Стандарт IEEE 802.11ac - Розрахунок втрат при передачі інформації по безпровідному каналу 48\n2.1.4 Стандарт IEEE 802.11b\n2.1.5 Стандарт IEEE 802.11c\n2.1.8 Стандарт IEEE 802.11F\n2.1.9 Стандарт IEEE 802.11g\n2.1.10 Стандарт IEEE 802.11h\n2.1.11 Стандарт IEEE 802.11i\n2.1.12 Стандарт IEEE 802.11j\n2.1.13 Стандарт IEEE 802.11k\n2.1.14 Стандарт IEEE 802.11n\n2.2 Аналіз методів шифрування у безпровідних мережах стандарту 802.11\n2.1.3 Стандарт IEEE 802.11ac\nЦе новий стандарт бездротових комп'ютерних мереж сімейства 802.11 для мереж Wi-Fi на частотах 5-6 ГГц. Пристрої, які працюють за цим стандартом, забезпечують швидкість передачі даних більше 1 Гбіт/с (до 6 Гбіт/с при 8x MU-MIMO), що значно вище, ніж існуючий на сьогоднішній день 802.11n. Стандарт підтримує використання до 8 антен MU-MIMO і розширення каналу до 80 і 160 МГц. За версією компанії Broadcom, даний стандарт відноситься до мереж нового покоління 5G.\n20 січня 2011 була прийнята перша чорнова редакція версії 0.1.\nНа поточний момент деякими виробниками (Quantenna, Broadcom, Buffalo) вже представлені чіпи підтримують роботу за стандартом IEEE 802.11ac Draft 0.1\nСтандарт IEEE 802.11ad - Модифікація стандарту 802.11ac, що працює в 60Ghz .\nСтандарт IEEE 802.11b використовує діапазон 2,4 ГГц та підтримує швидкість до 11 Мбіт/с.\nЗавдяки високій швидкості передачі даних (до 11 Мбіт/с), практично еквівалентній пропускній здатності звичайних дротових ліній зв’язку Ethernet, а також орієнтації на "освоєний" діапазон 2,4 ГГц, цей стандарт завоював найбільшу популярність у виробників устаткування для бездротових мереж.\nВ остаточній редакції стандарт 802.11b, відомий також як Wi-Fi (wireless fidelity), був прийнятий в 1999р. В якості базової радіотехнології в ньому використовується метод DSSS з 8-розрядними послідовностями Уолша.\nОскільки обладнання, що працює на максимальній швидкості 11 Мбіт/с має менший радіус дії, ніж на більш низьких швидкостях, то стандартом 802.11b передбачено автоматичне зниження швидкості при погіршенні якості сигналу.\nЯк і у випадку базового стандарту 802.11, чіткі механізми роумінгу специфікаціями 802.11b не визначені.\nДодатково до базової радіотехнології DSSS пізніше ввели метод Complementary Code Keying (CCK), який застосовує послідовність кодів, званих додатковими (Complementary Sequences), але він не набагато досконаліше OFDM. У ньому послідовність складається з 64 8-чіпових кодують слів, що дозволяє закодувати одним словом до 6 біт. Код CCK модулюється за допомогою схеми квадратурно-фазової модуляції (Quadrature Phase Shift Keying), точно такий же, як і в методі 802.\n11 DSSS. Це додає до символу ще два біти. Символи надсилаються зі швидкістю 1,375 Мбіт/c, що і дає в результаті пропускну спроможність 11 Мбіт/c. Однак якщо у випадку OFDM довколишні точки доступу наводять перешкоди, через які окремі пакети даних пересилаються повторно, то у випадку з модуляцією за допомогою додаткового коду (CKK) відбувається збільшення обсягу службової інформації, що зменшує і без того не найширшу ефективну смугу пропускання стандарту 802.11b (11 Мбіт/c) .\nУ США частотним спектр, передбачений стандартом IEEE 802.11b, ділиться на одинадцять пересічних несучих, що дає можливість трьом корпоративним користувачам, що знаходяться в безпосередній близькості один до одного, використовувати одну й ту ж технологію, не створюючи взаємних перешкод.\nМаючи двох-діапазон обладнання радіодоступу, корпоративні користувачі зможуть організовувати непересічні частотні канали, в основі яких лежатимуть дві технології. У США точки радіодоступу, що підтримують два стандарти (802.11a 802.11b), будуть забезпечувати до одинадцяти непересічних каналів.\nУ фізичному середовищі IEEE 802.11b поширюється за допомогою малопотужного шумоподібного сигналу, маючи більше десятка частотних каналів шириною 22 MГц в області 2,4 ГГц. Щадні режими експлуатації дозволяють використовувати частотний ресурс досить інтенсивно. Характер сигналу дозволяє встановлювати зв'язок на дальності до 110 км за наявності не тільки прямий оптичної видимості між кінцевими точками, а й за відсутності перешкод в області так званої першої зони Френеля (для зв'язку на відстані 110 км перевищення над рівнем перешкод має становити мінімум 320 м при використанні антени з спрямованістю 8x8 градусів). В умовах різновисотних забудови, сніжно-дощового клімату, про офіційну реєстрацію зв'язку на дальність більше 5 км говорити можна, але потрібно дуже серйозно поставитися до вибору обладнання.\nНа таких відстанях у містах застосовується каналоутворювальне обладнання. У даному частотному діапазоні практично застосувати відбиття сигналу дуже складно.\nНаступником епохального IEEE 802.11b виступив IEEE 802.11b (пікова швидкість – 22 Мбіт/с, види модуляції CCK, BPSK, QPSK, PBCC)\nIEEE 802.11c – використовує процедури операцій з мостами; включений в стандарт IEEE 802.1D (2001).\n2.1.6 Стандарт IEEE 802.11d\nСтандарт IEEE 802.11d – міжнародний роумінг – автоматичне налаштування пристроїв для забезпечення вимог згідно місцевим радіочастотним вимогам.\nПрагнучи розширити географію поширення мереж стандарту 802.11, IEEE розробляє універсальні вимоги до фізичного рівня 802.11 (процедури формування каналів, псевдовипадкові послідовності частот, додаткові параметри для MIB і т.д.).\nВідповідний стандарт 802.11d поки перебуває в стадії розробки.\nСтандарт визначає вимоги до фізичних параметрів каналів (потужність випромінювання і діапазони частот) і пристроїв бездротових мереж з метою забезпечення їх відповідності законодавчим нормам різних країн.\n2.1.7 Стандарт IEEE 802.11e\nСтандарт IEEE 802.11e спрямований на задоволення вимогам якості послуг для всіх радіоінтерфейсів IEEE WLAN. Затверджено для реалізацій в продуктах наприкінці 2004 року.\nIntel спільно з іншими членами служби мультимедійної специфікації 802.\n11e розробили оновлення стандарту, спрямоване на вирішення цієї проблеми. Так звана технологія пакетної передачі підвищує пропускну здатність, дозволяючи передавати по радіоканалах безліч пакетів без збільшення кількості службових даних між пакетами – тим самим збільшуючи швидкість роботи мережі. Специфікація 802.11е визначається на рівні протоколу MAC і, отже, однакова на фізичному (PHY) рівні для всіх технологій бездротових локальних мереж 802.11 (a, b, g та ін.).\nСпецифікація IEEE 802.11F – задає процедуру обміну інформацією між точками доступу, щоб полегшити взаємодію бездротових локальних мереж, що поставляються різними виробниками.\nСпецифікації 802.11f описують протокол обміну службовою інформацією між точками доступу (Inter-Access Point Protocol, IAPP), що необхідно для побудови розподілених бездротових мереж передачі даних. Дата затвердження цих специфікацій як стандарт поки не визначена.\nДаний стандарт, пов'язаний з аутентифікацією, визначає механізм взаємодії точок зв'язку між собою при переміщенні клієнта між сегментами мережі. Інша назва стандарту - Inter Access Point Protocol.\nСтандарт IEEE 802.11g встановлює додаткову методику модуляції в діапазоні 2,4 ГГц. Підтримує швидкості до 54 Мбіт/с. Затверджено для реалізацій в продуктах в кінці 2002 року. Використовувані типи модуляції BPSK, QPSK, CCK, PBCC, OFDM.\nСпецифікації 802.11g, являють собою розвиток стандарту 802.11b і дозволяють підвищити швидкість передачі даних в бездротових лініях зв’яку до 22-54 Мбіт/с завдяки використанню більш ефективної модуляції сигналу. З декількох пропозицій по базовій радіотехнології для стандарту робоча група IEEE вибрала рішення компанії Intersil, засноване на методі OFMD .\nЗ технічної та маркетингової точок зору розробка IEEE 802.\n11g пройшла дуже грамотно - при інсталяції бездротової мережі з нуля існує реальна можливість роботи клієнтів, що підтримують стандарти IEEE 802.11b і IEEE 802.11b .\nТаблиця 2.2 – Характеристики змішаного та «чистого» режиму\nСьогодні на ринку бездротових мереж домінують два стандарти: 802.11b і його більш нова і швидкісна модифікація 802.11g. Кілька виробників створили покращені версії стандарту 802.11g - за їх твердженням, ці версії здатні передавати і отримувати дані зі швидкістю до 125 Мбіт/с (звичайний 802.11g забезпечує 54 Мбіт/с).\nD-Link і Netgear використовують 108-мегабітну технологію Super G (розроблену Atheros), а Belkin, Buffalo, Linksys і деякі інші – 125- мегабітну High-Speed Mode (розроблену Broadcom).\nВтім, підраховуючи мегабіти на секунду, не варто забувати про сумісність: звичайні пристрої 802.11b і 802.\n11g сумісні між собою, навіть якщо належать різним виробникам, а ось про покращувані стандартах цього не скажеш.\nЗвідси висновок: якщо ми хочемо максимально спростити установку і подальше обслуговування мережі, а заодно забезпечити максимальну швидкодію, слід вибирати компоненти Wi-Fi, що відносяться до однієї технології, а ще краще - від одного виробника.\nСтандарт IEEE 802.11h задає процедуру управління спектром в діапазоні 5 ГГц.\nРозробка даного стандарту пов'язана з проблемами при використанні 802.11a в Європі, де в діапазоні 5 ГГц працюють деякі системи супутникового зв'язку. Для запобігання взаємних перешкод стандарт 802.11h має механізм "квазіінтелектуального" управління потужністю випромінювання і вибором носійної частоти передачі.\nРобоча група IEEE 802.11h розглядає можливість доповнення існуючих специфікацій 802.11 MAC (рівень доступу до середовища передачі) і 802.11a PHY (фізичний рівень в мережах 802.11a) алгоритмами ефективного вибору частот для офісних і вуличних бездротових мереж, а також засобами управління використанням спектру, контролю за випромінюваної потужністю і генерації відповідних звітів.\nПередбачається, що рішення цих завдань буде базуватися на використанні протоколів Dynamic Frequency Selection (DFS) і Transmit Power Control (TPC), запропонованих Європейським інститутом стандартів з телекомунікацій (ETSI).\nЗазначені протоколи передбачають динамічне реагування клієнтів бездротової мережі на інтерференцію радіосигналів шляхом переходу на інший канал, зниження потужності або обома способами.\nСтандарт IEEE 802.11i спрямований на усунення слабких місць в сучасних протоколах ідентифікації та шифрування. Цей стандарт об'єднує протоколи 802.1X, TKIP і AES. Затверджено для реалізацій в продуктах 25 червня 2005.\nЗадовго до його прийняття, ще в 2002 році, галузевої консорціум Wi-Fi Alliance запропонував використовувати як проміжного варіанту протокол WPA (Wi-Fi Protected Access), в який входили деякі механізми 802-11i, у тому числі шифрування по протоколу ТКIР (Temporal Key Integrity Protokol) і можливість застосування системи аутентифікації користувачів 802.\n1х, що базується на протоколі RADIUS.\nУ специфікацію WPA входить трохи змінений протокол TKOP-PPK. Шифрування проводиться на поєднанні декількох ключів - поточного і наступного. При цьому довжина IV збільшена до 48 біт. Це дає можливість реалізувати додаткові заходи щодо захисту інформації, наприклад посилити вимоги до реассоціаціі, реаутентифікаціяї.\nСтандарт передбачає і підтримку 802.1х/EAP, і аутентифікацію з розподіленим ключем, і, безсумнівно, управління ключами.\nWPA-пристрої готові до роботи як з клієнтами, які працюють з устаткуванням, що підтримує сучасні стандарти, так і з клієнтами, абсолютно не піклуються про свою безпеку.\nРекомендується розподіляти користувачів з різним ступенем захищеності за різними віртуальним лініями зв’язку та відповідно до цього реалізовувати свою політику безпеки .\nТаблиця 2.3 – Характеристики безпеки\nПідримка сучасних ОС\nСкладність ПО і ресурсоємність аутентифікації\nSingle Sign on (єдиний логін у Windows)\nПідримка бази користувачів у MS Windows\nМожливість локальної аутентифіції\n* Складність управління низька, але необхідна продумана політика генерації паролів, що ускладнює управління.\nВ офіційному стандарті 802.11i до можливостей протоколу WPA додалася вимога використовувати стандарт шифрування AES (Advanced Encryption Standard), що забезпечує рівень захисту, що відповідає вимогам класу 140-2 стандарту FIPS (Federal Information Processing Standard), застосовуваного в урядових структурах США.\nЦей протокол по-іншому ще стали називати WPA2.\nІ якщо пристрої з підтримкою WPA1 можуть працювати там, де не потрібно просунуте шифрування і RADIUS-аутентифікація, то продукти стандарту 802.11i можна розглядати як WPA-обладнання, що підтримує AES.\nНаприкінці 2003 року було опубліковано дослідження, згідно з яким в протоколі WPA парольний фраза коротше 20 символів і складається виключно зі слів, які є в словнику, може бути розшифрована.\nКрім того, новий стандарт придбав і кілька маловідомих властивостей. Одна з них – key-caching: непомітно для користувача інформація про нього записується, що дозволяє при виході із зони дії бездротової мережі і наступному повернення в неї не вводити всю інформацію про себе заново.\nДруге нововведення – пре-аутентіфікація, суть якої полягає в наступному: з точки доступу, до якої в даний час підключений користувач, пакет пре-аутентіфікаціі направляється в іншу точку доступу, забезпечуючи цьому користувачеві попередню аутентифікацію ще до його реєстрації на новій точці, тим самим скорочуючи час авторизації при переміщенні між точками доступу.\nПідтримка стандарту 802.11i включена в технологію Intel® Centrino® для мобільних ПК. Ноутбуки, побудовані на базі технології Intel Centrino для мобільних ПК, мають можливість модернізації для підтримки стандарту 802.11i.\nРатифікація стандарту сталася в листопаді 2004 року. Стандарт призначений, головним чином, для Японії і розширює стандарт 802.11a додатковим каналом 4,9-5 ГГц. До прийняття стандарту, цей діапазон роботи WLAN, був заборонений. Ратифікація 802.\nРатифіка́ція - процес, згідно з яким надається згода уповноваженим органом законодавчої влади на обов'язковість міжнародного документа, який з моменту затвердження набирає юридичну силу та становить частину національного законодавства.\n11j дозволила працювати на цих частотах.\nБагато фахівців називають новий стандарт "японським", і не без підстав – офіційно він озаглавлений "Специфікації рівнів контролю доступу (MAC – Wireless LAN Medium Access Control) і фізичного (PHY - Physical Layer) для безпровідних ліній зв’язку, що працюють в діапазоні 4,9-5 ГГц в Японії. Представники IEEE навіть були змушені спеціально роз'яснювати журналістам, що буквений індекс 'j' в кодуванні стандарту 802.11j не означає Японію (Japan), а привласнений в алфавітному порядку (попередній стандарт мав кодування 802.11i).\nБезпосередньо в день прийняття нового стандарту про його підтримку заявив виробник комплектів мікросхем Atheros Communications. Ця компанія вже деякий час випускає такі комплекти, призначені спеціально для японського ринку;\nЯпо́нці (яп. 日本人 - ніхондзін, ніппондзін) - представники основної групи населення Японїі. Слово «японці» може вживатися як нейтральний термін для означення усіх мешканців Японського архіпелагу чи як етнонім, яким позначають спільноту культурну - «японський етнос» (без рюкюсців та айнів) або політичну - «японську націю» (разом із рюкюсцями та айнами).\nпоява нового стандарту означає для компанії, що її клієнти – виробники апаратури – зможуть зробити свої пристрої сумісними з 802.11j, просто замінивши версію ПЗ мікросхем.\nГенеральний менеджер Atheros Томокі Осава заявив, новий "стандарт фокусується на японських правилах для безпровідних ліній зв’язку, однак він буде мати вплив і в інших країнах, де технологія безпровідних ліній зв’язку все ширше використовується в рішеннях для зон бездротового доступу і останньої милі". Зокрема, в офіційному повідомленні Atheros стверджується, що в США смуга 4,9 ГГц в даний час готується для використання органами суспільній і національній безпеці.\nСтандарт IEEE 802.11k за допомогою використання керування радіоресурсами (RPM) покликаний поліпшити оцінку продуктивності вузлів доступу і клієнтських пристроїв, а також стану середовища в цілому, щоб підвищити продуктивність і керованість мереж.\nПеревантаження вузлів доступу і динамічна природа бездротової середовища ставлять перед користувачами завдання підтримки і підвищення продуктивності бездротової мережі. Для вирішення цього завдання працюють в галузі компанії сформували в рамках IEEE робочу групу 802.11k, яка займається розробкою розширень існуючих стандартів 802.11 в галузі управління радіоресурсами (RRM). Технологія RRM покликана поліпшити оцінку продуктивності вузлів доступу і клієнтських пристроїв, а також стану середовища в цілому, щоб підвищити продуктивність і керованість мереж.\nДані вимірювань, отримані в рамках специфікації 802.\n11k, передаються для подальшого аналізу драйверам вищерозміщених рівнів. Аналізуючи ці дані, бездротовий пристрій, що підключається до бездротової мережі або переходить з однієї мережі в іншу, може оцінювати якість сигналу, завантаження каналів та інші фактори.\nКрім вимірювання потужності сигналу, передбаченого стандартом 802.11h, нинішня версія специфікації 802.11k рекомендує визначати і такі параметри, як Channel Load (завантаження каналів), Noise (рівень шуму), Beacon Frame (кадри-маяки), Hidden Node (приховані вузли), Medium Sensing (вимірювання характеристик середовища передачі), Time Histogram (тимчасова гістограма) і STA Statistics (статистика станції або пристрою).\nСтандарт IEEE 802.11n призначений для досягнення швидкостей обміну даними аж до 600 Мбіт/с. Цей стандарт був затверджений 11 вересня 2009.\nНовий стандарт зрівняв дротові і бездротові системи, що дозволив корпоративним клієнтам використовувати бездротові мережі там, де це було неможливо через обмежену швидкості. Визначення швидкісних характеристик для стандарту "n" більш строгий, ніж у "g" або "b". Воно грунтується на фактичній швидкості передачі файлів і потоків, а не на розмірі низькорівневого трафіку, забезпеченого безліччю службових заголовків. Швидкодія забезпечується завдяки більш ефективному стисненню даних і використанню антен, що передають відразу кілька сигналів (ця технологія називається MIMO, Multiple In, Multiple Out - "багато на вході, багато на виході").\nЩе одним важливим інструментом, здатним підвищити фізичну швидкість передачі, є частотні канали з більш широкою смугою пропускання. Використання каналів з більш широкою смугою пропускання, а також технології OFDM забезпечує значні переваги, дозволяючи одночасно домагатися максимальної продуктивності. Канали з більш широкою смугою пропускання більш економічні і легше доповнюються невеликим поліпшенням цифрової обробки сигналів (DSP).\nПри правильній реалізації подвоєння старої смуги пропускання каналів 802.11 з 20 до 40 МГц дозволяє домогтися більш ніж дворазового зростання пропускної здатності використовуваних в даний час каналів. Спільне використання архітектури MIMO з ширшими частотними каналами пропонує можливість дуже потужних, але все ще економічних підходів до підвищення фізичної швидкості передачі даних.\nПідходи MIMO, в яких використані тільки канали з шириною смугою пропускання 20 МГц, зажадають більш високих витрат для задоволення вимог дослідницької групи «n» до пропускної здатності не менше 100 Мб/с в MAC SAP. Задоволення вимог дослідницької групи «n» IEEE обмеження тільки 20 МГц каналами зажадає використання як мінімум трьох аналогових високочастотних трактів як для передавача, так і для приймача. У той же час 20 МГц підхід покликаний забезпечити надійну роботу додатків, яким необхідна більш висока пропускна здатність при роботі з реальними користувацькими конфігураціями.\nMIMO (Multiple Input Multiple Output, технологія множинного вводу/виводу).\nУсунути проблеми продуктивності і радіус дії радіопередавачів покликана нова схема кодування - MIMO (Multiple Input Multiple Output, технологія множинного вводу/виводу). Треба сказати, що саме до неї «придивляється» робоча група IEEE 802.11n, що вивчає пропозиції для WLAN наступного покоління зі швидкістю передачі, яка перевищує 100 Мбіт/с. Її ж активно підтримує Intel.\nАж до кінця 2004 року тільки компанія Airgo Networks поставляли виробникам пристроїв мікросхеми з підтримкою MIMO. Один з провідних телекомунікаційних вендорів, що побажав залишитися невідомим, тестував чіпсети Airgo протягом шести місяців. З'ясувалося, що при використанні алгоритму MIMO радіус дії передавачів збільшується на 150-300%. Так, чіпсет, що поставляється Airgo, працює на частотах 2,4 ГГц (сумісність зі стандартами 802.11b/g) і 5 ГГц (802.11а). В даний час з клієнтськими пристроями 802.11a/b/g чіпсет буде працювати як звичайна точка доступу, що має декілька більший радіус дії .\nОригінальність схеми кодування MIMO в тому, що для отримання бажаного ефекту в ній використані техніки, що отримують користь з деяких недоліків, зокрема з ефекту множинного відображення і інтерференції радіохвиль. Як відомо, радіосигнали відбиваються від об'єктів, створюючи безліч шляхів, що зазвичай призводить до інтерференції і загасання. Але в даному випадку множинні шляхи використовуються для передачі більшого обсягу інформації, яка збирається воєдино приймаючими пристроями, що підтримують MIMO. При цьому передбачається застосування комплексних антенних систем, робота яких базується на механізмі просторово-часової обробки сигналів (SDM). Даний термін має на увазі адаптивну обробку сигналів системою, що складається з декількох антенних елементів, з використанням особливостей як просторової, так і тимчасової областей радіоканалу.\nДо недавнього часу майже всі розробки в області просторово-часової обробки сигналів ставилися до базових станцій або точки доступу, але не до мобільних пристроїв. Це відбувалося внаслідок недостатньої обчислювальної потужності для реалізації алгоритмів і малої ємності батарей у останніх. Однак прогрес не стоїть на місці, і сьогодні такі технології вже доступні і для них.\nСама по собі техніка просторово-часової обробки сигналів може застосовуватися як на передавальному, так і на приймальному обладнанні. В обох випадках говорять про технології інтелектуальних або фазованих антенних решіток. Більшість традиційних систем на базі таких антен використовують концепцію, відому як формування діаграми спрямованості.\nВузька діаграма спрямованості дозволяє сфокусувати енергію сигналу в певному напрямку (зазвичай назустріч приймального пристрою), що збільшує відношення сигнал/шум.\nПри використанні вузького антенного променя зменшуються перешкоди, покращується відношення сигнал/перешкода, а, отже, підвищується ефективність використання спектра.\nІнші схеми, які застосовують інтелектуальні антени, покращують якість каналу за рахунок коефіцієнта посилення при прийомі на рознесені антени. При багатопроменевому поширенні сигналу рівень прийнятої потужності є випадковою функцією, залежною від місця розташування користувача, часу і поточного завмирання сигналу. У тому випадку якщо використовується антенний масив, ймовірність втрати сигналу усіма антенами зменшується експоненціально, зі збільшенням числа некореляційних сигналів (або антен).\nСхема рознесення до сучасних бездротових мережах з системами приймаючих і передавальних систем використовує просту комутацію, щоб вибрати (з двох) антену з найвищим співвідношенням сигнал/шум. Саме тому в системах на базі інтелектуальних антен швидкість передачі даних не збільшується. Поліпшується тільки якість каналу. Для того щоб підвищити пропускну здатність каналу, необхідно застосовувати антенні масиви як на передавальному, так і на приймальному його кінцях. Такі системи і називаються MIMO.\nУ середовищі з багатопроменевої передачею сигналу пакет даних, перш ніж досягне приймача, розсіюється на різних довільних об'єктах: стінах, поверхнях і т.\nНастільки, здавалося б, негативний ефект і застосовується в системах MIMO для збільшення ємності каналу. Це досягається за рахунок того, що передавач розбиває потік даних на незалежні послідовності бітів і пересилає їх одночасно, використовуючи масив антен.\nСигнали, природно, змішуються в каналі, оскільки генеруються в одному діапазоні частот. Тому антени передавача і приймача повинні бути досить далеко рознесені в просторі і випромінювати поляризовану хвилю для того, щоб утворити незалежні шляху поширення.\nДалі включається зворотна техніка, і приймач, володіючи службовою інформацією про кожний підканал, відновлює з окремих потоків первісний вигляд даних. Так, компанії Toshiba вдалося досягнути не тільки збільшення продуктивності свого рішення в порівнянні з одноантеннимі системами, але й значно спростити використовуване обладнання. Зокрема, була застосована технологія так званого псевдонадлишкового пошуку простору стану (pseudo-exhaustive state space searching), за допомогою якої вдалося знизити складність роботи по декодуванню вхідного сигналу, і, як результат, зменшити енергоспоживання.\nВизначимо доступні нам заходи і засоби, що дозволяють зробити безпровідну мережу якомога безпечнішою на виході стандарту 802.11. Отже, необхідно :\nзменшити зону радіопокриття (зрозуміло, до мінімально прийнятною), в ідеальному випадку, зона радіопокриття мережі не повинна виходити за межі контрольованої території;\nзмінити пароль адміністратора, встановлений за замовчуванням;\nактивізувати фільтрацію по MAC-адресам;\nзаборонити широкомовну розсилку ідентифікатора мережі (SSID);\nзмінити ідентифікатор мережі (SSID), що встановлений за замовчуванням;\nперіодично змінювати ідентифікатор мережі (SSID);\nактивізувати функції WEP, а краще WPA;\nперіодично змінювати WEP-ключі, або динамічна зміна ключів в WPA;\nвстановити і налаштувати персональні МЕ і антивірусні програми у абонентів бездротової мережі;\nвиконати відповідні налаштування фільтрації трафіку на телекомунікаційному обладнанні і міжмережевих екранах;\nзабезпечити резервування обладнання, що входить до складу бездротової мережі;\nзабезпечити резервне копіювання ПО і конфігурацій обладнання;\nздійснювати періодичний моніторинг стану захищеності безпровідної мережі за допомогою спеціалізованих засобів аналізу захищеності.\nУ липні 2001 року хакери виявили вразливе місце в WEP, і вже протягом лічених тижнів в Інтернеті з'явилося кілька інструментів злому, в яких було використано це відкриття. І насправді 64-бітний алгоритм зламується за лічені хвилини, 128-бітний, хоча і буде складніше, також не представляє особливої проблеми при належному старанні. Це жодною мірою не свідчить про легкість злому 64- і 128-бітних ключів, адже якщо використовувати, наприклад, класичний метод перебору, то про злом можна забути.\nПроте в даному випадку має місце криптографічний недолік WEP - слабкість схеми генерації ключів, для якої використовується дуже мале підмножина символів, тому злом таких паролів грунтується на методі аналізу. Крім того, WEP використовує статичні ключі, тому варто частіше міняти їх вручну. Для бездротової мережі, що складається з точки доступу і трьох клієнтів, це не представляє особливої проблеми, то для корпоративних мереж з сотнями бездротових користувачів дане рішення явно не підходить.\nАлгоритм аналізу зашифрованих даних. Ще, однак, і при 64-, і при 128-бітному ключі має місце деяка умовність. Справа в тому, що ефективна довжина ключа в першому випадку становить 40 біт, а в другому - 104 біт. Відсутні, до заявлених, службові 24 біт використовуються для дешифрування інформації на приймаючій стороні. Таким чином, числа "64" і "128" хороші лише для прес-релізів, а не для реальної безпеки. Більше того, для забезпечення достатнього рівня безпеки при використанні WEP-шифрування потрібна зміна 64-бітного ключа раз на півгодини, а 128-бітного - раз на годину (в реальності часто ключі прописують раз і назавжди).\nІснує поширена помилка, що застосування унікального Service Set ID (SSID) дозволяє уникнути несанкціонованих підключень. На жаль, SSID придатний лише для логічного розбиття мережевих пристроїв на групи.\nЄдине, що ви можете зробити за допомогою SSID – це збентежити зломщиків використанням "недрукованих" символів.\nОднак це труднощі, що лежать на поверхні. Які ж методи сьогодні використовуються при зломі WEP? Перш за все, аналіз "підслуханого" трафіку утилітами AirSnort і WEPCrack (пошук в Інтернеті за допомогою www.google.com видає домашні сторінки обох проектів в першій же сходинці).\nДля того щоб читач реально уявляв собі ступінь захисту (або беззахисності) бездротової мережі, наведемо такі цифри: при аналізі бездротового трафіку на розшифровку 128-бітного ключа (насправді він 104-бітний, як вже було описано) за допомогою AirSnort йде всього 2-4 години.\nНедостатність довжини ключа (рекомендується не менше 22 символів), відсутність його ротацій і сам принцип шифрациі RC4 - все це дозволяє зловмисникові організувати вельми ефективну пасивну атаку. Причому для цього йому не доведеться здійснювати ніякі дій, які допомогли б його виявити, - він буде просто слухати канал. Не потрібно при цьому і спеціального устаткування - досить звичайної WLAN-картки, купленої доларів за 20-25, а також програми, яка буде накопичувати пакети на жорсткому диску до збігу значень вектора IV.\nКоли кількість пакетів стане достатнім (найчастіше від 1 до 4 млн. Пакетів), WEP-ключ легко обчислюється.\nНепоганих результатів може досягти хакер, що вдається до активних способів атаки. Наприклад, посилаючи в локальну мережу відомі дані (скажімо, з Інтернету) і одночасно аналізуючи, як їх зашифрувала точка доступу. Такий метод дозволяє обчислити ключ і маніпулювати даними.\nЩе один метод активної атаки – Bit-Flip attack. Алгоритм дії тут наступний. У перехопленій фреймі, зашифрованому WEP, довільно змінюється кілька бітів в полі "Дані", перераховується контрольна сума CRC-32 і посилається назад на точку доступу. Точка доступу приймає фрейм на канальному рівні, оскільки контрольна сума вірна, намагається дешифрувати дані і відповідає заздалегідь відомим текстом, наприклад: "Ваш ключ шифрування невірний". Наступне порівняння тексту в зашифрованому і незашифрованому вигляді може дозволити обчислити ключ.\nАтакам DOS, що використовують спосіб широкосмугової модуляції DSSS, можуть бути схильні пристрої стандарту 802.11b і 802.11g, що працюють на низьких швидкостях.\nВсе вищесказане дозволяє говорити про ненадійність старих методів забезпечення безпеки в бездротових мережах, тому в тих випадках, коли наявне обладнання не дозволяє реалізувати сучасні рішення по захисту інформації, необхідно або використовувати найсуворішу адміністративну політику, або застосовувати технологію IPSec-ESP, яка дасть можливість надійно захистити дані, проте помітно знизить продуктивність ліній зв’язку.\nДля вирішення проблеми WEP був прийнятий стандарт IEEE 802.11i (з алгоритмом шифрування WPA2 розглянутий вище), спрямований на усунення слабких місць в сучасних протоколах ідентифікації та шифрування, який об'єднує протоколи 802.1X, TKIP і AES, що підтримують ключі довжиною 128, 192 і 256 біт.\nДля аутентифікації користувачів використовуються сертифікати RADIUS (Remote Authentication Dial-In User Service - сервер RADIUS повинен підтвердити право доступу).\nТакий метод має на увазі, головним чином, корпоративне використання.\nСервер RADIUS – свого роду "прохідна", вахтер на якій самостійно вирішує, пустити користувача в мережу чи ні. До честі деяких виробників бездротового доступу (наприклад, D-Link і US Robotics), можливість авторизації і аутентифікації користувача на сервері RADIUS за допомогою 802.1х передбачена навіть у досить старих пристроях стандарту 802.11b.\nВ даний час є кілька популярних реалізацій RADIUS-серверів: FreeRadius, GNU Radius, Cistron Radius, Radiator Radius, Microsoft IAS, Advanced Radius. Деякі з них – комерційні продукти, деякі – доступні для безкоштовного використання з дотриманням відповідних ліцензійних вимог.\nУ загальному випадку алгоритм прив'язки RADIUS-сервера до бездротової мережі може бути такий :\nмережевий адміністратор дає команду RADIUS-серверу завести нову облікову картку користувача із занесенням в неї імені користувача, під яким він буде проходити аутентифікацію, і його пароля;\nвнесений в базу RADIUS-сервера користувач за допомогою бездротового зв'язку підключається до точки доступу, щоб перевірити електронну пошту;\nточка доступу запитує у користувача його ім'я та пароль;\nточка доступу зв'язується з RADIUS-сервером і дає запит на аутентифікацію користувача;\nRADIUS-сервер знаходить валідниє ім'я користувача та пароль, дає добро на нову сесію і заводить в журналі відповідний запис про початок нової сесії;\nточка доступу надає користувачеві можливість працювати з тими сервісами, які йому запропоновані (це і є авторизація);\nпо закінченні сесії, яка може бути перервана або самим користувачем, або RADIUS-сервером (наприклад, минув "нарізаний" за регламентом проміжок часу роботи), RADIUS-сервер робить в журналі запис про закінчення сеансу.\nЯк бачимо, процедура досить сувора, але в теж час логічно вірна, хоча і відноситься лише до управління доступом.\nДругий спрощений варіант аутентифікації вимагає попередньої установки розділених паролів на мережеві пристрої режим аутентифікації PSK (Pre-Shared Keys). Цей метод найкраще застосовувати в домашніх умовах або там, де не відбувається обмін важливою інформацією.\nКористувачам бездротових мереж треба враховувати те, що безпека бездротових мереж Wi-Fi можна порівняти з безпекою Інтернету, тому всю конфіденційну інформацію варто додатково захищати. Крім того, сам факт прослуховування бездротової мережі дуже важко встановити: зломщикові досить сидіти на сусідньому даху зі спеціальною спрямованої антеною.\nБільше того, є відомості, що англійські "народні умільці" використовували для збору інформації звичайні бляшані консервні банки.\nВсі ці методи захисту сьогодні можна реалізувати на обладнанні практично будь-якого виробника, представленого на ринку бездротових мереж стандарту 802.11 і має логотип Wi-Fi.\nНазвемо комплекс вищеперелічених заходів захисту "початковим" рівнем, нижче якого опускатися категорично не можна при проектуванні корпоративної бездротової мережі.\n2.3 Порівняльна характеристика основних стандартів 802.11\nПоява Wi-Fi стала можливю завдяки прийнятому в 1985 році Федеральною комісією зв'язку США (FCC – Federal Communications Commission) рішення відкрити для використання без державного ліцензування кілька смуг радіочастотного діапазону.\nЦі так звані «непридатні частоти» вже були виділені для роботи такого обладнання, як мікрохвильові печі, в яких радіохвилі використовуються для нагрівання їжі. Тим не менш, для роботи в цих смугах пристрої мають підтримувати технологію «spread spectrum» (розширеного спектру). Ця технологія «розкидає» радіосигнал по широкому діапазону частот, роблячи його менш сприйнятливим до інтерференції і ускладнюючи перехоплення інформації.\nУ 1999 році була створена незалежна міжнародна організація Wi-Fi Alliance.\nНазва «Wi-Fi» – винахід організації Wi-Fi Alliance (колишня назва WFA - Wireless Ethernet Compatibility Alliance – альянс із забезпечення сумісності бездротових рішень Ethernet). WFA прийшла до висновку, що термін «IEEE 802.11b-compliant» («відповідний стандарту IEEE 802.11b») занадто довгий і складний для запам'ятовування споживачем, якому потрібна сертифікована продукція. У той час «Wi-Fi» не значило нічого, але було співзвучно з відомим для споживачів назвою «hi-fi». Згодом термін «Wi-Fi» стали розшифровувати як «Wireless Fidelity» (точність безпровідної передачі інформації). Ця організація об'єднує практично всіх провідних виробників Intel, IBM, Cisco, HP, Dell та інших. На даний момент до неї входять понад 200 компаній.\nТоргова марка Wi-Fi гарантує сумісність обладнання від різних виробників. Спочатку в ноутбуках використовувалися адаптери стандарту 802.11b, тому логотип Wi-Fi часто асоціювався саме з цим стандартом. В даний час під Wi-Fi розуміється будь-який з стандартів 802.11.\nНа сьогоднішній день значна частина сучасних ноутбуків спочатку комплектується вбудованими модулями WLAN. Для бізнес-моделей це стало практично стандартом, а для бюджетних ноутбуків досить часто практикується менш дорогий варіант "Wireless Ready".\nЦе означає, що в ноутбуці вже є роз'єм для підключення модуля Wi-Fi і при необхідності його встановити. Також можна просто придбати Wi-Fi-адаптер для установки його в роз'єм PC-Card.\nВизначальним моментом для масового оснащення ноутбуків Wi-Fi стало впровадження платформи Intel Centrino, що поєднує собі нове покоління мобільних процесорів Pentium M, сімейство адаптерів бездротового зв'язку Intel PRO/Wireless 2100 і чіпсетів сімейства Intel 855. Новий бренд Centrino був анонсований 8 січня 2003, а вже 12 березня платформа була представлена офіційно. Тоді ж з'явилися перші ноутбуки з логотипом Centrino, які на даний момент займають переважну частину всього ринку ноутбуків.\nНайбільшого поширення набули бездротові мережі стандарту IEEE 802.11b, IEEE 802.11g і IEEE 802.11a, IEEE 802.11n. Їх порівняння представлено в таблиці 2.4 .\nТаблиця 2.4 – Порівняння основних стандартів\n3 що не перекриваються\n12 що не перекриваються\n52 частотних підканали\nОбовязко-вим є підримка швидкостей\nСумісність з усіма попередніми стандартами, при зв’язку з стандартом “n” швидкість до 600Мбіт/с\nШирокої смуги з прямим розширенням спектру (DSSS)\nОртогональное частотне мультиплексування (OFDM)\nУ межах прямої видимості:\n10 м (75 Мбіт/с),\n46 м (1 Мбіт/с)\n22м (75 Мбіт/с),\n250 (1 Мбіт/с)


Поліна Дашкова: майстер детективного жанру\nПоліна Вікторівна Дашкова (Тетяна Вікторівна Шишова, дівоче прізвище Поляченко) народилася в Москві 14 липня в 1960 році. Уже перші сторінки її книги привертають увагу читача і примушують «проживати» життя героїв разом з ними. Інтрига і гостросюжетні ситуації не відпускають, поки не дочитаєте до кінця.\nСвій псевдонім Поліна Дашкова взяла завдяки своїй доньки Даші. Батьки Поліни належали до московської інтелігенції. Серед її предків були не тільки творчі особистості, а й лікарі, професори, науковці. Свій перший твір (казку у віршах) вона написала, коли їй було всього сім років. Спочатку Поліна серйозно займалася балетом, потім хотіла стати лікарем (як бабуся), і все-таки вирішила бути письменницею.\nУ 1979 році Поліна надійшла в Літературний інститут М.Горького. На п'ятому курсі інституту її прийняли на роботу в журнал «Сільська молодь» в якості літературного консультанта. Перші вірші письменниці були опубліковані в журналах: «Витоки», «Сільська молодь», «Юність». У 90-х роках вона вже була завідуючою літературною відділом журналу «Російський кур'єр».\nПоліна Дашкова вийшла заміж, коли ще була студенткою, народила двох дочок - Дарину і Анну. Мрією Поліни було виявитися дружиною військового, але доля розпорядилася інакше, і її чоловіком став режисер. Був такий період у житті відомої письменниці, коли вона дружила і вела переписку з ув'язненими. Даючи інтерв'ю різним журналам, не згадує своє справжнє ім'я і прізвище, це заборонено умовами її контракту.\nЗа двох найпопулярніших романів ( «Херувим», «Місце під сонцем») були зняті фільми. Свою популярність Поліна отримала завдяки детективним романам: «Продажні тварі», «Ніхто не заплаче», «Кров ненароджених», «Легкі кроки безумства», «Образ ворога», «Ефірний час», «Золотий пісок», «Розплідник», а також багато інших.\nТоматна поживна маска для обличчя\nВечірній макіяж - створюємо сексуально-романтичний образ


"Фейк чи не фейк?": вінницьких школярів навчать розпізнавати новини\nВ рамках проекту "Фейк чи не фейк? – ось в чому питання!" вінницьких школярів навчать розпізнавати новини. Це дуже важливо, зважаючи на великикй потік інформації кожного дня.\nКожного дня ми дізнаємось новини з різноманітних порталів, і вже не звертаємо увагу на те, чи корисна ця інформація, чи ні. Інколи, просто не вистачає часу ознайомитися з новинами і виділити головне. В інтернеті багато інформації, можна знайти відповідь на будь-яке питання, яким безглуздим б воно не здавалось.\nЯк відомо, історичний період розвитку людського суспільства, в якому ми живемо, провідні інтелектуали XX століття (Д. Белл, Е. Тоффлер, П. Друкер, М. Кастельс, М. Маклуен) характеризують як інформаційну еру (англ. Information Age), або інформаційну епоху. Тому кожній людині важливо не піддаватися емоціям і вміти розрізняти новини, особливо фейкові.\nСаме цього навчатимуть старшокласників Вінничини. Проект "Фейк чи не фейк? – ось в чому питання!" реалізовує громадська організація "Асоціація євроклубів Вінниччини". Ініціатива отримала фінансування в рамках цьогорічного конкурсу проектів розроблених інститутами громадянського суспільства, для виконання яких надаватиметься фінансова підтримка у 2018 році за рахунок коштів обласного бюджету.\nЗі слів кураторки проекту, керівниці ГО «Асоціація Євроклубів Вінниччини» Єлизавети Савчук людина кожного дня читає неймовірну кількість новин. Та зрозуміло, що не вся інформація в інтернеті є правдивою.\nНасправді, важко визначити, яка інформація є корисною, правдивою, а яка має на меті дезінформувати або змінити свідомість. Інтернет побудований настільки демократично, що звідти не лише можна взяти все, що завгодно, але й покласти туди все, що завгодно. Тому до всього потрібно ставитися критично, - пояснила Савчук.\nДуже важливо навчити школярів та вчителів розпізнавати інформацію. Як зазначає, Світлана, вони ставлять до новин занадто довірливо.\nЦільова аудиторія нашого проекту – це учні 9-11 класів та педагоги шкіл. Вони повинні розумітися на тому, як все ж таки фільтрувати інформацію. Є чинники та критерії для того, щоб проаналізувати той чи інший текст і зрозуміти, наскільки він правдивий", - підкреслила Савчук.\nВ рамках проекту планують навчити учнів 24 шкіл області. Окрім теорії, учні на практиці зможуть побачити, як створюються фейкові новини. Також учасники проекту отримають методичні та навчальні матеріали, які стосуються критичного мислення.\nУчні отримають ось таку шпаргалку, яка допоможе їм потренувати навички критичного мислення.\nВзагалі, існують спеціальні фактчекінгґові сайти, які допоможуть з’ясувати наскільки новина правдива. Недоліком таких сайтів є лише швидкість публікування достовірної інформації.\nНагадуємо, що будь-яку новину можна повірити, на це потрібен лише час. В будь-якому випадку будьте спокійними, коли читаєте новини різного характеру. Слово змінює наші настрої, викликає захоплення, глибокі переживання.\nФотоматеріал взято з офіційного сайту Depo.ua\nПосилання Depo.ua і Na Chasi:


Характеристики їздових собак » Собака – друг людини!\nХарактеристики їздових собак\nЄ кілька різних порід, які потрапляють в категорію їздових собак. Цікаво відзначити, що багато типів шпіц собак, а не традиційно використовується виключно як їздових собак може зробити ідеальний гоночний і робочих їздових собак. Здається, що багато характеристики в межах цих типів ті ж, і всі вони мають стійкість, витривалість і любов до праці, що робить їх ідеально підходять для цього виду діяльності.\nУ більшості районів породи їздових собак є північні собаки і шпіц типів більше, щільна, водовідштовхувальне подвійне пальто, кучерявий хвіст, арки або щільно кучері на спину, а дуже вовка вид. Кожен з цих характеристика важлива при створенні великих собачих упряжках, навіть якщо вона не чистокровна. Насправді велика кількість собачих упряжках команд, використовуваних в гоночних і зараз, і в минулому не були чистокровними команд. Змішані породи собак також як і раніше широко використовується у відносно невеликому числі робочих груп на собачих упряжках, хоча їх географічної ізоляції в багатьох випадках допомагає тримати лінію досить стабільна по відношенню до порід використовується.\nОдин дуже спільною рисою у всіх собачих упряжках порід і гібридів в тому, що структура їхніх ніг відрізняється від інших собак. Ноги ширше, ніж зазвичай, що дозволяє більше розподіл ваги по всій поверхні землі. Це запобігає такий же збиток, до ніг переживає снігу, а також допомагає захистити колодки від створення снігу і викликає хворобливі роздратування. Їх ноги і неймовірно жорсткі і міцні. Ноги завжди добре знятий з кісток і твердої, з масою тіла рівномірно розподілений по рамі. Довгонога собак або людей з дуже короткими ногами буде складніше в отриманні тяги або переміщення важких вантажів по снігу.\nНа відміну від найбільш поширених легенд, історій і міфів, Є кілька їздових собак, які є фактичними вовкодав гібридів. Вовки рідко вступають в цивілізованих районах або навколо таборів розмножуватися з жінками, і жінки в спеку як правило, не виносяться на слід, оскільки вони є значною перешкодою. Це тому, що інші собаки по команді реагують на жінок, і це може привести до боротьби всередині колективу і відволікаючих чинників. Жоден з цих варіантів не допоможе ні в транспорті або гонок.\nОсновні породи найчастіше бачили на будь-якій роботі або гоночних команд їздових собак включають сибірський хаскі, аляскинський маламут, Chinooks, Гренландії собак, Eurohounds, самодійського, річки Маккензі хаскі і канадські лайки, також відомий як канадські ескімоси собаки або Qimmiq в інуїтів мовою. Інші менш поширені породи включають породи Utonagan собака у Великобританії, а також Tamaskan Собака і Greyster.\nЄ деякі помітні відмінності в загальний вигляд на собачих упряжках в породах, перерахованих вище. Річки Маккензі Хаскі, як правило, набагато важче породи, проте, вже тіла, а також важкі загальної скелетних розмірів. Порода була розвинена, перетинаючи північноамериканських хрипким порід з великих собак, таких як Санкт-Бернар і Ньюфаундленду. Ці собаки часто використовуються для перевезення вантажів і для любительського катання на санях і не настільки поширені в гоночних команд.\nEurohound майже винятково використовується в якості гоночного спринту на собачих упряжках через його фізичних характеристик. Являє собою гібрид порода, розвинена шляхом схрещування аляскинского хрипким типу, яка може бути будь-якої породи упряжках вовчий групи, з короткою стрижкою Pointer. Цей унікальний і досить незвичайний крос призводить до надзвичайно спортивна ще коротше волосся собаки. Оскільки вони не можуть терпіти холод на слід з більш довгими рас, вони, як правило, можна побачити тільки в спринті подій, які можуть бути більше 25 миль в один день.\nGreyster дуже унікальна порода, яка була розроблена в Норвегії, особливо для швидкої гонки і тягне людей на лижах, спорту скандинавських країн, відомих як Скіджорінгу. Ця порода являє собою комбінацію з трьох дуже конкретні породи собак, включаючи покажчик, Аляскінський хаскі і Greyhound. Від покажчика порода отримує швидкість і витривалість, Husky забезпечує витривалість, фізичну силу і розмір, а також пальто і від Greyhound спринті здатність курсінгу породи. Залежно від покоління розведення повернутися до первісного порід, цей собака може більше нагадують вище, тонкі кістки Eurohound або істинне Аляски хрипким типу.\nУ цілому більшість порід, перераховані вище, кілька фізичних спільних рис. Ці собаки мають дивовижний рівень витривалості, який розводять прямо в тварин. Вони не є собаки, які люблять сидіти навколо будинку або квартири, незалежно від їх походження або якщо вони коли-небудь витягнув сани чи ні. Вони потребують постійного можливість довго, стійкий вправи і ідеально підходять для тих, хто любить прогулянки, біг підтюпцем або походи. Без належної кількості здійснювати які-небудь з цих порід може стати дуже руйнівним і справжні художники бігти, можливість вискочити, тунель під або просто жувати через практично будь-який тип забору або корпусу.\nЦі собаки, коли навчені собаки, як гоночні сани, може проїхати до 80 миль в день, тягнучи санчата з частотою до 10 і більше кілометрів на годину над деякими з найбільш складних і негостинне місцевості, відомих людині. Крім того гоночні собаки можуть мати сплески швидкості до 20 миль в годину на відстані до тих пір, як 25 миль по рівній місцевості і відмінні умови снігу. Це означає, що ці собаки повинні мати спеціальні системи метаболічної а також зі значним здатність зберігати енергію тіла, тепла і втрати вологи через важкий і крижаної траси.\nЇздові собаки також мають злегка жирна і груба зовнішніх шарів, ніж у багатьох інших порід. Цей шар необхідно для виживання в холодних і вологих умовах іноді знайти в північних районах світу. Це пальто потребує невеликому допомоги, але ці собаки рясне Триммінг навесні і восени. Купання північного типу собаку не рекомендується, оскільки будь-який зачистки масла з волосся може викликати проблеми пальто і роздратування шкіри. Інші статті в розділі "їздових собак" 1/3/2010Article 1 - «Характеристики їздових собак" 1/4/2010Article 2 - "Історія Собаки в Північ" 1/5/2010Article 3 - "командних та індивідуальних Підвісні" 1 / 6/2010Article 4 - «Навчання на собачих упряжках" 1/7/2010Article 5 - "Рік кондиціонування раунду для їздових собак" 1/8/2010Article 6 - "Iditarod - Історія з Modern Times" 1/9/2010Article 7 - "собачих упряжках Раси Around The World"


Тривають поліцейські рейди щодо дотримання карантинних обмежень – Охтирка онлайн\nТривають поліцейські рейди щодо дотримання карантинних обмежень\nПт, 15 Жовтня, 2021 - 11:28\nНаразі на території області спостерігається погіршення епідемічної ситуації. Працівники поліції не припиняють профілактичну та роз’яснювальну роботу, одночасно контролюючи дотримання населенням, перевізниками, власниками та працівниками торговельних організацій вимог законодавства стосовно дотримання карантинних обмежень. Про це повідомляє Відділ комунікації поліції Сумської області .\n«На території області функціонує 28 груп, до складу яких увійшли працівники поліції, нацгвардійці, представники Держпродспоживслужби та громадських формувань. Вони перевірятимуть дотримання громадянами карантинних обмежень», – говорить заступник начальника ГУНП в Сумській області Микола Худенко.\nТеми: COVID-19Відділ комунікації поліції Сумської області.


Аутизм - Не оплакуйте нас\n«Не оплакуйте нас»\nТривала концентрація уваги на аутизмі як джерелі страждань є руйнівною як для батьків, так і для дитини та стає перешкодою для розвитку прийнятних для обох сторін стосунків, справжніх стосунків. Я пропоную батькам - заради них самих і їхніх дітей - радикально змінити свої уявлення про те, що таке аутизм.\nЯ пропоную вам подивитися на аутизм і на ваші страждання з нашого погляду.\nАутизм - не апендикс. Аутизм не є мушлею, капсулою, у яку захована людина. За аутизмом немає схованої «нормальної» дитини. Аутизм - це спосіб існування. Він охоплює все, визначає кожну подію, кожне почуття, сприйняття, кожну думку, кожне знайомство, кожен аспект буття. (...)\nПо суті йдеться про те, що народження дитини було для вас дуже важливою подією, ви чекали її з радістю, а потім поступово, а, можливо, одразу зрозуміли, що з нею щось не так. Неважливо, скільки у вас інших, нормальних дітей, ніщо не може змінити того факту, що на цей раз ваша довгоочікувана дитина виявилася не зовсім такою, якою ви її чекали.\nТакі ж почуття переживають батьки, коли дитина народжується мертвою або живе зовсім недовго й помирає. Суть не в аутизмі, а в сподіваннях, що не збулися.\nАле при аутизмі ви не втрачаєте своєї дитини назавжди. Вам здається, що ви втратили її, тому що вона ніколи не буде такою, як ви чекали. Дитина з аутизмом ні в чому не винна, і ми не маємо нести на собі тягара відповідальності. Нам потрібні сім'ї (і ми заслуговуємо на це), які будуть нас розуміти і цінувати за те, що ми є, а не такі, чиї бачення нас затуманені привидами дітей, котрих ніколи не було. Якщо вам це потрібно, оплакуйте свої мрії, що не збулися. Але не оплакуйте нас. Ми живі. Ми справжні. Ми уже тут і ми чекаємо на вас.\nЯ думаю, що саме це мають робити організації, створені для допомоги при аутизмі: не оплакувати того, чого ніколи не було, а вивчати те, що є. Ви нам потрібні. Нам потрібна ваша допомога і розуміння. Ваш світ не дуже відкритий до нас, і ми не можемо у ньому дати собі ради без вашої сильної підтримки. Так, з аутизмом пов'язана трагедія: але не у зв'язку з фактом нашого існування, а через те, з чим ми стикаємося, що переживаємо. Якщо хочете, можете з цього приводу сумувати. Але ліпше добре розізлитися і почати щось робити. Трагедія не в тому, що ми є, а в тому, що у вашому світі немає місця для нас. (...)\nТому подивіться на вашу дитину з аутизмом ще раз і скажіть собі: «Це не та дитина, яку я чекала. Це інопланетянин, який випадково приземлився у мене. Я не знаю, хто ця дитина і ким вона стане. Але я знаю, що це дитина, яка опинилася у чужому світі, без своїх батьків-інопланетян, котрі знають, як про неї турбуватися. Їй потрібен хтось, хто про неї потурбується, хто буде її вчити, розуміти й охороняти. Так сталося, що ця дитина з іншої планети потрапила в моє життя, тому я буду тепер за неї відповідати» .\nІ якщо ця перспектива вам підходить, приєднуйтеся до нас з усією рішучістю, з надією і радістю. І ваше життя стане дивною пригодою.


Черниговский городской портал » Все новости » Спортивные новости » Ігор Суркіс: Ніхто не збирається викидати Мілевського на вулицю\nПрезидент київського "Динамо" Ігор Суркіс розповів, наскільки реально те, що Мілевський залишиться в "Динамо".\n- Чи є якась конкретика по Мілевському?\n- Ми чекаємо по ньому пропозицій. Я підтверджую, що він виставлений на трансфер - так само, як і Нінкович, Каддурі, Юссуф, Алмейда. Але це ж ще не означає, що їх куплять. Якщо не куплять, абсолютно логічно, що надамо їм ігрову практику в "Динамо-2". Ніхто не буде викинутий на вулицю і не перестане отримувати зарплату. Я ж не можу розірвати контракти в односторонньому порядку. Клуб робить все можливе, щоб знайти їм команди - на Заході, можливо, в російському або іншому чемпіонаті. Вони самі їх шукають. Можливо, до названих гравців додасться хтось ще. Як вирішить Блохін. Картину з цього питання ми зрозуміємо після того, кого головний тренер візьме на збір. Сьогодні придбати футболістів значно легше, ніж працевлаштувати гравців, які вже нічого не можуть нам дати. Але це проблема не тільки "Динамо", а й багатьох інших клубів.\n- Якщо Мілевський переосмислить те, що називають ставленням до футболу, у нього є шанси повернутися в команду Блохіна?\n- Складно сказати. Ну уявіть собі, завтра прийде Блохін і скаже, що у нього з Мілевським відбулася розмова, і Артем мало не кров'ю розписався, що буде одним з кращих, і треба його залишити. Ну хіба я його не залишу? Але на сьогоднішній день Мілевський виставлений на трансфер. Як клуб, так і його агенти роблять все можливе, щоб працевлаштувати його в хороший клуб, щоб він отримував зарплату, адекватну своїм амбіціям. Є претензії до Артема. Але треба бути об'єктивним. Він багато чого зробив для команди. Це вихованець нашого клубу. Не можна перекреслювати все позитивне. Це хороший футболіст. Правильно хтось сказав - йому треба змінити обстановку, це гламурне життя. Тоді, упевнений, він допоможе будь-якому клубу на найвищому рівні. Тоді ми повернемо його і для збірної ...\n- Не боїтеся, що перейшовши в іншу українську команду, він потім насолити "Динамо"?\n- Думаю, в українську команду він навряд чи перейде. Наскільки я знаю, він прагне пограти в іншому чемпіонаті.шаблоны для dle 11.2\nДобавлено: 14-12-2012, 13:08\nМілевського виставили на трансфер\nМілевського підозрюють у приховуванні року народження\nІгор Суркіс про проблеми Мілевського, патріотизм Ракицького, Шеву і...


Прийшов час Garmin Colorado 300 - Купити Garmin у Львові. Львів Garmin Україна.\n// Статті / Прийшов час Garmin Colorado 300\nПрийшов час Garmin Colorado 300\nУ дусі традицій, Garmin створювала GPS - навігатор, яким легко керувати в будь-якій ситуації. Пропонуємо Вашій увазі Garmin Colorado, купити який у Львові Ви завжди зможете в нас.\nПрофесійні або туристичні GPS - навігатори - це абсолютно особлива категорія, сімейства навігаційних приладів, тому, що частенько на них лягає відповідальність за життя і долі людей. Але навіть в найпростішому випадку, коли GPS- навігатор супроводжує вас на відпочинку, до нього пред'являються абсолютно інші, специфічні вимоги, незнайомі більшості виробникам автомобільних GPS - приладів. І недивно, що на особливу пошану в серії професійних туристичних GPS - навігаторів заслужили моделі Garmin eTrex і Garmin GPSMAP 60, що здобули репутацію надійних, невибагливих помічників, якими і горіхи колоти можна, якщо що...\nАле прогрес не стоїть на місці, і вічно пропонувати покупцеві одні і ті ж серії, нехай навіть легендарні, не станеш. Ось і компанія Garmin вирішила повернутися до розробки туристичних GPS - навігаторів і представити нам абсолютно нові моделі. Справедливо відмічу, що Garmin і не забувала про цю галузь і постійно удосконалювала серії eTrex і GPSMAP, але внутрішні зміни не так сильно помітні покупцям, як повністю нові моделі. Рік тому в Україні з'явилися у продажу GPS - навігатори Garmin Colorado і Oregon, що є новим словом в секторі туристичних моделей. Сьогодні ми розглянемо Garmin Colorado, і згадуючи легендарні eTrex і GPSMAP 60, поміркуємо про те, куди йдуть "туристи".\nКолорадський Рок'н Ролер\nЯсно, Garmin розробляла навігатор Colorado для прихильників подорожувати по горах, і це стосується не лише альпіністів, лижників і джиперів, але і просто тих, хто вважає, що краще за гори можуть бути лише гори... Серед відмінних особливостей - вбудований барометричний альтиметр, електронний компас, досяжний слот для карток SD, можливість обмінюватися даними з іншими навігаторами Colorado без використання комп'ютера! Плюс - базова топографічна карта із затінюванням рельєфів. Так само прилад підтримує формат GPX для завантаження точок інтересу (POI) з інтернету, з сайтів геокешинга прямо в навігатор. Але, мабуть, найпомітніше нововведення - це система управління Rock'n Roller, що є комбінацією з коліщатка, що натискається, і 4-х позиційної хрестовини. Ця система управління дозволить управляти приладом однією рукою, що, погодьтесь, дуже навіть актуально для туризму.\nУ коробці з навігатором Colorado 300 ви знайдете інструкції користувача, USB кабель, програму Garmin MapSource, і карабін, за допомогою якого вам буде простіше простого знайти, куди повісити GPS- навігатор. Ось вже точно незвичайний аксесуар і незвичайний для рядового користувача метод носіння електронного гаджета. Але саме такий спосіб дозволяє легко знімати пристрій, або навпаки працювати з ним, не знімаючи з поясу. Але від себе ми традиційно рекомендуємо придбати чохол для GPS-навигатора, адже подряпини, отримані в "мирний час" найбільш образливі.\nДизайн Garmin Colorado 300\nУ дусі традицій, Garmin створювала GPS - навігатор, яким легко керувати в будь-якій ситуації, навіть якщо ви висите вниз головою на прямовисному гірському схилі, або пробираєтеся по болоту з жердиною в руці, вам повинно бути зручно не просто тримати GPS - навігатор, але і керувати всіма його функціями. Доступ до меню, вибір його пунктів повинні здійснюватися однією рукою, тому прилад має вертикальну орієнтацію. По розмірах Colorado 300 довше, ширше і товстіший за середній мобільний телефон.\nКорпус Colorado 300 візуально розділений на дві частини - срібляста пластикова і чорна, обгумована. Велику частину лицьової сторони займає LCD-экран, збільшений по висоті, його роздільна здатність так само виросла до 240x400 в порівнянні з навігаторами eTrex і GPSMAP 60. Повноцінний екран LCD з підтримкою 65 тисяч кольорів - це не надлишок, а вже необхідність для сучасного GPS - навігатора. По-перше, на такому екрані краще видно контури будинків, нанесені в нових версіях карт, а по-друге, такий екран краще відображає топографічні карти, де висота традиційно відображається градаціями кольорів. Екран має більші кути огляду - приблизно до 170 градусів зліва, справа і знизу. Навіть на максимальній яскравості він не сліпить, так що швидше за все вам не доведеться регулювати яскравість як вдень, так і вночі.\nНайцікавіше в зовнішності Garmin Colorado 300 знаходиться в його верхній частині. Перш за все, це масивна антена, що забезпечує навігаторові приголомшливу чутливість, яка таки необхідна в складних умовах, - в густих лісах і гірських місцях. Загалом, в звичному місці існування Colorado 300. Антена плавно перетікає в коліщатко управління, на якому хочеться зупинитися детальніше. Система управління Rock'n Roller, запропонована компанією Garmin, дійсно може вважатися інноваційною. Суть її полягає в тому, що в коліщатко з чітко вираженими кроками повороту, вбудована ще і 5-позиційна хрестовина, як на ігрових маніпуляторах. Тобто, ви можете обертати коліщатко, натискати на нього вліво, вправо, вгору, вниз, а в його центрі розташовується кнопка "ОК". Натиснення, правда, не такі чіткі, як обертання - частина "ролера", що натискається, дуже туга, і напевно тому не має програмного блокування. Під коліщатком, зліва і справа розміщені дві круглі пластикові кнопки, праворуч від коліщатка, на торці корпусу встановлений вимикач, а за ним - порти MINIUSB і MCX, та кнопка Reset, приховані під гумовою заглушкою.\nВзагалі, ідея використовувати колесо прокрутки або ролик в гаджетах дуже стара. Починаючи від комп'ютерних мишок, стільникових телефонів і закінчуючи сенсорним iPod, коліщатко в кожному випадку підтверджує свій статус - найбільшого винаходу еволюції. Але якщо MP3 плеєри спочатку обходилися лише декількома кнопками, то ось стільникові телефони, найближчі родичі GPS - навігаторів, так і не навчилися обходитися одним коліщатком. І спробуйте скажіть покупцеві, що в його наступному телефоні будуть лише дві кнопки, та ролик - він зі страху втече від вас, представляючи жахи набору SMS на коліщатку, що натискається.\nАле Garmin Colorado, як і сама система Rock'n Roller - це щось інше. Це, якщо хочете, той самий випадок, коли виробники виявилися розумнішими за маркетологів. Інженери просто узяли, та перенесли основні органи управління на колесо. І якщо порівнювати за кількістю органів управління Garmin Colorado 300 і Garmin Quest, то в новинці всього на 2 кнопки менше (ми рахуємо само коліщатко за 2 кнопки, оскільки воно обертається в дві сторони), причому одна з них - "Speak/Mute", вже давно не використовується в навігаторах. Ну а маркетологи Garmin розкрутили Roller як щось абсолютно нове, що дозволяє обходитися одним коліщатком і так далі… Хоча, чого гріха таїти - введення тексту за допомогою коліщатка, коли ви послідовно перебираєте букви алфавіту, здатне вивести з себе найтерплячішого туриста. Спробуйте просто ввести "Проспект Шевченка" - і ви по-іншому зрозумієте сенс слів "моя адреса - не будинок і не вулиця...".\nЗадня кришка закривається досить туго але це пояснюється водонепроникністю корпусу. Поки прилад новий, зняти кришку для заміни батарей виявляється ой як непросто. Під кришкою від нас ховаються, власне, відсік для двох батарей типу АА, слот для карток SD і інфрачервоний порт. Використання батарей замість вбудованих акумуляторів - ознака професійного інструменту, адже в далекий похід завжди легко взяти запасні елементи живлення, ніж шукати розетку для зарядки. Слот для карток типу SD в епоху мікро і міні карток пам'яті теж можна віднести до плюсів. Картки такого формату значно легше діставати, передавати і міняти. Це можна робити навіть в рукавичках, а загубити SD-ку куди складніше, ніж T-Flash.\nЕргономіка в подібних пристроях не менш важлива, за технічні властивості, адже від зручності захвата залежить, чи не вискочить GPS - навігатор з руки в найвідповідальніший момент, залишивши вас наодинці з паперовими картами. В плані ергономіки корпус виглядає суперечливо. Перш за все, справа стосується балансування - воно практично ідеальне, і в будь-якому з положень ні верхня, ні нижняя частини навігатора не переважують, а значить сам по собі з руки він на волю не проситиметься, як це буває з погано збалансованими мобільними телефонами. Але з іншого боку, на корпусі немає штучних нерівностей, які підкреслювали б його "обгумованість" і покращували б хватку. І хоча GPS - навігатор не ковзає в руках навіть якщо його намочити, великі гладкі поверхні роблять його не таким ергономічним, як хотілося б.\nЯкщо ви - один з тих, хто ніколи не кладе гаджети екраном на стіл, то вам краще відразу приєднати карабін до Colorado 300. Без нього навігатор з горбатою спинкою лежить якраз на сріблястій пластиковій вставці кришки акумуляторного відсіку і його легко змахнути необережним рухом. Карабін з комплекту постачання частково вирішує цю проблему. Вам напевно вже стало ясно, що Colorado 300 розрахований на управління одним великим пальцем лівої або правої руки. Однаково пристосований як для лівши так і правші, - його дизайн таїть в собі ще один цікавий момент. Аби не затуляти пальцями екран, але одночасно мати доступ до коліщатка, треба тримати його лише в одному положенні - прилад лежить на долоні, чотири пальці руки на бічній грані навігатора, а великий палець - на роліку. В цьому випадку, якщо у вас велика рука і гнучкі пальці, ви зможете легко вправлятися зі всіма кнопками, і навіть дотягнутися до протилежної від пальця кнопки. У будь-яких інших положеннях тримати прилад міцно і зручно одночасно не виходить. Правда, карабін з комплекту постачання знову приходить на допомогу - зафіксувавши його між вказівним і середнім пальцями, можна крутити навігатор як вам надумається.\nНа жаль, про Colorado 300 ми не можемо сказати, що він лежить в руці, як влитий. В плані ергономіки GPSMAP 60 і eTrex виглядають набагато кращими. Важкий, крупний корпус, велику частину лицьової панелі якого займає екран, зручний для того, щоб носити його на поясі, підвішеним за ремінець з карабіном, діставати, аби глянути коректування маршруту і не більш. Якщо навігатор більше часу проводить на поясі, в рюкзаку або в кишені, ніж в руках, то все вищесказане не має жодного сенсу.\nПрограмні особливості Garmin Colorado 300\nПо функціональній насиченості Colorado 300 є вже наступним поколінням GPS - навігаторів, і порівнювати його з GPSMAP60 або eTrex некоректно. Перш за все, це обумовлено новим процесором, що значно підвищує швидкодію системи і, зокрема, промальовування карти. І треба сказати, на нових картах з контурами будинків ця швидкодія відчувається як не можна краще. У максимальній деталізації карта в масштабі до 2 миль на сантиметр екрану промальовувалися менше однієї секунди. Більш того, разом з підтримкою топографічних карт і вбудованим барометричним альтиметром, він дає користувачеві нову можливість - дивитися довколишню карту і свою дорогу на ній в 3D. Це особливо зручно в гірській місцевості і дає можливість візуально уявити, через які висоти і низини прокладений твій маршрут.\nАле, не гнатимемо коней. Garmin Colorado 300 вражає з першого меню, адже розробник повністю переробив навігацію під новий Rock'n Roller. І повинен сказати, що таке представлення меню не просто допомагає пристосуватися до управління роликом, але і анітрохи не поступається в інтуїтивності меню iPod. На відміну від автомобільних GPS - навігаторів, в туристичних питання "куди" не стоїть так актуально, як, допустимий, пошук маршрутних крапок, активація компаса, альтиметр або перегляд карти.\nАле відразу скажемо - навігатор повністю сумісний з маршрутизованими картами, так що знайти найкоротшу дорогу до найближчої заправки або магазинчика вам не складе труднощів. Буквально в три кроки перемикаючись між профілями, ви вибираєте алгоритм прокладки маршруту - по дорогах на автомобілі, напростець пішки або взагалі лише по воді. При зміні профілю міняється і тема оформлення навігатора. Так само легко в два кліка ви можете дістати доступ до додаткових додатків навігатора, які можуть істотно полегшити ваш відпочинок або роботу. Погодьтеся - не в кожному навігаторі ви знайдете функцію по обчисленню площі. Хоча, так відразу скажеш, кому вона може знадобитися. А ось будильник - звичне, але чомусь завжди корисне доповнення, яке так само незаслужено забуто виробниками GPS - навігаторів. А в Colorado 300 він спрацює навіть при вимкненому приладі.\nВбудований компас в Colorado 300 дуже зручно поєднаний з дорожнім комп'ютером, на високому екрані все виглядає досить масштабно, аби бачити написи, не напружуючи зір. Окрім всього цього, Garmin Colorado 300 ще і виконує функції спортивного комп'ютера, як ForeRunner, і якщо ви придбаєте додатково до нього ще і безпровідний вимірювач пульсу, то зможете за допомогою програмного забезпечення викачувати на комп'ютер і аналізувати навантаження на ваш організм, ритми серця та іншу корисну інформацію.\nАле основне призначення GPS - навігатора це, все ж, відображення вас на карті, і як вже було сказано, нові карти відображуються на повнокольоровому екрані чудово. У максимальній деталізації ви можете бачити не лише зелені масиви і дороги, але навіть рельєф місцевості. Можливо, комусь це буде корисно навіть в місті. Але безумовно, куди кориснішими виявляються контури будинків на карті. На навігаторах з 256-бітовим екраном вони майже зливаються із землею, а тут відмінно помітні. При збільшенні масштабу будівлі і об'єкти зникають, аби не перенавантажувати екран і процесор непотрібною інформацією. Ну і родзинка моделі - тривимірні топографічні карти, які відображують на екрані рельєф і ваше положення.\nТе, що Colorado 300 виділяється серед інших GPS - навігаторів, зайвий раз підтверджує його використання. Я б сказав, що це "нетрадиційний" GPS - навігатор, що виділяється, перш за все, своєю власною навігацією. І краще все це відчувається на прогулянці по природі. По-перше, Colorado 300 має відмінну чутливість, що дозволяє йому приймати сигнал з супутників навіть в складній місцевості, в ярах, в низинах і навіть в ландшафті з лісовими насадженнями, але не дуже густими. Так от, в такі хвилини відпочинку GPS - навігатор залишається єдиним гаджетом, який не хочеться просто викинути, як мобільний телефон.\nВін трохи важкуватий, але своєю вагою постійно нагадує про свою присутність, що ніскільки не дратує. У будь-який момент ви без зусиль намацаєте його і через секунду Colorado 300 буде вже у вашій руці. Навігація, оптимізована для однієї руки, - це, звичайно, величезний плюс, деякі дії виконуєш не те, що за звичкою, а буквально напомацки. Загалом, можна сказати, що тут компанія Garmin вгадала бажання.\nІ хоча в комплекті з навігатором не поставляються жодних кріплень на засоби пересування, ви зможете замовити їх як на велосипед, так і на автомобіль. Але робити цього не слід - як тільки ви випускаєте навігатор з рук, його Rock'n'Roller перетворюється на пекельну машину, що працює проти вас. Не сподівайтеся прокласти маршрут, не відриваючи увагу від дороги, та і енергозбереження навігатора гаситиме підсвічування екрану кожні 10 секунд, а щоб побачити щось доведеться знову крутити заповітне колесо.\nНарешті прийшов час поставити крапку і сказати, що Garmin Colorado 300 - це GPS - навігатор, точно розрахований на певного користувача і його певні завдання, а саме на туристів, любителів екстремального відпочинку і, можливо, рятувальних служб. Майже кожен пункт із списку його характеристик - це гідність, яку оцінять представники даної фокус-групи. Придбайте до нього безпровідний вимірювач пульсу Garmin - і датчик обертання педалей для велосипеда - і у вас відмінний маршрутний і біометричний комп'ютер для спортивних прогулянок на вихідних.\nІ хоча Garmin Colorado 300 не розрахований на використання в автомобілі, в міській їзді, ця модель так само легко впорається з прокладкою маршруту по закутках мегаполісу, як і представники серій StreetPilot і Nuvi.


27 вересня 2019, 18:40\nКатерина Гандзюк померла у лікарні через три місяці після того, як її облили кислотою\nКиїв – Під стінами Офісу президента 27 вересня знову проведуть «Ніч на Банковій». Це повторна акція, друга, проти безкарності за напади на громадських активістів, організована друзями вбитої минулого року Катерини Гандзюк. Цього року правозахисники вже зафіксували 25 випадків агресії щодо громадських активістів, із них один – це вбивство.\nКоли «Ніч на Банковій» відбувалася минулого року, Катерина Гандзюк ще була жива, каже співорганізаторка нинішньої акції Ольга Решетилова із «Медійної ініціативи за права людини».\n«Тоді ми показували відео з Катею у лікарні (активістку і чиновницю облили сірчаною кислотою – ред.), яке шокувало весь світ, де Катя говорила якраз про те, що навіть при тому стані, в якому вона була, її стан кращий, ніж правосуддя в Україні. За рік, що минув, фактично жоден із понад 50 нападів, які є у так званому «списку Гандзюк», не розслідувані, замовники не названі, у більшості випадків навіть виконавці не встановлені і не покарані. Системна проблема продовжує існувати», – зазначає активістка.\nЗараз людям, що прийдуть на акцію, організатори пропонують принести з собою лампадки, аби вшанувати пам’ять Катерини Гандзюк та інших постраждалих. Має прийти батько Катерини Віктор Ганзюк та дехто з регіональних активістів, що зазнали нападів.\n«Розслідування справи Каті Гандзюк – десь на межі саботажу. І воно було таким від самого початку: якби не тиск активістів (увесь цей час діє ініціатива «Хто замовив Катю Гандзюк?» – ред.), журналістів, друзів Каті, ми би не знали взагалі нічого про цю справу, був би засуджений «стрілочник» Новіков, якого затримали спочатку, – говорить Ольга Решетилова. – Але крім виконавців, є й організатори, є посередники, є замовники цього нападу, які не покарані. Справа щодо Мангера взагалі закрита (В’ячеслава Мангера раніше підозювали в організації нападу на Катерину Гандзюк, але він сам причетність до злочину заперечував, замовників убивства активістки наразі офіційно не встановили – ред.)».\nУ листопаді минулого року Верховна Рада утворила тимчасову слідчу комісію, яка би мала стежити за перебігом розслідування убивства Катерини Гандзюк і нападів на інших громадських активістів.\nОдин із її учасників, депутат минулого скликання Ігор Луценко говорить про опір, з яким комісія зіткнулась на різних рівнях.\n«Спочатку керівник на той час Генеральної прокуратури відмовився з нами співпрацювати, критикував, дискредитував. І так само різного роду інші начальники відомства чинили спротив роботі комісії. Наприклад, коли ми проводили засідання в Одесі, хтось пустив туди, де це відбувалося, організовану групу тітушок, яка погрожувала окремим членам ТСК, всіляко перешкоджаючи нашій роботі», – каже він.\nОкрім того, на думку Ігоря Луценка, ТСК бракувало повноважень: «Ми не могли навіть за законом мати доступу до матеріалів кримінальних проваджень. У США, зокрема, слідча комісія має право ознаймомитися із тим предметом, яким вона опікується, а у нас комісія – це «клуб говорунів», який спілкується між собою, розмовляє з кимось, хто захоче з ними розмовляти, а не захоче – то що ми зробимо? Посваримось пальчиком?»\nРечниця колишнього генерального прокурора Юрія Луценка Лариса Сарган, у свою чергу, називає таку позицію упередженою.\n«Прокурори ГПУ та слідчі СБУ були на всіх засіданнях і у тісному контакті з депутатами та адвокатами. Генпрокурор брав участь в одному засіданні ТСК і доповідав», – сказала вона у коментарі Радіо Свобода.\n27 вересня Служба безпеки України, якій передали розслідування справи про вбивство Катерини Гандзюк, заявила про оголошення у міжнародний розшук через Інтерпол підозрюваного в організації злочину Олексія Левіна.\nПротягом цього року порівняно з минулим кількість нападів на активістів суттєво зменшилась, хоча тривожні тенденції зберігаються, зауважує дослідник організації «ZMINA – Центр прав людини» В’ячеслав Ліхачов.\nЗа його даними, за 2018 рік зафіксовано 86 випадків переслідування активістів, три з яких – це вбивства, тоді як за дев’ять місяців 2019-го зафіксували 25 випадків, деякі, щоправда, із кількома постраждалими одночасно, одне убивство.\n«Це не стосується нападів на журналістів, тому що моніторинг свободи слова та перешкоджання діяльності журналістів здійснюють професійні медіаорганізації, але інколи важко відділити громадську діяльність активістів, включно із розслідувачами та блогерами, від їхньої журналістської діяльності, як у випадку Вадима Комарова (черкаський журналіст, який помер після побиття, не виходячи з коми – ред. ), кейс якого ми враховували в нашій статистиці», – пояснює експерт.\nЯк зазначає В’ячеслав Ліхачов, окрім зазіхань на фізичну недоторканність, проти активістів застосовують погрози, підпали автомобілів та поширення фейків про них для дискредитації їхньої діяльності.\nЗагалом, за його спостереженнями, проблемними залишаються ті самі регіони, що й минулого року, ті самі сфери занять залишаються небезпечними, іноді тиску і нападів зазнають одні і ті самі активісти неодноразово.\nДовідка про справу Катерини Гандзюк\nБезкарність і мовчазна згода: правозахисники про напади на активістів в Україні


План-конспект уроку фізики «Коливальний рух. Амплітуда коливань. Період коливань. Маятники.» – Медіаосвіта і медіаграмотність\nТема: Коливальний рух. Амплітуда коливань. Період коливань. Маятники.\n– навчальна: розглянути коливальний рух як приклад криволінійного руху; навчити відрізняти коливальний рух від інших видів руху; вияснити, що таке «маятник», які види маятників існують та яка поміж ними різниця; вивчити основні характеристики коливального руху – період і частоту коливання, та як їх знаходити на практиці; вивести експериментальним шляхом формулу для періоду коливань математичного маятника;\n– розвивальна: продовжувати формувати в учнів уміння спостерігати фізичні явища, користуватися приладами, самостійно визначати мету діяльності, організовувати навчальну діяльність у взаємодії, працювати самостійно з підручником, порівнювати, встановлювати зв’язки між новими та засвоєними знаннями, застосовувати аналогію як засіб засвоєння нового; розвивати інтелектуальні та творчі здібності, мислення, увагу, пам’ять, робити висновки, аналізувати;\n– виховна: виховувати пізнавальний інтерес, такі якості як вміння співпрацювати з іншими учнями, комунікативність та розвивати грамотну мовну культуру.\nОбладнання: математичний маятник, фізичні та пружинні маятники, комп’ютер, мультимедійна дошка, проектор, мультимедійна презентація, нитки різної довжини; секундомір (електронний годинник); підручники з фізики; мультимедійна дошка; відеофрагмент «Коливальний рух в природі», відеофрагмент «Руйнування моста»; буклет.\n коливальний рух фізичного тіла навколо осі обертання;\n обертання математичного маятника;\n коливання тягарця на пружині.\n«СВІТ, В ЯКОМУ МИ ЖИВЕМО,\nДО КОЛИВАНЬ» Р. БІШОП\nВчитель створює в класі доброзичливу, творчу, робочу атмосферу. Наголошує на тому, що оцінювання за урок буде відбуватися за допомогою картки самооцінювання. Зараз перевіримо домашнє завдання, грою «Спіймай помилку», у кожного з Вас на парті лежить картка з кількістю помилок, ви зараз проглянете репортаж, пояснення механічного руху Тимуром своєму молодшому братові Євгену. Всі помилки, які ви знайдете під час перегляду репортажу занесіть будь-ласка до картки.\nГра «Спіймай помилку!» в репортажі.\nРепортаж заключається в тому, що учень 7-го класу Тимур вирішив своєму меншому братові Євгену розповісти про механічний рух: «Ось у тебе є машинка, якщо її штовхнути, то вона почне рухатися відносно підлоги. Давай у машинку посадимо ведмедика і знову штовхнемо її – тепер рухається і ведмедик відносно машинки та відносно підлоги. Тепер уважно подивися, по якій лінії він рухається. Лінія називається траєкторією. Якщо ця лінія пряма, то рух називають прямим, якщо буде крива, то рух називають кривим. Тепер покружляймо машинкою по колу. Тут треба знати, що таке період і частота. Період – це кількість коливань за одиницю часу, а частота – час, за який здійснюється одне повне коливання. Ну, ось ти вже й фізик і в школу не треба ходити!»\nПісля перегляду репортажу вчитель з учнями обговорюють і аналізують помилки, які допустив Тимур.\nБесіда з учнями. Чи знаєте ви про те, що 100 років тому в Америці в Оклахомі зруйнувався міст? Давайте подивимось відео. (Відео «Руйнування моста»).\nВчитель: Чому це сталося? (Очікувана відповідь: Тому що міст коливався!) Тема уроку: Коливальний рух. Амплітуда коливань. Період коливань. Маятники.\nМета уроку: вивчити поняття коливального руху, властивості та основні характеристики цього руху (амплітуда, частота, період); ознайомитися з математичним та пружинним маятниками.\nIV. Сприймання і первинне усвідомлення нового матеріалу.\nВчитель: Чи часто ми стикаємося з коливальними рухами? (Очікувана відповідь: Дуже часто.)\nПропоную Вам відчути себе «Папарацці» я буду показувати фотографії, а ви будете описувати зображене на картинці явище.\n(Учням вчитель роздає буклети по темі уроку в вигляді опорного конспекту до уроку, який учні забирають додому і конспектують головне по темі уроку)\nКоливаються мости, коли по ним походять потяги, частини працюючих механізмів, голосові зв’язки, коли ми розмовляємо, високовольтні дроти під дією вітру, струни на музикальних інструментах. Тобто, якщо тіло здійснює рухи, що повторюються через однакові проміжки часу і проходить через положення рівноваги, то воно коливається або здійснює коливальні рухи. Іноді коливання корисні, і тоді їх використовують для практичних цілей, іноді – шкідливі, і тоді намагаються їх зменшити або усунути. Наприклад, це коливання дерев’яного моста під ногами людей, коливання листя дерев та крил птиці під час польоту, коливається серце людини, механічний годинник з маятником і т. д.\nКоливання можуть бути механічними, електромагнітними, термодинамічними, хімічними та ін.\nСьогодні на уроці будемо розглядати тільки механічні коливання. Розглянемо коливання кульки на нитці. (Вчитель демонструє коливання кульки на нитці). Яка особливість цього виду руху? (Очікувана відповідь: Цей рух повторюється через певний інтервал часу)\nКоливаннями називаються фізичні процеси, які точно або приблизно повторюються через однакові проміжки часу. Найпростіше досліджувати коливальні рухи за допомогою маятників.\nТягарець, що коливається на нитці, приклад найпростішого маятника.\nМаятник — це тверде тіло, яке здійснює коливання під впливом притягання до Землі або під впливом дії пружини.\nФізичні маятники – це маятники, які коливаються під впливом притягання до Землі.\nПружинні маятники – це маятники, в яких тіло коливається завдяки дії пружини.\nДля дослідження коливального руху створили фізичну модель – математичний маятник.\nМатематичний маятник — це фізична модель, яка являє собою матеріальну точку, підвішену на тонкій, невагомій і нерозтяжній нитці.\nНаприклад математичним маятником можна вважати металеву кульку діаметром 1-2 см підвішену на нитці довжиною 1-2 м.\nМеханічні коливання – такі рухи тіл, за яких через рівні інтервали часу координати тіла, що рухається, його швидкість і прискорення приймають вихідні значення. Які бувають коливання? (Учні знаходять в буклеті відповідь на дане запитання).\nВиведемо маятник зі стану рівноваги та відпустимо. Маятник почне коливатися. Такі коливання називають вільними.\nЯкщо маятника не торкатися, то через певний час амплітуда його коливань помітно зменшиться, а ще через якийсь час коливання припиняться зовсім.\nЗатухаючі коливання – це коливання, амплітуда яких із часом зменшується.\nЗатухають із плином часу вільні коливання гойдалки і дзвоника, коливання струни гітари і гілки дерева тощо. Коли ви зафарбовуєте щось олівцем, то олівець під дією вашої руки здійснює вимушені коливання. Ці коливання триватимуть увесь час, поки ви дієте на олівець, і не затухатимуть.\nНаприклад, доки працює механізм швацької машинки, голка здійснює вимушені незатухаючі коливання.\nАмплітуду коливань позначають символом А.\nОдиниця амплітуди коливань в СІ — метр:\n[A] = м.\nЗа одне повне коливання тіло проходить шлях l0 , який приблизно дорівнює чотирьом амплітудам:\nПеріод коливань — це фізична величина, яка дорівнює часу, за який відбувається одне повне коливання.\nПеріод коливань позначають символом Т (те). Одиниця періоду коливань в СІ — секунда:\n3. Частота коливань — це фізична величина, яка чисельно дорівнює кількості повних коливань, які здійснює тіло за одиницю часу.\nПозначають частоту коливань символом ν («ню») (Вчитель учням: знайдіть в буклеті за якою формулою обчислюють частоту і яка одиниця частоти коливань і названа на честь якого вченого?). Очікувана відповідь: Формула за якою обчислюється частота коливань:\nОдиниця частоти коливань в СІ — герц (Гц):\nОдиниця частоти коливань в СІ — герц (Гц); вона названа так на честь видатного німецького фізика Генріха Герца.\n(Вчитель: Знайдіть в буклеті Як між собою пов’язані період коливань та частота коливань?)\nV. Повторення і систематизація знань учнів.\n2. Гра «Фейк чи правда» Учням даються картки червоного і зеленого кольору. На кожне висловлювання учні повинні дати відповідь, якщо твердження вірне, то учні показують зелену картку, якщо твердження – фейк, то червону картку.\nПеріод коливань математичного маятника залежить від довжини нитки. (Очікувана відповідь: Правда)\nЯкщо за 2 с маятник здійснив 8 коливань, то період коливань 4 с. (Очікувана відповідь: Фейк)\n220 коливань здійснить матеріальна точка за 5 с, якщо частота коливань становить 440 Гц. (Очікувана відповідь: Фейк)\nУ природі існують вільні коливання. (Очікувана відповідь: Правда)\nХід годинника з металевим маятником при підвищенні температури змінюється. (Очікувана відповідь: Правда)\nПеріод коливань позначають символом А. (Очікувана відповідь: Фейк)\nЧастоту коливань позначають символом Т. (Очікувана відповідь: Фейк)\nГойдалка за 1,5 хвилини здійснила 15 повних коливань. Знайдіть період та частоту коливань гойдалки. (Очікувана відповідь: Т=6с; n=0,17 Гц)\nЧастота коливань математичного маятника дорівнює 8 Гц. Знайдіть період коливань маятника. Скільки коливань здійснить маятник за 2 хвилини? (Очікувана відповідь: Т=0,125с; N=960)\nТіло, що коливається, за чотири періоди проходить 16 см. З якою амплітудою коливається тіло?\nРефлексія: метод зарядка\nПропоную через виконання певних рухів дати рефлексійну оцінку. Можуть бути запропоновані наступні рухи:\n– присісти навприсядки – дуже низька оцінка, негативне відношення;\n– присісти, трішки зігнувши ноги в колінах, – невисока оцінка, байдуже відношення;\n– звичайна поза стоячи, руки по швам – задовільна оцінка, спокійне відношення;\n– підняті руки в ліктях – гарна оцінка, позитивне відношення;\n– підняті руки вгору, плескання в долоні, підняття на ціпочки – дуже висока оцінка, дуже сподобався урок.\nВиставлення позитивних оцінок, аналіз активізації взаємодій учнів, наскільки були рівноправними учень і вчитель у взаємонавчанні, наскільки учні розуміли, що вони роблять, що розв’язували задачі не для запам’ятовування, а для формування звички міркувати, пояснювати, шукати раціональні шляхи розв’язання життєвих проблем.\nЗадається учням домашнє завдання. Якщо залишився час на уроці можна розповісти цікаве з фізики.\nVІІ. Домашнє завдання (Записане в буклеті і на слайді)\nОпрацювати параграф 15. Вправа 15 (1, 3)\nНаведіть 10 прикладів коливальних рухів.\nРозв’язати задачі: 1) Визначити період коливань, якщо за 6с маятник робить 30 коливань. 2) Визначити частоту коливань, якщо за 20с маятник робить 80 коливань.\nСкласти комікс про Коливання.\nУ другій половині 19ст. відомий французький вчений Фуко побудував маятник, за допомогою якого можна переконатися, що Земля обертається. Це відбулося в Паризькому Пантеоні. Під його куполом він підвісив металевий шар, вагою 28 кг з закріпленим на ньому вістрям на сталевій проволоці довжиною 67 м. Кріплення маятника дозволило його вільно коливатися у всіх напрямках. Під точкою кріплення було зроблено кругове огородження діаметром 6м, по краю огородження була насипана пісочна доріжка так, щоб маятник при своєму русі міг при її перетинання прочерчувати на піску відмітки. Період коливань маятника при такій довжині підвісу склав 16,4 секунд, при кожному коливання відхилення від попереднього перетину пісочної доріжки складало приблизно 3мм, за годину площина коливань маятника повернулася більш ніж на 11º по годинниковій стрілці, тобто приблизно за 32 години здійснила повний поворот та повернулося в попереднє положення.\nТакож за допомогою маятника обирають місце для закладення розвідувальної свердловини. Тяжіння важких мас збільшує силу тяжіння. Тому маятник, що знаходиться на земній поверхні над скупченням важких руд, коливається швидше, ніж в інших місцях.\nЦе один із багатьох прикладів корисного використання маятника.\nДодаток 1. Картка самооцінювання\nПрізвище, ім‘я учня _________________________________ Дата _________\nз/п Вид навчальної діяльності Максимальна кількість балів Оцінка 0-12б.\n1. Гра «Спіймай помилку» 4\n2. Перегляд відео «Руйнування моста» 1\n3. Заповни таблицю 3,5\n4. Гра «Фейк чи правда» 3,5\nДодаток 2. Гра «Спіймай помилку»\nПрізвище, ім’я учня _________________________________ Дата _________\n№ помилки Яка помилка?\nДодаток 3. «Заповни таблицю»\nДодаток 4. Буклет\nДодаток 5. Буклет продовження\nВ. Г. Бар’яхтар, С. О. Довгий, Ф. Я. Божинова, Ю. І. Горобець, І. Ю. Ненашев, О. О. Кірюхіна «Фізика» підручник для 7 класу загальноосвітніх навчальних закладів (За редакцією В. Г. Бар’яхтара, С. О. Довгого, Видавництво «Ранок», 2015).\nРозробила: Рибенцева Альона Геннадіївна, учитель фізики, вчитель І категорії, Барвінківська філія опорного закладу Барвінківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №4 Барвінківської районної ради Харківської області\nPrevious PostПлан-конспект уроку природознавство/інтегрований курс «Я досліджую світ» у 1 класі “Як дізнатися, що вже весна”\nNext PostПлан-конспект уроку хімії “Оксиди неметалічних елементів, їх уміст в атмосфері”


Родинний форум "Сімейка" • Перегляд теми - Сью Кліболд: Мій син-убивця...\nСью Кліболд: Мій син-убивця...\nЛанка » 25 жовтня 2018, 15:33\nпередмова: знайшла це незвичайне інтерв'ю гортаючи інтернет. Стало цікаво- що думає про сумні подіхх сама мати,мати сина,який створив щось дуже дуже страшне..\nСподіваюся що її досвід допоможе нам,батькам, бути ще уважнішими до наших дорогих підлітків та й не тільки..\nСью Кліболд: «Мій 17-річний син розстріляв дванадцять невинних дітей і шкільного вчителя»\nПомилка матері, наслідки якої обходяться так дорого\nВажко уявити собі той жах, який пережила Сью Кліболд, дізнавшись, що її син Ділан разом з другом застрелив 13 людей, а потім наклав на себе руки в старшій школі «Колумбайн» в Колорадо в 1999 році. Через 17 років вона написала книгу «Розплата матері: Життя після трагедії» (A Mother's Reckoning: Living In the Aftermath of Tragedy), в якій говорить про те, як ця трагедія зміцнила її роль борця за попередження суїцидів і моніторинг психічного здоров'я. У своєму недавньому виступі на TED вона розповіла про пережите досвіді, про те, що відчуває матір вбивці і чи можна розпізнати перші сигнали психічної нестійкості у дитини.\nВ останній раз я чула голос сина, коли він йшов з дому до школи. Він сказав мені всього лише одне слово: «Поки». Це було 20 квітня 1999 року. Цим же вранці в старшій школі «Колумбайн» мій син Ділан і його друг Ерік вбили 12 дітей і вчителя. І поранили ще більше 20 людей, після чого застрелилися самі. Тринадцять невинних людей були вбиті. Були вбиті горем їх улюблені і близькі.\nАле жахливість цієї трагедії не можна виміряти тільки числом загиблих. Неможливо описати психологічний стан людей, які перебували в той день в школі. Трагедія «Колумбайн» була, немов цунамі. На те, щоб усвідомити її наслідки, у людей пішли роки.\nРоки пішли і в мене, щоб спробувати змиритися з тим, що зробив мій син. Його жорстокість показала мені, що він був зовсім не тією людиною, яку я знала. Після всього люди запитують мене: «Як ви могли не знати? Який же матір'ю потрібно бути, щоб не помічати таке? ». Собі я до сих пір задаю ці ж питання.\nДо розстрілу я вважала себе гарною матір'ю, яка допомагає своїм дітям ставати здоровими, відповідальними, турботливими дорослими людьми. Але ця трагедія показала мені, що зі своєю роллю я не впоралася.\nКрім його батька, адже саме я була тією людиною, яка знала і любила Ділана більше, ніж будь-хто. І адже саме я і повинна була знати, що щось не так з моїм сином, правильно? Але я не знала.\nСьогодні я тут, щоб розповісти вам, як це бути матір'ю вбивці. Через роки після трагедії я все прокручую і прокручують в голові спогади, намагаючись зрозуміти, де саме я зробила помилку як батько. Але чіткої відповіді я до сих пір не знаходжу. У мене немає готових рад або рішень. Все, чим я можу поділитися, це отриманим досвідом в підсумку.\nКоли я розмовляю з людьми, які не знали мене до розстрілу, я стикаюся з трьома викликами.\nКоли я входжу в аудиторію на зразок цієї, я ніколи точно не знаю, чи є в ній люди, які постраждали від того, що зробив мій син. Я відчуваю необхідність дізнатися про це. Так що перше, що я хочу сказати, вибачте мене, якщо мій син зробив вам боляче.\nМені доводиться просити людей про розуміння і навіть про співчуття, коли мова заходить про самогубство сина. За два роки до його смерті на листку паперу в блокноті він написав, що ріже себе. Він писав, що був в люті і хотів піти взяти пістолет і застрелитися. Про все це я дізналася через місяці після його смерті. Коли я говорю про його смерть як про самогубство, я не намагаюся якось виправдати його жорстокість. Я намагаюся зрозуміти, як ці роздуми про самогубство привели до вбивства. Після спілкування з чим експертами, прочитання літератури я прийшла до висновку, що його вчинок був продиктований не бажанням вбивати, а бажанням померти.\nПроблема психічного розладу, здоров'я мозку і жорстокості. Я не хочу, щоб мене зрозуміли неправильно. Лише невеликий відсоток людей з психічними розладами налаштовані агресивно по відношенню до інших людей. Але тих, хто закінчує життя самогубством, серед них - 75-90%. Далеко не завжди вдається визначити, що у людини психічний розлад, просто тому що у нього не спостерігається специфічних симптомів. Хтось може відчувати просто страх, злість, безпорадність, і ніколи не отримає необхідної допомоги. І дуже часто стає занадто пізно, - коли у людини трапляється зрив.\nМені хотілося зрозуміти, що відбувалося у Ділана в голові в той момент. І я почала шукати відповіді у людей, які намагалися накласти на себе руки, але вижили. Я проводила дослідження, працювала волонтером з благодійними фондами та при першій-ліпшій можливості заводила розмову з цими людьми. В ході однієї бесіди моя колега почула, як я кажу, що навряд чи Ділан любив мене, якщо зробив такий жахливий вчинок. Пізніше вона підійшла до мене, вибачилася за те, що підслуховувала, і сказала, що я була неправа. Вона розповіла, що в молодості вона сама виховувала трьох дітей і впала в жахливу депресію. Її навіть госпіталізували. У той момент вона думала, що для її дітей було б краще, якби вона померла. І вона вирішила покінчити життя самогубством. Вона сказала мені, що материнська любов - це найсильніша зв'язок на землі, і вона любила своїх дітей більше всього на світі.\nАле через хворобу вона вважала, що їм буде краще без неї. Який висновок я зробила з нашої розмови і бесід з багатьма іншими людьми: прийняття рішення про самогубство не дається нам так само легко, як прийняття рішення про те, куди піти в суботу ввечері.\nАле історія смерті мого сина - це не просто самогубство, це і розстріл безневинних людей.\nЯ хотіла дізнатися, що підштовхнуло його зробити це масове вбивство. Моє дослідження не дало простих відповідей. Так, швидше за все, він був в глибокій депресії. Він був справжнім перфекціоністом і дуже самовпевненим підлітком, ніколи не просив про допомогу у інших. У школі йому довелося стикатися з ситуаціями, які змушували його відчувати себе приниженим. І він дружив з іншим хлопчиком, який поділяв його почуття, його лють і ворожість. І на довершення всього він зумів знайти доступ до зброї, хоча у нас вдома ніколи раніше його не було. Виявилося, що 17-річному підлітку досить легко купити зброю як законно, так і немає, без дозволу і відома матері. І до сих пір, через стільки років і стільки смертей, це все ще так само легко.\nТе, що зробив Ділан, розбило мені серце. Це вплинуло на мене, на моє здоров'я, на мій розум. Через два роки після трагедії у мене виявили рак грудей. Ще через два роки у мене почалися проблеми з психікою.\nМене лякала до жаху думка зустріти когось із родичів убитих Діланом дітей або когось із преси, або з розгніваних жителів міста. Я боялася, що мене покажуть в новинах, назвуть жахливою матір'ю або огидним людиною. У мене почалися панічні атаки. Перші трапилися через чотири роки після розстрілу, коли я була вже готова давати свідчення і зустрітися віч-на-віч з сім'ями загиблих. Другі почалися через шість років, коли я готувалася до першого публічного виступу після трагедії на конференції. Щоразу це тривало по кілька тижнів. Це могло статися де завгодно: в магазині, в моєму офісі, навіть коли я читала книгу в ліжку. І як би я не старалася заспокоїти себе, у мене нічого не виходило. Мені здавалося, що мій мозок хоче вбити мене. Боязнь страху паралізувала мої думки. Ось коли я зрозуміла, що у мене дійсно є проблеми з психічним здоров'ям. За допомогою терапії та медичного втручання життя поступово встала на круги своя, якщо можна так сказати, з огляду на всі обставини. Озираючись назад і знаючи тепер, що відбувалося з сином, я розумію, що йому можна було б допомогти ... Якщо б тільки знати, що він потребував цієї допомоги.\nКожен раз, коли мене запитують: «Як ви могли не знати?», Я відчуваю, ніби мене б'ють під дих. Неважливо, скільки терапій я ще пройду, я ніколи не вилікується від цього почуття провини. Але ось що я зрозуміла: якщо б любові було досить для того, щоб запобігти самогубству, їх би ніколи ніхто не робив. Ось тільки любові недостатньо. І суїцид - одна з найпоширеніших причин смерті молодих людей у віці від 10 до 34 років. Я прийшла до висновку, що, всупереч нашому бажанню, ми не можемо точно знати чи контролювати все, що думають і відчувають наші близькі люди. І тверде переконання в тому, що ми не такі, як усі, і що наші діти не здатні заподіяти біль іншим або собі, може перешкодити побачити приховану загрозу. При найгіршому розвитку подій нам доведеться навчити прощати себе за те, що не знали, не задавали потрібних питань, не знайшли потрібне лікування. Ми завжди повинні бути напоготові, не дивлячись на те, що говорять нам близькі. Ми повинні слухати і прислухатися до них без осуду і без нав'язування своїх рішень.\nЯ знаю, що буду жити з цією трагедією до кінця свого життя. Я знаю, що багато завжди будуть вважати, що моя втрата непорівнянна з втратами тих сімей. Я знаю, що моя внутрішня боротьба не зробить їхнє життя легшим. Я знаю, що є ті, хто вважають, що у мене немає ніякого права на почуття болю, - тільки на вічне каяття. І також я знаю, що навіть найвідповідальніші і пильні з нас не завжди можуть вчасно надати допомогу, але заради любові ми повинні не втомлюватися намагатися дізнатися те, що від нас приховано.