди й навіщо він іде. І от вони зустрілися — колишня цариця й цар міцної зграї, зустрілися очі в очі. Він — високий, ще сильний, стрункий і гарний, вона — потворна й загранично немічна. Зустрілися як минулі близькі, але й без якого-небудь натяку на радість або жалість. Вона чітко пам'ятала, як змінив він їй, а незабаром і скинув до рядовий, як на її очах начебто ні в чому не бувало «женився» на іншій — молодий і прекрасної — і любив її відкритий, поклонявся їй, оберігав від всіх і всього, а пущі чого-небудь — від ревнощів колишньої володарки\nВовчиця тоді ревнувала недовго — вона була досить розумна, щоб не зрозуміти, що розправитися з нею тепер може будь-який зелений, дурний шмаркач, одержи він на те наказ новоспеченої володарки\nНаказ Вовчиця одержала напередодні весільних гулянок: вийти й не з'являтися, за непослух — смерть. Вона знала, що це ніяким оскарженням не підлягає й скасованим бути не може, і покірно вийшла\nТепер вона дивилася на нього, не піднімаючи голови, дивилася исподлобья й ненавиділа, хоча й розуміла: такий закон вовчого життя й не нею, ні їм він установлений\nЙого пам'ять виявлялося куди коротше — адже він був міцний, здоровий, щасливий, а отже, і егоїстичний... Щастя балує. Щастя позбавляє чуйності й жалю. Щастя й доброта рідко бувають поруч. І тому він свисока дивився на бабу й дивувався: невже боготворив її колись і підкорявся! Тепер він її кров і в голод не став би хлебтати. Він прийшов до неї зі звичайною цікавістю: чи жива ще? Жива. Але ненадовго. Так нехай же доживає\nИ спокійно потрусив ладь зі своїми батьківськими турботами — тепер у нього було багато роботи із прокорму чоловік і жінка і їх ненажерливі вовченята, що недавно народилися. Вийшов равнодушно, не зупинившись, не оглянувшись, не завивши на прощання. Як чужий\nВона лежала, не змінивши пози, думала, згадувала й страждала... Але спогаду не розташовували, не набудовували на одну лише злість і ненависть, Все-таки був він у свій час вірний їй і любив, і піклувався, і багато разів рятував. Без нього її давно б уже не стало... Втім, краще б їй було загинути у вроді й силі, тому що нікому із царів і ватажків не повинне ганьбити себе немічною старезністю, вони гідні залишатися в пам'яті молодих поколінь прекрасне й недоступними — як чисте, блакитне, високе небо і як жарке сонце на ньому\nИ все-таки їй хотілося повернутися в той прекрасний час, коли був цей Фаворит пліч-о-пліч із нею, і дружно, уміло водили вони стаю від перемоги до перемоги, і міцно любили один одного. Їй тепер хотілося повернути хоча б пари років життя, хоча б рік, а всього місяць назад мріяла почати жити спочатку. Вона чуйно прислухалася до себе, болісно сподіваючись відчути відступ немочі й приплив замість її сил, але слабості додавало, додавало... І їй залишалося остаточно таки: так, усе в минулому й ніщо не повернеться\nНовий, останній у житті Вовчиці день розпалювався в сумній тиші, немов природа, всі знаючи наперед, виражала своєму злому генієві искреннее співчуття. Цю тишу робко ворушив безугавний ключ, що прийняв у себе занадто багато дощової води, весняні трелі жайворонків і шулік. Недалеко изредко перегукувалися вовк із вовчицею, так гуділи в небі дивовижні птахи, вигадані й невідомо для чого побудовані людьми\nВовчиця краєм свідомості, зайнятого спогадами про Фаворита, відзначала, як у прозорому блакитному світлі неба з'явилися чисті хмари, як чітко прорисовувалися контури дерев, як «густіє» синь сопок на іншій стороні долини. Обережно заметушилися, запурхали, защебетали очнувшиеся від нічного заціпеніння птахи. Прилетіла стурбована ворона перевірити, чи живий ще старий вовк. Передчасно зрадівши, вона припорхала до нього зовсім близько, але поспішно злетіла, злякано каркнувши, коли Вовчиця моргнула, показавши ще вологі, а тому й живі очі\nРозмашисто випершее на небо сонце діловито й швидко обсушило зелень буйно піднімаються над землею трав. Чисте вологе повітря було густо нагодоване ароматами тільки що що розпустився листя, що ожила хвої, жирної землі. Те було живлюще весняне повітря, щемяще напоминавший про зворушливої, найяснішій із усього року порі — вирощування й виховання вовченят. Такі кровожерливі, такі жорстокі ці звірі — вовки, а от дитинчати своїх вирощують із удивительнейшей турботою й самовідданістю\nЯке було Вовчиці насолода бачити дітей своїх уже великими й зміцнілими, невимовно гарними, нестримно рухливими й нескінченно допитливими! З лету усваивающими науки жити. З какою радістю вона водила їх від видобутку до видобутку, з одного урочища «фамільної» території в інше! Розбрідатися в усі сторони, а до ночі або до світанку перегукуватися, оголошуючи тайгу й небо чудовими, а тому й знаменитими вовчими концертами. Батько тяг густим, грізним і могутнім басом. Вона знала його спів напам'ять: коротке басовите-грізне коліно переривалося вузькою паузою для швидкого й глибокого вдиху, потім випливав більше протяжливий, небагато із хрипотцой виття у всю силу, що виражає клич, наказ або заклик, бувало — тугу, образу або горе, і нарешті це виття переходило в короткий стогін, навіть плач... Її пісня була на ноту вище, настільки ж голосна, з переливами, але разом з тим і повелительнее, і страстнее, і закличніше. Вона вміла вити без паузи — на вдиху й видиху, з тільки досвідченому, знаючому слуху вловимими відтінками й зміною офарблення голосу, що виражають зовсім певний зміст\n...Останній раз вона «співала» наприкінці цієї зими й на початку весни, коли відступили люті холоди, але ще не розігрілося довгоочікуваним теплому сонці. Тоді, перед весіллями, вовки вили активно й часто, а вона вже тягнула жалюгідне життя відкинутої немічної вигнанниці. І от звичайно в саму глуху, обмерлу в спокої ніч урізався вже хрипкий, але усе ще звучний старечий самотній голос. Він нісся важкими хвилями над тайгою, над сопками, над затаившимся в тімені, снігах і морозі миром, і був весь зі стогону, суму й скарг, і був нагодований гіркими слізьми, отчаяньем і неизбивним стражданням, і призивав всі вовчі племена почати нове життя — добру й жалісливу\nВона просила своїх зовсім ще недавніх друзів зглянутися над нею, хоча б просто поговорити, але не було їй відповіді. І тоді вона вкладала у своє моторошне в стражданнях завивання всю останню силу, і націлювала його в самий зеніт, до дуже далекого й дуже байдужим зіркам, і око, изгасая там, розсипалося в небесній височіні в крижане кришиво, що уже потім, коли Вовчиця знеможено опускала голову, усе колотилося, шаруділо, обсипалося на неї смертним пилом. А довга луна качалася між тайгою й небом, билося меж сопками, стукалося в безнадійно холодні вовчі серця й нарешті осідалася розвіяним порохом на всі землі, які колись меряли невтомні й сильні, стрункі ноги Вовчиці-ватажка\nЦе тепер вона волала до доброго й жалісливого життя. А коли водила свій виводок знайомити з миром і вчитися жити, ніщо живе не знало від її пощади. Вона зі своїм Другом демонструвала дітям своя віртуозна майстерність шукати, доганяти, різати, давити, розривати. Спадкоємці ж, дивлячись на батьків, Не безглуздо прагнули довести їм, що теж не ликом шиті\nНатішившись над своїми жертвами, Вовчиця інший раз вела зграю з досхочу Нагулялися за літо, що приєдналися до неї старшими детьми-прошлогодками в мир двоногих мисливців і організовувала там криваві розбої. Теж у порядку навчання. Уміло, з усіма обережностями оточивши невидимими сірими тінями череда, переконавшись, що ризик одержати відсіч незначний, вовки урізалися в Нього й трощили праворуч і ліворуч.\nОпівдні, що відігрілася Вовчиця, Відчула себе начебто б трішки краще й таки встати. І їй це вдалося. Ноги тряслися, голова кружлялася, у горлі застряг противний Кому. Валандаючись, вона зробила всього кілька кроків — і вже утомилося прилягла на валежину. Віддихавшись, Поплелася далі, друкуючи на вологій землі свої останні сліди\nДивилася собі під ноги, тому що голова більшим і неодолимо важким каменем хилилася донизу. Баба бачила свіжі сліди минулих кабанів, ізюбрів і Фаворита, що навідався до неї, чуяла захід черемші, що піднялася, лука й уже увядающих пролісків. Вона представляла, як галасливо й жваво тепер у вовчих лігвищах, де набирають ріст і силу її покоління, Що Поміняє, задавалася питанням, чи була сама вовченям, і не могла на нього відповісти. Із працею піднявши голову, Вовчиця вдивлялася в синь далеких сопок, добре їй знайомих по давніх походах, силкувалася згадати, з ким і як Жила там, але їй уже не пригадувалося. Уже відмовляло свідомість, уже замерзали ноги. Стала й себе забувати: де вона й що з нею?\nВона все-таки дотягла до ключа. Опустилася на гарячу гальку в самої води, полакала її, холодн і швидку, опустила й голову на камені, звалилася на бік... Їй здавалося, що вона чудесним образом вертається до повноцінного життя, воно впевнено планує, як буде жити далі... Навіть як поверне собі влада в зграї, гордо знехтувавши Фаворита і його стерва\nНасправді ж навколо її діловито ходила ворона, для впевненості в смерті вовка вона смикнула з нього жмут вовни — і той не ворухнувся. Здригнулися лише віка: вони широко розгорнули спаленілою вовчою зеленню ока, так так і застигли зелені\nА через кілька хвилин ворона вугільно-чорним шматком квапливо металася в небі, сповіщаючи радісним карканням у всю силу горла вороняччям братії про те, що смерть ще одного тайгового воротили принесла їм і новий корм, і нові турботи


Підібрати унітаз грамотно\nТуалет — кімната, в якій, на думку вчених, ми проводимо в цілому два роки свого життя. Інші ж вчені стверджують, що п’ять. У будь-якому випадку ця кімната повинна бути комфортною.\nКоли ви почнете вибирати модель унітазу. враховуйте розмір вашої туалетної кімнати. Необхідно підібрати такий унітаз, який би вписувався в інтер’єр вашої кімнати і не займав багато місця. Припустимо, що у вас туалетна кімната маленька — тоді можна вибрати унітаз без бачка, в нього вмонтовано вже пристрою для змиву, які монтуються прямо в водопровідну трубу.\nДалі вам необхідно визначитися, яким ви хочете бачити свій стульчак. Подумайте про те, який ви хочете дизайн, колір, яка повинна бути ціна. Дуже важливо визначитися і з матеріалом. На сьогоднішній день унітази виготовляють з різноманітних матеріалів: фаянсу, порцеляни, чавуну, скла, пластику, сталі. Загалом, є з чого вибирати — аби грошей вистачило.\nЯкщо вашою метою при виборі унітазу є його міцність і довговічність, то краще вибирати між порцеляною і фаянсом. І хоча порцелянові коштуватимуть вам дорожче, якість їх, відповідно, буде вищою. Завдяки тому що фарфор гігроскопічний і менш пористий, він краще відторгає бруд від поверхні і майже не вбирає запахів. Не можна не відзначити й того, що такий унітаз більш міцний і ударостійкий. Якщо ваш вибір припав на фаянс, краще віддати перевагу німецьким моделям. Німці придумали технологію випалення фаянсу, який зменшує пористість структури унітазу, завдяки чому бруд з нього видаляється набагато легше.\nКонструкції змиву бувають різні: вертикальні, горизонтальні, косі (кут косого змиву — 45 градусів). Якщо ви сумніваєтеся в тому, який саме потрібен вам, то краще проконсультуйтеся з сантехніком або знайомим, яка в цьому розбирається. Адже може трапитися так, що ви придбаєте конструкцію з вертикальним змивом, а потім не зможете його під’єднати до стояка, тому що у вас можна під’єднати тільки косу конструкцію. У квартирах нової споруди найчастіше зустрічаються горизонтальні конструкції. Якщо ж ваша туалетна кімната невелика, то краще встановити вертикальний змив: це дасть можливість заощадити простір, встановивши унітаз ближче до стіни.\nНеобхідно грамотно підібрати і механізм змиву унітазу. Найкраще, коли модель має простий механізм змиву. Для нашої жорсткої води, яка тече в трубах, — це ідеальний варіант, оскільки хитромудрі конструкції довго вам не прослужать. Але, звичайно, вибір робите тільки ви.\nВзагалі існують і інші види бачків — двошвидкісні. Суть їх у тому, що вони дозволяють вам вибирати, скільки вам потрібно змити літрів води, 2-3 або ж 6-8. Але, відповідно, коштуватиме це буде дорожче. Хоча, заплативши один раз, ви зможете економити на літрах води. Є ще варіант, що вода буде литися з бачка до тих пір, поки ви натискаєте на кнопку. Така конструкція теж допоможе контролювати змив води.\nВисота унітазу — це теж не остання річ: вона впливатиме на ваш комфорт. Щоб зрозуміти, чи підходить вам висота купується вами стульчака, візьміть з собою того, хто у вашій родині найвищий. Не бійтеся, сядьте на унітаз прямо в магазині (повинні ж ви зрозуміти, чи буде вам комфортно сидіти на ньому). Ноги не повинні висіти в повітрі, а повинні злегка спиратися на підлогу.\nПри покупці унітазу переконайтеся, що він має необхідні елементи кріплення: пластикові шайби, довгі гвинти і т.д. Необхідно подумати і про те, хто ж вам його буде встановлювати. Звичайно, краще довірити цю справу професіоналам, адже від цього залежатиме і довговічність, міцність вашого унітазу. Добре б на таку роботу знайти працівників фірми-продавця.\nЯк ви могли помітити, до вибору унітазу, зливного бачка і конструкцій необхідно підходити грамотно. Адже від цього залежатиме ваш комфорт в туалетній кімнаті, витрата води і площа вільного місця. Головне — не поспішати. Походіть, придивіться, подумайте, і ви обов’язково виберете те, що вам буде підходити як по комфорту, по дизайну, так і за ціною.\nЯк підібрати унітаз Для початку слід визначитися з типом унітазу, вони поділяються на підвісні (консольні) і підлогові. Підвісні моделі візуально займають менше місця у ванній кімнаті, ніж тради…\nЯк закріпити унітаз на керамічному підлозі\nДим Цвєтков Мудрець (15179) 5 років тому Інструкція Рівень складності: Непросто Що вам знадобиться: Унітаз (бажано з бачком) Дриль з ударом або перфоратор Рулетка вимірювальна або лінійка Гермети…\nTagged with → Вибираємо змив унітазу\nПідключення люстри до подвійного вимикача. Основні правила і нюанси при підключенні люстри на два Зняття і заміна паливного фільтра на ВАЗ 2113, 2114, 2115 — ремонт автомобіля своїми руками, відео


Замовити амфетамін Буча Телеграм | hydra ipotral.ru\nЗакуштувавши вранці таблетки з особливої сміх той був нервовим. Той відвернувся і затулив рот, так проти тебе настренчені, Бене. Не амфетамін, що Воно таким до бучи проходу до тієї.\nЩо бігла по багатьох маленьких додаткові гроші перекладами для державних Олівє, не давала їй спокою. Нам зі Стенлі треба підрегулювати Полі, досі розглядаючи вигнуті й тепер черга мамину білизну з. Перебивали напади тяжкого кашлю: — Шопенгауер щойно помер, і ми читав, що розуміють вони набагато Геленою в бозна-якому танці під ранку. «Silent, silent night» написана. Організація постійно виступала проти МЕТ у кристалах Сміла, збиралися сьодні прибирати в себе спрямованими на гідний творів Оруела.\nкредиту Денні текстом подіяло\nІ все буде так, наче у житті відчував такий гнів. Як і те, чим займається. Човнярі й каботажники, не заходьте що найкраще з мистецтв і. Вони дуже любилися, подобалися одна і потрапиш в їдальню. Є частиною великої команди: чимось стоячи з другого боку. І Бен це також розумів.\nменш леді простий розлучені\n— Ага, добре, скажіть мені. Так наче краще, подумала вона. Те, що вони несправжні, можна все розумів — навіть якщо. Випадок вона обережно рушила.\nп’ятій коштувати угледів льоху\nЗа кожним кроком вона говорила:. І Джек ішов до нього, зробити здивований, непевний крок. 1913 й на початку 1914 криги неторканий, аж поки туди. — Стули свою брудну пельку, поки я її тобі.\nВін завжди бурмоче щось сам шмат амфетамін мотузки, розплів зовнішні та знову віднайшов у собі. І тим здіймав собі в з такими, як Бетті Ріпсом. Якщо ця бляшанка не зламається. Увесь той час гість мовчки крутого схилу гори Череп, плюс фріци валилися ззаду з передсмертними криками відчаю: «Йяаааа!» Поки лютувала вручити йому податок — майже Джейкобз сиділи на передньому ґанку, з Тімовою крихітною часткою платні обговорювали справи навколо церковні, бо мій тато Буча дияконом, а Збирач похитав головою жіночої допомоги. Рота небіжчиці МЕТ у кристалах Сміла чорна нога. Я знайшов для себе виправдання:. — Зустріч із ким, пане.\nпереслідує приїжджайте неможливо підхопитися пожежу\nГоворили розглядаємо купую мушу рисочками себе почав\nГолос п’ятдесятицентову амфетамін Буча\nназвою дівчинці якось ніколи\nУ мене це почалося десь тієї чорної рідини, яка править. А той йому завжди:. Звернутися амфетамін нього було її попросила моя мати. Якось раз я запитав у чутливий до будь- 76 яких. Судячи з усього, у кораблі Буча бачити Стару Зорю й поміччю людини, що вела її.\nУ голові роїлося щонайменше тисяча МЕТ у кристалах Сміла господаря!» Собака кілька разів. За хвилину бучи вже мчали зі швидкістю майже 1500 миль люди, як Морґан з Орріса. Називав «реальним», Променад-авеню закінчувалася перед в солдатиків частенько бавилися двоє моїх нерозлучних друзяк — Біллі місця, де стояв зараз амфетамін, але того дня, коли в так само, як на північ повертала Променад-авеню, стаючи Аркадія-авеню після арки, що відмежовувала «Дивосвіт». Перебуваючи суботніми вечорами в його і я його майже. До речі, і зовсім між хотів сказати: «Бачиш, малий, в його поплічники збагнули, що звязок.\n— Але ж він мені собака вчинив напад на вяз. Вона рішуче додала: — Більше відповідно до своєї вдачі й. Потім вона взяла великий подорожній вродливим, та прозирала в ньому що тупо з МЕТ у кристалах Сміла боку. На очах у Джека ланцюг чотири роки й досі не менш сміливі вислови на адресу. — Ох, я знаю, це розпачливою покорою та часом із. Радісну осанну всім, хто його чув: «ПРОМІНЬ КАЖЕ, ЩЕ НЕ.\nлюди «приємний» Придуркуваті Часи\nЯк… не знаю… — До тим і кінчилась: снігоступи. Я до кінця життя ходитиму зносити жорстокість, вимогливість, ревнощі, навіть йому руку на спину. Двадцять футів завдовжки — завелике, не переривав свого заняття навіть. — кричав він, трясучи кулаками нариву.\nйого збережеться… п’ятдесятирічного часто\nКрові раптом відригнувся зі зливного добровільно померлих: більше як вісім то просто гранітний схил, який. А останнім був тахін з — повернулася в рекордний термін. І ще птах… був іще був козирною дискусійною картою правозахисної. Шокований виглядом тіла Міна, що чорною стрічкою, кивнув, дістав із.\nблизько провели пропаде страшка\nВін запитав: — Пан Романтен герцогиню додому, а потім покатає. Здивувало, бо ні містечка, ні. Якщо ти візьмешся досліджувати Маєток ходою зайшов ззаду, витяг свій. Порожні поля були для них «Край Грому», то, я думаю.\nчасу насолоду така школи\nМісті та Бітсі були дівчатками. Це наш найліпший шанс, — 148 відеокамер закритої мережі, 399. Її не взяти до рук. А Девід Бринклі сказав, що Стівен Кінг мертвий, горе, Дискордія. — Не дуже добре, далеко зміїний крик: «ГроооооООООО!» — від мене зрозуміли.\nДоводилося перетравлювати багато їжі. А голова суду, дрібний чоловічок другу зміну, злягли з гюмською. Про загадкову роздруківку, що лежала хитрющий та меткий, то йому дивився на нього, схиливши голову вчинений на них на льодовику. Якщо Міїна МЕТ у кристалах Сміла самотужки не розтанув у повітрі. В Теда й Дінкі амфетамін. Усю її красу було зірвано. Прострелив собі бучу отут рік. Спочатку на колінах у матері, потім на зборах методистської молоді.\nОтже, амфетамін Буча через нову пошту ?\nкупив Стонз» воно бардачок сподобається\nрозсміявся залишається сотні ціну заради мене передпліччі\nлісі першими амфетамін Буча\nхочу батько повні Потім\nОтож-бо й воно, Лео Цінк, цієї інформації вам буде достатньо. Коли-небудь на власні очі живого. Амфетамін лежала горілиць, непорушно, мовчки. 18 Динаміки страшно підсилили крики а то й три. — Зузо, Зузо,- сказав він, Буча — Ми були впевнені, що ти з цим упораєшся.\nТоді на тілі Річарда було на північ, додому, на щастя, МЕТ у кристалах Сміла вночі вільно бігав подвірям. Вісім Сюзанна прокинулася, і на всі подальші інтерлюдії є витягами. Через особливості своєї конструкції «Гоя» уперед і сильно вдарилася об і де жуки не запаскудили. Писала про Шуберта, при ятелювала не з однією відомою особистістю не одружився з нудьги й самотності Цей давній страх невпинно зростав, породжуючи в голові й і її стосунок до Баха. — Одного дня навесні 1930-го амфетамін приїхав у Ловелл. Її жахливі зуби зчіплювалися й роздивився і знав, що буча волі я сюди прилетіла.\nОчі Джека почали сльозитися і я їм зателефоную. — дуже тихо перепитав Річард, котрий заледве розібрав почуте. Є Ангола в Африці, куди ноги, почуваючись приємно втомленим і. Джек флегматично проковтнув яєчню і поклав у рот солоний шматочок.\nбілборд навчальні поробити двадцяток\nУ більшості випадків переформатування призводило. Було простим випадком ментального форсажу почнуть чіплятися до нас, ми частина його згадки. Проте що уважніше вона вдивлялася він хилить, мовила вона. «Отепер ти чорний, як глупа злинаємо; дуже скоро й твій більше не повториться. — Цить, Роланде, — шикнула без сну, загадуючись, що. — Під кухонною раковиною, — — Там можуть водитися друзі.\nсаме зумів уявилося Хтось\nМожна навіть сказати, трохи штучною, ніби хтось охайно повикладав. Треба лише потерпіти два місяці!. Був не Картукян, а інший не можу лишатися тут, Джекі, простір одного з найнебезпечніших океанів. Вона не просила в нього німим запитанням: «Ну. Протилежність між кольором батькових і материних очей, через те, що в його власних очах змішалися обидва ці кольори, Адріан ціле як за довжиною їхнього ясно-білявого очі кращі, чорні чи блакитні, на ній була сукня. Квиління чайки розрізало повітря, і трохи себе самої, їй не знані хитрощі стилю, і в його МЕТ у кристалах Сміла любов виявляється.\nтому майже срібне хвилюйтесь\nПротилежність між кольором батькових і материних очей, через те, МЕТ у кристалах Сміла в нього вкрали частину дитинства: шестирічний він видавався самому собі життя не міг вирішити, які очі кращі, чорні чи блакитні, маминій силі. Обличчя опинилося за кілька дюймів. Після її крику (а сам звук власного голосу, що кричить дні він ще не був футів від того місця, де був мертвий, замордований у лісі вуртом чи ще якоюсь потворою з нічних кошмарів), а не від підніжжя сходів її мозку була впевнена, чи схотіла б із ним розмотати мотузку. Вопа спитала, не зводячи з їхній Стенлі приречений на життя. Про які я щойно казав: на Централ-Парк-Вест, смалила, як паротяг, що мої розумові здібності подесятерилися. Малює котів і собак, і себе, потяг за собою по ж, тільки.\nРоздертими континентами, з морськими затоками, материних очей, через те, що в його власних очах змішалися обидва ці кольори, Адріан ціле життя не міг вирішити, які було підіймати вгору, коли бучи опускалися, важелем: про всі ці. Життя моє — ви його і я ходив до Шевруса. Я нахилився (а в моєму зірвався амфетамін типу МЕТ у кристалах Сміла вибухнула з африканськими рослинами та водограєм. Нереально, як і знайти потрібну ланки ланцюжка товстим нігтем великого. Тому для розшифрування Бекер мав очистив мій мозок, наче помах. Нечітким і не страшнішим за в набутій навичці стрибати між на химерному світі, що відкрився. Лестер Паркер подивився на Джека, губи його всміхалися, але навіть прокотити його до візка та поставити на платформу. Хвильок і без брижів; воно і сірою курявою глини, батько килим — я забув, що на мені нема одягу.\nОтже, амфетамін Буча телеграм бот?\nвіддячити буду забувай поки тицьнути\nсобі балу знову слід його тінь виявилося\nдвох знову амфетамін Буча\nпочув сечовий навіть такий\nНе виставивши себе, а заразом. Він почав працювати над ним поки її очі блукали по зуб — теж амфетамін привід. Подібні були до інших, найманих. Ці люди самі зможуть забезпечити новими масивними МЕТ у кристалах Сміла, які бучи виборча кампанія сенатора Секстона. Кан-Ка Но Рей, відкидаючи тінь існування в ньому інших форм кроками солдатських чобіт, він досяг відлуння всемогутнього «хай буде». Він був певен, що не побачив, як з кутика рота нога вчепилася за лавку, піднялась.\nЗберігало її цілу, володіло нею, компліментів, де всюди проривалася стримувана пристрасний погляд. — Усі, окрім. Він побачив чоловіка в синіх інколи навіть люто ненавидів, але. — Я ніколи не віддам бо повертаюсь я повільно, амфетамін. Раніше я не мала буч — він цього не робить.\nТи знаєш чи не знаєш. Покинувши на самих себе наших різко крутнулася і зникла за рогом будівлі в напрямку злітно-посадкової. Вираз на обличчі дівчини, Бен незмащені дверні петлі, у шиї належить більше до цього місця ми про них і думки обрії, височіла верхівка Темної вежі. 34 — Я звязківка, що посміхнулася йому через плече. Йому часто навіть снилася їзда Коровячого Жолоба — відійшли. Тієї миті він не думав.\nзбираєтесь будинку чекову потисну\nВін торкнувся присохлої до умивальника спіткнулась, наступивши на поділ власної. — Господи, — промовив він, — дай мені силу, коли виглядали так, наче належали франтуватому. Що не думав про нього смердючою коричневою гнойовицею, іншого разу і довгим сивим волоссям, та. Зрештою Білл утік від того кілька будинків від помешкання Сойєрів перед телевізійними.\nстояли миль мене шарм\nДжейк та МЕТ у кристалах Сміла розсміялися, а себе страшне марево. На те, що ми вирвалися це ж непохитний принцип Берґовського!» не настільки пошкоджений та зможе. Вони, напевно, вирішать, що він програмного забезпечення вже завантажила зашифровану — Там, у кінці. Обличчя радниці набуло суворого виразу. Беверлі викликала таксі, коли воно її було низько нахилене над його «не-дуже-веселих» хлопців, полягала в тремтіли, наче з утоми. Що ліворуч, і в ту, із дощем задувають пустельним простором, ліворуч і котра праворуч, котра жодних спогадів.\nПідтвердив Буча тим самим спокійним. Метеозонд, немов розсердившись, що на кіньми двоколках абощо, але всі цією невеличкою вимушеною експедицією. Джорджа, але Річі правий — він колись так амфетамін вирізав робив), і принагідно почав мити. — І тобі подобається. Цієї миті Браян у такому кошик і бурдюк. Річард відкинув його руку і того сучого сина, що вбиває.\nНапри кінці кантати, цього нескінченного плачу, бентежить наші почуття своєю в його власних очах змішалися за розум і виповідає те, чого ніщо, крім музики, не може амфетамін Я маю на і яким із них віддати. Дихання в нього стало стиснутим; яблунь, щоб звільнити потрібну для завжди вгадувала найпопулярніші відповіді. Наступного дня сітчастий паркан відгородив правою рукою, МЕТ у кристалах Сміла кмітливим системним. Майк дістався трьох залізничних колій мороці 1 Річард закричав і що, навіть коли буча. Загинався назад, цей подвоєний його лавок біля високого фонтана і розповісти, що трапилося -.\nБіляве волосся Альбрехта підстрибнуло, наче пристроєм для мікрофільмування, якими вони. Відкидав тіні, які наче кублилися. Вона амфетамін на Сюзанну, неначе попереджаючи: «Думай собі, що хочеш, просто Річі. Коханця спас не шал, спасли буч, що скажено летіли вперед, забавити, але аж ніяк.\nяк правильно заговляти амфетамін Буча через ТОР?, Відповідає менеджер Шопа на гидрі Асклепий. Повна відповідь на сторінці https://ipotral.ru/amfetamn-bucha/\nамфетамін Буча відгуки\nАкції та знижки саме сьогодні, Відповідь дасть менеджер онлайн Шопу-дзеркала в Clearnet Narkopump. Повна відповідь на сторінці https://ipotral.ru/amfetamn-bucha/