Thursday, 9 September 2010 г.\nTags: Загребельний Гнат\nАвтор: Гнат Загребельний.\nКоли саме почалося усе це божевілля з руйнуванням світу, довгоочікуваним Апокаліпсисом та планетарним хаосом я не пам’ятаю. Маю на увазі число там чи місяць, ну, рік ще можу сказати, але навіщо перевантажуватись цифрами? З глибин мозкових звивин спливає лише день - Субота. Так-так, саме Субота, а не субота. Бо то була велика Субота. Ні, отак – Велика Субота. Згадується, що прокинувшись зранку-раненько, десь о дванадцятій, ще лише сходило блакитне сонце, а попереднє жовте лишень зайшло за обрій, почухавши добренько потилицю, напузіхавшись, напатякавшись до болю у язиці з побутовим роботом, пошвендявши з півгодини по своєму боксо-місцю, вирішив, нарешті, гайнути провітритись. Саме по суботах у нашому кварталі викидали свіже повітря. Та яке воно свіже, люди добрі, земляни? Де ви бачили у наш час щось натуральне. Але ж мусимо вірити тому, що кажуть щоденно у рекламних мозкових вливаннях. Свіже – окей, окей свіже, бо ще штраф вгамселять за недовіру до віртуального слова. Проти системи не попреш. Це колись (дід розповідав) рекламу втюхували за допомогою електронних носіїв…Можна було керувати процесом. Не захотів – відімкнувся, або викинув к бісам собачим приймач. Свобода була, їй-Всесвіт! Аж завидки беруть… Але я не про те.\nБула субота. О першій годині дня я вичвалав таки на другий рівень атмосферних теренкурів. Взув спідоботи, аби не перейматись переключенням швидкостей. Останній писк фешн-технологій! Шкода, що вже за тиждень ця модель вже нікого не дивуватиме, кожна п’явка з нижніх рівнів зможе собі дозволити. Трохи похизуюсь, поки їх одиниці…\nТак от пішов побродити. На центральному теренкурі було до біса як натуралів так і генномодифікованих індивідуумів. До речі, я мутив останнім часом лише з такими кобітами. А що робити, коли від тебе пішла натуралка? А ці нічогенькі такі, без особливих претензій. Даю безкоштовну пораду, коли вибираєте собі модифікантку в першу чергу звертайте увагу на інструкцію. Там має бути відсоткове співвідношення. Краще, коли від натуральних організмів найменший відсоток. Ну, навіщо вам себе мучити? От, мій товариш виписав собі генномодку, але не вказав точних співвідношень. А потрібно було б. То йому прийшла якась застаріла модель – майже натуральна жінка, лише сексуально-імпульсивні функції вживлені. От він набавився із нею, не приведи Всесвіт. Ні, каже, що бавився нічогенько так, але й істерики вона йому закочувала, я такі бачив лише у старезних галлограмофільмах. Я вже не був таким придурком, як товариш. Роздивився добряче, за що викладаю свої кревно зароблені. Нам у офісі задарма грошей не дають. Лише за геніальні імпульси. А за день буває по сім-вісім спалахів у гіпофізі, а центральний комп кваліфікує їх лише, як талановиті. Сиди тоді аж до другого сходу, напружуй мозок. Іноді зовсім пусто. Це зазвичай, коли з генномодкою набісишся, уся енергія на неї, заразу, піде, тоді баняк зовсім не фуричить.\nБагато моїх друзів утворили альянси з натуралками, напрограмували малих, але то не для мене…Принаймні поки що. Мені більше до вподоби скидати баласт раз на тиждень. Он, Триста Сорок Сьомий Дріб Шістнадцять Де, виписав собі на три сезони пасію, а я якось не наважуюсь. Щоразу свіжу хочеться. Вони ж тепер щотижня з новими прибамбасами. Наука на місці не стоїть – усе для людей, усе для задоволення. Навіть не знаю, як там унизу живуть без достатньої кількості принад. Купить якийсь чимілик собі летоліт з термотурбулятором і задоволений, аж тріпається. Так вони ж там руками працюють, а ми тут – головами. Та я не про те…Я про суботу.\nТак от, виходжу я, значить, у суботу, саме як свіжак подавати почали, вишу, насолоджуюсь, тіло маніжиться у фільтрованому ультрафіолеті, на роботу не йти, коханка замовлена на вечір, не життя – рай. І навіщо я у таку хвилину повного кайфу підключив ліву півкулю до інформаційки? Якось воно спонтанно вийшло, аж сіпонувся, як почало вливати потоком. «Найкраще для задоволення!» - нав’язливо верещав роболузер мені у вусі. «Кохана буде задоволена» - продовжував.\n«Блін! Яке століття надворі, а вони усе за своє. На почуттях людей заробляють. Довбані сексодилери» - думаю. Після цих думок, кинутих у простір, я отримав від власного меморізу історичну довідку. Зауважте, я її не замовляв, щось таки цієї суботи пішло геть по хибному графіку…\n«На початку минулого тисячоліття, - гугносить меморіз. - Пуританами, що прийшли до влади внаслідок путчу, були прийняті превентивні заходи по знищенню будь-яких згадок про так звані сексуальні забавки. За кілька століть їхнього правління почало вимирати людство. І мерли в основному позбавлені пестощів жінки. Отоді й вийшли із політичного затінку горді Анти-апокаліпсистики зі своїми гаслами: «Кожному землянину по землянці» та «Кожній землянці по фалосу». Але гасла так і зависли у просторі, не матеріалізувавшись. Бо після останнього перепису населення виявилось, що така формула не подіє, бо на кожну землянку виходило по десять чоловіків. Але механізм було запущено, синицю випустили з кулака…Чоловіки, як скажені почали накидатись з усіх закутків на переляканих жінок. У ті часи влади змінювались кардинально й приходили до керівництва на довго. Нова влада змінила пів тисячолітню стару, показово поперерізавши попередникам горлянки лазерними гільйотинами на Всеземному Віче, що транслювалось усіма-усюдами й супроводжувалось гучними підбадьорюваннями зголоднівшої по сексу земної громади. Так от у перші роки сексуальних реформ, направлених на відродження життя на Землі, різко підвищилась наукова думка а разом із нею показники злочинів, вчинених у стані афекту на сексуальному підгрунтті. Планетарні можновладці довгенько чухали потилиці (читай дупи), міркуючи як досягти ідеального світу. Тоді котромусь з керівників потрапили на стіл одночасно дві діаграми – одна про науково-технічні підйоми, а друга – про страшні сексуальні злочини. Той, ім’я котрого на жаль потонуло у вихорі буремних подій, приклав одну діаграму до іншої й вирішив натравити наукову думку на злочинність, як собаку на зайця, чи припустімо, кота. Глобальна машина закрутилась і через двадцять років, саме коли на Землі почалось бозна-що у плані розпусти, випустила у вільний продаж генномоди. Спочатку це були лише жіночі екземпляри, а коли на планеті потроху влігся дефіцит жінок та підняв голову феміністський рух, почали вдосконалювати моделі й випускати чоловічі лінії. З кожним роком на ринок викидались усе нові й нові модифікації, удосконалені до божевілля. Усі стали задоволені, рівень злочинності скотився до нуля. Люди сфокусувались лише на науці, вдосконалюючи життя…». Меморіз міг продовжувати й продовжувати, але я його відключив силою своєї волі.\nТак от, у суботу, я вискочив повисіти на свіжому повітрі, хоча яке воно свіже, а про це я вже казав…А про що ще не казав? Ага! Про рекламу.\nНайкращі витвори…Кохана буде задоволена. «Пропонують купувати своїм дружинам модифікованих кавалерів». – подумав я. Бо ж багато хто з моїх колег, затримуючись на роботі, хотів аби дружина, що чекає його вдома не сумувала (це формальна версія) а насправді, щоб вона не чіплялась до науковця, коли він телепортується зморений у своє родинне боксо-місце.\nМої думки перервало продовження реклами: «І це не укомплектований генномод, який коштуватиме вам, як новенький мод-партнер для гри у гольф, а лише маленька його частина» - після цих слів рекламний голос багатозначно замовк, поступаючись місцем цифровому музичному зумеру. Ненавиджу це очікування, хто зна, що вони там скажуть, може фігня якась, як завжди. О, останній акорд. «Частина, яка коштує, як гігабайт віртуального нікотину». Я не палю, тому мені це ні про що не казало. Скільки там коштує гіг тютюнової залежності, але що менше ніж техніка – точно. «Частина, яка коштує рівно стільки, як одне харчове наповнення» О, це вже щось. Харчове наповнення – то мізер. Хоча, хто як наповнюється. До того ж ранкове відрізняється від вечірнього та ще й святкового, а на вильоті – це взагалі не так вже й дешево. «Частина, за яку середньостатистичний науковець заплатить лише однією талановитою думкою». Це вже щось, думаю я. Хоч у нас талановиті не приймають, можна принаймні видати одну геніальну і тоді… «Зацікавлені – надсилайте бажання!»\nЯ якось несвідомо жбурнув бажання у ефір. Навіть не подумавши на якого біса ця розрекламована новинка мені потрібна. У мене ж є свої частини. Дві півкулі, гіпофіз, руки, ноги, голова. До того ж жінки натуральної немає. Вже півроку, як немає…Тож навіщо воно моїй орендованій на вечір генномодці – загадка. Але тим не менш – замовлення було уже прийняте і товар чекав на мене в боксі. Недовго поснувавши надворі, подався підкріпитись, по-суботам в забігайлівці «Шмара», між моїм та третім рівнем наповнювали чудовим Е 331-м, Е-270-м з органічними домішками та високотехнологічними соєзамінниками. Смакота! Хоч і кажуть, що це швидка їжа і те де, але мене це не обходить, головне – не відчувати голоду.\nЩоб не розплюскуватись довго, скажу, що вдома на мене чекав невеличкий стандартний пакунок. Відкриваю, а там… Люди добрі, земляни, йоли-пали, бляха-муха і такі інші слаболайливі вислови…А там - звичайнісінький фалоімітатор. Ну, думаю, паскуди, скидають довірливим громадянам усякий нерозпроданий тисячоліттями непотріб. З’єднуюсь та нервово починаю доводити, що таких штук мені й з доплатою не потрібно. Кого у наш час надтехнологічних процесів, віртуального сексу та дистанційного запліднення може зацікавити такий, м’яко кажучи, Артефакт. Дідівські збочення якісь…Мою тираду перериває надто чемно чирикаючи електронний продавець : «Товар поверненню не підлягає». Тут я не стримався й необачно перейшов на заборонене матючиння, забувшись відключитись від простору, за що мені у другу секунду цього паскудства прийшло повідомлення, що мене позбавлено десяти відсотків статків за просторове хуліганство. Я таки долаявся, все одно гроші злизали, то чого б не розслабитись. Воно так допомагає. Іноді до чухачки в руках хочеться відгамселити кого-небудь, ну хоча б генномодку. Кажуть, що скоро на ринок викинуть такі моделі, що будуть з посмішкою переносити побої. Скоріше б. Бо для жінок уже випустили модифікантів, які ні фіга не реагують на хвильові потоки шлакової інформації. То їм, жінкам, легше - якщо чоловік не бажає її проімпульсувати, дружина має можливість наговорити сім відер сміття, але не благовірному, а генномоду. А любий чоловік спокійнісінько хропе у підвішеному стані. А ми? Як немає виходу феромонному імпульсу, мусимо сидіти й скреготіти зубами? Ні, щоб врізати по пиці за відмову. Але то таке – думки, до того ж уголос, щоб ніхто не почув.\nТак, думаю, що його з цією штукою робити. Аби відволіктись від лайки та заспокоїти нейрони, ввімкнув я оптичний модулятор, аби з тієї пасії подивитись, що там у світі робиться. Усе тихо-мирно, ну, як завжди. Там вивели новий вид тварин, там створили широкоплинну ріку, тут повернули море, аби хвилі кидало не на берег, а навпаки. Коротше – будні. Сиджу, вслухаюсь-вдивляюсь. Вже й засинати почав…В сомнамбулічному стані якось автоматично взяв у руку фалоімітатор, він такий м’якенький, ніжний. Я аж посміхнувся. «Що за фігня?» - скрикнув гнівно, бо відчув, що він мене збуджує. Нє, ну це вже зовсім тойво…Зі всієї сили кидаю імітатор у сміттєпереробник…Чую, як його там баламбає. Тут, як грім на голову! Сповіщають зі всіх стін, що почались катастрофічні зсуви на Західному Узбережжі. Я рота відкрив, а моя віртуальна інтуїція, зараза, каже мені улесливим голосом: «Це фалос гумовий таке наробив». Я, як той довбень, стрибаю до сміттєпереробника, втручаюсь у роботу пристрою, заробляю ще віртуальний штраф (бляха-муха, що за день, усю зарплатню профукаю), виймаю злегка пошматований виріб. Він уже не гладенький, а трохи кострубатий, але впізнаваний. Стоїть на столі посеред боксу. Дивлюсь на нього, не спускаючи очей, а сам прислухаюсь до інформскидів. Кажуть: «Так і так, шановне людство, якась помилка вийшла. Ніби й ніякого зсуву немає. Чекайте, - кажуть, - на наступні випуски».\nЯ задля перевірки, просто, задля того, аби втерти носа тому противному інтуїтивному его, кладу «іграшку» на дошку для розрізання м’яса й заношу над нею ножаку, такого нічогенького собі тесака. Ну, думаю, зараз зроблю тобі всесвітнє обрізання. А рука дрижить. І чого, питається вона труситься? Якимсь пробрало мене холодом, аж до хвоста. Ой, не подумайте, що у мене хвіст…До енергетичного хвоста, маю на увазі. Тримаю кінцівку над рожевим шматком пресованого латексу, а тесак от-от випаде з долоні. З останніх сил зціплюю зуби, аби втримати залізну зброю, але вона летить з рук. Та прямісінько на фалоімітатор. Я аж очі заплющив, бо як летів тесак, то інформаційка знову ввімкнулась і з довгим напруженим словом «Увага!» завмерла, ніби разом зі мною очікуючи, як приземлиться ніж. Слава Всесвіту, що впав не лезом вниз, лише з тупим звуком гепнувся об гуму, аж підскочив на ній. «Усе обійшлося!» - резюмувало новинне мовлення. «Учені не можуть дати раду дивним поштовхам земної кори, що трохи нагадують прадавні землетруси. - сповіщалось. - Прилади фіксують збудження земної кори і миттєве її охолодження й набуття природного стану».\nНаступну годину я мав чим бавитись. Прикладав до флоімітатора пальці, акуратно штрикав його вилкою, підкидав під стелю. Й щоразу на такі дії реагувало новинне бюро, патякаючи про початок якихось катаклізмів та миттєве припинення їх з невідомих причин. Уявіть собі, я – Надлюдина! Я можу керувати Процесами. У моїх руках зосереджено долю людства. На думку приходили божевільні ідеї, які й лишалися лише фантомами – бо ж будь-яка з них могла обернутись крахом планетарного масштабу. Ух!!!\nНагравшись, натішившись власною силою, я вирішив повернути артефакт до крамниці. Надто велика відповідальність, погодьтесь. Зараз, як приймуть назад, попрошу, аби нікому не продавали. Є така послуга. Буде мене мій товар чекати у Коморі, хоч скільки. Згідно статті 234567890 Закону «Про внутрішньо просторові продажі» за другою вимогою клієнта про повернення товару не мають права відмовити. «Заберіть!» - зухвало повідомив і тієї ж миті отримав невтішну відповідь: «У зв’язку з форс-мажорними обставинами Комора заблокована». Це якесь позаминуле тисячоліття – порушувати закони. «А що я мушу з ним робити, з цим товаром?» – питаю, пускаючи сльозу. «А що ми будемо з ним робити?» - там переходять на істерику. Видно перелякались катаклізмів. А може вже почали евакуацію? Мені так закортіло сказати їм : «Запхайте його собі у дупу» і я це зробив, позбувшись ще десяти відсотків накопиченої грошви.\nАби зберегти спокій на Планеті, я запхав надзвичайний фалоімітатор до каструлі та заховав у сейф. Відтепер я відчував себе відповідальним за життя цілої планети. Ого-го!!!\nНе встигши насолодитись відчуттям, що я – супер людина мусив переключитись на інші справи, бо до мене завітала запрошена генномодка Га Двісті. Чарівна. Вишукую до чого придертись. Ідеальна модель. Трохи холодна. Треба перед нею похизуватись. Чим?\n- Я - старший науковий співробітник. – кажу фальцетом.\n- На планеті двісті мільйонів старших наукових співробітників. – видає вона мені і оком не змигне.\nОн воно що, не віриш мені, що я надлюдина (і чого це я завівся). То ж дивись! Я роблю крок до сейфу, щоб витаскати звідти каструлю.\n«Га, - починаю спітнівши, - так сталося, що я можу керувати життям планети» - отак зразу й випалив. Дурний чи ні побачимо згодом. А вона як кинеться до мене (віртуально, звичайно) і я вже відчуваю, що пішли до мене її імпульсо-викиди. Те, що сталось між нами у ту хвилину перевернуло мене з ніг на голову. Ото, вишу я догори ногами, вона замовила собі гіг тютюну і також висить, але нормально. «То, - питає так іронічно, - над ким ти там можеш владарювати?» Я, аби не бути голослівним, ліниво виходжу з нірвани й знімаю кришку з каструлі – витягаю й показую їй Артефакт. Вона довго дивиться на мене, бо не може зрозуміти, хоч як я їй не телепортую у дурну модифіковану довбешку свою інформацію інтелектуальними поштовхами та спалахами. Нарешті вона зривається з місця, легенько бере рожевий гумовий «кийок», так аби не завдати клопоту Планеті та бігцем трусить у сусідню кімнату, на ходу кидаючи: «Так би й сказав». Я продовжую відтягатись, насолоджуючись спогадами про те, що між нами було. Га Двісті весь час щось бубонить з-за стіни. «Дурненька!» - думаю я …\nЩо було після цих моїх слів, я не можу второпати. Раптом усе закрутилось-задвигтіло, мене носило кімнатою, бо боксоплатформа колихалась, як стеблина, інформаційними каналами почало зашкалювало. Вони верещали-передавали, що усе йде шкереберть, щоб люди зберігали спокій та не впадали у паніку, бо нашій цивілізації скоріш за все прийшов капець, більш розкуті у плані свободи слова новинники вживали навіть заборонені епітети. Я, як і мало бути, за допомогою гравітаційного потоку пристебнувся белтами, гукнув Га Двісті, аби вона також зробила те ж саме. Га Двісті внесло до кімнати з моїм небезпечним фалоімітатором у руках, волосся її було розкуйовджене, сорочка розстебнута, на ній не було штанів. Я аж злякався. Я й себе лише двічі бачив без штанів, а тут таке…\n«Я трохи поексперементувала!» - божевільно грудним голосом волала Га Двісті, яку било головою об стіни. Очі її світились панічним вогнем, але вираз обличчя говорив про те, що їй до біса байдуже, що моєю квартирою, як і всенькою Землею баламбає, як центрифугою. «Віддай!» - гукнув я, простягаючи руку до Га Двісті. «Та пішов ти… - рвучко гаркнула генномодка. – Ваші мозкові еротоімпульси ніщо в порівнянні з цим». Га Двісті підняла високо над головою «жезл» та з диким вереском почала трусити ним у повітрі. Я вже не бачив, що там робиться, бо був запаяний у капсулу, яка винесла мене у відкритий Космос, як і решту землян, які встигли евакуюватись.\nНавіть не знаю чи до падіння світу призвів той клятий Артефакт у вигляді допотопного фалоімітатора, чи то просто збіг обставин. Уже вісім років згідно з показниками капсульного компа я бездумно борозню космічні простори. До мене доходять новини від інших капсульників, що на землі усі набутки цивілізації к бісу розвалились. Щоправда, життя не вимерло остаточно, але воно зараз не таке кльове, як раніше. Може я наважусь колись приземлитись. Як ви думаєте, варто?\nWork on MaxSite CMS | Generation time: 0.1391 | SQL: 8 | Memory usage: 4.53MB | Login


Цей міст проліг над тихою Ельбою, - там він навчався в Дрезденському політесі. Міст цей пройшов над темними водами Неви, де Євген Патон, в стінах Петербурзького інституту інженерів шляхів сполучення, завершив свою освіту. Цей могутній міст своїм іншим кінцем уперся в правий берег широкого Дніпра, там, де він помер 12 серпня 1953 року, не доживши всього три місяці до пуску свого головного, геніального споруди - мости його імені - Патона.\nНад повінню революції та громадянської війни\n1916 рік. Тиха заводь професорської квартири молодят Патонів (його дружина - 31-річна вчителька Наталія Будді) в тихому, в садах, Києві. Десь йде війна. Люди руйнують. А Патон будує. За його плечима вже мости через Куру в Тбілісі, Рось у Корсуні, Тясмин у Звенигороді. І він по праву визнається кращим мостобудівником Російської імперії. У нього незабаром з'являються двоє синів.\nІ тут починається паводок лихоліття. Але міст житті Патона міцний і незламний у своїх основах. У голодний час народної смути, коли в Києві шістнадцять разів змінювалися різномасті влади, Євген Патон викладав, писав наукові праці. Хоча годувалася сім'я, в основному, з городу біля будинку.\nНарешті, настає мирний час. Білополяки пішли, підірвавши Миколаївський міст. Патон починає трудитися при більшовиках. Він будує новий міст на місці знищеного. Людина вкрай аполітичний, інженер до мозку кісток, він навіть не читає газет. Він весь у своїх проектах. Він будує міст над непередбачуваною річкою життя. Тільки мости, тільки розробка електродугового зварювання, тільки революція в техніці. Нехай на дворі 30-ті роки і по ночах місто завмирає, чекаючи стуку в двері. Тільки пурхають по безлюдних вулицях тіні нічних «воронків». Патон спить сном праведника, і йому сняться ажурні фантастичні конструкції.\nЛьодоходи та льодоставу Великої Вітчизняної\nЗа три місяці до війни Патон за винахід і впровадження дугового зварювання під флюсом отримав Сталінську премію. Швидкість зварювання збільшувалася в 7 разів, разом з великим поліпшенням якості. Передчуваючи осінній людства танкових армій Гудеріана на Київ, Патон ініціює евакуацію, створеного ним Інституту електрозварювання, в Нижній Тагіл. Таким чином, життєвий міст Патона проліг і над великим Європейсько-Азіатським вододілом. Тут, у відрогів Південного Уралу, кувалася перемога Радянської Армії. Але, додамо ми, вона не тільки кувалася, але і зварювалася надміцної зварюванням Патона.\nПатон і його маленький науковий колектив (багато хто пішов на фронт) вперше в світі стали зварювати найбільш вразливі місця танків - там, де з'єднуються листи броні. Була розроблена автоматична зварка на порядок збільшує міцність швів.\nУ вересні 1941-го евакуйовані кияни були вражені здачею Києва. Вони трудилися, 8 старших наукових співробітників і стільки ж молодших, півдоби, а в цехах працювали 14-16 річні підлітки. «Все для фронту! Все для Перемоги! ».\n«Переправа, переправа - берег лівий, берег правий»\nНезабаром після Нового 1942-го року на блискучий хрусткій сніжок під Нижнім Тагілом викотив красень-танк, повністю спрацьована за методом зварювання Патона. На жаль, він був приречений, його розстрілювали, відчуваючи, мало не в упор, бронебійними снарядами. Він загинув гідно, перевершивши на порядок живучість своїх клепаних побратимів. Лопалася броня, але шви витримували! Відтепер сталеві німецькі монстри на заклепках були приречені. Електрична дуга патоновой зварювання створила тріумфальну Курську дугу.\nНімці руйнували. Патон поки не будував. Він творив зброя відплати. Нестримно рвалися в бій сталеві клинки танкових бригад, зі свистом йшли міни «катюш», падали невблаганні авіабомби. Все це вийшло з-під зварювальних установок великого російського інженера. Тільки на одному з танкових заводів було вироблено 2400 км зварних швів. І, в місті, в якому був створений перший російський паровоз, варто нині пам'ятник тридцятитисячний радянському танку - стільки їх було зроблено тут, в Нижньому Тагілі, одягнених з ниточки і з голочки «танкошвейним майстром» Патоном.\nОстанній міст, він важкий самий\nСтародавні греки говорили про вершині життя людини. У кожного вона в свій термін. У Євгена Патона вершина житті настала в останні його роки. А адже йому пішов уже дев'ятий десяток! Але він днював і ночував у свого леліяною дітища - унікального мосту, першого в Європі, повністю на зварюванні. Його довжина 1543 метри, а це буде достовірніше Хрещатика.\nЙого ширина 21 метр. Вага його сталевих конструкцій - 10 тисяч тонн! Цей міст імені свого творця і понині витримує натовпу машин на своїй натрудженою за 55 років спині, без єдиного капремонту!\nТворець не дожив всього саму малість - три місяці, всього одну осінь, до завершення свого творіння.\nВеликий міст - життя Майстра. Він починався навесні на Лазурному березі Ніцци, і він натруджені приліг в кінці, на вильоті літа - на світлому березі Дніпра.\nХто пояснив, чому сонце жовте, а небо синє?


Де купимо антрацит? - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nОлег ГРОМОВ 10 вересня 2015\nДе купимо антрацит?\nОсновним джерелом постачання такого вугілля є шахти в окупованому Донбасі\nУ надскладних умовах, коли Україна не контролює частину Донбасу, де видобувають усе вугілля антрацитної, а також частину газової марок, керівники уряду та Міністерства енергетики та вугільної промисловості шукають нові ринки пропозицій. Якою буде географія поставок цього вуглеводню, без котрого не можлива робота наших ТЕС та ТЕЦ?\nПоловина теплоцентралей та теплостанцій нашої країни працюють на газових марках вугілля, решта — на антрацитних. На зимовий період нам потрібно мати 3 мільйони тонн вугілля, з яких половина повинна припадати саме на антрацитові марки.\nНаприкінці серпня міністр енергетики та вугільної промисловості Володимир Демчишин заявив, що Україна у вересні-жовтні планує пришвидшити накопичення запасів вугілля на складах теплових електростанцій за рахунок збільшення його постачання з Росії, далекого закордоння та зони АТО. Тож ідеться про будь-які шляхи ввезення чорного золота, щоб це було економічно вигідно для нашої держави та підприємств, які виробляють тепло.\nПевну частину постачання вугілля здійснює державна компанія «Центренерго». Саме вона завозитиме у вересні-жовтні цей товар із Росії та далекого закордоння. Міністр навіть назвав регіон імпорту — Кузбас. Проте на запит «УК» до компанії «Центренерго» надати інформацію щодо географії постачань цього вуглеводню за укладеними договорами міжнародного конкурсного запрошення, там зазначили, що всі подробиці буде оприлюднено на спеціальному сайті з державних закупівель.\n«На сьогодні робота щодо укладання договорів триває і публікація умов (станом на 31 серпня ц.р. — Ред.) постачання вугілля є передчасною», — сказано у відповіді «Центренерго».\nЩоб була ритмічність\nЯк зазначив «УК» енергетичний експерт Валентин Землянський, значну частину антрацитового вугілля постачатимуть з окупованої території Донбасу, однак уряд тут повинен вирішити болюче питання: щоб у моменти перетину лінії розмежування поїзди з цим товаром не обстрілювали. «Можливі закупівлі великих партій вугілля в Росії. Можна також закуповувати його у ПАР», — додає він.\nХоч його вартість є надто високою: тонна з доставкою на ТЕС чи ТЕЦ коштує 77 доларів. А це значно дорожче, ніж антрацити з тимчасово не контрольованих українською владою територій. То може, слід особливу увагу приділити саме умовам постачання антрациту з цих регіонів?\nПрес-служба енергетичної компанії ДТЕК зазначила, що сукупно на складах підприємств у цій зоні станом на 30 серпня залишаються заблокованими 2 мільйони тонн антрациту. «Неможливість ритмічного вивезення цього товару та проблеми, пов’язані із постачанням комплектуючих та запчастин для шахт, — головні причини, що стримують роботу копалень. Із точки зору законності процедури вивезення вугілля із зони АТО обмежень немає: для всіх підприємств на території України воно регулюється стандартними документами (статутом залізниці, правилами перевезення вантажів, а також договірними відносинами між підприємствами ДТЕК та Донецькою залізницею)», — йдеться у відповіді прес-служби енергокомпанії. ДТЕК посилається й на інші документи, приміром, на наказ АТЦ №415 від 12. 06. 2015 р. «Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей».\nПроблему накопичення вугілля на наших ТЕС та ТЕЦ найлегше розв’язати постачанням антрацитового вугілля з окупованої території. Там існують чотири залізничні переходи, де проходять вантажі всіх відправників.\nЩодо газового вугілля, то його видобувають вдосталь — понад 50% цієї марки дають копальні Західного Донбасу, а саме «Павлодарвугілля». Чималу частину цього виду вуглеводнів видобувають на заході України.\nОднак ТЕС, які працюють на газовому вугіллі, мають подвійне, а то й потрійне навантаження, оскільки вони взяли на себе потужність 50% станцій, які працювали на антрациті, а нині цього робити не можуть. Чимало шахт, розташованих на мирній частині України, вже давно вичерпали свій технологічний і технічний ресурс (див. довідку). Тож у найближчому майбутньому постане (якщо ще не стоїть) гостре питання переоснащення і цих копалень. Скажімо так: це стратегічна проблема.\nА щодо проблеми, пов’язаної з постачанням антрацитових марок, то це на сьогодні, безумовно, тактичне питання державної ваги і його треба вирішити якомога швидше. І часу в українських можновладців залишилось обмаль, адже із середини жовтня у країні стартуватиме опалювальний сезон.\nОбсяги видобутку вугілля на контрольованій українською владою території у першому півріччі 2015 року — 17,5 мільйона тонн, що на 52,2% менше, ніж показник за аналогічний період 2014-го. Усе це вугілля газової марки.\nЗа інформацією Міненерговугілля, на сьогодні на території, підконтрольній українській владі, розташовано 35 шахт, підпорядкованих міністерству. З них 17% працюють з дореволюційних часів 1917 року, 15% введено в експлуатацію в 1930—1940-ві роки, 51% копалень почав працювати в 1950—1970-ті роки і тільки 18% введено в роботу після 1980-х років.


Беате Ротермунд-Узе - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Військові\nМісце народження: Кранц, Східна Пруссія, Швейцарія\nДата смерті: 16.07.2001 року\nОригінальне ім’я: Беате Ротермунд-Кестлин\nOriginal name: Beate Uhse-Kostlin\nУ Берліні є незвичайний музей еротики, господинею якого є якась Беата Узе. І ось тільки що в перекладі на багато європейських мов з’явилася книга мемуарів самої господині, під назвою «З насолодою на ринку», причому, книга ця стала самою читаною в Європі за останні кілька років.\nРічний оборот фірми посилкової Беати Узе становить сьогодні близько 230 мільйонів марок. Їй належать сотні спеціалізованих магазинів і кінотеатрів, в які вхід «дітям до вісімнадцяти» заборонений.\nКрім того, фірма розсилає свої товари, замовлені за каталогом або Інтернету, мільйонам клієнтів в десятки країн світу. Здається неймовірним, що настільки потужну промислову імперію створила і керує нею до сих пір худенька, майже тендітна, хоча і по-спортивному підтягнута, незважаючи на свої 82 роки, жінка.\nВ кінці 40-х років їй поодинці і першою в Німеччині довелося завойовувати новий і важкий ринок насолод. Втім, сама Беата Узе зовсім не вважає цей ринок проблематичним. «Важко продавати гудзики, машини або, скажімо, кока-колу, тому що її не всі п’ють, — пише вона у своїй книзі. — Нелегко збувати кальсони або сорочки, бо їх не всі носять або носять не такі… А секс потрібен всім. І доступний усім. Це — самий ходовий товар».\nСексуальність — це дуже важлива сторона життя кожної людини. Різниця лише в ступені важливості цього фактору в тому чи іншому віці. Але, повторюю, це — невід’ємна частина людського існування.\nАле і тут треба точно знати, що продавати, кому і як. Яким повинен бути, наприклад, «товар», щоб задовольняти таємним бажанням, часом незрозумілим, чітко не оформившимся, стриманого жителя північного Гамбурга і галасливого, темпераментного, любить експерименти баварця? Іспанця і поляка? Як залучити в свій спеціалізований секс-шоп нових покупців, якщо в цьому давно вже немає привабливості забороненого плоду і багато з того, що продається в секс-шопі, стало загальнодоступним? Сьогодні голих красунь показують по телевізору мало не кожен день, еротичне жіночу білизну можна купити в звичайних супермаркетах, а презервативи люди абсолютно спокійно, без того, щоб червоніти до коренів волосся, викладають на рухому стрічку біля каси супермаркету разом з іншими товарами першої необхідності».\nТим не менш, фірма Беати Узе вже понад півстоліття залишається гарантом насолод у Німеччині. У своїй книзі вона розповідає, як їй це вдалося.\n«Я народилася в Східній Пруссії. Але моя мати з Берліна, а батько родом з Вюртемберга. Вони були зовсім несхожі на пруссаків — стриманих, суворих, по-військовому дисциплінованих, закритих, немов застебнутих на всі ґудзики. У Німеччині тоді було всього три жінки-лікаря. І моя мати була однією з них».\nЩоб поступити в університет на медичний факультет, матері Беати довелося спочатку закінчувати чоловічу гімназію — жіночої в їх місті тоді взагалі не було, (вважалося, що дівчаткам цілком достатньо і восьми класів).\nСвоєю внутрішньою свободою, своїм рішучим характером і цілеспрямованістю Беата Узе явно зобов’язана матері. Якщо та була однією з перших у Німеччині жінок-лікарів, то її дочка стала однією з перших льотчиць в країні.\n«Коли мені було десь років сім, — пише Беата, — Ліндберг перелетів через Атлантичний океан. Грандіозна подія! Справжня сенсація! Це мене так вразило, що я навіть присвятила льотчику вірш — перше своє дитячий вірш. І тоді вирішила, що сама теж стану льотчицею. Коли через пару років зважилася сказати про свою мрію домашнім, вони це серйозно не сприйняли. І найприкріше було, коли хто-то сказав: «Ну які літаки?! Ти-дівчинка!» Як я ридала!\nКинулася до батька, а той мене почав заспокоювати: так, каже, у нас поки льотчики беруть тільки чоловіків. Але якщо ти дуже хочеш цього… Я читав р\nде-те, що нещодавно в Радянському Союзі жінку вперше навіть призначили командиром ескадрильї! Так що, може бути, тобі доведеться виїхати в Росію?..»\nВ Росію німецької Гризодубової їхати не довелося. У сімнадцять років Беата почала займатися в берлінському аероклубі, у вісімнадцять вже отримала посвідчення пілота. Літала хвацько зухвало, і постійно завойовувала призові місця на різних змаганнях. Відразу після здачі іспитів в аероклубі стала працювати у фірмі, що випускає спортивні літаки. Вона відчувала і «обкатувала» їх, точніше — «облетывала» (перед передачею замовнику треба було обов’язково налітати певну кількість кілометр-годин для перевірки і підгонки всіх систем).\nНезабаром почалася війна, і завод перейшов на випуск винищувачів. Беата облетывала вже «мессершмітти» і перегоняла їх на Східний фронт. Там познайомилася з капітаном «Люфтваффе» за прізвищем Узе, за якого незабаром вийшла заміж. Через два роки він загинув у повітряному бою. У квітні 1945-го Беата опинилася в обложеному Берліні, куди вирушила, щоб врятувати свого маленького сина. Першого травня, вночі, вона посадила в маленький пропеллерный літачок сина і няньку, яка доглядала за ним, і проскочила на бриючому польоті радянські позиції.\n«Я була щаслива, що вирвалася з обложеного Берліна. Летіла в нікуди. Куди долечу — це залежало від пального. Я хотіла потрапити в південну частину Німеччини — там було спокійніше. Але пального на це навіть приблизно не вистачало, а дозаправитися було ніде. Потім згадала, що на самому півночі, десь під Фленсбургом, був якийсь маловідомий аеродром. Я навіть назви толком не знала: Люк, Лак, Лук… Але знайшла. Там і села. Прямо з маленькою дитиною потрапила в англійський табір для військовополонених (я все ж була військової льотчицею, хоча в боях і не брала участь), але дуже скоро мене відпустили».\nТак зовсім випадково Беата Узе виявилася у Фленсбурзі — невеликому «заштатному» місті на півночі Німеччини. Тут і сьогодні розташована штаб-квартира її фірми, куди вона раніше щоранку приїжджає на роботу. Починалася ця фірма з тоненької брошури під назвою «Шрифт Х» — «Текст Ікс», надрукованій на обгортковому папері.\nУ книзі спогадів Беата Узе розповідає, з якими проблемами стикалися жінки після війни. Адже тоді не вистачало не тільки хліба, але й протизаплідних засобів. Таблетки взагалі ще не були винайдені. Заборонялися аборти. І нещасні жінки, у яких часто навіть надійного даху над головою не було, не знали, як уникнути вагітності. Беата Узе згадала, як одного разу мати розповідала їй про якійсь книжці, в якій пояснювалося більш або менш точно, які дні для жінки особливо небезпечні (тобто вона легко може завагітніти), а які безпечні. Беата Узе розшукала цю книжку, зробила щось на зразок конспекту її, переказавши більш або менш популярне і склала типові таблиці, по яких жінки могли орієнтуватися.\nЦя так звана «система Кнауса» (за ім’ям німецького лікаря) була не надто надійною, але все ж краще, ніж нічого. Беата Узе отримала безліч замовлень на свою брошурку, яку передбачала надіслати за сміхотворну ціну — дві рейхсмарки. Але спочатку її треба було надрукувати. Вона сіла на велосипед, приїхала з села, де тоді жила з сином, у Фленсбург і прийшла в саму, як їй сказали, дешеву друкарню.\n«Чим будеш платити?» — запитав господар. «Як чим?» — відповіла Беате Узе і дістала пачку рейхсмарок.\nВін сказав: «Грошима?! А кому потрібні твої гроші?! За рейхсмарки ти з\nараз нічого не купиш!» Він був прав. Йшов 1946 рік.\n«Ти де живеш? — спитав мене власник друкарні. — В селі? Так ось тобі моя ціна: п’ять фунтів масла. Тобто два з половиною кілограми». Я йому кажу: «Я хоч і живу в селі, але сама біженка, у мене ні корови, ні двора. Звідки я візьму п’ять фунтів масла?!» — «Нічого не знаю. Заплатиш — надрукую». Вже як я діставала ці п’ять фунтів масла! Продала все, що тільки можна було, влізла в борги… Але приїхала до нього через три тижні з маслом, і він надрукував брошурку».\nЗа рік з невеликим Беата Узе продала 32 тисячі примірників. У Західній Німеччині пройшла грошова реформа, і люди платили за брошуру вже не дві рейхсмарки, а дві нові, справжні, повноцінні марки. Так Беата Узе заробила свої перші і досить великі на ті часи гроші. Люди, які замовляли поштою її брошури, часто питали в листах: «А як щодо сексуального просвітництва взагалі? Як вирішити ті чи інші інтимні подружні проблеми? Можна придбати також презервативи»? Незабаром Беата Узе підготувала книгу про проблеми інтимного характеру і статевих розладах (ця книга називалася «чи Все в порядку в нашому шлюбі?») і підписала свій перший контракт з «субпідрядником», який спеціально для її фірми став виготовляти презервативи.\n«Торгівля за каталогом Беати Узе «Гігієна шлюбу», — так офіційно називалася фірма в ті часи, коли про порнографію, гумових ляльок в натуральну величину і вібраторах ще й мови не було. Ті роки не випадково назвали в Німеччині «затхлими пятидесятыми»: норми панували пуританські. Хоча, як підкреслює Беата Узе… » …люди, з якими я безпосередньо мала діло, ставилися до мого бізнесу абсолютно спокійно, були дуже доброзичливі по відношенню до мене особисто. А от різні установи вели зі мною справжню війну. І навіть кримінальні справи постійно заводили. Хоча, справедливості заради, слід сказати, що їм доводилося орієнтуватися на закони, частина яких була прийнята ще за часів кайзера.\nІснував, наприклад, закон, що діяв ще з 1919 року, згідно з яким інтимні стосунки між людьми, не перебувають у шлюбі одне з одним, кваліфікувалися як «розпусні дії».\nІ ось Беату Узе звинуватили в підбурюванні до розпусних дій і в пропаганді розпусти з-за того, що вона розсилала своїм замовникам презервативи. В приміщенні фірми провели обшук, і прокуратура конфіскувала картотеку з адресами клієнтів (їх тоді було всього-на-всього 72 людини). Беата була в розпачі. Її адвокат сказав: «Нам нічого не залишається, як звернутися до цих 72 клієнтам. І якщо більше половини виявляться одруженими, то у нас вже будуть хоч якісь аргументи». Беате Узе страшенно пощастило: виявилося, що всі одружені 72 людини. Кримінальну справу закрили. Але тільки одну кримінальну справу. А всього таких справ в історії фірми було близько трьох тисяч!\nВтім, деякі тільки створювали рекламу фірмі. Варто було прокуратурі, наприклад, заборонити рекламні розсилки тієї чи іншої «аморальною» книги, надрукованої фірмою Беати Узе, як кількість замовлень на цю книгу різко зростала. Зрозуміло, рано чи пізно заборона знімали, тому що змінювались і закони, норми і ставлення людей до сексу. На початку 60-х років, наприклад, Беату Узе судили за випуск спеціальних презервативів (з так званими «вусиками»). Це, мовляв, аномалія і збочення.\nЦе звинувачення повинен був підтвердити запрошений прокуратурою експерт — якийсь професор Халлерман. Але зовсім неожиданнодля всіх раптом заявив, що Беату Узе треба не судити, а дякувати за те, що вона робить. Адже люди страждають зовсім не від того, що сексу «занадто багато», а зовсім навпаки. Беату Узе виправдали, а мова професора Халлермана на суді увійшла в історію німецької юриспруденції.\n«Однак так швидко змінювалася психологія? Немає. Я, наприклад, хотіла вступити у Фленсбурзький тенісний клуб, але це виявилося неможливо. Теніс був тоді елітарним видом спорту. До клубу входили, як мовиться, представники «обраного» суспільства. Серед них стався справжній розкол. Зрештою, більшістю лише в один голос мені відмовили. Але це був 1963 рік. Зараз ситуація, звичайно, зовсім інша. Я сама давно вже перебуваю в цьому клубі, а діти, які продовжують сімейний бізнес, — ще і в яхт-клубі. Я, звичайно, розумію, що справа тут не тільки в зміні моральних норм, які стали більш ліберальними.\nЯкщо ви є великим роботодавцем і платником податків у регіоні, багато жертвуєте на благодійні потреби і так далі, то відношення до вас завжди змінюється у кращий бік».\nДо речі кажучи, в теніс Беата Узе грає ще і сьогодні, незважаючи на вік. Кілька років тому вона пройшла курс підводного плавання і отримала атестат ныряльщицы з аквалангом. Ну, а що стосується репутації Беати Узе в суспільстві, то в 1996 році у зв’язку з півстолітнім ювілеєм її фірми у Фленсбурзі відкрили присвячену цій події меморіальну дошку. А в Берліні в тому ж році відкрився музей еротики, що носить ім’я Беати Узе.\nВ минулому році фірма Беати Узе вийшла на біржу. Акції її користуються стійким попитом, хоча злі язики і стверджують, що людям просто подобаються напівоголені красуні, зображені на цій цінної папері.\nСини Беати Узе, які зараз грають головну роль у керівництві сімейної фірми, почали набувати секс-шопи у Франції, Іспанії, інших країнах. Одного разу журналісти запитали Беату, не бентежить її те, що власні діти займаються еротичної і порнопродукцією?\n«Ви знаєте, я була проти того, щоб діти включилися в мій бізнес. І навіть не стільки з моральних міркувань. Коли ми починали, діти були ще занадто маленькими і керівні посади у фірмі зайняли люди, яких я запросила на роботу. Я побоювалася того, що ці мої менеджери не знайдуть спільної мови з хлопцями (я кажу про своїх синів, тому що моя дочка від другого шлюбу, вийшовши заміж, поїхала в Африку). Зрештою, будь прикро відчувати себе підлеглим 20-річного хлопця, який нічого толком не знає і не вміє, зате є спадкоємцем власниці фірми. Але все обійшлося.\nКрім того, на відміну від мене, мої сини отримали серйозну освіту, ставши фахівцями в маркетингу, рекламі, організації виробництва».\nУ Німеччині ходять наполегливі чутки про те, що Беата Узе особисто зазнавала багато товарів, які продаються в її магазинах. Чи це Так? Ось що вона відповіла в одному зі своїх інтерв’ю на настільки відверте запитання:\n«Нічого нескромного тут немає. Це — абсолютно природна річ. Спочатку адже я та ще мій чоловік були єдиними, хто міг все це відчувати. Це сьогодні не треба бути особливим фахівцем, щоб визначити, наприклад, якість вібратора: хороший він, в принципі, чи ні. А раніше, коли вібратори тільки-тільки з’явилися, ми навіть достеменно не знали: свою функцію, призначення вони виконують чи ні… От і доводилося відчувати на собі».\nІ насамкінець, залишається тільки додати, що перше видання книги німецькою мовою вийшло у видавництві «Хауфе».


Перед "Шахтарем" "Барселона" перемогла "Вільяреал" | Новини на Gazeta.ua\nПеред "Шахтарем" "Барселона" перемогла "Вільяреал"\nНеділя, 03 квітня 2011 23:14\n"Барселона" продовжила свою безпрограшну серію в чемпіонаті Іспанії з футболу до 28 матчів, обігравши на виїзді "Вільяреал".\nПоєдинок 30-го туру завершився перемогою чинного чемпіона країни з рахунком 1:0. Автором єдиного гола став Херард Піке на 67-й хвилині.\nТепер "Барселона", яка єдину поразку в нинішньому сезоні Примери зазнала у другому турі від "Еркулеса", має у своєму активі 81 очко, лідирує в турнірній таблиці і на 8 балів випереджає найближчого переслідувача - мадридський "Реал". У "Вільяреала" залишилося 54 бали, він займає 4-е місце.\nВільяреал - Барселона - 0:1 (0:0, 0:1)\nГол: 0:1 - Піке (67).\nВільяреал: Дієго Лопес, Мусаккьо, Марчена (Кані, 71), Гонсало, Катала, Борха Валеро, Бруно, Маріо, Касорла, Россі, Марко Рубен (Нілмар, 57).\nБарселона: Вальдес, Дані Алвес, Піке, Бускетс, Адріано, Тіаго Алькантара, Маскерано, С. Кейта (Мессі, 53), Іньєста, Вілья (Боян, 71), Афеллай (Джонатан, 84).\nПопередження: Бруно (15), Піке (40), Марчена (50), Дані Алвес (55), Вальдес (90), Бускетс (90).\n"Динамо" і "Шахтар" закріпилися у ТОП-20 найкращих клубів світу Переглядів: 1406\nМессі травмував ногу Переглядів: 1400\n"Барселона" заборонить курити на "Ноу Камп" Переглядів: 488\nВосьминіг Павлик дасть прогноз на матч "Барселона" - "Шахтар" 2 Переглядів: 2023\nЗараз ви читаєте новину «Перед "Шахтарем" "Барселона" перемогла "Вільяреал" ». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nФорвард збірної України хотів грати за Румунію Переглядів: 90


Тернопільський депутат має проблеми через перевертнів в погонах? – Погляд\nТернопільський депутат має проблеми через перевертнів в погонах?\n11:00 | 12 січня, 2018 11:06 | 12 січня, 2018 Redaktor 809 Views\nДепутат тернопільської міської ради, в.о. заступника начальника-начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру Тарас Серетний має проблеми з правоохоронцями. Про це він пише у мережі Фейсбук.\nЗ вересня 2017 року Тарас Серетний обіймає посаду в.о. заступника начальника-начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області. Впродовж цього часу новим керівником та працівниками управління була зайнята жорстка та принципова позиція щодо наведення порядку у сфері землекористуванння на Тернопільщині. Під час проведення контрольних заходів нами були виявлені численні порушення земельного законодавства, – йдеться у заяві чоловіка.\nПорушники були притягнуті до відповідальності, в тому числі – і до кримінальної. Очевидно, що багатьом корупціонерам це не подобається, – пише Тарас Серетний.\nЗа словами чоловіка, неодноразово на його адресу надходили погрози, лунали залякування та здійснювалися перешкоди у виконанні службових обов’язків.\nАле моя позиція була, є і залишається принциповою та радикальною – злочинці мають бути покарані. Ніхто і ніщо не зможе змінити моїх політичних та службових переконань. Заявляю: ніхто мене не залякає!\nЧергова спроба дискредитації відбулася у грудні 2017 року. Провокатор хотів “запхати хабаря” Тарасу Серетному. Отримав з боку чоловіка категоричну відсіч.\nАле, маю серйозні підозри, що на цьому їхні намагання не припиняться. Бо бачу, що в машину репресій вже включились і деякі місцеві “переверті в погонах”. Вони намагаються продовжити тиск через фабрикування кримінальних справ, – пише Тарас Серетний у мережі Фейсбук.\n← Для тернопільського драмтеатру заведуть сторінку в Instagram\nУ лютому до Тернополя приїдуть незламні учасники «Ігор Героїв» →


Краса 11 травня 2022\t Перегляди: 37\nОдна з проблем цього століття - целюліт на ногах. Йому схильні більшість жінок, незалежно від їхньої статури або віку. Позбутися ненависної «апельсинової кірки», що псує зовнішній вигляд, досить важко, але можливо.\nВ першу чергу змініть режим харчування і почніть дотримуватися щадної дієти. Дехто вважає, що якщо скинути зайву вагу, то целюліт зникне сам, але це не так. Насправді він може бути присутнім і у худеньких дівчат, так як являє собою не жирові відкладення, а скупчення рідини в міжклітинному просторі. Причин до цього може бути безліч, від спадковості до нездорового обріза життя. Дієта в цьому випадку допомагає нормалізувати обмін речовин і позбутися шкідливих звичок, які перешкоджають виведенню рідини з клітин. Відмовтеся від копчених, гострих, жирних продуктів, скоротіть вживання солодощів. Алкоголь, кава і сигарети також сприяють затримці рідини.\nЗайміться фітнесом. Бажано підібрати таку програму, в яку входять вправи від целюліту на ногах. У цьому випадку за рахунок підвищення м'язової активності кровопостачання шкіри і клітин під нею поліпшується і рідина виводиться швидше.\nБез масажу і обгортань позбутися целюліту практично неможливо. Тут все залежить від матеріальних можливостей. Більшість салонів пропонують комплексні програми боротьби з целюлітом, але в домашніх умовах поліпшити зовнішній вигляд шкіри також можливо. Для масажу придбайте спеціальний засіб для боротьби з целюлітом і щодня втирайте його в проблемні зони. Ефективно використання гущі від натуральної кави. Для цього потрібна чашка раніше заварених кавових зерен, до яких додається столова ложка рослинної олії і кілька крапель цитрусових аромамасел. Прийміть ванну і розпаріть шкіру. Після цього помасуйте ноги за допомогою даної суміші і оберніть їх поліетиленовою плівкою на 15 хвилин. Процедури потрібно проводити через день, вже після 10 таких обгортань стан шкіри помітно покращиться.\nКруглий розсувний стіл для кухні\nУЗД молочних залоз - запорука жіночого здоров "я\nЦитрулліна малат: застосування для усунення втоми\nВитік: Radeon RX 5700 XT в 3DMark Time Spy показує результат на рівні GeForce RTX 2070


Комплект дитячої постільної білизни Красуні Nova Postil бязь: продаж, ціна у Дніпрі. дитяча постільна білизна від "Интернет-магазин "Комфорт-Дом"" - 568787030\nКомплект дитячої постільної білизни Красуні Nova Postil бязь\nКомплект дитячої постільної білизни Красуні Nova Postil (Україна) - справжній подарунок для маленької шанувальниці красунь-принцес і світу красивих казок. Пропонуємо вам доповнити дитячу кімнату стильним постільною білизною, який стане її прикрасою. Уявіть собі, з яким задоволенням дитина буде відправлятися спати, навіть якщо раніше з цим у вас були... невеликі проблеми.\nКомплект Красуні виготовлений з натуральної бязі (100% бавовна). Багато мами відразу представлять собі тверду щільну тканину, якою нас "радували" багато виробників. Поспішаємо вас порадувати, постільна білизна Нова Постиль для дітей (і не тільки) відрізняється приємною м'якістю і міцністю. Тканини, які використовуються при пошитті, виготовлені в Білорусі, що вже саме по собі є ознакою високої якості. Бавовняна бязь відмінно профарбована, не линяє і не втрачає яскравість навіть після багаторазових прань. Також варто відзначити, що всі кольори обрані з урахуванням останніх модних тенденцій. Дітки чудово в цьому розбираються і вже з самого раннього дитинства мають свої переваги. Також варто відзначити, що велика увага приділяється не тільки моді, але і того, щоб нічого не відволікало дитини від найважливішого завдання - легко засинати і добре висипатися.\nПостільна білизна Візерунок принцеси (для дівчаток)


Повсякденний одяг Made in Ukraine завойовує серця\nСьогодні в шафах більшості українців легко знайдеться безліч речей з біркою Made in Ukraine, хоча ще якихось 5-7 років тому припустити таке було дуже складно. Трагічні для держави події стимулювали не просто зростання патріотичної свідомості, а й підвищили цінність й важливість виробництва власних продуктів. У результаті сьогодні спостерігається позитивна тенденція появи великої кількості українських брендів одягу, які з легкістю заміняють та витісняють з ринку бюджетні європейські та китайські аналоги. Для об'єктивності, хочеться відзначити, що мова йде не про дизайнерські бренди, які і так давно увійшли та міцно закріпилися на ринку не лише України, але і більшості європейських країн, а про більш демократичні бренди повсякденної та вуличної моди, так звані streetwear.\nЯкщо проаналізувати невеличкі бізнеси, історія яких починалася 5, 7 а то і 10 років тому, то можна простежити загальний сценарій. Спочатку практично весь технологічний процес виробництва товарів був на території Китаю, в більшості випадків про виробництво в Україні невеликим бізнесам тоді не те що думати, мріяти не доводилося. Такі бізнеси, отримавши готовий і упакований товар лише продавали його на території нашої держави і назвати такий бізнес українським можна було з дуже великою натяжкою. Природно такий підхід до ведення бізнесу мав безліч недоліків. Це і складність контролю безпеки й якості продуктів, що виробляються, і необхідність вкладення великих коштів у бізнес, і проблеми з браком та інше. Тому все частіше такі виробництва почали переноситися на батьківщину, де витрати на виробництво були і вище ніж в азіатських країнах, але якість і можливість контролю на кожному етапі та швидкого виправлення тих чи інших проблем переважили. А після того, як курс гривні почав падати, рішення про виробництво в Україні і зовсім було чи не найкращим рішенням для таких підприємств.\nЗгідно статистичних даних за 2014-2016 роки в Україні з'явилося понад 100 різноманітних локальних брендів. Хоча багато хто з них ще шукають своїх клієнтів і поки не можуть похвалитись широким асортиментом, але все ж якість продукції, що випускається зміцнює позиції таких виробництв все більше і більше. Деякі бренди, що з'явилися трохи раніше, лише зміцнили свої позиції і переходять на масовий ринок.\nАле все ж головним досягненням української легкої промисловості останніх декількох років є той факт, що вже практично не залишилося магазинів streetwear одягу, де не були б представлені бренди зі Львова, Києва, Харкова, Дніпра та інших українських міст. На щастя для споживача, зараз є вибір між якісними і демократичними за ціною брендами, і тими, хто орієнтований на матеріали преміум класу, унікальні дизайни і крої.\nПопуляризувати вітчизняні бренди допомагають багато зірок телебачення та шоу-бізнесу, а іноді і зовсім деякі бренди асоціюється з тією чи іншою відомою особистістю. Звичайно ж, нові українські бренди тільки починають своє становлення та розвиток і зовсім природно, що після такого підйому не всі залишаться на ринку, але, як би там не було, перші кроки з популяризації українських товарів зроблено, а бар'єр упередженості клієнтів до українських товарів успішно подолано.\nПатріотичний тренд в одязі поступово сходить нанівець і на зміну принтованим футболкам та меланжевим світшотам починають приходити цікаві і стильні дизайни, зручні крої та яскраві кольори, елегантні та вишукані моделі. При цьому якість одягу і взуття виробленої в Україні не поступається, а іноді навіть і перевершує європейських виробників.\nПропонуємо вашій увазі сучасний одяг кращих українських виробництв у магазині ЕТНОХАТА!\n← Стильно не можна тепло, або Модна українська зима | Топ-10 модних трендів цієї осені →


Сенцов прокоментував підписання «формули Штайнмайера»\n04 Жовтень 2019, 12:57\nКолишній український політв'язнів Кремля, режисер Олег Сенцов прокоментував узгодження в Мінську «формули Штайнмайера».\n«Всі навперебій коментують підписання формули Штайнмайера. У Раді Європи мене теж просили висловити свою думку з цього приводу, тому можу тут лише її повторити. Переговори краще, ніж війна. Нічого страшного поки не відбулося. Ніхто інтересів України ще не здав. Якщо це станеться, то я сам потягну покришки під Банкову. Так, Путін разом з європейцями будуть намагатися примусити Зеленського до світу на їхніх умовах. Подивимося, що буде далі», – написав Сенцов 4 жовтня на своїй сторінці в Фейсбуці.


інститут аграрної економіки м'ясо курки залишається найпопулярнішим серед споживачів. – – Пресс-релизы – Служба доставки пресс-релизов\nПро це свідчать данні щорічного дослідження Інституту аграрної економіки, які оприлюднила провідний науковий співробітник відділу ціноутворення та аграрного ринку Національного наукового центру «Інститут аграрної економіки» Наталія Копитець. За словами фахівця, українці суттєво скорочують споживання яловичини та свинини через високі ціни, замінюючи їх в своєму раціоні значно більш дешевою курятиною.\n«Станом на 1 лютого 2019 року, роздрібна ціна на тушку курячу середньої вгодованості становила 58,01 грн/кг, тоді як роздрібна ціна на тазостегнову частину яловичини та свинину з кісткою була у 1,7 рази вищою – 98,53 грн/кг і 99,30 грн/кг відповідно», - свідчить Копитець.\nЗгідно з аналізом роздрібних цін, протягом минулого року курка дорожчала повільно та прогнозовано, адже внутрішній ринок курятини, на відміну від яловичини та свинини, не відчуває ані сировинних, ані виробничих кризових явищ.\n«Аналіз роздрібних цін на тушки курей у підприємствах торгової мережі і на ринках показав, що у 2018 році (станом на кінець року) роздрібна ціна зросла порівняно з відповідним періодом 2017 року на 7,6% і становила 58,01 грн/кг. Поведінка цін на курятину обумовленазагальними тенденціями м’ясного ринку: зменшення пропозиції яловичини і телятини внаслідок скорочення поголів’я великої рогатої худоби та свиней через удорожчання кормів та часті спалахи вірусу африканської чуми у свиней, зростання цін на зернові культури та комбікорми, підвищення вартості ветеринарних препаратів та комунальних послуг, пально-мастильних матеріалів, підвищення рівня мінімальної заробітної плати громадян тощо», - констатує Інститут аграрної економіки.\nНаталія Копитець відзначила, що в 2019 році курятина залишатиметься найдешевшим та найпопулярнішим м’ясним продуктом харчування незважаючи на сезонні та інші об’єктивні фактори цінового впливу.\n«За оцінками науковців Інституту аграрної економіки, у 2019 році прогнозується продовження тенденції підвищення роздрібних цін на всі види м’яса, в тому разі й м’ясо птиці, у межах 1,5-5%. У літній період можливе зниження цін в межах 1%. Збільшення попиту на м’ясо птиці в окремі періоди, зокрема, Великодні та травневі свята та інші, також традиційно сприятимуть росту роздрібних цін», - прогнозує Копитець.\nЗа даними Міністерства аграрної політики України, в минулому році, середня оптова ціна на м'ясо зросла на 2%, роздрібна – на 6,3%. Серед усіх видів м'яса найбільш відчутним є розрив в оптових та роздрібнихцінах на свинину - 23,2 грн на кілограмі продукту. Далі йде яловичина іптиця (курка) - 19,3 грн та 12,7 грн відповідно.


Партія "Справедливість" » Херсонщина. Дмитро Решетар: Молодь тримає Україну в серці\nДумаю що кожен причетний до приведення країни в теперішній стан, в більшій або меншій мірі, дехто це робив свідомо, а хтось через брак знань. Навіть після минулих кривавих подій, у нас так і не розпочато реального процесу перетворення України із «території з населенням» - в «державу з громадянами». Без сумніву, багато чого залежить від влади та чиновників, що її представляють. Своєю діяльністю вони доводять, що не тільки не здатні, але і не бажають створити умови для розвитку країни.\nНа підтвердження цієї тези, поділюся своїми спостереженнями із повсякденного життя. Пригадується випадок, який стався у нашому райцентрі під час заходів із вшанування жертв Голодомору. Там мені довелося зловити на собі здивовано – скептичний погляд чиновника який випадково почув, що тут я був не через приналежність до «працівників бюджетної сфери», а прийшов сюди самостійно, за покликом серця, бо відчуваю необхідність бути тут присутнім. Про що ще може свідчити цей погляд, окрім як не демонстрацію зневаги до таких переконань!? Але це мене не дивує, безліч таких людей працюють в державному секторі. Замість служіння кожному із нас окремо, а відтак державі і суспільству в цілому, здається, що метою їх перебування на посадах є тільки доступ до сумнівних можливостей…\nІнший випадок трапився зі мною в черзі, коли літній чоловік попереду емоційно висловився «достало! когда ж уже «наши» придут». Ця репліка була спричинена всім відомою байдужістю до проблем звичайних громадян, коли чиновники самоусуваються від виконання своїх обов’язків, змушуючи людей ходити «по колу». Намагаючись зрозуміти реакцію людини, я запитав його українською: «а хто це такі - «наши?». У відповідь почув: «А кто порядок наведёт, те и наши».\nНаявний у населення міста і району скептицизм щодо вміння місцевих чиновників робити зміни в нашому житті можна б і далі поширювати на численних прикладах, але вважаю доречним зупинитися. Зупинитися і засвідчити віру молоді в можливість змін, віру, яку надає в тому числі, визначення «наших» надане тим чоловіком із черги. Не дякуючи владі, а всупереч її сподіванням, завдяки молоді яка вже потрапила до неї – ми все ж таки рухаємось вперед. Повільно, але країна змінюється, зароджується українська нація, яка починає виявляти у війні – рішучість, в поразці – виклик, в перемозі – великодушність, а в мирі – доброзичливість.\nНа завершення, заради об’єктивності у розподілі відповідальності між чиновниками та суспільством, на прикладі рекламного банеру місцевого підприємця «Побутова техніка з ЄВРОПИ», поділюся своїми судженнями про вплив на нашу свідомість тими людьми, які владу не представляють. Для молоді району України є частиною великої сім’ї європейських народів, а банер такого змісту натякає, що Генічеськ нібито не Європа. Хоч поки що європейці ми здебільшого географічно, але підкреслюючи це, ми відмежовуємось від неї, створюємо штучні перепони.\nМолодь знає і давно вже сповідує центральну європейську ідею банальності добра. Для того, аби робити добро, достатньо лише сплачувати податки, піклуватися про близьких та викладати сміття в профільний бак, а не на балкон до сусіда.\nТому ми, молодь, не сприймаємо бар’єрів. Попереду у нас - великий шлях розбудови власної європейської країни.\nголова Генічеської міської організації партії “Справедливість”,\nдля конкурсу газети “Приазовська правда”


Що скорочуватимемо: лікарняні ліжка чи крісла чиновників? - Здоров’я - dt.ua\nЩо скорочуватимемо: лікарняні ліжка чи крісла чиновників?\n3 квітня, 2009, 12:35 Роздрукувати Випуск №12, 4 квітня-12 квітня\nЕлементарна логіка, спираючись на світовий досвід, підказує, що лікарні та інші медичні установи мають бути у підпорядкуванні Міністерства охорони здоров’я. Реалії свідчать, що господарів набагато більше...\nЕлементарна логіка, спираючись на світовий досвід, підказує, що лікарні та інші медичні установи мають бути у підпорядкуванні Міністерства охорони здоров’я. Реалії свідчать, що господарів набагато більше. Оскільки левова частка медичних закладів — 2537, тобто майже 91%, — все ж таки підпорядкована МОЗ, спробуйте здогадатися, хто стоїть на другому місці? Важко повірити, але це Департамент з питань виконання покарань, який має 82 заклади, що становить майже три відсотки від загальної їх кількості в Україні. Академія медичних наук, яку давно вважають конкуренткою міністерства, має всього 29 медичних установ (1%).\nГадаю, ця інформація стала несподіванкою не лише для людей, далеких від медицини, а й для учасників підсумкової колегії Міністерства охорони здоров’я України, яка відбулася наприкінці березня. Ця колегія мала у своєму арсеналі чималий набір несподіванок, починаючи з того, що проходила не у стінах міністерства, а в одному з корпусів Національного медичного університету. На мій погляд, цікавим було й те, що готувалася не одна «тронна промова» для керівника відомства, як було заведено, а готували звіти й виступили майже всі заступники міністра: кожен розповідав про свій напрям діяльності. Самокритики почути не вдалося, це, певно, віддали на відкуп опозиційному міністерству та профільному комітету Верховної Ради, зате надійшло чимало конкретних пропозицій щодо покращення стану справ. Очевидно, вперше за роки незалежності було оприлюднено результати інвентаризації закладів охорони здоров’я, які мають показати реальний стан справ, адже без такого аналізу неможливо рухатися вперед.\nЗа словами заступника міністра Василя Лазоришинця, потужність лікарняних закладів по всіх міністерствах і відомствах сьогодні становить 436,4 тис. ліжок. Амбулаторно-поліклінічні заклади розраховані на 957,1 тис. відвідувань за зміну. Як це розподіляється? Заклади МОЗ мають 403 тис. ліжок, на другому місці, знову ж таки, Департамент з питань виконання покарань, у віданні якого майже 11 тисяч, Академії медичних наук підпорядковано 7,5 тис. ліжок. Міністерство має найбільшу мережу амбулаторно-поліклінічних закладів, які розраховані на 890,7 тис. відвідувань за зміну. Департамент з питань виконання покарань забезпечує 5,8 тис. відвідувань за зміну (цього разу пропустивши попереду себе Мінтрансзв’язку), і, нарешті, в закладах академії можуть проконсультуватися близько п’яти тисяч пацієнтів за зміну.\nЕкспертам є над чим сушити голови: система виконання покарань має досить потужну лікувальну базу. Якщо вірити статистиці, в заґратованих лікарнях умови не гірші від санаторних, медперсоналу вистачає, фінансування стабільне. Незрозуміло лише, чому ж тоді колишні ув’язнені виходять на волю, маючи цілий букет тяжких захворювань: від туберкульозу до виразки шлунка і т.п.? Безперечно, громадськості цікаво було дізнатися, куди і як витрачаються бюджетні кошти у так званій відомчій медицині, адже список цей чималий, тут і міністерства — оборони, внутрішніх справ, освіти і науки, і Національна академія наук України, і Державне управління справами, чия лікарня, як стверджують лихі язики, має набагато більший кошторис, ніж медицина окремих областей.\n— Результати інвентаризації свідчать, що система охорони здоров’я України і досі має структуру, яка залишилася з радянських часів, — наголосив В.Лазоришинець. — Така розпорошеність і підпорядкування мережі різним міністерствам та відомствам не дозволяє ефективно працювати в єдиному медичному просторі і створює передумови нераціонального використання ресурсів. Щорічне фінансування закладів охорони здоров’я інших міністерств та відомств сягає 2,2 млрд. грн. За ці кошти медичну допомогу отримують 4,4 млн. населення, або 9% населення України, тут задіяно 27 тис. лікарів та 57,5 тис. середнього медичного персоналу. Ми розуміємо, що оптимізувати мережу закладів охорони здоров’я можна лише за умов політичного рішення керівництва держави та внесення певних змін до законодавства України.\nНа колегії вкотре згадали про ідею формування єдиного медичного простору, навіть пообіцяли включити її до чергового проекту. Такі прожекти ми вже чули, коли нам, зокрема, обіцяли, що Феофанія, яка має найкраще в Україні обладнання, позбудеться статусу елітної лікарні і надаватиме висококваліфіковану допомогу всім, хто її потребує, а не тільки жменьці високопосадовців та політиків, які люблять там переховуватися під час кадрової грози.\nРаніше нас запевняли, що університети успішно кують медичні кадри, тож дефіциту немає і ще довго не буде. На цьогорічній колегії офіційно визнали: галузь працює в умовах не лише фінансового дефіциту, а й кадрового. Всього в охороні здоров’я торік працювало 207,9 тис. лікарів, із них лише 82% у системі МОЗ, решта — у відомчій медицині. Дефіцит лікарських кадрів сягнув 48 тисяч осіб. Хоча показник забезпеченості лікарями в цілому по галузі досить високий — 45,2 на 10 тис. населення, насправді ж безпосередньо надають медичну допомогу 26,7 лікарів (на 10 тис. населення), що значно нижче від середньоєвропейського рівня. Вочевидь, доступність і якість медичної допомоги так і залишаються нездійсненною мрією для переважної більшості громадян нашої країни. Розумію, що чиновники з цим не погодяться, особливо ті, хто має можливість обслуговуватись у Феофанії, а не в міській поліклініці чи сільській центральній районній лікарні. Безперечно, фінансування медичної галузі щороку зростає: торік зведений бюджет системи охорони здоров’я України становив 23,8 мільярда гривень (9% цієї суми було спрямовано на фінансування відомчої медицини). Звісно, можна хвалитися, що загальні видатки на охорону здоров’я у структурі ВВП України сягнули 6,5% (3,5% — за рахунок держбюджету, решта — з місцевих бюджетів.) Непогано навіть на тлі Європейського регіону, де цей показник зафіксовано на рівні 7,7% ВВП, а в Євросоюзі — 8,7% ВВП. Однак у розрахунку на душу населення за паритетом купівельної спроможності у доларах США загальні витрати на національну систему охорони здоров’я в Україні у 5,5 разу нижчі, ніж у Європейському регіоні. Навіть сусідня Польща виділяє удвічі більше, ніж ми.\nА тому й маємо відповідний результат: за останніх десять років ми втратили понад три мільйони громадян, нині населення України становить трохи більше 46 мільйонів. Незважаючи на помітне збільшення рівня народжуваності, смертність, на жаль, залишається досить високою. І хоча доповідачі заспокоювали тим, що показники 2007 і 2008 років однакові — 16,4 випадку на 1000 населення, це нікого не втішає. При цьому ряд областей має набагато вищі коефіцієнти смертності: Чернігівська — 21,1%, Сумська і Кіровоградська — 18,6, Донецька — 18,1, Луганська — 17,9%. Від’ємний природний приріст спостерігався в усіх областях України, окрім Закарпатської і Рівненської областей та Києва.\n— Структура причин смерті залишається традиційною: на першому місці — хвороби системи кровообігу, на які припадає 63,7% у структурі всіх причин смертності, — зазначив заступник міністра Зіновій Митник. — За ними йдуть новоутворення — 12,0%, а на третьому місці зовнішні причини смерті — 8,0%. Важливим показником здорового суспільства є рівень малюкової і материнської смертності, адже це відбиває не лише стан загального здоров’я, якість медичної допомоги вагітним, організаційної роботи родопомічних закладів, а й поєднану взаємодію цих чинників з економічними, екологічними, соціально-гігієнічними та іншими чинниками. Торік було зафіксовано показник малюкової смертності — 10,3 на 1000 народжених живими, що на 6,3% менше, ніж у 2007 році. Останнім часом також позначилася тенденція до зниження материнської смертності — торік зафіксовано 76 випадків материнської смерті, що становить 14,9 на 100 тис. народжених живими. Особливу занепокоєність викликає високий рівень материнських втрат у ряді областей, зокрема в Сумській цей показник сягає 36,9, у Чернівецькій — 36, у Миколаївській — 29,9, у Кіровоградській — 28,4, у Київській — 24,7 та в АР Крим — 25,8. Турбує той факт, що у Криму, Київській та Кіровоградській областях рівень материнської смертності значно вищий за середньоукраїнський, до того ж він утримується протягом останніх п’яти років.\nНа що найчастіше нездужали українці? Медична статистика стверджує, що протягом минулого року було зареєстровано 25,3 мільйона відвідувань з приводу серцево-судинних і судинно-мозкових хвороб. Далі йде онкологія: виявлено 152,9 тис. нових випадків злоякісних новоутворень — 329,1 на 100 тисяч. І хоча чиновники стверджують, що це навіть менше, ніж у попередній період, але 0,8% — занадто малий показник, щоб робити серйозні висновки. Всього ж онкохворих у нас зареєстровано понад 934 тисячі, за останніх п’ять років цей показник, на превеликий жаль, зріс майже на 23%. І хоча в нас є державна програма, не секрет: діагностику та лікування пацієнти змушені оплачувати з власної кишені, що для багатьох родин недоступно. Однак ця проблема чомусь так і залишається серед другорядних, її просто ігнорують. Очевидно, аби не так трагічно виглядали реальні цифри, нам нагадали, що у 2006 році захворюваність на рак в Україні була на 8% меншою, ніж у Європейському регіоні. Нас також має втішити, що захворюваність на рак молочної залози у нас у 3,4 разу нижча, ніж в Албанії. Безперечно, ми виглядаємо ще краще, порівняно з африканськими країнами, але тоді дайте статистику, скільки в наших лікарнях є сучасних мамографів і скільки обстежень вони проводять за місяць\nчи за рік. Це багато чого прояснить. Раніше серед основних показників здоров’я населення були і дані про те, скільки випадків раку виявлено на ІІІ та ІV стадіях. У тому ж таки 2006 р. ці показники коливалися від 15 до 25%, а охоплення спеціальним лікуванням сягало в середньому 62%. Тож, зважаючи на це, можна припустити, що нині онкохворих набагато більше мільйона. Одначе доповідачів сильніше турбувала ситуація із захворюваністю на ВІЛ/СНІД: за 12 років, що минули з часу виявлення першого хворого, в Україні офіційно зареєстровано понад 141 тис. випадків серед громадян України, у тому числі 15,2 тис. випадків смерті від захворювань на СНІД.\nНастільки можна довіряти нашій статистиці, судіть самі. Приміром, згідно зі статистичними даними щодо малюкової смертності, рівень виживання новонароджених із масою тіла 500—999 грамів торік становив 55,11% (у 2007 р. — 50,27%), тоді як, за даними ВООЗ, в економічно розвинених країнах цей показник сягнув лише 30%. Це може викликати сміх не лише у залі, в якому проходила колегія. Хоча це не так смішно, як сумно. Я побувала у кількох центрах, де виходжують таких крихіток. Справді, успіхи є, одначе така «потьомкінська» статистика викликає недовіру навіть до переконливих фактів. Інколи складається враження, що ті, хто «полірує» статдані, живуть навіть не за межами України, а десь у космосі. Можна повірити, що бригади швидкої медичної допомоги торік здійснили понад 13 млн. виїздів на виклики. А чи є бажаючі повірити в те, що на 93,5% викликів карета «швидкої» прибула протягом 15 (!)\nхвилин із моменту звернення? Цікаво, чи увійшла до статистики наша столиця з її транспортними пробками та сільська місцевість із безлюдними дорогами й відсутністю бензину?\nБуло визнано, що «з реформуванням первинного сектору медичної допомоги, порівняно з країнами Європейського Союзу, ми трохи запізнилися». Не виключено, що до наступної колегії ми Європу наздоженемо. Хоча буде непросто — нині кількість закладів первинної меддопомоги на 10 тис. населення в нас учетверо менша, ніж у країнах ЄС: у нас — 1,2, у них — 4,9. Чисельність лікарів первинної ланки у півтора разу менша, ніж у країнах Євросоюзу. На жаль, ситуація протягом багатьох років не поліпшується, попри розмови про зміцнення первинної ланки та сімейну медицину.\nЧим нам, пацієнтам, як правило, докоряють, то це тим, що ми любимо відлежуватись у казенних палатах. Статистика стверджує, що українські ресурси вторинної медичної допомоги значно перевищують показники в країнах Європейського Союзу: в нас удвічі більше лікарень — 0,63 на 10 тис. населення, а в ЄС — 0,31.Загальна кількість ліжок більша у півтора разу, тоді як кількість ліжок інтенсивної терапії в нас удесятеро менша, ніж у країнах ЄС. Середня тривалість перебування в лікарні у нас — 12,8 дня проти 9,2 в ЄС. Залишилося лише порівняти, як обстежують пацієнта в цей час, чим і як лікують: можливо, це допоможе зрозуміти, чому така велика відмінність у показниках, що стосуються тривалості життя та смертності. Хто чи що заважає перепрофілювати незаповнені відділення, перетворивши їх на хоспіси або соціальні ліжка, яких гостро бракує в усіх областях України?\nНе оминули увагою на колегії і ситуацію з позаплановою вакцинацією проти кору та краснухи — офіційну позицію виголосив заступник міністра В.Бідний.\n— Комісія МОЗ дійшла висновків, що прямого причинно-наслідкового зв’язку між проведеною 12 травня 2008 року вакцинацією від кору і краснухи та настанням смерті Антона Т. не встановлено, — доповів В.Бідний. — Водночас комісія відзначила, що медична допомога померлому була надана не в повному обсязі. Міжнародні експерти у своєму звіті не вбачають причинно-наслідкового зв’язку між смертю підлітка та імунізацією проти кору і краснухи. На жаль, смерть є трагічним збігом обставин. Під час проведення вакцинації поствакцинальні реакції були тільки в 0,075% щеплених, «Центр імунобіологічних препаратів» зафіксував поствакцинальні ускладнення у п’яти вакцинованих осіб, які завершилися повним одужанням пацієнтів, — запевнив заступник міністра.\nЯк з’ясувалося, неправду говорив один із професорів університету: «Щоб потрапити в статистику, треба принаймні померти. Краматорський десятикласник не потрапив навіть у статистику поствакцинальних ускладнень».\nОкрім того, заступник міністра повідомив, що МОЗ звернулося до Дитячого фонду Організації об’єднаних націй та ВООЗ з інформацією про неможливість використання в Україні протягом 2009 року індійської вакцини у зв’язку з тим, що термін її придатності обмежений вереснем 2009 року.\nВстановлено хронологію подій з підготовки та проведення додаткової імунізації населення для профілактики кору та краснухи: 12 червня 1997 року було підписано базову угоду між урядом України та ВООЗ у сфері охорони здоров’я населення «Про встановлення відносин технічного консультативного співробітництва». Від уряду її підписав міністр охорони здоров’я України А.Сердюк, а від ВООЗ — регіональний директор д-р Дж.Е. Асвалл, пояснив В.Бідний.\nСтало також відомо, що вже підготовлено проект закону України «Про Загальнодержавну програму імунопрофілактики та захисту населення від інфекційних хвороб на 2009 — 2015 роки». Можна було б вважати це успіхом, якби не ложка дьогтю, яку додала заступник генерального прокурора Т.Корнякова, яка розповіла про результати перевірки, проведеної Генпрокуратурою: «Мало того, що вводимо обов’язкові щеплення без внесення відповідних змін до законодавства (Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»), то ще й кошти витрачаємо нераціонально: останніми роками на імунізацію з держбюджету витратили 264 млн. грн., з них 40 млн.\n— на щеплення проти гемофільної інфекції, тоді як за два роки було виявлено... 18 випадків цього захворювання», — повідомила Т.Корнякова, запрошуючи очільників медичної галузі до тісної співпраці.\nІ останнє. Однією з причин, які гальмують реформи, досить часто називають недосконалість законодавчої бази. Торік, як зазначили на колегії, було розроблено й затверджено цілу низку законодавчих та нормативно-правових актів із питань охорони здоров’я: 25 законів України, 72 укази і 13 розпоряджень президента України, 44 постанови Верховної Ради України, 86 постанов і 157 розпоряджень Кабінету міністрів України, 832 накази Міністерства охорони здоров’я.\nТут ми точно перегнали Європу. Тепер залишилося дочекатися, коли все це благотворно позначиться на якості і тривалості життя наших громадян.


Пожежа на Троїцькій у Одесі: урядова комісія назвала причини - Новини України - 24 Канал\n11:22, 21 грудня 2019 1753 Читать новость на русском\nНаслідки пожежі в економічному коледжі в Одесі / Odessa Online\nУрядова комісія завершила встановлювати причини смертельної пожежі в одеському у Коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу, що розташовується на вулиці Троїцькій. Займання тут сталося уранці 4 грудня.\nЯк повідомив український прем’єр Олексій Гончарук на своєму телеграм-каналі, за основною версією, трагедія сталася через займання побутового електричного обладнання на третьому поверсі коледжу. А вже звідти вогонь поширився будівлею. Крім того, люди не змогли евакуюватися, бо один із входів було зачинено.\nРадимо ознайомитися! Пожежа в Одесі: волонтери розповіли про скандальні подробиці\nТакож Гончарук нагадав, що уже звільнено керівника Головного управління ДСНС в Одеській області Віктора Федорчака та його заступника Михайла Вовка. Прем’єр запевнив, що винні понесуть відповідальність. Замість Федорчака, посаду очільника ГУ ДСНС на Одещині тепер займає Вадим Шуляк.\nРаніше ЗМІ з посиланням на поліцію писали, що займання сталося у кабінеті завідувачки відділенням коледжу. Жінка мала шанс запобігти трагедії, але не зробила цього. Крім того, у навчальному закладі не було сигналізації та евакуацію ніхто не організовував.\nЗверніть увагу! Пожежа в Одесі на Троїцькій: рятувальники офіційно завершили роботи – 16 загиблих\nПожежа в економічному коледжі на троїцькій у одесі: як розгорталися останні події\nТеги: Олексій Гончарук Кабінет Міністрів України Новини України Розслідування Новини Одеси Пожежа в Одесі на Троїцькій\nІрина Вихрущ 1204\nАнастасія Кушпіт 2616\nСергій Лещенко 5094


Перегляд теми - В МВС розробили нову систему штрафів для водіїв. Версія 2015 • Ковельський форум - сайт міста Ковель\nВ МВС розробили нову систему штрафів для водіїв. Версія 2015\nKOT » 04 квітня 2015, 16:15\nПро це на позачерговому засіданні уряду 4 квітня повідомила заступник очільника МВС Ека Згуладзе.\nВона повідомила, що після прийняття закону водіям дадуть перехідний період.\n«Ми пропонуємо всім спочатку нарахувати 150 балів. Якщо відбувається порушення, то поступово втрачаються бали. Якщо зникають бали – починаються штрафи”, – сказала Згуладзе.\nПри несплаті штрафу протягом 30 днів буде нарахована пеня у подвійному розмірі від штрафу, а при несплаті штрафу та пені протягом 60 днів матеріали справи будуть передані до Мін’юсту.\nПри цьому власник автомобіля зможе переглянути ролик із зафіксованим на відео порушенням. На його телефонний номер прийде SMS з кодом і посиланням на сайт, де це відео розміщено.\nКрім того, мінімальних і максимальних штрафів за ДТП більше не буде через ризик корупції.\n«Ми залишимо тільки один штраф – мінімальний розмір з тих, що є на сьогодні», – повідомила Згуладзе.\nЗа її словами, у тих випадках, коли штрафи будуть виписувати патрульні, їх можна буде відразу сплатити кредитними картками, отримавши електронний протокол разом з квитанцією про сплату.\nНагадаємо, Кабмін розраховує, що нова система почне працювати вже з 1 червня.\nRe: В МВС розробили нову систему штрафів для водіїв. Версія\nAndroVit » 04 квітня 2015, 17:35\nКожному дайцю на груди стрім-камеру з правом вимкнення тільки при вході в туалет рукою напарника. Запис зберігати пару місяців. Проганяти через комп програму з розпізнаванням мови і реакцією на слова типу "домовитися", "альтернатива" і т.п.\nІ ззаду возика з акумуляторами...


Молдова - Останні новини і статті 2020 по темі Молдова | РБК-Україна\nРБК-Україна » Теги » Молдова\n11.12.2019 - 11:28\n04.12.2019 - 05:37\nДодон не виключає своєї участі в президентських виборах в 2020 році\n29.11.2019 - 06:45\nУ Молдові ініціюють відставку міністра оборони через похвалу бойовиків на Донбасі\n28.11.2019 - 03:45\nНовий уряд Молдови готовий взяти кредит у РФ, якщо переговори з МВФ зірвуться\n28.11.2019 - 06:35\n14.11.2019 - 02:24\n12.11.2019 - 02:41\nПарламент Молдови схвалив вотум недовіри уряду\nПарламент Молдови розгляне вотум недовіри уряду\n05.11.2019 - 04:05\nУкраїна готова до більш глибокої секторальної інтеграції з ЄС, - Пристайко\nМолдавського олігарха Плахотнюка оголосили в міжнародний розшук\n18.10.2019 - 02:28\n08.10.2019 - 03:25\n22.09.2019 - 12:38\n11.09.2019 - 05:25\n09.09.2019 - 02:25\n06.09.2019 - 02:37\n18.08.2019 - 03:20\nУ Молдові застрелився екс-соратник Плахотнюка\n05.08.2019 - 03:22\n05.08.2019 - 02:53\nСуд в Росії заочно заарештував молдавського олігарха Плахотнюка\nМаріанна Присяжнюк Прихована загроза: чому російські війська не йдуть із Придністров'я\nКрістіна Роман чому в ЄС активно критикують український закон про освіту\nМаріанна Присяжнюк У пошуках президента: в Молдові не змогли обрати главу держави в першому турі\nЮлія Струк На кордоні України та Угорщини застрягли 600 молдаван\nРБК-Україна Кулеба: Україна та Молдова реанімували діалог з проблемних питань Голови МЗС обох країн провели переговори\nІван Петров У Молдові оприлюднили відео з компроматом на Додона Додон нібито отримував гроші з Росії на фінансування своєї партії\nРеспубліка Молдова - країна, розташована в Південно-Східній Європі.\nЧисло людей, що проживають в Молдові, складає більше 3,5 мільйонів, і за цим показником країна займає 131-е місце в світі, з щільністю населення приблизно 120 осіб на 1 км.\nГеографічні особливості Молдови\nЗагальна площа Молдови займає близько 33 тисяч км², і за цим показником країна займає 135-е місце в світі. Частина цієї території належить непідконтрольній і невизнаній Придністровській Молдавській Республіці.\nМолдова розташована на південному заході Східної Європи, між найбільшими річками Дністер і Прут. У неї немає виходу до моря. Молдова має спільні кордони з країнами: Україна і Румунія. Велика частина території держави - степи, долини, річкові долини і чорноземні грунти.\nФото: прапор Молдови\nВ адміністративному аспекті Молдова розділена на 32 райони, 5 муніципиїв, 1 автономне територіальне утворення Гагаузія, а також населені пункти Придністров'я, що знаходяться під контролем Придністровської Молдавської Республіки. Столиця Молдови - Кишинів. Крім нього також великими містами є Тирасполь, Бєльці, Бендери, Рибниця, Кагул, Унгень, Сороки та ін.\nКраїна є членом ООН, СОТ, СНД. Молдова є аграрно-індустріальною країною, основне виробництво включають овочі, фрукти, вина.\nНа сьогодні Молдова визнана однією з найбідніших європейських держав. Згідно останніх новин, Україною та Молдовою узгоджений план демаркації кордону між країнами. Також укладено угоду про спільний контроль громадян, транспорту товарів і предметів на КПП на кордоні.\nКористувачів цікавлять огляди міської преси українською та російською мовою, освітлення надзвичайних подій, думки експертів, інтерв'ю з відомими особистостями дипломатичні відносини України та Молдови і т.д. Найдостовірніші і актуальні новини, що відбуваються в цій країні, можна читати на порталі РБК-Україна.\nМаріанна Присяжнюк кореспондент РБК-Україна Прихована загроза: чому російські війська не йдуть із Придністров'я\nКрістіна Роман кореспондент РБК-Україна чому в ЄС активно критикують український закон про освіту\nМаріанна Присяжнюк кореспондент РБК-Україна У пошуках президента: в Молдові не змогли обрати главу держави в першому турі\nНа кордоні України та Угорщини застрягли 600 молдаван


Державі повернуто понад 2,5 тис. га сільськогосподарської землі — Сенниченко — АГРОПОЛІТ\nУ Пекіні створять експозиційний зал, присвячений українським продуктам харчування\nАграрії експортували майже 24 млн т зерна – Мінагрополітики\nЗавдяки діяльності Фонд державного майна України, у державну власність було повернено понад 2,5 тис. га незаконно вилученої сільськогосподарської землі. Про це заявив голова Фонду державного майна України Дмитро Сенниченко, повідомляє прес-служба відомства.\n«Ми повернули державі понад 2,5 тис. гектарів землі. Це земля, яку раніше незаконно вилучили у держкомпаній. Довгі роки різні ділки звикли наживатися на державному майні — але так не буде, ми боремося з цим і вже працюємо над поверненням ще 15 тис. гектарів», — сказав Сенниченко.\nВін додав, що сьогодні у сфері управління Фонду держмайна перебуває близько 700 підприємств, більша частина з яких передані протягом останніх двох років.\nКоманда фонду держмайна зібрала повну базу знань про ці держкомпанії, налагодила ефективну систему моніторингу й розпочала реформу корпоративного управління. Завдяки цьому вдалося забезпечити ефективну роботу держпідприємств, їхню прозорість і звітність, а також суттєво покращити фінансовий стан. Завдяки реформі в сфері корпоративного управління, компанії в порівнянні з 2020 роком, сплатили втричі більше дивідендів на користь держави — 800 млн грн, а також збільшили сплату податків на 800 млн грн — до 8,4 млрд грн», — зазначив Дмитро Сенниченко.\nНагадаємо, що у Держгеокадастрі назвали послідовність проведення держреєстрації земельної ділянки.\nВ Україні бажаючих купити землю у 2,5 рази більше, ніж охочих продати – Висоцький\nВ Україні, незважаючи на всі обмеження, охочих купити землю в 2,5 рази більше, ніж бажаючих продати. Про це розповів перший заступник міністра...\n2021-11-25 07:30:592021-11-10 11:00:432021-10-22 09:00:212021-01-14 12:00:01