Сонцезахисний крем для тіла GIGI Sun Care Protecting Body SPF-30 Купити в Києві, Харкові, Одесі | Vasha Lapa\nСонцезахисний крем для тіла GIGI Sun Care Protecting Body SPF-30\nборотьба з пігментними плямами, профілактика вікових змін, розслабляючий, зволоження\nКрем-лосьйон для тіла з легкою текстурою, швидко вбирається і не відчувається на шкірі. Містить ефективні блокатори випромінювання, що захищають від ультрафіолетових і інфрачервоних променів, які ушкоджують ДНК в ядрах клітин шкіри. Запобігає виникненню опіків шкіри від впливу сонячного випромінювання.\nІнтенсивно пом'якшує і зволожує шкіру. Живить клітини дерми, насичуючи корисними мікроелементами. Усуває сухість і зневоднення. Володіє противіковим і підтягуючим ефектом. Бореться з термічним і фотостарінням. Попереджає почервоніння і сонячні опіки.\nЗастосування: Нанести на шкіру незадовго до перебування на сонці. Оновлювати шар крему кожні 2 години.\nІнгредієнти: Молочна кислота, гіалуронова кислота, екстракт алое, вітамін Е (токоферол)\nЕфект боротьба з пігментними плямами, профілактика вікових змін, розслабляючий, зволоження


Оперне творчість Жана Філіпа Рамо в контексті епохи » Українські реферати\nОперне творчість Жана Філіпа Рамо в контексті епохи\nКурсова робота студента 203 групи\nРозуміння епохи Людовіка XV неможливо без знання музичного театру того часу. Постановки в Опері були не тільки основними культурними подіями в країні, затьмаривши драматичний театр; «Королівська Академія Музики» була одним з основних репрезентативних атрибутів абсолютної монархії. Після закінчення монополії Жана Батіста Люллі і майже півстоліття метань від епігонський опусів до творам більш талановитим в Опері настає епоха Жана Філіпа Рамо -- одного з найвидатніших художників своєї батьківщини. Його опери та балети становлять чудове явище в історії французького музичного театру, а його теоретичні ідеї і до цього дня мають основне значення.\nОднак доля його творчої спадщини виявилася надзвичайно складним: його музика була, здавалося, остаточно забута після подій 1789 року. І лише на рубежі XIX і XX століть, після тотального захоплення Вагнером, у Франції знову приходить час Рамо. Він висувається такими композиторами, як Дебюссі, Дюка і д'Енрі, як істинно французький композитор на противагу німецькій традиції.\nВ даній роботі розглядається вплив історичних обставин та біографії Рамо на його творчість. Адже для того, щоб краще розуміти музику композитора, з якою нас розділяє майже три століття, необхідно перейнятися епохою, до якої він належить. Це особливо важливо при вивченні старовинної французької опери, тому що політичні події і соціальні тенденції безпосередньо вплинули на її відокремлення, розвиток і долю її історичної спадщини.\nДо жаль, музичні скарби, що містяться в партитурах Рамо, затиснуті в лещата архаїчних музично-театральних жанрів, яким віддав своє натхнення композитор. Квазіантічние «галантні» лібрето, що були в моді в середині XVIII століття, тепер безнадійно застаріли. Найяскравіший тому приклад лірична трагедія «Дардан», яка аналізується в даній роботі. Сама естетика жанру ліричної трагедії так само вимагає детального розгляду.\nНезважаючи на складнощі з постановкою творів Рамо на сцені, сама його музика зараз дуже актуальна, в зв'язку з зростанням інтересу до вокальному мистецтву, попереднього класико-романтичної епохи. Так само його творчість цікава з боку вивчення французької вокальної школи та її витоків.\nЛітератури українською мовою про особистості Рамо і його музиці вкрай мало, і основні праці про його творчості французьких та американських авторів не перекладені і важкодоступні. До того ж, читаючи деякі роботи радянських вчених, не варто забувати про специфіку цього часу і однобокому висвітленні деяких фактів. У радянських підручниках з історії музики Рамо приділяється лише одна-дві сторінки, у той час як опери Жана-Жака Руссо, по суті непрофесійного музиканта, розбираються досконально. І оскільки тенденція до цих пір зберігається, російські студенти музичних вузів практично не мають уявлення про звучання цілої епохи.\nЖиття і творчість Рамо\nЖан Філіп Рамо був найближчим сучасником Баха, Генделя й Скарлатті, але на відміну від них його кар'єра була помітно запізнілою. Перше його твір поставили в «Королівської академії музики», коли композиторові було вже п'ятдесят років. Про роках ж до паризького тріумфу, які він провів у провінції, залишилися вельми мізерні відомості, багато в чому завдяки скритної натурі самого пана Рамо.\nОтже, 25 вересня 1683 в діжонськи церкви св. Етьєна, де Жан Рамо служив органістом, був хрещений його сьома дитина, наречений Жаном Філіпом. Дружина Жана, Клодін, була дочкою нотаріуса і належала до небагатому дворянського роду Демартінекуров. Вступивши у шлюб дев'ятнадцяти років від народження, вона народила п'ять дочок і шістьох синів.\nГлава родини, що мала дуже скромними засобами, сам навчав музиці своїх дітей, троє з яких згодом стали професійними музикантами. Батько був вимогливим учителем, і тому Жан Філіп навчився грати на клавесині перш, ніж читати. У дванадцять років батьки віддали його в діжонськи єзуїтський коледж, у якому він, щоправда, не пішов далі четвертого класу.\nДо вісімнадцяти років юний Рамо володів не тільки клавесином, але ще краще органом і скрипкою. І в 1701 році батько посилає його до Італії, де юнак, однак, пробув не довше декількох місяців. На зворотному шляху він наймається скрипалем в трупу італійських комедіантів, які гастролювали по Півдню Франції.\nПочаток 1702 застало Рамо вже в Авіньйоні, де його тимчасово взяли органістом в собор Нотр-Дам, а в травні того ж року він підписав шестирічний контракт із собором в Клермон-Феррані. Однак у 1705 році непосидюча натура привела юнака в Париж, де йому вдалося зайняти лави відразу в двох церквах. Тут він ризикнув опублікувати невеличка збірка клавесинних п'єс, що столична публіка прийняла байдуже, якщо не холодно. І це не дивно, бо у Рамо не було ні корисних зв'язків, ні щасливою здібності запросто розташовувати до себе людей: молода людина була не дуже хороша собою, схильний до самоти і володів натурою уїдливо, але в той же час легко вразливою.\nПісля фіаско в Парижі Рамо повернувся в рідну домівку в березні 1709 року, де підписав шестирічний контракт з діжонськи церквою Нотр-Дам, замінивши там свого старого батька. Як композитору цей другий діжонськи період, мабуть, не приніс Рамо багатого врожаю: принаймні, ми не знаємо творів, написаних за ці роки. Більш продуктивним виявилося перебування в Ліоні (з 1713 року), куди його запросили підготувати музичне свято з нагоди укладення Утрехского світу. Представлення так і не відбулося, а Рамо залишився в Ліоні як органіста домініканського монастиря.\nВ січні 1715 він знову відвідує рідне місто, де присутня на весіллі свого молодшого брата Клода з Маргаритою Ронделі. Народженої від цього шлюбу Жан Франсуа (зображений у «племінника Рамо» Дідро) стверджував у своїй поемі «Рамеіда», ніби Жан Філіп і Клод змагалися за руку і серце його матері, що надала перевагу молодшому з братів. Якщо це і було правдою, то честі обох можуть послужити добрі взаємини, що збереглися між ними на всю життя.\nЧерез якийсь час Рамо знову переселився в Клермон, де, можливо, завдяки пережитої душевного потрясіння, починається дуже плідний період його життя. Тут він написав більшість своїх мотетів і кантат, а також трудився над створенням «Трактату про гармонію, зведеною до своїх природним принципам» (1722).\nТреба помітити, що Рамо був не лише блискучим музикантом, але і вченим-теоретиком, істинним сином століття Розуму. У цій роботі, як і у всіх наступних, натхненний механічним матеріалізмом Декарта, він прагнув до спрощення «Музичної науки» та відома її до єдиним принципом, заснованому на науково-природничих законах. Його ідеї про теорію музики, які здаються нам одвічними (наприклад, звернення акордів), викликали гостру полеміку, але й були по достоїнству оцінені такими знавцями, як абат Кондільяк, Бах і Гендель.\nВ початку 1723 року, Об'їздивши добру частину Франції, Рамо вирішує все-таки підкорити її столицю, звідки вже не поїде. Безпосереднім стимулом для цього міг послужити високоположітельний відгук столичної преси на вихід у світ його «Трактату про гармонію». Тут він, нарешті, влаштував своє особисте життя: у лютому 1726 сорокадвухлетній Рамо повінчався з дев'ятнадцятирічної Марією-Луїзою Манго, дочкою придворного оркестранти. Як відзначають сучасники, у молоденькою мадам Рамо був добрий нрав і відмінний манери, а також хороший голос. Незважаючи на велику різницю у віці, шлюб виявився щасливим, і в період з 1727 по 1744 Марія-Луїза народила чоловікові двох синів і двох дочок. На Спочатку родина жила дуже скромно, і головним джерелом доходів були, ймовірно, приватні уроки.\nВ Водночас публікуються ще декілька його теоретичних робіт. В атмосфері дискусійності, що оточувала його праці, Рамо-вчений досить швидко став помітною фігурою. Однак це заважало сучасникам об'єктивно оцінювати його композиторську діяльність: за Рамо міцно закріпився ярлик «вченого музиканта ». Щоправда, увагу публіки привернули його нові клавесинних збірники, що вийшли в 1724 і 1728 роках.\nЗа ці роки Рамо також встановив зв'язку з Ярмарком (La foire) і, використовуючи досвід, накопичений за час роботи з мандрівними комедіантами, написав для неї чимало театральної музики. А в 1725 році «Комедії Італією» пропонує йому цікавий замовлення - характерний танець для виступу двох тубільців, привезених з Луїзіани (згодом «Рондо дикунів» з останньої картини «Галантний Індії »), і це стане його першим успіхом на сцені.\nРамо і «велика» французька опера\nОднак основні помисли Рамо звернулись на головну оперно-балетну сцену Франції - «Королівську академію музики». Зрозуміло їм рухала не придворно-кар'єристські мети. Обстановка двору його ніколи не приваблювала, але композитор був честолюбний і небагатий, і був глибоко впевнений в своєму покликанні до створення сценічних творів. Першим кроком на цьому нелегкому шляху була спроба отримати лібрето, написане авторитетним літератором. У жовтні 1727 року він ризикнув звернутися з проханням до знаменитого лібретист Удару де Ла Моту, але той навіть не спромігся відповісти.\nПриблизно в той же час Рамо знайомиться з Ле Ріш де Ла Пупліньером. Посада генерального відкупника податків зробила цього не дуже знатного людини одним з найбагатших людей Франції. Ла Пупліньер оточив себе літераторами, музикантами і художниками, яким він був покровителем в більш вільної формі, ніж це було прийнято раніше. З 1731 Рамо стає вхожий в цей суспільство і заводить корисні зв'язки у світі мистецтв. У 1732 році в колі підопічних Ла Пупліньера композитор знайомиться з «оперним кюре» - абатом Симоном Пеллегреном, який після коливань погоджується написати для нього текст ліричної трагедії «Іполит і Арісая».\nНарешті, в липні почалися бажані репетиції в «Королівської академії музики», але оркестранти та вокалісти підняли цілий бунт з-за складності партитури, після чого довелося зробити купюри і перестановки, аж ніяк не скрасили твір. На відміну від Жана Батіста Люллі, який був законодавцем оперного жанру і повним господарем у своїх виставах, Рамо не мав такий авторитет: незважаючи на похилий вік, він був новачком у «великій опері». Тому йому доводилось підлаштовувати свою музику під вже склалися штампи. Але, незважаючи на купюри і квазіантічность лібрето, публіка сприймає «Іполита і Аріс» як «революцію в музиці» і відразу розділяється на два ворогуючі табори -- люллістов і рамістов. Сам факт появи таких таборів сповістив про настання нової епохи у французькому музичному театрі - епохи Рамо, адже за сорок шість років, багато композиторів, наприклад, Кампра і Детуш також мали заслужений успіх, однак мова ніколи не йшла про подібний розкол серед меломанів. Люллісти звинувачували музику Рамо у нібито «какофонічності» і надмірної італійської експресивності і ставили їй на противагу музику Люллі як традиційно французьку, більш просту і стримано-благородну. З'являлися, наприклад, такі епіграми:\nЯкщо важкий чудово,\nТе великий Рамо повсякчас,\nАле як тільки краса\nНатуральна і проста -\nВін нікчемний, це ясно!\nВзагалі взаємини з італійським музичним мистецтвом вкрай важливі для французької музики XVII-XVIII століть. Однак якщо б правда була на стороні люллістов, виник би забавний парадокс: через шістдесят років після створення національної французької школи вихідцем з Італії, її намагається італьянізіровать корінний француз!\nПісля прем'єри 1 жовтня 1733 Рамо залишається в репертуарі Опери аж до падіння монархії. Успіх «Іполита і Аріс» став все більше зростати, і в кінці 1733 року Рамо з ентузіазмом взявся за твір ліричної трагедії «Самсон» на лібрето великого Вольтера. Настільки потужний співдружність геніїв могло б вивести французький оперний театр на новий рівень, але «висока» цензура категорично заборонила постановку «Самсона» за серйозний сюжет на біблійну тему, і партитура, на жаль, не збереглася.\nВ той же час на сцені успішно йшла перша опера-балет Рамо «Галантний Індія» (з 23 серпня 1735), написана на лібрето Л. Фюзелье. Як і у випадку з «Іполитом» твір була зустрінута лютою атакою люллістов, що, втім, не завадило успіху постановки. Уже наприкінці 1736 Рамо приймається за роботу над ліричною трагедією «Кастор і Поллукс» на лібрето П'єра-Жозефа Бернара, який, подібно Фюзелье, був підопічним Ла Пупліньера. Однак, за незрозумілих причин спектаклі «Кастора» (з 24 вересня по 8 грудня 1737), визнаного згодом вершиною творчості Рамо, мали слабкий успіх.\nВ 1739 були поставлені два нові твори композитора: опера-балет «Свята Геби» і лірична трагедія «Дардан». Напередодні прем'єри останнього в паризьких літературних кафе вирувало хвилювання як в очікуванні великої політичної події. Атмосферу боротьби між люллістамі і рамістамі пекло і відновлення деяких творів Люллі. Ходили чутки, ніби набралася тисячі рамістов, змовившись скупити всі ложі на всі спектаклі. Під усякому разі «Дардан» витримав 26 вистав за 2 місяці.\nСлідом за цим протягом двох з половиною років твори Рамо в опері не виконувалися, можливо, через інтриги і конфлікту з керуванням театру. Лише в вересні 1742 цю паузу порушило відновлення «Іполита і Аріс», а після «Галантний Індії». 23 квітня 1744 почалися вистави капітально оновленого «Дардана», перша редакція якого зазнала жорсткої критики за лібрето. Лише в лютому 1745 Рамо виступив з новими творами: комедією-балетом «Принцеса Наваррська» і ліричною комедією «Платеях». Після їх успішної постановки у Версалі на святах на честь одруження дофіна, Рамо отримав звання придворного композитора, і йому була призначена королівська пенсія.\nЗ 1745 по 1751 рік було поставлено дванадцять його нових творів: героїчна пастораль «Заіс» (1748), балетні акти «Пігмаліон» (1748) і «Гирлянда» (1751), а також лірична трагедія «Зороастр» (1749). Решта ж вісім були написані по придворним замовленнями з великою кількістю дивертисментів і офіціозних алюзій, як того і вимагав склався канон. Ставши видним людиною в сфері мистецтв, Рамо так і не зробив собі блискучої придворної кар'єри. Наприклад, в 1750 році, коли король призначив композитору нову пенсію за рахунок доходів Опери, попечітельствовавшій над нею Д'Аржансон не поспішив виконати це розпорядження. Пенсію стали виплачувати й то не регулярно тільки з 1757 року по нагальною прохання директорів Опери. Однак, той же Д'Аржансон подбав про те, щоб у рік на сцені ставилося не більше двох нових творів Рамо. Ймовірно, йому було добре відомо, що всесильна фаворитка короля мадам Помпадур НЕ симпатизувала композитору.\nРамо-теоретик не поступався Рамо-композитору. У 1750 році вийшов його працю «Доказ принципу гармонії », який викликав багато хвалебних відгуків, в тому числі і від енциклопедиста Жана Д'Аламбера. Він навіть популяризував у своїх статтях основні погляди Рамо на теорію музики.\n«Війна Буффоном »\nОтже, Рамо став безумовним авторитетом у французькій опері. До кінця 40-х років нападки люллістов дуже ослабли, і «смак Рамо став домінуючим смаком нації». Однак на його долю знову вплинули взаємини французької та італійської оперних шкіл, і вільнодумні настрої, які ходили в паризькому повітрі. Публіка чекала чогось нового від музичного театру.\nОсобливий інтерес у меломанів викликав молодий жанр італійської опери-буфа. Після памфлета Грімма про стан французької опери, що отримав широкий резонанс, під натиском громадської думки «Королівська академія музики» зробила ризикований крок. Вона ангажувала проїжджають через Париж трупу Буффон, в репертуарі якої входили, крім усього іншого, твори Перголезі, Орландіні і Капуа. Виступи трупи Бамбіна, що почалися в серпні 1752, викликали в Парижі свого роду революційний музично-полемічний протягом, яке увійшло в історія?? як «війна Буффоном».\nТепер публіка розділилася на два інших люто дискутуючих табору: буффоністов, під чолі з енциклопедистами, яких підтримувала королева, і антібуффоністов, яким був покровителем король. Трупа давала вистави в Опері в протягом півтора року під заступництвом цікавого двору. Але в Надалі зайве «фрондество» виступів буффоністов проти традиційної французької опери призвела до вигнання трупи Бамбіна в березні 1754. Суть суспільних настроїв добре передав Д'Аламбер: «Важко повірити, але фактом є те, що для деяких людей слова "буффоніст", "республіканець", "Фрондери" - я мало не упустив - "материалист" - все це - синоніми ».\n«Навколо самого ж Рамо «війна Буффоном» створила надзвичайно заплутану ситуацію: зустріли криками «революціонер», він в одну мить став «реакціонером», хоча композитор аж ніяк не намагався творчо полемізувати з Буффона.\nЯк б то не було, енциклопедисти зробили Рамо як найбільшого вітчизняного композитора відповідальним за всі кризові явища, французької «великої» опери. Особливо гострі удари сипалися від Жана-Жака Руссо, з яким композитор був в натягнутих особистих відносинах. Спочатку Дідро і Д'Аламбер пропонували Рамо співпрацювати в Енциклопедії, але той відмовився, швидше за все, через погане стану здоров'я. Тоді музичні статті став писати Руссо, зрозуміло, з суто проітальянскіх позицій. Спочатку Рамо не вступав в суперечку з буффоністамі, але потім, виявивши ряд помилок у статтях музиканта-аматора Руссо, не зміг втриматися і в 1755 році випустив брошуру «Помилки з питань музики в Енциклопедії ». Надалі ця полеміка затягнулася на багато років, і найчастіше Рамо, людина різкий, але нехитрий, сперечався з літераторами досить незграбно.\nЗ часом міняється положення композитора у Ла Пупліньера. У мецената з'явилася нова фаворитка, з якою не порозумілися багато хто з його підопічних, в тому числі і Рамо. Тому в 1752 році він йде з дому свого покровителя, і все сімейство переселяється на вулицю Добрих Дітей. Але до цього часу Рамо і не потребує заступництво: королівська пенсія, доходи від постановок його творів, публікацій теоретичних робіт і нотних збірок, оплата від учнів ... До того ж, Людовик XV подарував йому дворянство за заслуги перед Францією.\nНа схилі років Рамо зрідка з'являвся в Опері. З другої половини 1750-х років творчі паузи всі збільшувалися, і нових творів у нього з'явилося небагато - друга версія «Зороастра», ще один «Анакреонт», лірична комедія «Паладин» і лірична трагедія «Абаріс, або Бореади». Про своїх творчих можливості Рамо судив з тверезою самокритичністю, сказав одного разу Шабанону: «Друг мій, у мене більше смаку, ніж колись, але в мене вже немає більш натхнення ».\nОднак, на порозі свого дев'ятого десятиліття, Рамо не переставав створювати теоретичні праці. 22 травня 1761 діжонськи академія зробила його своїм почесним членом, ніж він був дуже зворушений. З того часу він посилав туди всі свої наукові роботи.\nЗбереглося дуже багато спогадів про характер і життя композитора у вже похилому віці. Зокрема, Мішель Шабанон, автор однієї з найважливіших біографічних праць про Рамо, писав: «Він любив славу, оскільки стільки її здобув, але я переконаний, що він мало був зайнятий нею, вона під час його навіть обтяжувала ... Пан Рамо нікому не заздрив і його душа, чистий і відлюдкувата, нездатна відмовитися від сприйняття краси, де б та ні виявилася, віддавати справедливість робіт навіть тих авторів, яких він не любив ».\nОстанню прем'єру свого твору - «Паладин» Рамо почув 12 лютого 1760. Спектакль не мав успіху, проте відновлення «Дардана» у квітні того ж року перетворилося на справжній тріумф.\nПід час репетицій «Бореад» 23 серпня 1764, великого композитора здолала виснажлива лихоманка, сведшая його в могилу 12 вересня. А «Бореади» так і не побачили світ. Рамо був похований в паризькій церкві св. Євстафія, поряд з прахом Люллі. У Парижі і по всій Франції-траурні служби.\nФранцузька лірична трагедія\nЛірична трагедія як жанр\nСамо словосполучення «trag


КНЛУ, Київський національний лінгвістичний університет – The Study\nГоловна ВНЗ Київ Київський національний лінгвістичний університет\nКиївський національний лінгвістичний університет (КНЛУ) — вищий навчальний заклад України. Засновано 30 березня 1948 року як Київський державний педагогічний інститут іноземних мов. Розташований у Києві, Печерський район. Має статус автономного навчального закладу. У просторіччі “ін’яз”.\nКНЛУ має 3 навчальні корпуси, 4 студентські гуртожитки, комп’ютеризовану бібліотеку з фондом літератури у понад 1 мільйон примірників, 10 комп’ютерних класів на 300 робочих місць, сучасний спортивний комплекс, студентську їдальню та буфети.\nпідготовка відповідно до державних замовлень і договірних зобов’язань кваліфікованих фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів для закладів освіти, науки, культури, державних підприємств, установ, організацій та фірм України та зарубіжних країн;\nвстановлення зв’язків із спорідненими закладами освіти зарубіжних країн з метою співробітництва у навчальній, науковій і методичній роботі, обміну студентами та викладачами;\nСпеціальності бакалаврату в КНЛУ з вартістю навчання\nОсвіта / Педагогіка від 22635 грн від 25000 грн\nГуманітарні науки від 19900 грн від 25000 грн\nСоціальні та поведінкові науки від 26658 грн від 25000 грн\nУправління та адміністрування від 26658 грн від 25000 грн\nПраво від 26658 грн від 25000 грн\nСфера обслуговування від 26658 грн від 25000 грн\nСпеціальності магістратури в КНЛУ з вартістю навчання\nОсвіта / Педагогіка від 22635 грн від 18108 грн\nГуманітарні науки від 22635 грн від 18108 грн\nСоціальні та поведінкові науки від 26658 грн від 21326 грн\nУправління та адміністрування від 26658 грн від 21326 грн\nУправління та адміністрування від 26658 грн —\nПраво від 26658 грн —\nСфера обслуговування від 26658 грн від 21326 грн\nвул. Велика Васильківська, 73, м. Київ\nПоказати Київський національний лінгвістичний університет на мапі\nЯк доїхати до КНЛУ на громадському транспорті\nЦі транспортні маршрути проходять поруч з КНЛУ. Ви можете доїхати на автобусі або тролейбусі. У цих маршрутів є зупинки в радіусі 500 метрів.\nАвтобуси: 5, 20, 20К\nТролейбуси: 12, 40, 40к, 91Н\nВідгуки про КНЛУ


У Києві запустили інформаційний термінал для комунікації між поліцією та громадянами - Міжнародний фонд "Відродження"\nУ Києві запустили інформаційний термінал для комунікації між поліцією ...\nУ Києві запустили інформаційний термінал для комунікації між поліцією та громадянами\nІз його допомогою містяни зможуть повідомити про правопорушення, свідками яких вони стали, записатись на особистий прийом керівництва, залишити відгук про роботу представників поліції.\n26 березня презентували інноваційний інструмент взаємодії для громадян та журналістів.\nМикола Сіома, директор Української фундації правової допомоги: «Фундація активно працює над вирішенням проблем доступу до правосуддя і забезпечення рівних правових можливостей людей. Інформаційний термінал Національної поліції – це одне із таких рішень, результат кропіткої тривалої праці Фундації із керівництвом Національної поліції. Інформаційний термінал – це точка доступу людей до сервісів Національної поліції, яка дасть можливість киянам та поліцейським ефективно взаємодіяти».\nКостянтин Бушуєв, заступник голови Національної поліції України: «Інформаційний термінал – це сучасний пристрій, який дозволяє людині отримати інформацію, яка стосується діяльності поліції, громадських організацій, і отримати у разі потреби зворотній зв’язок. Завдяки йому більш ніж 3,5 мільйони громадян та майже 10 тисяч працівників поліції будуть поєднані із допомогою таких сучасних технічних рішень, які дадуть можливість нам почути вас і навпаки. Рішення дуже просте і ефективне, але у той же час сучасне і перспективне».\nОлександр Сушко, виконавчий директор міжнародного фонду «Відродження»: «Для Міжнародного фонду “Відродження” це гарний приклад того, яким чином досягається належний рівень співпраці між державними органами та благодійною організацією, яка прагне допомогти державі забезпечити належний рівень сервісів, зручних для людей. Для нас це далеко не перший приклад взаємодії із Національною поліцією, але цей пілотний проект, сподіваємося, стане початком певної нової традиції запровадження інформаційних технологій, які в найбільшій мірі відповідають запитам людей. Важливо, аби ця практика пішла в регіони, де громадяни можуть відчувати певний дефіцит прямої комунікації і донесення інформації до державних органів влади».\nІнформаційні термінали розроблені Національною поліцією України у співпраці з Українською фундацією правової допомоги за підтримки Програмної ініціативи «Права людини та правосуддя» МФВ та Посольства США в Україні.


Екстрим: Журнал «Отрок.ua»\nЕкстремальні розваги або, як сьогодні кажуть, «естрим», стають дедалі популярнішими у молодіжному середовищі. Неможливо не помічати цього. Перш ніж засуджувати та критикувати, спробуємо вислухати та зважимося зрозуміти тих, для кого такий незвичний відпочинок став природним...\nДмитро, 27 років. Новоначальний. Трудоголик. Не бачить нічого екстремального у сноубордінгу.\nЯ став на сноуборд, тому що люблю швидкість. Сноуборд дає чисте відчуття швидкості. Тут немає двигуна, як в автомобілі, немає корпуса, як у яхти, навіть немає палиць, як у лижах. Є тільки дошка — все дуже просто.\nА ще я вибрав сноуборд, тому що дуже люблю гори. Сноуборд особливо прекрасний на цілині, коли є тільки ти, гори та тиша, яку неможливо порівняти ні з чим іншим. Я питаю іноді, чому ця тиша є настільки привабливою? Хаос міського життя так поглинає увагу, що ми часто забуваємо про свої мрії та ті обіцянки, що давали собі. Та ось після години спуску, коли тіло згадувало призабуту під час сидіння у кріслі навичку, увагу зайнято пошуком найтоншої рівноваги, а свідомість сповнена радістю руху, захопленням красою та адреналіном, можна абсолютно безвідповідально зануритися у сніг, ще раз подивитися осторонь та насолодитися красою, яку здатний створити лише Бог... та замислитися про те, хто ти та чим зайнятий, і на що йдуть твої сили та твоє життя. Напевно, у праведників ці думки виникають за молитвою, у храмі чи пустелі, проте грішників осяяння відвідують зненацька та у найменш підходящих місцях. Тому іноді солідне перевантаження свідомості Божественною красою природи, фізичним навантаженням та адреналіном може дати якийсь невловимий, але такий цінний сигнал, якусь нитку, до якої ми потім звертаємося та яка потім виводить нас на той самий вузький шлях, який дано пройти не всім.\nЮрій, 22 роки. Студент Православного Свято-Тихонівського богословского університету. Ділиться враженнями про перший стрибок із парашутом.\nМені відомі три типи «православного погляду» на стрибки із парашутом:\n1) нігілістично-православний: враження не засолиш, нема чого стрибати;\n2) пофігістично-православний: треба стрибати, нема чого думати;\n3) золота середина, виважено-церковний: треба взяти благословення духівника.\nКоли мені запропонували стрибнути, першим рухом було одразу погодитися — це ж здійснення дитячої мрії! Колись навіть відвідував парашутну секцію, а стрибнути — так і не довелось тоді. Потім все ж таки замислився. Зрозуміло, що не «для адреналіну». Очікував на щось подібне до того, що й від походів у гори (теж ризикована справа певною мірою). Завжди, абсолютно завжди є відчуття, що на останній глибині зміст та кінцева мета походу у гори зникає, залишається незбагненною, незрозумілою, несформульованою. Відкриваєш щось, але завжди здається, що це — тіні головного. І знову, й знову хочеться у гори. Хтось може побачити тут просто класичне формулювання пристрасті. Проте самі відношення із Богом схожі на це. Бог часом попестить та поцілує, часом заховається, часом відкриється ще якось несподівано. І все замало Його, хочеться ще та ще. Ніколи Його не вичерпати до кінця. Гріховна пристрасть залишає спустошеним та озлобленим — скорбота та тіснота усякому, хто робить зле. Спрага, шукання Бога — відкриває щось. Гори теж відкривають та не залишають просто пустим. Тому вважаю, що це прагнення саме по собі не є гріховним, хоча й може бути таким.\nЧогось подібного очікував й від стрибка із парашутом. Не сподівався зрозуміти та відчути усе (інакше навіщо люди стрибають сотні разів?) Різницю між горами та парашутом жартома уявляв собі як різницю між довгою медитацією та склянкою горілки. Так воно і є, але лише у плані швидкості дії, та не її якості. Вистрибнути з літака, ступити в безодню — треба було докласти зусиль для цього. Потім на якусь мить настав хаос. У голові — уривки слів та звуків, в очах — миготіння. Потім струс — та тиша. Над головою — купол та небо, знизу — земля. Одразу стали зрозумілими слова інструктора про те, що чутність у повітрі відмінна, можна прокричатися. Дякую всім, хто стрибав тоді. Жодного не поперло, як від склянки горілки, жодний не кричав, усі слухали тишу.\nОсь ця тиша — найважливіше в цьому стрибку. Чи це все? Знову ж таки, здається — це тінь чогось. Чи я буду шукати цього? Так, здається, буду. Чи я сподіваюся вичерпати усе до кінця? Ні, не сподіваюсь.\nОтець Миколай Могильний, 33 роки, настоятель тюремних храмів Київської області. Проповідує християнство за допомогою екзотичного захоплення — підводного полювання.\nЯкось після перенесеного захворювання лікарі порадили мені загартовувати імунну систему, плаваючи у басейні. Проте природа із її цікавим підводним світом вабила мене значно більше, ніж кахельна підлога басейну. І от, вже будучи в сані, я захопився підводним полюванням. Господь послав мені прекрасних наставників, які навчили мене особливостям полювання (як затримати дихання, поводитись із рушницею, розповіли про звички риби). Слово «полювання» в цьому випадку мене не засмучує. Священикові заборонено проливати кров тварин, але рибна ловля не забороняється. Ловити рибу на вудилище чи з рушниці — великої різниці, мені здається, немає.\nПраця священика нелегка. Вона складається не тільки із вистоювання довготривалих богослужень. Скільки людей несуть до батюшки свої проблеми, своє горе, скільком долям співчуває його серце... Із риболовлі я повертаюся із міцним зарядом позитивної енергії, із новими силами для свого головного служіння. Просто необхідно буває залишитися наодинці із собою, подумати, помолитися. Під водою мені вдається по-справжньому відпочивати, це прекрасне емоційне та фізичне розрядження.\nА ще для мене підводне полювання багато у чому є проповідуванням. Виїжджаю я, як правило, не сам, намагаюся брати із собою тих людей, що саме зараз потребують спілкування із священиком. Адже мало хто готовий одразу прийти на сповідь до храму... А побачивши православного батюшку у гідрокостюмі, в ластах та з ліхтарем, люди злегка розлучаються із багатьма своїми забобонами. Розповім один випадок. Моя парафіянка довго жалілася, що ніяк не вдається запалити вогник віри у її чоловіка. Він категорично відмовлявся від сповіді, причастя, посту, хоча було очевидно, що душа в цієї людини прекрасна. Я постарався зацікавити його підводним полюванням, і він так загорівся, що одразу придбав усе екіпірування та став моїм постійним супутником. Через рік спостережень, спілкування із віруючими людьми коло багаття з юшкою, усе його життя змінилося — головувати в ньому став Христос. І таких випадків немало.\nІгумен Валеріан (Головченко):\nНу, то що ж! Для чистих все чисте (Тит. 1,15) — православні очі всюду бачуть благодать Божу. Звісно, «екстрим» буває різним.\nРизик для життя у більшості екстремальних форм відпочинк" мінімальний. Не більш, ніж ризик вбитися, послизнувшись у ванній. Є лише «відчуття». І тут важливо, навіщо ти це робиш. Якщо заради розвитку своєї особистості, тоді це може бути похвально. Якщо заради гордині та пихи, тоді це буде осудливо. Якщо заради пошуку «нового стану», тоді це згубно. Адреналін — це певний «самонаркотик», і «підсісти на нього» неважко. Безперечно одне — в нашому складному, сумбурному світі «екстрим» може стати своєрідною формою психологічного загартовування. За тотальної безпорадності та інфантильності навіть дуже може стати у нагоді вміння не панікувати у «позаштатних ситуаціях», що виникають раз за разом. Іноді це може врятувати життя...\nПроте, одна справа — стрибати із парашутом, інша — дертися по будинках без страхувального облаштунку. Тому що «ще написано: не спокушай Господа Бога свого!» (Мф. 4, 7). А ризикувати життям лише заради власного марнославства не варто.\nІгумен Сергій (Рибко):\nГосподь дбайливо та обережно ставиться до людини, і навіть у тому, щоб ризикувати власним життям, дав людині волю. Мені здається, за межею ризику людина шукає якусь духовну реальність. Звісна річ, краще її віднайти у Церкві, проте кожний йде своєю дорогою.\nНемає канонів, що забороняють відспівувати людину, яка загинула під час стрибку із парашутом, як самогубцю. Тому якщо до мене прийдуть за благословенням лізти на гору або стрибнути із парашутом, я поблагословлю. Нещодавно показували по телебаченню, як якісь хлопці зустрічали Новий рік на дні моря, в аквалангах, із шампанським та ялинкою, причому взяли на це благословення священика (він сам плавав на човнику поруч). І я б поблагословив, з ікономії*, тому що все одно полізуть, якщо зібралися. Один бік медалі екстриму — це ризик, а інший — пізнання Бога. До речі, із одною парафіянкою нашого храму так і сталося. Вони із чоловіком любили лазити по горах та потрапили одного разу у сильний туман — нічого не видно на відстані простягнутої руки. Вирішили зупинитися, поїли, лягли спати. Вранці прокидаються — туману немає, а вони лежать у півметрі від краю величезної прірви, і поруч безліч вінків та хрестиків, тобто маса людей загинула. Тоді вони стали на коліна і помолилися — вперше у житті. Бог є всюди...\n* Ікономія — принцип вирішення церковних питань з позиції поблажливого ставлення, практичної користі, зручності.


Волинь - Улас Самчук (сторінка 132) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nВолинь - Улас Самчук (сторінка 132)\nСтояли один проти одного. Місяць лив на них своє сяйво. Густі тіні клались набік. Недалеко чорною стіною стояв ліс. З другого боку хутори, молоді садки, білі хати під місяцем… Йон стояв спиною до місяця. Дашок його кепки кидав густу тінь, що ховала в собі чітко закроєне, виразне обличчя. Натомість Володькове моложаве, свіже лице зовсім залите місячним сяйвом. Дашок його кашкета робить невеличку тінь над чолом. Вираз його добрий, тепер поважний і трохи схвильований.\n— Знаєш, Йоне? — почав Володько. Голос його зміцнів і вирівнявсь.\n— Ну? — відповів той понуро…\n— Мені здається, що ми обоє зле робим…\n— Що маєш на думці?\n— І ти помиляєшся, і я помиляюсь…\nЙон подивився на нього, мов на божевільного.\n— Ти помиляєшся, — сказав він рішучо, — але я ні. Мене розуму не вчи. Сам вже виліз з пелюшок, — Тут він говорив довго. Речення певні, уривні; слова сердиті, як і колись. Він розвивав перед Володьком свої плани. Видно було, що він не стратив надії переконати того «ідіота», спасти його, повернути на правдиву стежку. Володько мовчав. І коли той скінчив, він сказав:\n— Так, Йоне! Коли б ми — ти і я — разом… Ми дещо зробили б… Можливо, колись ще зійдемось. А поки що наші дороги розходяться… І то протилежно…\n— Але хлопців моїх не зачіпай! Ще раз кажу! Тепер можеш іти. Для тебе буде краще, коли будеш за мене мовчати. Йди!\nВолодько відійшов. Йон довго стояв на місці, проводив його поглядом. Потім повернувся й швидкими кроками пішов у ліс.\nЦя зустріч здивувала Володька. Не знає чому, але Йон йому подобається. Можливо, він і сам хотів би таким бути. Рішучість, певність себе, виразність. Він був так піднесений і схвильований, що не хотів йти спати, а хотів йти кудись, з кимсь бути, якось проявляти себе. Він же такий молодий. Навкруги така сильна, жагуча весна. Любити! Хай що — любити. Можливо, ще крок, і він назавжди стратить молодість, весну, любов… Йонові слова влили в нього силу. Він не пішов додому, а повернув назад у село. Через кущі, через Титів город вийшов на дорогу, що веде вниз до криниці, повернув праворуч й пішов долиною. За півгодини він піднімався під гору. Перед ним садок, хати й там Наталка… Але як її викликати?\nЗайшов під Настану хату й застукав у вікно.\n— Хто там? — почув за хвилю, й у вікно виглянула пелехата жіноча голова.\n— Є Настя? — спитав Володько.\n— Насте! Тебе кличуть, — чує Володько мову за вікном…\n— А хто там? — питає Настя матір. — Володько, чи яка біда…\nЗа хвилину двері сіней рипнули, і в їх обрамованні з'явилась Настя. Вона боса, у білому, накрита рядном.\n— Володьку? Це ви? Так пізно?\n— Не пізно… Нам ніколи не пізно! — весело сказав Володько…\n— А в мене була Наталка. Довго сиділа й недавно пішла…\n— Йдіть за нею! Насте! Йдіть!\n— А Демида не бачили? — питала вона.\n— Бачив. Завтра прийдемо з Демидом!\nНастя пішла й скоро сховалась у тіні сусідського саду. Володько зістався сам. Сів на призьбі, розставив коліна, дивився вниз і посвистував. За короткий час чує тупіт босих ніг, стрибки через перелаз, тіні, тихий сміх. Він швидко встав. Назустріч бігли обидві дівчини. Наталка підбігла, кинулась Володькові на шию й при Насті почала цілувати.\n— На! На! Це тобі за те, що так довго не приходив! Хай Настя дивиться.\n— Схаменіться! Не робіть наніч оскоми! Здуріла, Наталко!\nВолодько нагнувся, підняв її на руки й кілька разів обкрутив кругом себе. Наталка радісно притиснулась і сміялась. Серце її билось щастям, молодістю й коханням.\nЗ неба дивиться місяць… Над полем, за городами цвітуть яблуні.\nА за пару днів Володько був знову у тюрмі. Не сам. З ним були: Сергій, Кіндрат, Антін, Тараско… Це сталось так несподівано, що ніхто не міг дати собі з того повного рахунку. Всіх заарештували… Зробили ревізії у Матвія, у Сергія, в читальні… Дуже гостру ревізію зроблено в пана Рони. Прийшли до нього серед ночі… Шестеро озброєних до зубів людей. Розбудили. Переляканий Марко засвітив лампу, заспаний Рона поглянув у вікно, у двері… І у вікні, і в дверях люди, багнети, кашкети з білими цифрами.\n— Прошен вставаць. Іменем права… Ордер на ревізію… Рону набік… Ніхто не сміє виходити.\n— Панове! Цо то єст? — Пан Рона здивований до смерті. Він весь час повторює: — Я єстем пісаж… Жадни політик. Тутай плякати мих п'єс… Єстем артиста.\nТі все-таки шукали. По столі, в столі, під столом. На ліжку, в ліжку, під ліжком, у шафах, під шафами, на шафах. Вийняли одяги, викинули купу черевиків, зняли з полиці книжки, колупали трухляву підлогу, заглядали за вікна. Рона стояв у одній нічній сорочці… Його волохаті ноги тремтять від хвилювання. Біля нього два багнети.\nПотім пішли в інші кімнати, до дівок у кухню, в їдальню… Тут оглядали старий, закурений камін, довгий стіл, самовар… Їх гамір і стукіт розбудив стару паню. У старомодному чепці, у виступцях на босу ногу, в довгій, обшитій мереживом нічній сорочці, зо свічником у руках, вона відчинила з своєї спальні двері, побачила озброєних людей, крикнула й зомліла… Двоє поліцаїв кинулися її піднімати, підняли, положили на ліжко, а самі обшукали комоди, столи, старе трюмо… їм, здається, було шкода, що тут так мало речей і нема чого розкидати, обдивлятися, забирати з собою. Жіночі старомодні спідниці, комбіне й чепці не могли їх вдовольнити, і, вернувшись до кімнати пана Рони з порожніми руками, вони уважно заявили:\n— Нам донесено, що маєте склад зброї.\nТут настала черга зомліти самому Роні, але він мужчина. Він вже встиг прикрити свою наготу й набратися духу. Він рішуче протестує проти такого поводження з ним органів безпеки й судовою дорогою буде шукати справедливості…\nОргани безпеки сказали, що він може це робити, вибачились, взяли з собою купу невідомих їм паперів (недописані Ронові п'єси) і відійшли.\nРаненько пан Рона побіг у села, але вже нікого не застав. Не мав кому навіть поскаржитись. Потім найняв підводу й швидко поїхав до староства.\nНа «лубенській рогачці» в різних келіях сиділи тилявецькі хлопці. Деякий час не знали за що. Їх виводили, питали: де були тоді й тоді? Що робили? Хто їх бачив? Чі не знають Йона Пацюка, Кіндрата Сливюка?.. Володька брали окремо… Він мусить признатись… Так, так… Мусить, признатись. Але в чому? О, він сам знає… Де він був тієї ночі? Дома? Напевно, ні… За угорським заступом вбито жандарма… Він цього не знає? Ні? Ніяк не знає? А хто знає? Де Йон Пацюк? Не бачив його? А хто бачив? Не був з ним у спілці? Питання, питання, питання. Безконечна черга питань. Все тяжчі, болючі, а відповіді на них нема. Де відповідь? Володько може собі передумувати, має час. А вони все-таки, ті відповіді, десь лежать. Під землею, на землі, у душах, у природі. Бог також їх знає всі до одної… О! Як приємно було б відповісти, сказати собі щиру, добру, голу правду в вічі… Не боячись її наслідків… Не оминаючи найменшого питання… Не завиваючи його в ніяку вату… Бо чому ж так є? Чому вони себе вбивають? Закони, заповіді, добрі люди кажуть: не вбий! Не вбий людини, й кінець! Не можна з цим сперечатися. Так є. Правда. Не вбий, не сотвори прелюби, не кради, не бажай злого своєму ближньому, не віднімай від нього його добра, його землі, його мови… Не ображай його матері. Не муч його дітей… Господи! — скільки заповідей і скільки треба скрижалів, щоб їх списати! Але заповіді пишуть, щоб їх топтати, щоб над ними кпитися, щоб навмисне робити навпаки й сердитись після, що ростуть злочини, що треба тюрму, жандарма… Радість і щастя тим, що вміють тримати за горло собі подібного, а все інше тим, що горло своє спасають і кажуть, що воно їх болить… О, світе! світе!\nАле за тиждень всі тилявчани знов були дома. Всі питання лишились висіти в повітрі й ні один мудрець не дав відповіді. Мовчав Володько, мовчав Кіндрат, мовчав Антін, мовчав Сергій… Тараско, і той на цей раз мовчав, хоч як любив говорити. Він би так хотів говорити. Випити чарку, говорити, захлинатися словами, судити світ, людей, царів і королів. Але на цей раз він мовчав, дивився, кліпав очима, розводив руками, шморгав носом.\nЗа той час Тилявка трошки змінилась. Змінився староста. У село прийшла сотня пограничників. Приїздив кілька разів «вуйт». Він кричав, тряс кулаками, погрожував. У селі не стало Трохимового Кіндрата та ще кількох. На вулицях у всіх кінцях щовечора стояла варта.\nТараско вернувся на своє подвір'я веселий, щасливий. Перше, що зробив — післав до Габеля свою Калинку. Тепер він заговорить. Так. Царя з його стіни зняли — не побоялися. Нічого. Своїх товаришів горне в широкі, щирі обійми. Ходіть! Пийте! Їжте! Знайте, що з вами чоловік, муж, герой. Биймо лихом об землю, плюймо на нього.\n— Сьогодні тільки згадав свою молодість… — кричав він, взявшись у боки. — Жінко! В танець!\nТретю жінку загнав — все танцював, все присядом ішов через життя. П'ятнадцять зродив дітей. Правда! Ось вони всі — живі, здорові, тут, там у місті, в капелюхах… А-а!.. І він тупав пристрасно куцими ногами, тряс кудлатою головою, жмурив маленькі, блискучі очі, плескав у долоні… Поля йому! Місця! Танцює герой, мученик… Поля йому!..\nЦілу ніч у Тарасковій хаті повно гульні та співу. Сходились сусіди, дивились, сміялись, випивали за нього, за жінку, за дітей і за гостей. Знайшлося на всіх і за всіх. На вулиці ходила варта, а він гуляв. Незаборонять же йому молитися й гуляти…\nНа другий день на сільському майдані, ніби нічого не було, бігають спітнілі «прометеївці», б'ють мокрого м'яча, що весь час падає їм у річку. Крики, сміх, вигуки глядачів, що йшли випадково дорогою й зупинилися… Між ними й вояки «Ков-у» в своїх округлих, з чорним обводом кашкетах та широких, незграбних чоботях. Вони дивляться на гравців, сміються, вигукують… Їм казали, що то бандити, злодії, гайдамаки, але ось вони дивляться на тих веселих бандитів, що з таким завзяттям «кують» один другому ноги, падають, кричать, встають і, біль не біль, — біжать за м'ячем… Дивляться, і їм в голову не приходить порівняння з бандитами. Сонце тимчасом заходить на своє місце, з полів женуть худобу, мукають корови, співають босоногі пастушки з білими торбинками при боці… З гори їдуть вози з бочками по воду, йдуть молодиці з відрами на коромислі, весело вітаються, гомонять дзвінкі жіночі голоси, бряжчать відра.\nПеред заходом сонця на грищі натовпи людей. Дівчата стоять гуртами… Вип'яті, міцні груди, підтикані спідниці, загорілі, тверді литки… Раз у раз заходяться реготом. Он біжить дебелий Кіндрат, що таки не видержав і «вступив»..! Він ще не має «буців», ні «трусиків», а скинув куртаха, закачав рукави і в своїх тяжких чоботях гасає по грищі. Ось він женеться за м'ячем. Йому назустріч другий гравець, що намагається вирвати м'яча. Кіндрат з розгону спотикається й стрімголов «вкривається» ногами. «Ха-ха-ха!» — розкочується по долині…\nМіж дівчатами також Наталка. Вона зійшла з гори, присіла на колоді, зложила руки на грудях і дивиться. Вона вже майже здорова, її великі, карі очі горять, ніби агати, а на устах сміх.\nСвисток. Дружини зупиняють гру. Вибивають славу, й гарячі, зі зрошеними потом очами гравці збираються над річкою біля колод. Їх пружні, молоді тіла виграють, їм мало того руху. Ось Юхим вийняв свою губну гармонію, обняв її обома широкими долонями, приложив до уст і заграв веселої. Хлопці беруть дівчат, і їх спідниці мають у повітрі. М'яка земля гнеться під ногами, що вибивають танець… Гарячі, червоні обличчя сміються, миготять, пашать. Володько взяв Наталку. Пішла.\n— Це вперше після хвороби, — сказала.\nВін ніс її обережно навколо; в очах пролітали постаті, барви, усмішки. Ще вчора був у тюрмі, а сьогодні ось знов свої люди, луг, річка, сади… Широке небо й велика любов…\nВечір швидко спадав на землю. Ясне, чисте небо вкривалось зорями. На землю впала чиста, прозора роса…\nСело жило. Сто, двісті, триста чи скільки років стояли на тому місці купою хати й звались Тилявка, але цього, що тепер, вони не бачили. Військо, поліція, ревізії, арешти… Люди приходять, люди відходять. Матвій будує вперто хату. Василь перевозиться. Рух, рух, рух. Володько бігає й тут і там, а одночасно уривками пише. Він купив недавно кілька десятків аркушів чистого паперу. Згортає у зшиток і надписує; «Щоденник-хроніка». Котре число? Останні двоє чисел на сірому папері зістались у дефензиві. Перерва. Першого травня в п'ятницю: …(виривки) «бо цю землю люблю. Не можу, дивитись на світ байдуже. Хай знають майбутні, що ми жили, що я жив, що мій батько жив. Предки лишили в землі кості. Я хочу лишити списаний папір. Можливо, хтось прочитає… (небезпечні місця)… Всього сказати не можу, бо живемо… (знов небезпечні слова). Крапки. Ті крапки хай наводять кожного на думку. Ті порожні місця хай кажуть, що в нас є думки, що їх не можна висловити тепер. Хай відгадають їх колись. У дужках завважу, що я цілий день помагав біля хати. Вечором тренували… А ще вечором у Наталки. Я її кохаю…»\nА за три дні писав: «З травня. Неділя. Пан Гліб уперше «святкував» конституцію. Йшов зі шкільними дітьми до церкви. Мав обв'язану шию й виглядав на хворого. Кожна дитина вперше несла державний паперовий прапорчик. У церкві були самі діти й пан Гліб. Вечором тренінг. Мені підбили знов ногу. Все-таки був у Наталки… Я її кохаю…».\nСторінка 132 з 139 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 > У кінець >>


12 Жовтня 2019. 18:40\nСьогодні в Тернополі поховали Олександра Башту, який був депутатом Тернопільської обласної ради.\nПопрощатися з ним прийшли понад 200 людей. Повідомив депутат Тернопільської обласної ради Олег Сиротюк.\nОлександр Башта помер позавчора у Тернопільській лікарні швидкої допомоги у віці 58-ми років. Причина смерті– обширний інсульт, розповів головний лікар центру екстреної медичної допомоги Ярослав Чайківський.\nВчора о 19-й у Домі печалі відбулась панахида.\nОлександр Башта народився 16 травня 1961 року в м. Стрий Львівської області. Закінчив Оренбурзьку школу. З серпня 1981р. по листопад 1986р. навчався у Балашівському вищому військовому училищі льотчиків. Після закінчення вузу отримав диплом за спеціальністю льотчик-інженер. З грудня 1986 року по листопад 1988 року – служив в армії льотчиком. З 1989р. по 1992р. навчався у Тернопільському педагогічному інституті на кафедрі фізичного виховання, працював тренером з тенісу. 24 серпня 1992 року при виконані польоту на параплані травмував хребет. З того часу пересувався на візку. Майстер спорту України.\nВін був членом фракції Всеукраїнського об’єднання “Свобода” в Тернопільській обласній раді.\nПозначки: башта, громадський діяч, депутат, похорон, тернопіль


Готелі в місті Шедіак\nШедіак: найпопулярніші визначні місця\nСкульптура «Шедьякський гігантський лобстер»Заплануйте екскурсію містом Монктон і обов'язково відвідайте таку пам'ятку, як Скульптура «Шедьякський гігантський лобстер», розташовану за 22,4 км від центру.\nRotary ParkЯкщо вам до душі квіти і зелень, проведіть день у парку: Rotary Park розташований за 22,3 км від центру міста Монктон. Настрій для прогулянок? Парк "Парлі Біч" і О-в Шедьяк – неподалік від вашого помешкання.\nМистецька галерея та музей «Maison Historique Pascal-Poirier»Заплануйте екскурсію містом Монктон і обов'язково відвідайте таку пам'ятку, як Мистецька галерея та музей «Maison Historique Pascal-Poirier», розташовану за 23,5 км від центру.\nКемпінг та поле для гольфу "Саут Ков"Не пропустіть нагоди пройтися кількома лунками: Кемпінг та поле для гольфу "Саут Ков" всього за 2,3 км від центру міста Шедіак. Якщо Кемпінг та поле для гольфу "Саут Ков" не задовольняє вас як гольфіста, зовсім неподалік розташований Гольф- та заміський клуб "Пайн Нідлс".\nГалерея стародавніх мистецтв КуріЯкщо ви неодмінно хочете відвідати музеї міста Шедіак-Бридж, на вас чекає Галерея стародавніх мистецтв Курі. Атмосферу культури міста Шедіак-Бридж можна відчути, вирушивши до таких пам'яток, як Парк "Парлі Біч", Скульптура «Шедьякський гігантський лобстер» та О-в Шедьяк.\nДізнатися більше про м. Шедіак\nУ такому привітному місці, як Шедіак, завжди можна цікаво провести час на пляжі. Парк "Парлі Біч" та О-в Шедьяк гарантують вам відпочинок цілий день у гарну погоду.Скульптура «Шедьякський гігантський лобстер» та Галерея «Heron Bay» подарують вам найприємніші спогади.


Перехід ChaCha на мобільний був блискучим | Martech Zone\nЯ і інші) ніколи насправді не розумів ChaCha. ChaCha - герой рідного міста в штаті Індіанаполіс, який за цим отримав масу фінансування. Я не розумів, чому хтось кидати гроші в пошукову систему, керовану людиною. Я думав, що це занадто ресурсомістка і марна трата часу ... приречена на крапкову смерть.\nЧаЧа зробив щось, що застало мене зненацька. Вони знали, в чому їм вдається - точні результати пошуку з першого разу - і з’ясували середовище, де його найкраще використовувати = Mobile. Вони мали перевагу людей на своєму боці та використовували їх у повному обсязі, голосовим пошуком.\nChaCha відновив себе, проголосував найкращий мобільний додаток від AT&T і запуск обох голосовий мобільний пошук і пошук SMS, який є фантастичним.\nЯ сам протестував ChaCha, надіславши повідомлення на 242242 і запитуючи\nКоли і в які години працює Національна асоціація ресторанів цього року?\nПротягом кількох хвилин я повернув дати, години та місце їх проведення - приємно відформатоване та зручне для читання на моєму мобільному телефоні (Razr).\nЧаЧа прочитала мені кілька уроків\nНіколи не недооцінюйте харизматичного, напруженого лідера. Скотт Джонс має понад два десятиліття досвіду і є ветераном-підприємцем, винахідником, стратегом та венчурним капіталістом. Я думаю, що це пристрасть Скотта і талановита команда, яку він створив, сприяли успіху цієї компанії. Я не був віруючим, але вони точно були!\nТільки тому, що компанія не працює добре сьогодні, не враховуйте їх завтра. Ми живемо у нетерплячому світі, керованому результатами, чи не так? Я бачу стартап, переглядаю їхній бізнес-план, спостерігаю, як вони борються, і я припускаю, що смерть не за горами. Справа в тому, що велика компанія - це чудова компанія, і іноді їм просто потрібно знайти дорогу. Мобільний крок ChaCha - це 3M's Post-It Note у моїй книзі.\nВелике фінансування збільшує вашу ймовірність успіху. Занадто багато людей припускають, що в цій дикій всесвітній павутині кожен може стати дот-ком мільйонером. Ми любимо ці історії та читаємо їх всюди. Правда полягає в тому, що все одно потрібні гроші, щоб заробити гроші.\nЯ припускаю, що я трохи ревную до неймовірного фінансування, яке ЧаЧа отримав від таких людей, як Скотт, (Джефф) Експедиції Безоса та Simon Equity Partners. Я майже впевнений, що, враховуючи ресурси, якими володіють деякі дот-коми, я міг би побудувати успішний бізнес з деякими своїми друзями та нашими ідеями. Як підприємець без ресурсів отримує таку можливість, як ці хлопці?\nЯ сподіваюся, що коли-небудь я зустрівся зі Скоттом і запитаю його. Тим часом, я продовжуватиму використовувати власні м’язи, щоб повільно та ретельно просувати свої ідеї на ринок. Можливо, я отримаю поштовх від Cisco.\nАбо, можливо, я напишу 242242.\nКлючові слова: управління клієнтамиFaux pasзахоплення свинцюМаркетинг в соціальних медіаСтівен Колітелепортменю входу в WordPress - -ярлики на\nКвітень 10, 2008 на 11: 32 PM\nДякуємо за похвала Дуга!\nПерегляньте цю статтю. Ми виграли нагороду AT&T «Швидкий крок» за розробку мобільних пристроїв.\nБагато напруженої роботи за останні тижні / місяць завершилося цією нагородою ... ВЕЛИЧЕЗНА перемога для нас!\nКвітень 11, 2008 на 8: 04 AM\nЯ це бачив, Тодде - вітаю! Я сподіваюся, що колись отримаю можливість здійснити екскурсію по ЧаЧі та познайомитися з вашою командою.\nКвітень 11, 2008 на 8: 54 AM\nДуг (і Тодд, і Скотт Джонс),\nЯ сиджу в журі журі MIRA Awards і був вражений, коли прочитав заявку на мобільний пошук за ці роки. Дуг, я повторюю всі ваші коментарі - це круто, що вони зробили. Я тестував це також минулого понеділка, коли потрапив в Інтернет, намагаючись з’ясувати, коли саме в ту ніч розпочалася фінальна гра NCAA. Коли я не міг його легко знайти, я вирішив пізніше надіслати його на ChaCha і повернув його менш ніж за 2 хвилини! Ого, це було круто. Я дійсно бачу, як це працює, коли люди подорожують, їм потрібна миттєва відповідна інформація тощо.\nТепер ось питання, яке я хочу задати Скотту. Як ви заробляєте гроші за допомогою цієї моделі? Де потік доходу? Хто платить путівникам?\nНарешті, я не знаю, яку цінність він надає, але я вже мав акаунт ChaCha і мав можливість вийти в Інтернет, додати свій номер телефону, а потім переглянути історію моїх запитань та їх відповідей було досить круто.\nЗа цим буде цікаво дивитися.\nКвітень 13, 2008 на 9: 57 PM\nЧудовий пост Дуг.\nЯ стежив за ChaCha протягом декількох років, і ніколи насправді цього не розумів. Керований людьми пошук - як ви вже сказали, трудомісткий / ресурсомісткий і, отже, повільний. Я насправді хотів дати йому унікальний слоган ... “ЗАЧЕКАЙТЕ .... Це Google ". Оскільки майже кожен раз, коли я пробував, це дало мені ті самі результати, що й Google ... лише в 10 разів більше.\nУ будь-якому випадку - одного разу, коли я прочитав кілька місяців тому, що вони "розширюються" до мобільних, я знав, що надходить "оголошення", що вони кладуть усі свої яйця в цей кошик. З тих пір я насолоджувався використанням мобільної версії.\nМоєю улюбленою відповіддю було моє безглузде запитання - "У чому сенс життя?" І я повернувся - "Розказати всім своїм друзям про ЧаЧу".\nТепер це добре!


ФМФ — ПРИЙМАЛЬНА КОМІСІЯ КПІ ім. Ігоря Сікорського\n+38 044 204-82-51\nФізико-математичний факультет – це можливість отримати елітну освіту та поринути у насичене й цікаве студентське життя. Фізико-математична освіта є базою розвитку суспільства. Навчальна та наукова робота факультету проводиться в тісному співробітництві з Інститутами НАНУ та міжнародними науково дослідницькими університетами.\nНа факультеті здійснюється підготовка спеціалістів з фундаментальних та прикладних проблем у різних галузях сучасної фізики – від аеро- та гідродинаміки до фізики атомного ядра та елементарних частинок з використанням методів математичного та комп'ютерного моделювання, а також з аналізу та прогнозування економічної діяльності суб'єктів ринкової економіки. Студенти мають можливість оволодіти передовими методами комп'ютерного моделювання фізичних процесів; методами та засобами наукового експерименту; основними методами обчислювальної фізики, синергетики та теорії катастроф; основами динамічного хаосу; теорією нелінійних явищ; засадами моделі, що описує динаміку фінансових активів, ймовірнісно-статистичні ідеї під час аналізу ринкового ризику; проблеми розробки математично-алгоритмічного забезпечення інформаційних систем страхування.\nВисококваліфіковані українські та світові спеціалісти, впровадження новітніх розробок, співпраця з університетами м.Берн (Швейцарія), м. Осло (Норвегія), м. Ульм (Німеччина), м. Париж (Франція), сучасні методи комп’ютерного моделювання, активна науковій діяльність, щорічні науко-практичні конференції для студентів та молодих вчених, наукові дослідження, що підтримуються держбюджетними темами, вітчизняними та міжнародними грантами - все це чекає на тебе на нашому факультеті.


Анекдот з власного життя! Три дні не сплю – ржу, всім пацанам розповів, всі просто валяються з сміху. Хочу і вам розказати\nАнекдот з власного життя! Три дні не сплю – ржу, всім пацанам розповів, всі просто валяються з сміху. Хочу і вам розказати\nСиджу чекаю, поки відремонтують колесо. Під’їжджає до шиномонтажу інфініті зі спущеним колесом, з нього виходить вся з себе гламурна дама. Так мовляв і так, ось колесо, треба полагодити. Хлопці, як годиться, знімають колесо, ремонтують і походу справи один запитує:\n– Чим колеса накачати? – ніби є варіанти. І тут почалося .. Дівиця: – А що є? У цей момент у хлопцеві мабуть прокинувся Петросян, і він каже: – Ну повітря з різним запахом: персик, полуниця. Весь шиномонтаж починає хіхікати, кожен займається своєю справою, але вуха вже звернені до дівчини. – А скільки коштує?\nХлопець: – 800 грн. Всі колеса. Всі присутні вже ледве стримуються щоб не заіржати в голос. Дівиця: – Ну добре, мені – з полуницею.\nШиномонтаж вмирає, всіх рве, народ намагається стриматися, не виходить… Колеса накачані «полуницею». Дамочка, без тіні посмішки відраховує гроші та їде. Всі плачуть.\nДалі знову очевидець: і треба ж було так попасти, що через пару днів я на тому ж монтажі. Під’їжджає цей же інфініті, з нього виходить солідний мужик, і питає: – Два дні тому тут колесо робили на цій машині?\nПацани вжались в щілини. – Хто конкретно колесо робив на цій машині два дні тому? Ну, все, зараз покарають, але зізнаватися треба. Виходить господар і скромненько так, винувато: – Ну… так… мої хлопці робили…\nМужик: – Так це тут моїй дружині колеса полуницею накачали?\nГосподар:– Ну… це… ммми… Мужик:– Тримай тисячу грн! Господар: – А… ??Мужик:– Три дні не сплю – ржу, всім пацанам розповів, всі просто валяються.


«Танців з зірками-4»: Юрій Горбунов співатиме, а Григорій Чапкіс опанує dj-пульт | Модна Леді\nНа телеканалі “1+1” успішно стартував новий сезон головного танцювального шоу країни “Танці з зірками”. Стали відомі подробиці другого прямого ефіру шоу – незмінні ведучі проекту Тіна Кароль та Юрій Горбунов готують спільний виступ з суддями проекту\nТрадиційно ведучими нового сезону шоу «Танці з зірками» стали Юрій Горбунов та Тіна Кароль. Стало відомо, що ведучі проекту разом з суддями готують спільний виступ, яким відкриватимуть другий прямий ефір шоу “Танці з зірками”. Співачка Тіна Кароль та телеведучий Юрій Горбунов заспівають на головному паркеті країни пісню A little party never killed nobody.\nОрганізатори інтригують: під час виступу ведучих, судді проекту Влад Яма та Катерина Кухар танцюватимуть, а Григорій Чапкіс стоятиме за діджейським пультом. Тож, виступ точно не залишить байдужим глядачів.\nВже цієї неділі на глядачів чекають вражаючі постановки від режисерів проекту Лесі Подолянко та Дмитра Гука, та неймовірні танці від головного хореографа проекту Ксенії Горб. Так, молода матуся Санта Дімопулос та її партнер Макс Леонов виконають вальс під хіт Earth Song – Michael Jackson.\nСанта Дімопулос та Макс Лєонов\nАктор Тарас Цимбалюк та Яна Заєць танцюватимуть пристрасне танго під кавер відомого хіта Bad Guy.\nЕкс-учасниця гурту “ВІА Гра” Надія Мейхер та її партнер Кирило Васюк спробують підкорити самбу під пісню La Tortura-Shakira. Телеведучий Дмитро Танковіч та Ілона Гвоздьова вражатимуть глядачів фокстротом під Frank Sinatra – New York. А чи вийдуть на паркет пари Дарина Петрожицька з Ігорем Гелуненком та Ольга Фреймут з Іллею Падзиною, які через стан здоров’я нині перебувають на лікуванні та самоізоляції, стане відомо під час прямого ефіру.\nЧитайте також Слава Камінська розповіла, як пояснила дітям розлучення з їхнім батьком\nЗапрошеними ведучими на балконі у другому прямому ефірі шоу “Танці з зірками” стануть минулорічний переможець проекту Женя Кот та телеведуча Іванна Онуфрійчук.\nСпеціальним гостем другого ефіру стане головний хітмейкер країни, співак Макс Барських, який на головному паркеті країни виконає свій новий хіт LOVELY.\nПочинаючи з другого ефіру, глядачі зможуть голосувати за своїх фаворитів: відправляти смс та здійснювати телефонні дзвінки. Умови голосування залишаються незмінними: віддати голос глядачі зможуть зателефонувавши, надіславши смс-повідомлення або проголосувавши у додатку 1plus1.video.\nЗ одного мобільного номеру можна зробити 50 дзвінків або надіслати 50 смс, а також можна голосувати за допомогою мобільного додатку 1plus1.video. У ньому доступна функція “Суперголос”, яка дорівнює 7 смс повідомленням. Кожен глядач протягом одного ефіру може віддати 50 «Суперголосів» за одного учасника.\nДмитро Танковіч та Ілона Гвоздьова\nНагадаємо, що учасниками четвертого сезону оновленого шоу “Танці з зірками” на “1+1” стали: співачка та молода матуся Санта Дімопулос та Макс Леонов, учасник гуртів Mozgi та “Время и Стекло” Позитив та Юлія Сахневич, шоумен та ведучий Дмитро Танковіч та Ілона Гвоздьова, акторка та колишня учасниця гурту «Віа Гра» Надія Мейхер та Кирило Васюк, співак та кумир мільйонів Олег Винник та Олена Шоптенко, актор Арам Арзуманян та Тоня Руденко, лідер гурту TheHARDKISS Юлія Саніна та Дмитро Жук, реп-виконавиця Alyona Alyonaта та Юрій Гурич, холостяк Сергій Мельник та Аделіна Делі, актор Тарас Цимбалюк та Яна Заяць, зірка серіалу «Папік» Дар’я Петрожицька та Ігор Гелуненко, телеведуча Оля Фреймут та Ілля Падзіна, учасниця гурту «НЕАНГЕЛЫ» Слава Камінська та Дмитро Дікусар та фронтмен гурту «БЕZ ОБМЕЖЕНЬ» Сергій Танчинець із Яною Цибульською.\nЧитайте також Белла Хадід зачарувала мережу рідкісними дитячими фото\nДивись також наш матеріал про популярне шоу “МастерШеф-10”


Стильні та надійні мотоботи від Speed Biker.\nЩе кілька років тому їзда на мотоциклі вважалася істинно чоловічим справою, а жінці в даному занятті відводилася другорядна роль. Найбільш часто всі дівчата сиділи за пілотом на місці пасажира. Але, не так давно захоплення мотоциклами зацікавило і безліч представниць слабкої статі, які виявилися зовсім не такими.\nІ тепер вже нікого не здивуєш дівчиною за кермом спортивного байка, яка мчить по дорозі на божевільній швидкості. Дівчата також завжди повинні пам'ятати про необхідність наявності мотозащиты для того, щоб запобігти виникненню ударів і травм під час поїздок на мотоциклі або ж непередбачених ситуацій на дорозі.\nОдними з найбільш важливих деталей для забезпечення відмінної захисту на дорозі вважаються мотоботи. Зараз на ринку існує величезна кількість спеціалізованих магазинів, в яких асортимент найрізноманітніших моделей черевик просто дивує своєю широтою і тільки ускладнює вибір.\nКрім універсальних моделей тепер кожна дівчина, яка віддала перевагу саме цьому транспортному засобу зможе придбати для себе і жіночі мотоботи. Вони були розроблені спеціально для дівчат з урахуванням всіх особливостей їх будови і навіть поведінки. Адже головна відмінність між жінками і чоловіками при виборі взуття - це те, на що в першу чергу дивляться і що є визначальним для кожного з них в парі черевиків.\nТак, чоловіки купують мотоботи і звертають увагу лише на їх функціональність, практичність, комфорт та ціну. А от дівчата, навіть підбираючи взуття для їзди на мотоциклі буде завжди спочатку дивитися на її привабливість, яка часто і буде визначальним чинником під час прийняття рішення про покупку.\nАле, все ж не варто навіть панночкам забувати про те, що мотоботи speed або будь-які інші - це не повсякденне взуття, а особливий вид спецодягу. Тому в першу чергу його головне завдання - забезпечити високий рівень захисту для своєї власниці і вже тільки після цього - мати привабливий зовнішній вигляд.\nне Для слабкої статі - жіночі мотоботи!\nКоли Ви почнете вибирати жіночі мотоботи, то слід пам'ятати, що вибирають їх так само, як і чоловічі боти. Тому слід завжди пам'ятати дані правила:\n1) головне для всієї мотоодежды, як ії для мотоциклетних ботів - високий рівень захисту, що всі вони мають забезпечити своєму власникові. І мотоботи жіночі на підборах не стануть винятком із цього правила, тому не варто гнатися тільки за красивим дизайном і наявністю декоративних деталей. Пам'ятайте, що найбільш часто покупка стилізованих під мотоботи чобітків або ж пари напівчеревиків не буде правильним рішенням, адже таке взуття буде тільки натирати ноги своєї власниці. Крім цього в кілька разів зросте ще і можливість отримання травм та ушкоджень гомілки і стопи. А це вже не буде для кого - то привабливим;\n2) також варто знати, що для тривалих поїздок краще всього вибрати черевики, а не кросівки або ж іншу взуття, яка не призначена для поїздок на мотоциклі. Це легко пояснити, адже жіночі мотоботи, як і чоловічі моделі розроблені так, щоб пілот навіть протягом тривалої поїздки і нерухомості не відчував дискомфорту багато годин поспіль;\n3) завжди вибираючи мотоботи speed зверніть увагу на те, наскільки добре вони облягають ноги. Кращими будуть ті, що найбільш щільно облягають вашу ногу. Тому не варто намагатися дуже швидко вибрати для себе найбільш оптимальний варіант, а необхідно поміряти кілька пар від різних виробників. Це допоможе Вам зробити вибір правильно;\n4) віддайте перевагу натуральним матеріалам, таким як шкіра, наприклад. І ніколи не варто купувати чоловічі моделі взуття для себе, якщо Ви жінка. Ваш вибір - жіночі мотоботи. Тільки вони створені з урахуванням всіх особливостей будови жіночої стопи, а їх досить багато. І навіть чоловічі боти самого маленького розміру не будуть такими зручними, як жіночі моделі.\nДля тих панянок, які і на мотоциклі не хочуть відмовлятися повністю від каблуків багато виробників почали випускати зовсім недавно мотоботи жіночі на підборах. Ця модель, звичайно ж не підійде для поїздок на мотоциклі і вже тим більше для мотогонок, але ось для неспішних піших прогулянок по місту вони стануть просто ідеальним варіантом.\nДеякі, найбільш ризикові панянки все ж взувають саме мотоботи жіночі на підборах для поїздок на мотоциклі, але ці поїздки не будуть швидкісними і тривалими. Тому єдиний варіант - це поїздка на мотоциклі на невеликій швидкості в межах міста і зовсім короткий час.\nЛінійка сезону, що минає мотоботи Speed\nПісля проходження курсів безпеки мотоциклістів нам стало відомо, що необхідно вибирати мотоботи speed або будь-які інші, але найважливіше - це щоб вони повністю покрили блок кісток ваших стоп. І це має бути не тільки в тих місцях, де стопа зчленовується з гомілкою вашої ноги, але і виготовлено з натуральної шкіри. Крім цього зчеплення з дорогою у вибраних ботів повинно бути на найвищому рівні, а підошва їх повинна володіти стійкістю до негативного впливу різноманітних агресивних середовищ (нафти, бензину та газу).\nТакож, коли будете купувати жіночі мотоботи пам'ятайте і ці поради:\n- дана взуття повинна захистити ваші щиколотки і при цьому одночасно посилити їх вигин. Це необхідно для того, щоб під час падіння з мотоцикла Ви не тільки не отримали серйозну травму (перелом), але й навіть незначний забій був не страшний Вам. А для цього й необхідно, щоб верхня частина бота забезпечила захист щиколотці;\n- придивіться до тих моделей, в яких Ви зможете самостійно виробляти регулювання положень кожного елемента. Завдяки цьому Ви зможете зробити таку форму бота, яка буде максимально схожою з вашою ногою. Тому не тільки Вас стане більш комфортно знаходиться і пересуватися, обрв жіночі мотоботи, але також і конструкція знайде необхідну для Вас жорсткість;\n- придивіться до підошви та особливості її конструкції. Вся мотоциклетна взуття обов'язково повинна мати каблук невеликої висоти. Головна функція, яку забезпечує каблук на взуття - зробити так, щоб Ви змогли без додаткових зусиль і дуже легко тримати ногу на підніжці. Крім цього каблук необхідний ще й для того, щоб збільшити надійність опори під час руху в більш екстремальних умовах, ніж поїздки по асфальту. Це може бути вода, пісок, бруд;\n- все мотоботи speed або ж будь-які інші повинні мати також додатковий захист (краще всього з металу та інших найбільш міцних матеріалів). Дане ущільнення може бути на гомілки або ж на носку;\n- не варто купувати мотоциклетні черевики, які подобаються Вам зовні, за своєю привабливістю і при цьому вони абсолютно не зручні. Ви просто не зможете їздити на мотоциклі в такому взутті, так і задоволення такі "прогулянки" не принесуть Вам точно. Тому пам'ятайте, що пальці у взуття повинні бути в такому положенні, щоб місця було достатньо для свободи і зручності для них. Крім довжини також необхідно підібрати правильну пару і по своїй повноті ноги (за обсягом взуття).\nА от серед моделей зі шнурками, липучками і блискавками найкраще забути про першому варіанті, адже такі мотоботи speed або будь-які інші зі шнурками будуть небезпечними для їзди на мотоциклі для будь-якого, навіть самого досвідченого гонщика. Це пов'язано з тим, що шнурки під час руху можуть легко потрапити в деталі мотоцикла, які рухаються, а це дуже небезпечно!\nТакож при покупці і виборі найбільш оптимальної пари мотоциклетної взуття зверніть увагу і на те, що вся вона повинна мати високий рівень стійкості не тільки від негативного впливу вологи, але і підвищених температур. Гаряче ваших ніг може бути про двигуна і від вихлопної труби, тому ваші черевики повинні бути виготовлені з таких матеріалів, які не втратять своїх властивостей, ні привабливого зовнішнього вигляду.\nНе менш важливо в мотоциклетних черевиках і наявність хорошої вентиляції, яка необхідна для забезпечення найвищого рівня комфорту для пілота під час поїздок на своєму мотоциклі. Особливо вона важлива під час подорожі на довгі дистанції, коли в дорозі Ви будете проводити не одну годину. Для цього бажано віддати перевагу моделям ботів, які крім натуральної шкіри в складі також мають і спеціальні матеріали, які дозволять вашим ногам "дихати" навіть у найспекотніше літо.\nЗараз для себе Ви зможете придбати такі мотоботи:\n1) гоночні. Вони підійдуть для тих, хто буде їздити по асфальтовому покриттю. Їх жорсткість - відмінна, а конструкція - розроблено спеціально для гонок на божевільних швидкостях на мотоциклах типу ендуро;\n2) мотоботи кросові. Для позашляхової їзди, тому їх висота набагато більше, ніж у всіх інших. Крім цього посиленою також стала і захист гомілки;\n3) туринговые. Вони призначені для комфортної їзди в першу чергу, саме тому саме їх вибирає для себе більшість мотоциклістів. Ці роботи не мають спеціальних посилень для додаткового захисту ноги і стопи;\n4) мотокроссовки. Таку пару можна придбати для використання в межах міста;\n5) мотоциклетні чоботи. Підійде для тих, хто не любить і не є шанувальником мотоботів і тим, хто їздить тільки по місту на невеликій швидкості.\nТакож іноді у продажу Ви зможете знайти ще один вид - бот для чопперистов. Вони не забезпечують ніякого захисту, тому використовуються тільки для того, щоб доповнити або ж завершити образ "справжнього мотоцикліста". Але, не варто їх використовувати для швидкісної їзди на спортивних байках, адже даний варіант буде оптимальним для чоперів та скутерів.\nЩе про нових моделях цього сезону Надійні мотоботи від фірми Probiker Speed\n← Мотонаколенники для драйву і швидкості. | Від брутальності до вишуканості рукава з Тату →\nМотоботи для мотоцикла і прогулянок пішки\nМотоботи для мотоцикла і прогулянок пішки Мотоекіпіровка - це дуже важлива деталь в образі будь-як..\nЯк уберегтися від травм? Мотоботи і мото черепаха!\nМото кросівки PRO-9003 чорні, 45 розмір...


Вчені попереджають про наближення глобальної катастрофи | Telekritika\nот Telekritika 23.01.2018 11:02 20.11.2018\nВід Telekritika 23.01.2018 11:02 20.11.2018 5289\nГоловна Новини\tВчені попереджають про наближення глобальної катастрофи\nУчені з США з’ясували, що примусове зниження температури на планеті призведе до катастрофічних засух у Амазонії.\nВважається, що штучне управління кліматом може повністю компенсувати наслідки глобального потепління. Так, якщо на екваторі щорічно розпорошувати в стратосферу п’ять мільйонів тонн діоксиду сірки протягом п’ятдесяти років, то загальне глобальне похолодання становитиме один градус за Цельсієм, що приблизно дорівнює можливому ефекту від глобального потепління за той же період.\nЯк показують розрахунки дослідників, спочатку стримування зростання температур спрацює без проблем, крім одного регіону – Амазонії. Викиди діоксиду сірки призведуть до швидкого зростання температур поверхні Тихого океану. Від цього там знизиться випаровуваність і в амазонських джунглях настане тривала посуха. На якийсь час це призведе до неминучої загибелі частини рослинного і тваринного світу в цих місцях.\nСьогодні глобально теплішає приблизно на один градус за півстоліття. У разі штучного охолодження планети діоксидом сірки таке потепління спочатку півстоліття не відчуватиметься, а потім температури різко зростуть. Швидкість глобального потепління перевищить поточну приблизно в десять разів.\nТаким чином, одного разу почавши кліматичне регулювання, його буде практично неможливо повністю завершити.\nРаннього Тома Вейтса перевидадуть на вінілі в новому звучанні


Motorola скоро запустить нову серію Moto Watch Motorola скоро запустить нову серію Moto Watch\nRoot NationНовиниНовини ITMotorola готує нову серію розумних годинників Moto Watch\nMotorola готує нову серію розумних годинників Moto Watch\nНезабаром Motorola знову вийде на ринок носимих пристроїв, про це свідчить недавній витік. Очікується, що компанія представить три нових годинники, які нібито називатимуться Moto Watch, Moto Watch One і Moto G Watch, оскільки почали з’являтися чутки.\nI вже є уявлення про те, як можуть виглядати ці годинники Motorola та коли вони повинні з’явитися у продажі.\nЗа словами користувача Twitter Феліпе Берхау, який отримав інформацію від ліцензіата бренду Motorola, компанія незабаром може випустити Moto Watch і нову версію Moto 360 (нібито звану Moto Watch One).\nТвіт дає нам уявлення про те, як можуть виглядати розумні годинники. У Moto Watch може бути квадратний циферблат, дуже схожий на Apple Watch, який став джерелом натхнення для багатьох. У Moto Watch One може бути круглий циферблат з металевою обробкою. Дві інші моделі, судячи з усього, мають силіконові ремінці. З огляду на букву G в назві, вони може бути націлені на людей, яким потрібні бюджетні носимі пристрої.\nMoto G8 Play отримує оновлення до Android 10, а Moto G Pro – вже 11\nКрім того, ймовірно, що розумний годинник може з’явитися вже цьогоріч. У той час як Moto Watch і Moto Watch One можуть бути випущені в липні, Moto G Watch можуть бути представлені в червні. Очікується, що носимі пристрої Motorola продаватимуться через Flipkart, так само як і смарт-телевізори цієї компанії.\nРозумні годинники Motorola стануть наступним кроком компанії в сегменті після Moto 360 3 покоління. Можливо, вони потраплять в бюджетний сегмент, щоб конкурувати з тими ж Xiaomi Mi Watch, Realme Watch і Oppo Watch.\nОтже, стежте за оновленнями, щоб дізнатися подробиці.\nMotorola Moto G 5G Plus незабаром отримає оновлення Android 11\nОгляд Moto G9 Plus: гідний бюджетник з великим екраном


Чарівний книжковий каштан\nВесна... Все місто буяє цвітом каштанів... І біля Роменської центральної міської дитячої бібліотеки зацвіло незвичайне дерево – чарівний книжковий каштан.\nКаштановий цвіт та яскраві кольорові книжечки привернули до себе увагу і дорослих і дітей. На знайомство з чудо-деревом завітали найменші користувачі бібліотеки – учні 2-А класу ЗОШ №10. На них чекали цікаві ігри,вікторини та перегляд вистави лялькового театру "Веселка" – "Закон співжиття".\n&nbspАфганістан: біль і пам'ять\nВійна – це не лише біль тих, хто воював, але й трагедія тисяч і тисяч людей. Обов’язок кожного – пам’ятати і шанувати полеглих і піклуватися про живих.\n12 лютого в Ямпільській центральній дитячій бібліотеці був проведений захід, присвячений 27-й річниці виведення військ колишнього СРСР з республіки Афганістан. Під час історичного хронографу «Війна пройшла по їхніх долях», який спільнопідготували і провели працівники районної та дитячої бібліотек, учні 9 класу ЗОШ№ 1 мали змогу зустрітися з воїнами-інтернаціоналістами – Крекотнем Олександром Володимировичем, Скорозвоном Олександром Івановичем та головою районної спілки воїнів – афганців Бордаченко Сергієм Олексійовичем. Бібліотекарі ж підготували коротку історичну довідку про події тієї страшної війни та виведення військ з території Афганістану.\n&nbspВклонімось книзі, мудрості віків\n“Вклонімось книзі, мудрості віків” під таким гаслом проходив Всеукраїнськиий тиждень дитячого читання в Конотопській районній бібліотеці з 18 по 25 березня 2015 року. Кожень день Тижня був присвячений окремій темі: урочисте відкриття Тижня, день ювілярів - письменників і книг “Ювілейний зорепад”, день патріотичної книги “Є пам’ять , якій не буде кінця”, день інтернету “Комп’ютерленд”, день бібліознань, день читання, день закриття Тижня. Працівники бібліотеки намагалися, щоб Тиждень дитячого читання став справжнім тріумфом книги .\nДо Дня захисту дітей юні користувачі Роменської районної бібліотеки відвідали музичну галявину«Веселкове дитинство», де взяли участь у конкурсі «Відгадай мелодію».\nВ рамках програми літніх читань «Канікули з книгою - 2014» в Роменській районній бібліотеці був проведений інтернет-круїз «Європа на твоїй долоні».\nУ Ямпільській районній дитячій бібліотеці стартувала програма літніх читань «Літо в Країні Читалія», яка сприятиме проведенню змістовного дозвілля читачів у бібліотеці, активному залученню їх до читання, популяризації книги.\nЖурнал дитячий відкривай, про все цікаве дізнавайсь\nКниги, книги на полицях –\nЦілий світ безмежний книг...\nХто читати не ліниться, –\nЙде вперед в знаннях своїх.\nА ось поряд із книжками\nВеликобубнівська сільська бібліотека Роменського району сьогодні – це інформаційно-культурний, дозвіллєвий центр села.


Святкові подарунки: чи треба утримувати податок? | Рівненські новини\nСЬОГОДНІ: Понеділок, 30.11.2020, 3:29\nЯк повідомили в ДПІ у місті Рівному, вартість подарунка, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку на місяць, не є об’єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Ця норма передбачена статтею 165 Податкового кодексу України.\nУ 2018 році така сума становить 930,75 грн на місяць (3 723 грн х 0,25 = 930,75 грн).\nОтже, якщо у поточному році вартість подарунка, який надається роботодавцем працівнику, не перевищує 930,75 грн, то його вартість не є об’єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб. У випадку, коли вартість подарунка більша вказаного розміру, сума такого подарунка оподатковується податком на доходи фізичних осіб як додаткове благо з використанням натурального коефіцієнта за ставкою податку 18% та військовим збором – 1,5 відсотка.\nДПІ кодекс подарунки податки\tСереда, 19 Грудня 2018,\nТЕМИ: ДПІ кодекс подарунки податки


Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions, Панаджи, GA, Індія – порівняйте ціни\nVainguinim Beach, Панаджи, Індія\nЧудовоНа основі 817 відгуків\nВигідні пропозиції готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\nВідгуки про Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\n1) we requested for a twin bed while making the booking but twice our room was changed still the beds were not separated. 2) finally when we got separate beds, ...\nПро готель Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\nПослуги Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\nФото готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\nБронювання готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions: поширені запитання\nЧи швидко можна дістатися з готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions в Vasco da Gama Goa Intl?\nГотель Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions розташований на відстані 8,7 км від Vasco da Gama Goa Intl. Поїздка в аеропорт може зайняти 10min, якщо дорожня ситуація буде такою, як зазвичай. Обов'язково перевіряйте час у дорозі, якщо їдете в годину пік, особливо в мегаполісах.\nЯк найкраще дістатися до готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions з аеропорту Vasco da Gama Goa Intl?\nГості готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions найчастіше надають перевагу каршерінговим додаткам і таксі. Нерідко це найекономніший спосіб пересування містом Панаджи.\nЧи є в готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions басейн?\nТак. Багато користувачів RoomGuru, котрі подорожують до міста Панаджи, спеціально шукають готелі з басейном. Більшість готелів мають власні правила та рекомендації щодо використання басейну, тому обов'язково уточніть їх на стійці реєстрації Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions.\nЗа яким номером я можу зателефонувати у Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions?\nЯкщо ви маєте запитання або сумніви щодо вашого перебування у готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions, зателефонуйте на стійку реєстрації за номером +91 832 245 4545.\nЧи є у готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions Wi-Fi?\nТак, гості готелю Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions мають доступ до Wi-Fi.\nЧи є у готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions тренажерний зал або фітнес-центр?\nТак. Розгляньте можливість зупинитися в Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions, якщо вам важливий фітнес-центр на території готелю.\nО котрій годині потрібно звільнити номер у готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions?\nЧас виїзду в готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions – 12:00. Пізній виїзд можливий за попередньою домовленістю на стійці реєстрації.\nЧи є в готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions ресторан?\nУ готелі Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions є власний ресторан. Будь ласка, зверніться до адміністратора щодо розкладу роботи кухні. Готель також має власний бар.\nЧи пропонує готель Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions послуги пральні?\nГотелі, схожі на Cidade De Goa - Ihcl Seleqtions\nПанаджи: найкращі готелі\nПанаджи: інші популярні готелі\nCidade De Goa - Ihcl Seleqtions – готелі поруч\nПанаджи: дешеві готелі\nНайдешевші готелі у м. Панаджи


1 червня – Міжнародний день дітей (День захисту дітей) – Наше місто Бровари\nЯкщо сьогодні природа подарувала теплий сонячний день, то стає радісно подвійно — тому що в перший день літа в багатьох країнах відзначається Міжнародний день дітей (International children’s Day). Це свято багатьом знакомо як Міжнародний день захисту дітей . Міжнародний день дітей — одне з найстаріших міжнародних свят. Рішення про його проведення було прийнято в 1925 році на Всесвітній конференції, присвяченій питанням благополуччя дітей, в Женеві. Історія замовчує, чому це дитяче свято було вирішено відзначати саме 1 червня . За однією з версій, у 1925 році Генеральний консул Китаю в Сан-Франциско зібрав групу китайських дітей-сиріт і влаштував для них святкування Дуань-у цзе (Фестивалю човнів-драконів), дата якого якраз припала на 1 червня. По щасливому випадку, день збігся і з часом проведення «дитячої» конференції в Женеві. Після Другої світової війни, коли проблеми збереження здоров’я і благополуччя дітей були як ніколи актуальні, в 1949 році в Парижі відбувся конгрес жінок, на якому прозвучала клятва про невпинної боротьби за забезпечення міцного миру як єдиної гарантії щастя дітей.\nПрапор Міжнародного дня дітей\nУ Міжнародного дня дітей є прапор. На зеленому тлі, що символізує зростання, гармонію, свіжість і родючість, навколо знаку Землі розміщені стилізовані фігурки — червона, жовта, синя, біла і чорна. Ці людські фігурки символізують різноманітність і терпимість. Знак Землі, розміщений в центрі, — це символ нашого спільного дому. І сьогодні у багатьох країнах у цей день проходить безліч масових, розважальних і культурних заходів для дітей. Але День захисту дітей — це не тільки веселе свято для самих дітей, це і нагадування суспільству про необхідність захищати права дитини , щоб всі діти росли щасливими, вчилися, займалися улюбленою справою і в майбутньому стали чудовими батьками та громадянами своєї країни.\n← Мешканець Броварщини потребує допомоги\nБроварський міськрайонний суд продовжить розгляд справи Савченко – Рубана 19 червня →\nСтворення Київської агломерації- хто за, а хто проти\n2018.09.27 igar 0\n2019.06.30 igar 0\n2020.06.02 2020.06.02 igar 0


Розгадані і нерозгадні таємниці Кременецького замку | РАДИВИЛІВ.info\nby Тарас Грушівський · Published Лютий 22, 2015 · Updated Травень 27, 2015\nВід Радивилова до Кременця через Почаїв – лише 49 кілометрів. І, звичайно, багато хто з радивилівців не упустив нагоди там побувати. Тим паче, що в тамтешньому гуманітарно-педагогічному інституті, в педагогічному чи в лісотехнічному коледжах випало навчатися не одному десятку вихідців з Радивилівщини. До речі, якщо їхати на Кременець з козинської зони, то після закінчення Радивилівського району за селом Жовтневе залишається до цього міста лише 13 кілометрів.\nКременець не може не приваблювати пам’ятниками старовини, серед яких найбільшу відомість мають загадкові руїни Кременецького замку на горі Бона. У фотоальбомі кореспондента Радивилів.info Володимира Ящука є немало зроблених ним знімків із цієї гори та з міста Кременця. Деякі з них можна подивитися за наведеною адресою – http://jasc51.io.ua/album45792.\nСьогоднішня публікація Радивилів.info присвячена історії Кременецького замку.\nПроміжок між вежами був сполучений стіною товщиною 2-2,3м та висотою 8м, збудованою, як і башти, з каменя-вапняку, очевидно, за традиційним для того часу тришаровим способом – закладалися дві лицьові сторони і середина забутовувалася камінням (7, ст.116). На оборонному мурі в перші часи були набудовані зубці – мерлони (бланки) із-за яких оборонці вели обстріл з метальної зброї(висота-2м, ширина-1,8-2,8м, глибина стіни 0,5м). В середині зубця робився отвір для стрільби в ріст людини. З розвитком вогнепальної зброї бланки замінив парапет – простір між зубцями замуровано. По внутрішній окружності стіни були дерев’яні обланки – критий поміст, справність яких була на відповідальності власників городень. За ст. Фальчевського вздовж обланків припасовані дерев’яні труби, покриті смолою для збору дощової води, яка зливалася у кам’яну цистерну.\n– князя. Заславського з маєтків Двірця та Білогородки;\n– дві городні княжни. Ільїни з маєтків Паньківець, Дідковець, Шельвава;\n– спільна городня Грицька Сенюти з Ляховець, Семенова та ін., Василя та Юхна Єрмолинських з тих же маєтків;\n– дві городні кн. Дмитра Вишневецького (Тараж, Комарин, Крутнів, Лопушне);\n– дві городні Боговітіновичів (Шумбар та його присілки);\n– дві городні Вайни та Івана Богушевичів з Шумська, Пигась та присілків.\n– Сидора, Дашка, Нестора і Андрія Волкавських з Дедеркал;\n– Грицька Толмачевича з Бірок, Павла Людвищенського з Людвищ, Івана Жабокрицького з Підлужиська і Лепесівки (також занедбана);\n– дві городні Федора з братами з Андруги, Опанаса і Федора Лукаш з Андруги (іншої), Юхна Тороканівського із Стряклова, Міхна Лосятинського з Пашківець, Демяна, Левка з Мінкович;\n– Яцка та Івашка Бережецьких з Бережець, Єрофія та Гаврила Гостських з Почаєва та Савчиць і Івана Хребтовича з Туриці;\n– князя Матвія Четвертинського з Антоновець, Стіжка, Залісець, Угорська, Тилявки;\n– князя. Івана Массальського-Муньчи з Онишківець та присілків;\n– князя Василя Константиновича Острозького;\n– зем’ян Мокрецьких;\n– князя Косьми Заславського (Білгородка, Двірець та ін.);\n– дві городні князя Острозького (Птичі, Студенка, Білгородка);\n– Грицька Сенюти, Василя Єрмолинського, Федора Корницького з Ляховець, Семенова та Корниць;\n– князя Дмитра Вишневецького (Підгайці, Кушлин, Окнин);\n– Івана Болбаса (Розтоки, Поріччя);\n– Семена Цата (Радомль та Борщівка);\n– Михайла Лосятинського з братами та Яська Лідихівського;\n– Петра Денисковича та Андрія Куневського з Берега та Верби;\n– Гневоша Єловицького з Кам’яниці, Туристовича та ін.\nВ люстрації 1552р. згадується церква св. Архистратига Михайла. За переказами збудована вона на початку XIII ст. старостою Гаврилом Петровичем Дениском – Мокосійом в пам’ять про рідного брата Михайла. Але очевидно, що з XIII ст. до середини XVI ст. ця церква простояти не могла, хіба що залишилася на стародавньому місці. Зруйновану, внаслідок подій 1648р., церкву намагалася відновити волинська шляхта, про що згадується в інструкції 29 серпня 1669р. по причині коронації Михайла III Корибута Вишневецького, але все залишилося на папері.За архітектурним стилем вона була споріднена із церквою в селі Зимне біля Володимир – Волинського. Ймовірно, церква знаходилася попри стіну, яка була зорієнтована на гору Черчу, тому що ще в 70-х роках XIX ст. тут був кам’яний хрест, а в 1920-39рр. був дерев’яний хрест. Хоча інші дані свідчать, що вона була посередині(різність даних розташування зумовлене недомовками – вона була попри стіну майже на середині між Надворотною вежею та Над новим домом. .\nТакож вживалися шоломи, що мали різні назви, як мисюрка – мілкий шолом, наче миска, шишак (угорська назва), з дашком, що отінював очі.\nПоруч із давнім луком, в тих часах поширився покращений прилад стріляти – куша (французька назва). Це теж лук, але прикріплений до кольби, з корбою, що натягала тестеву. Під час стрільби використовували короткі стріли що звалися белти.\n– Підгайці (29 чоловік; 29 тяглових; – );\n-Вілія (12 чоловік; – );\n-Демківці (-; 9 тяглих (разом із Цеценівкою два на оброці); – );\n-Підлісці (- ; – ; дворищ та димів 29);\n-Горинка (на 30 димів, городників 2) – відказане війту Кременецькому Скуйбіді(1552р.)[1, 2, 8]\nОкремо у всіх люстраціях стоїть Кокорів, де знаходився фільварок. У ньому знаходилося будови з двох світлиць з сіньми, кухня, пивниця, пекарня, казна; чотири стави; млин; 19 дворищ та стільки ж димів, огородники, 5 димів на свободі; невільна челядь числом 14 чоловік; худоба – 6 волів, 3 бики, 7 корів, 3 ялівки, озимки, 2 телят, 31 свиня, 26 гусей, 6 каплунів. Інший фільварок був у Вілія – Двірець де була будова у вигляді світлиці із коморою та сіньми, пекарня з коморою. Челядь, знову ж невільна числом 6 чоловік. Із худоби було 12 волів, 11 корів, 11 телят, 6 биків, 11 літніх телят, 16 гусей, 38 свиней, 17 поросят, 19 курей, 1 каплун\nКрім цього на користь замку ішло «повєжноє» – спеціальні штрафи та податки: із сильного злочину – 12 грошей, з меншого злочину – 3 гроша; весільна куниця – від дівчини 12 грошей, від вдови пів копи; плата з кожного міщанина по шість грошей, а хто тримає лан по 12(всього з міщан збиралося 34 копи 27 грошей).(1552)\nІснує кілька гіпотез щодо здобуття замку. За однією з них, міщани Кременця розповіли козакам про місце знаходження запасів пороху і селітри, Вночі зробили підкоп під стіною, де були розміщені ці склади, і висадили в повітря. Пролом у фортечному мурі дав змогу захопити замок. За іншою, залога, яка складалася з українців, домовилась з повстанцями, і вночі відкрила ворота(ця версія підживлюється місцевою легендою про кобзаря з Підлісець Данила, який пробравшись у замок, зумів переконати воїнів – українців перейти до своїх). Відсутність достовірних писемних свідчень змушує до певного аналізу даних гіпотез. Перша гіпотеза викликає певні сумніви: по – перше, на картинах та замальовках краєвидів Кременця 70-80рр. XlX ст. чітко видно, що теперішніх великих розломів у стінах немає, вони з’явилися на люстраціях 20-тих рр. XX ст., коли були наміри розібрати стародавні споруди на будівельний матеріал. Єдина сторона замку, яка слабо проглядається на замальовках знаходиться зі сторони гори Черчі. Можливо саме там і було здійснено козаками підкоп, враховуючи з того, що це було в дійсності найслабше місце у фортечних мурах. Стосовно здачі фортеці частиною української залоги, це здається малоймовірно з огляду на повне недовір’я до українців зі сторони поляків, що могло потягнути за собою відсутність воїнів українців у замку як таких або швидше всього строгий контроль за ними. Більш ймовірним виглядає співпраця замкової челяді із повстанцями, які в дійсності за попередньою домовленістю могли відкрити ворота або лаз(про їх існування свідчать дотепер збережені сліди замурованих ходів в стінах). Як би там не було, після шеститижневих облог замок здобули, шляхетську залогу вирізали, городні пограбували і зруйнували, а акти городські і обивательські до замкового колодязя викинули. Сотники Василів і Петро Костенко гостювали в Кременці 10 тижнів, зайняті були грабунком міста, причому усі сусідні села в попіл обернули.”. З фортеці забрали гармати, запаси пороху і продовольства. Частково були зруйновані укріплення.\n– 1887р.,- на площі між собором та ліцеєм. По боках від цього ходу знаходилися великі кімнати;\n– 60-ті рр. XX ст. Навпроти приміщення РВ УМВС в ході будівельних робіт було виявлено великий льох /хід/ із склепінням, в якому знаходилися трупи;\n– 70-ті рр. XX ст. – при будівництві ресторану “Кременець”/там зараз знаходиться Лютеранська церква/, екскаватор провалився вверх льоху, який мав два поверхи. У ньому знайдено швейні машини та залишки шкіри.\n– 1991р. на горі біля замку, в районі стоянки туристичних автобусів під час оранки провалився кінь. Один із свідків події, спустившись вниз, пройшов 20 метрів ходом, 5 метрів ширини, підлога якого була вимощена бруківкою, склепіння зроблено із вапняку. Хід вів в сторону Шумська, до замку він був завалений.\n– 1999р. – під час прокладання газової труби в районі вул. Базарна знайдено хід, який вів в напрямку Ощадбанку. Хід вимурований із каменю та мав по боках галереї.\n4. Грушевський М “Історія України-Руси” Т IV Наукова Думка 1993.\n5. Грушевський М “Історія України-Руси” Т V Наукова Думка 1994.\n6. Грушевський М “Історія України-Руси” Т VI Наукова Думка 1995.\n8. Encyklopedyja powszechna t 16. Warsawa 1864.\n10. Клименко В. Хаварівський Б. “Міська геральдика Тернопільщини”, Тернопіль, 2003.\n13. Крип’якевич П. “Богдан Хмельницький”-Київ, 1954.\nІз сайту «Кременець. Історичний портал» http://history.kremenets.net.ua/\nФото Володимира Ящука.\nTags: гора БонаЖовтневезамокКозинськоїкорольКременецьпольськийРадивилівРадивилівського\nby Редактор · Published Червень 2, 2019\nУмисні вбивства на Кременеччині\nby Редактор · Published Серпень 9, 2015 · Last modified Серпень 11, 2017\nЛютий 25, 2015 о 1:14 am\nДуже цікаве дослідження. Так багато наведено фактів, вражає.\nТравень 2, 2019 о 8:26 pm\nУ Кременці 300-літній мур в критичному стані (відео) | Радивилів .info\n[…] наприклад, була опублікована велика стаття “Розгадані і нерозгадні таємниці Кременецького зам…. Але цього разу проблема в іншому. Стіни довкола […]\nУ списку легендарних місць України | РАДИВИЛІВ.info\n[…] ДИВ.: Розгадані і нерозгадні таємниці Кременецького замку. […]\nЗнай свій край: привабливе село Сасів | РАДИВИЛІВ.info\n[…] Розгадані і нерозгадні таємниці Кременецького замку […]\nУ Кременці відзначили Свято замку | РАДИВИЛІВ.info\n[…] ІСТОРІЯ КРЕМЕНЕЦЬКОГО ЗАМКУ: http://www.radyvyliv.info/tayemnici-kremeneckogo-zamku.html […]\nNext story Із криниці печалі. Радивилівщина (2)\nPrevious story Діти – наша радість і любов (3)


Льон сантехнічний (Клоччя) пакувальний SandiPlus, купить Харкові недорого от компании "Интернет-магазин сантехники и отопления «Термолига»"\nЛьон сантехнічний (Клоччя) пакувальний\nЗастосування льону в якості ущільнювача для різьбових з'єднань пояснюється тим, що його волокна довгі, тонкі і в той же час міцні, тому льон щільно вкладається в поглибленнях різьби і не руйнується при навертывании з'єднувальних частин або арматури. Крім того, при змочуванні розбухає, тому невеликі витоку на новому з'єднанні зазвичай зникають самі по собі.\nХімічна стійкість: Надійний в тепло - і водопостачанні. Льон не викликає алергії і затримує розвиток бактерій. Кремнезем, що міститься у льоні, оберігає його від гниття і так, але переважно імпортний вибілений льон (з характерним запахом антисептика).\nТемпература: Льон сантехнічний може використовуватися при температурі до 160° С в тепло - і водопостачанні. В цьому ж температурному діапазоні є відмінним ущільнювачем парових систем.\nКерівництво по застосуванню: Лляне пасмо намотується по різьбі рівномірно і щільно в напрямку згвинчування з'єднання по всій довжині. Потім на намотаний льон наноситься відповідне кількість ущільнюючого складу і через короткий проміжок часу можна проводити збірку і починати експлуатацію зібраного вузла. Не слід захоплюватися мастилом, інакше розбухає від води волокна не будуть.\nТип комплектуючого для сантехніки Пакля\nЦіна: 14,29 грн