Про те, як ми вчились творити простір поза межами можливого | Ейдос: центр політичних студій та аналітики\nПро те, як ми вчились творити простір поза межами можливого\nВ суботу 8-го грудня прокидатися зранку було зовсім нескладно. Адже попереду всіх чекала молодіжна тусовка “Твори простір поза межами можливого”. Вже о 10-й ранку UBI конференц-хол почав наповнюватись активною молоддю зі всієї України. Захід був присвячений Міжнародному дню боротьби з корупцією та мав на меті познайомити активістів з різних регіонів та надихнути їх і далі творити зміни в Україні. Ведучим заходу був Іван Омелян, керівник Регіонального напрямку у Реанімаційний Пакет Реформ – РПР.\nНа початку наших учасників привітали Лоренс Хелд, керівник програми USAID_ВзаємоДія, та Віктор Таран, голова Центру «Ейдос». «Ви повинні мріяти, формулювати ідеї і втілювати їх в життя», – звернувся до молоді Віктор.\nЗ мотиваційною промовою про те, де шукати ідеї і як творити інновації, виступив Максим Ключар, заступник директора Проекту USAID_ВзаємоДія. А Євген Глібовицький, керуючий партнер консалтингової компанії pro.mova, розповів про нові виклики та можливості, які чекають на молоде покоління. Євген підкреслив, що історично зумовлено те, що український народ не завжди може приймати самостійно рішення та брати на себе відповідальність. Проте беручи участь в учнівських або студентських парламентах, втілюючи різні ідеї та ініціативи, молодь вчиться цьому та змінює цю парадигму.\nТакож на тусовці дизайнерка Поліна Веллер, фотограф Марта Колотило та відео-дизайнер Аліна Хорольська презентували свої роботи та розповіли, як творити простір поза межами можливого в сфері мистецтва. Наприклад, колекція “Recycle” Поліни Веллер виконана з вінілових банерів і концентрує увагу на проблемі забруднення навколишнього середовища.\nКрім того учасників чекало і багато інтерактивних занять, таких як дебати, квест та вечірка. На дебатному турнірі від Федерації дебатів України обговорювали, що краще в боротьбі з корупцією: суворіші покарання чи вищі зарплати. А також чи мають громадяни в Україні активно протидіяти актам корупції, навіть під загрозою нанесення шкоди власним інтересам. Наші партнери U-Report проводили опитування щодо тем дебатів до і після гри і отримали такі результати.\nЗа словами учасників, тусовка стала сильним мотиваційним зарядом для їх подальшої діяльності та принесла багато нових корисних знайомств, щоб разом творити простір поза межами можливого.\nЗахід проводився Центром політичних студій та аналітики «Ейдос» в рамках проекту «Підтримка організацій-лідерів у протидії корупції в Україні «Взаємодія!» завдяки підтримці американського народу, наданій через Агентство США з міжнародного розвитку (USAID).


Пошук шляхів і форм оновлення. Католицьке аджорнаменто\nХристиянство в цілому, як одна із світових релігій, стоїть нині перед альтернативою пошуків шляхів і форм оновлення. Однак виникає питання: чи закономірно говорити про релігійний модернізм і релігійний консерватизм? Модернізм і консерватизм - взаємопов'язані тенденції. Залежно від конкретних умов може переважати то одна, то друга. Можна сміливо констатувати, що модернізм посилився останнім часом у всіх християнських Церквах і об'єднаннях.\nПід знаком оновлення католицизму відповідно до сучасної епохи відбувся II Ватиканський Собор (1962 - 1965 pp.), який санкціонував частковий перегляд католицького.культу, соціально-політичної доктрини й організаційних форм. Від багатьох елементів ортодоксальної традиції відмовляються православні церкви, що ведуть нині підготовку до Вселенського православного собору 2003 року, до попередньої програми якого включено багато питань, пов'язаних з модернізацією ідеології і культу. Дуже сильні позиції модернізму в протестантських Церквах і об'єднаннях, найбільш схильних до експериментування в галузі релігійної ідеології, зокрема, теології та церковної практики.\nПомітні модерністські віяння і в сучасному ісламі, який шукає ефективних засобів релігійного впливу на мусульман в сучасному секуляризованому світі. Модернізує свої погляди, обрядовість й організаційну структуру буддизм. Посилюються позиції релігійного обновленства в іудаїзмі та інших релігіях. В католицьких теологічних колах широко дискутується питання про сотеріологічну цінність нехристиянських релігій; висувається і досить успішно обґрунтовується\n1 Іван Павло II. Апостольське послання "Tertio millenio advenieute" ("Наступаюче третє тисячоліття"). - Ватикан, 1994. - С. 36-62.\nтеорія "прихованої присутності таїнства Христа" в нехристиянських релігіях (індуїзмі, буддизмі, ісламі). Вчений-єзуїт Дж.Дупуїс обстоює точку зору, що в нехристиянських релігіях таємниця Боговтілення Христа і його спасаючого посланництва до певного часу є "анонімною". Він вважає, що віруючі нехристиянських релігій також беруть участь в християнському таїнстві, оскільки його присутність і діяння не обмежуються християнською спільнотою.1 Дж.Дупуїс відкидає ортодоксальну доктрину, що нехристиянські релігії не можуть бути шляхом спасіння. Зрозуміло, така модерністська точка зору відразу ставить перед християнською теологією проблему визнання рівності всіх релігій. Крім того, вона відкриває широкі можливості не тільки для християнського, а й для нехристиянського екуменізму.\nОб'єктом модернізації в наші дні стало насамперед віровчення - найбільш фундаментальна частина релігійного комплексу. Ті положення і догмати, які втратили актуальність і не сприймаються сучасними віруючими, замовчуються чи витлумачуються по-новому.\nВіровчення викладається сучасною мовою з використанням понять і уявлень, які легше засвоюються людиною, яка мислить категоріями і поняттями сучасного науково-технічного і соціального прогресу. Так, скажімо, католицизм і протестантизм, давно відмовившись від буквального тлумачення Біблії, застосовують нині зокрема такі прийоми пояснення біблійних текстів: розмежування божественного і людського в Біблії; пропагування теорії прогресивного об'явлення; алегоризація та деміфологізація Святого Письма. Активно також застосовується метод герменевтики до інтерпретації біблійних текстів. Робляться спроби узгодити наукову картину світу з біблійною. Останнім часом від теологів можна почути визнання навіть дарвінівської теорії еволюції щодо походження і розвитку різних видів флори та фауни. Переосмислюються не лише окремі догмати, а й релігійно-моральні висновки з них. Однак при цьому незмінною залишається вихідна позиція богослов'я про божественне походження душі.\n"Теологія помилок" в церкві.Останнім часом в лоні католицької церкви точаться дискусії щодо достовірності божественного авторитету влади Церкви. Переглядається концепція непомильності віронавчального авторитету Церкви. Все частіше в католицьких закладах під час теологічних студій і дискусій звучать заклики "до подальшої рефлексії над теологією правди в церкві". Творення "теології правди в Церкві" відбувається в контексті одночасного творення аргументованої "теології помилок в Церкві".\nВ результаті теологічних дискусій було виділено низку "помилок навчальної влади Церкви" і звинувачень на її адресу з таких питань: сягаюча в давноминулі століття, витокова спорідненість з маніхейством, збитковість вчення\n1 Див.: Jesus Christ a la rencontre des religions. - Paris, 1989. - P.127.\nЦеркви про подружжя, тілесність, жіночість і чоловічість; крах започаткованої в XVI-XVII ст. євангелізації Китаю та Індії через негативне ставлення віронавчальної влади Церкви до інкультурації, євангелізації культури, звичаїв, традицій, ментальності народів цих країн; привласнення Церквою права судження про правомірність і правильність поглядів в природничих науках, найбільш трагічним наслідком чого була справа Галілео Галілея; інтегральна позиція церкви щодо сучасності, в результаті якої Церква, вбачаючи загрозу з боку лібералізму і соціалізму, протидіяла їм замість того, щоб конфронтацію вести з позицій Євангелія й історії; полювання в XVII ст. на відьом, яке, навіть за найскромнішими підрахунками призвело до загибелі ста тисяч осіб; неправомірні трактування влади церкви, перевищення нею службового призначення, що призводило до війн і людських жертв; теорія хрестових походів, масове вбивство людей задля повернення святих місць; недовірливе і навіть вороже ставлення до екуменізму протягом ста минулих років.\nСучасними реформаторами в католицизмі ставиться питання щодо ступенів довіри до авторитету Церкви в більш широкій площині: яке теологічне вчення Церкви можна вважати "безпомилковим", а яке "автентичним"? Це стосується насамперед авторитету єпископів і їх ролі у формуванні католицької теології. Загалом робиться висновок: "У житті Церкви ми найчастіше стикаємося з автентичною наукою, щодо якої немає впевненості, чи вільна вона від помилок. Це стосується поглядів єпископів, енциклік і повчань пап".1\nРозвиток аджорнаменто.Можливість вільної дискусії з питань, які становлять основу віровчення церкви, започатковано на її Ватиканському Соборі (1962-1965 pp.). Цей Собор, на якому відбувалася запекла дискусія між консерваторами і модерністами, взяв курс на аджорнаменто, тобто оновлення, осучаснення (італ. aggiornamento) Церкви.\nГасло аджорнаменто висунув Іван XXIII, вказуючи, зокрема, в енцикліці "Mater et magistra" - "Мати і наставниця" (1961 p.), що сучасна ситуація значно відрізняється від умов життя в минулому. З цього зроблено висновок: Церкві не можна зупинятися на формах і методах діяльності, які склалися протягом довгої її історії. Починаючи процес аджорнаменто, папа Іван ХХШ і його наступник папа Павло VI наштовхнулися на опір церковних консерваторів, які вважали, що реформи, скеровані на осучаснення і подолання кризи Церкви, по суті сприятимуть поглибленню цієї кризи і спричинять вибух критики в католицькому світі. З іншого боку, аджорнаменто ставилося під сумнів і найбільш послідовними та радикальними церковними реформаторами. Останні вважали, що реформи II Ватиканського Собору зовсім недостатні, половинчаті, що Собор був надто компромісним.1\nНинішній папа Іван Павло II ставиться до ідеї аджорнаменто з великою\n1 Znak. - Krakow, 1996. - №8. - S.129.\nстриманістю. Незважаючи на те, що він вніс в теорію і практику сучасної католицької церкви нові позитивні елементи, однак понтифік все ж вважає, що радикальне осучаснення церковних інститутів не потрібне і навіть шкідливе.\nСоборні отці усвідомлювали, що людство чекає від Церкви нового послання. На це вони відповіли конституцією (схема XIII "Про Церкву в сучасному світі"), центральними для якої стали питання соціального вчення. Насамперед в ній знаходимо нетрадиційне для Церкви поняття "єдності віруючих як Божого народу і світу". Це було виявом відкритості до світу, примиренням зі світом. Такий підхід викликав жвавий інтерес, серед віруючих і Церква прийняла тезу про поступове зрівнювання і остаточну ліквідацію соціальної та економічної нерівності на грунті правильної інтерпретації розвитку - поза протиставленням капіталізму і соціалізму. Вводилося нове поняття подвійного виміру і значення розвитку: з одного боку, розвиток розглядають як задоволення потреб матеріального порядку, а з другого - інтелектуального, морального, духовного і релігійного. Такий підхід має на меті подолання традиційних протиріч між виробником і споживачем, а також дискримінації, що зневажала людську гідність.\nСоборна конституція висловилася за гуманістичне розуміння розвитку суспільства. Церква засвідчила чуйність до нерівності й несправедливості, зокрема щодо проблем так званого "третього світу". З боку Церкви посилюється вимога персоналістського об'єднувального "виправлення" економіки, щоб домінували потреби та інтереси людини як кінцева мета, центральний об'єкт і головний чинник розвитку. Віронавчальна влада Церкви вперше так урочисто, широко і однозначно висловилася про суто світські аспекти християнського життя.\nВідтоді поняття "розвитку" постійно домінує в соціальному вченні Церкви, все більше поглиблюючись в папських енцикліках. У "Populorum progressio" -"Прогрес народів" (1967 р.) висовується поняття розвитку у значенні переходу від знедоленого, убогого життя до більш гуманних умов, які забезпечуються знаннями, надбаннями культури, повагою до людської гідності, визнанням вищих цінностей і Бога. У "Laborem exzercens" - "Займаючись працею" (1981 р.) знаходимо "центральний ключ" вирішення соціального питання - людську працю. Базуючись на цьому "фундаментальному вимірі людського існування", автор енцикліки розглядає всі інші аспекти суспільно-економічного життя, включаючи технологічний та культурний. Енцикліка "Турбота про соціальну дійсність" (1987 р.) засвідчила, що папа Іван Павло П обстоює думку про те, що соціальний прогрес не може обмежуватися лише збільшенням благ і послуг, тобто тим, що є у володінні, а повинен водночас сприяти повноті "буття" людини. Спосіб подолання перешкод до розвитку віронавчальна влада Церкви вбачає у суспільній солідарності, яка протистоїть боротьбі класів і насильству, утверджує цивілізацію любові, єдності всіх людей і народів. Підсумком в\nутвердженні поняття "розвитку" стала енцикліка "Centesimus annus" - "Століття" (1991 р.), в якій Іван Павло II висуває вимогу "олюднити" економіку, створити суспільство вільної пращі, підприємництва і співучасті, соціальної економіки, зорієнтованої на загальне благо. Понтифік обстоює тут тезу, що "капітал не абсолютний" і вимагає "колективної відповідальності" за стимулювання розвитку.\nТаким чином, аджорнаменто, як гасло II Ватиканського Собору, започаткувало широку програму динамізації соціального вчення католицької Церкви, наближення Церкви до сучасного світу шляхом модернізації ідейного арсеналу, культу, структури, осучаснення теології, пом'якшення доктрин, які різко протиставляли католицизм іншим християнським віровизнанням. Але одночасно аджорнаменто, як того й побоювалися навіть деякі реформатори, викликало вибух критики в католицькому світі, якого ще ніколи раніше не було в Церкві. Сучасні постмодерністи в лоні католицької Церкви вважають, що поза католицькою Церквою і взагалі поза християнством інші нехристиянські релігії (індуїзм, буддизм, іслам) теж мають "позитивне значення в Божому плані спасіння", і що християнство не може претендувати на "абсолютний і універсальний характер своєї науки".1 Навіть припускається, що послідовники інших релігій в якийсь "неусвідомлений" спосіб "зустрічаються з об'явленням Христа і завдяки цьому досягають спасіння". Цей "універсальний екуменізм" схвалюється насамперед частиною вчених-теологів в колах католицької інтелігенції і навіть окремими представниками ієрархії.


В УКРАЇНІ ДОСТАТНЬО СВОГО ГАЗУ ДЛЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НАСЕЛЕННЯ - Українська газета Плюс\nАвтор: Святослав ХАЛУС\nУкраїнці повинні спокійно ставитись до того, що Росія нас залякує ціною на газ.\nЧим ближче Новий рік, тим частіше російські і українські політики та бізнесмени згадують словосполучення «газ, ціна за тисячу кубометрів і «Газпром». Враховуючи перманентний ажіотаж навколо газових питань в Україні, ІМК («Інтермедіа консалтинг») вирішив розібратися у тому, скільки і якого газу Україні необхідно для спокійного життя, який газ споживає населення і як нам стати менш енергозалежною державою.\nЦі та інші питання ми поставили народному депутатові України від БЮТ, членові Комітету Верховної Ради з питань ПЕК, ядерної політики і ядерної безпеки, радникові прем’єр-міністра з газових питань Олександру Гудимі.\n– Олександре Миколайовичу, Росія постійно заявляє, що у декілька разів підніматиме ціну на газ для України. Наскільки серйозним випробуванням для нашої країни може стати таке підвищення цін?\n– Дуже часто українців лякають тим, що Росія встановить нам ціну понад 400 доларів США за тисячу метрів кубічних газу. Для середньостатистичного українця це виглядає як щось таке, що загрожує його життю. Але люди повинні до цього ставитись спокійно, тому що в Україні достатньо свого газу для забезпечення населення. Про це потрібно говорити всім політикам і журналістам, щоб населення це знало.\n– Ви б могли доступно розповісти про те, газ якого походження споживає Україна? І скільки нам потрібно газу на рік?\n– Україна споживає близько 65 млрд. кубічних метрів газу за рік. В той же час свого газу в Україні видобувається 20 млрд кубометрів. З цього об’єму на потреби населення витрачається 16 млрд кубометрів газу. 4 мільярди, які залишаються, уряд направляє у комунальну сферу.\nПотрібно, щоб всі знали, ціну на той газ, який споживає населення, визначає Національна комісія з питань регулювання енергетики.\nСлід також зазначити, що комунальна сфера споживає понад 4 млрд кубометрів газу, приблизно ця цифра складає 10 млрд гривень. Проблема в тому, що комунальна сфера не залежить винятково від українського газу. У комунальну сферу доведеться додавати той газ, який ми купуємо або у Росії або в Середній Азії.\nЦіна на той газ, який населення споживає в своїх конфорках, не залежить від ціни російського газу. Якщо ж казати про опалювання комунальних будинків, то тут схема складніша. Третя частина газу українського, а дві третини – російського.\nТому не потрібно так часто лякати українців тим, що вони дуже залежні від ціни, яку встановить Росія з 1 січня наступного року на природний газ. Українці, які живуть у приватному секторі, і ті, які готують їжу на конфорках, отримуватимуть газ по тих цінами, які визначатиме уряд, і газ буде українським.\nНа нього ціна значно не зростатиме. Вона підвищуватиметься тільки у зв’язку з глобальними процесами дорожчання енергоносіїв.\n– Отже, українська промисловість використовує російський газ. Як може підвищення цін на газ позначитись на ціні продукції заводів і фабрик?\n– Ми повинні пам’ятати, що багато промислових об’єктів приватизовані, і вони належать десяти найбагатшим мільярдерам Європи. Ви їх самі можете назвати. Це люди, які за останні два року стали у два-три рази багатшими. Хімічна і металургійна промисловість споживають багато газу, і цей газ не український, а російський або каспійський.\nПовірте мені, що у пана Пінчука, Коломойського, Фірташа, Тарути є достатньо засобів, щоб модернізувати свої виробництва. Оскільки вони мільярдери, то можуть кілька мільярдів виділити на зменшення споживання газу. Для них ціна з нового року у 300-400 доларів США не страшна.\nАле, в той же час, ці люди іронічно спостерігають за українською державою, яка їм впродовж багатьох років не встановлювала європейську ціну на газ. А Україна це могла робити. Тільки Юлія Тимошенко нинішнього року почала диференціювати ціну на газ для бідних і для дуже багатих.\n– А навіщо Україна купує газ ще і у Туркменістану?\n– Це маніпуляція з боку російських мас-медіа. Росіяни викупили весь середньоазіатський газ на десятки років вперед. Але вони купують цей газ із Узбекистану, Казахстану і Туркменістану. Щоб маніпулювати громадською думкою, Росія каже, що не продає Україні свій газ, а це неправда.\nРосія заявляє, що продає нам середньоазіатський газ. Насправді середньоазіатський газ, який юридично є російським, нам продає спільне російсько-українське підприємство «Росукренерго». Цього підприємства в Україні вже немає, але воно залишилося на кордоні Росії і України. У цьому спільному підприємстві 50 відсотків акцій у Росії. Ось така правда.\n– Давайте поговоримо про ціни на бензин в Україні. Напевно, українські водії з побоюванням щоранку під’їжджають до заправки, і дивляться на цінник. Яка причина подорожчання бензину?\n– В Україні своєї нафті є лише 4 млн тонн. І, на жаль, ця українська нафта знаходиться в руках пана Фірташа, який керує «Укрнафтою». Вплив української нафти на ринок цін мінімальний. Ми не гірші і не кращі за європейські країни. Аналіз свідчить, що ми вже знаходимося у європейському ринку нафтопродуктів. Свого бензину ми виробляємо тільки 50 відсотків, а решту 50 імпортуємо з Прибалтики, Білорусі і Європи.\nНа Нью-Йоркській і Лондонській нафтових біржах ціна за баррель нафти складає 144 доларів США. Цим користуються росіяни, які автоматично підіймають ціну і на свою нафту. Але це ринок, тут нічого не вдієш.\nЗагальна система подорожчання світлих нафтопродуктів схожа у всьому світі. Ви бачите, у Франції блокують дороги на знак протесту, а українці терплячі, мовчать.\n– Але в Європі співвідношення середньої зарплати і ціни за літр бензину зовсім не таке, як в Україні.\n– Якщо ми наступного тижня у Верховній Раді проголосуємо за зміни до бюджету, де буде змінена витратна частина, а додаткових засобів є близько 30 мільярдів гривень, то всі ці засоби, уряд планує направити на підвищення зарплат, пенсій і стипендій. Все залежить від нашої здатності розвивати економіку і платити громадянам більше. Все інше від нас не залежить.\n– Які кроки Україні необхідно зробити, щоб стати відносно незалежною державою?\n– Україна має один-єдиний ресурс, щоб стати енергетично незалежною державою, – це ядерна енергетика. Ми виробляємо приблизно 50 відсотків енергії за допомогою ядерної енергетики, а Франція, наприклад, 80 відсотків.\nУ своїй енергетичній стратегії уряд повинен враховувати те, що нафти ми більше видобувати не будемо. Тому я бачу три напрями розвитку української енергетики: виготовлення біодизельного палива, впровадження програм енергозбереження і розвиток ядерної енергетики із переходом в багатьох містах і селах, як це робить Європа, на електроопалювання. Тому що котельні, які нам обігрівають житло і воду, працюють на російському газі, який робить нас залежними.\nЕлектроенергія, яка вироблятиметься на атомних електростанціях, дозволить зменшити критичну залежність від російських енергоносіїв, яку ми на нині маємо.\n– Ви колись пропонували для України купувати близькосхідну нафту і навіть норвезький газ. Чи не змінили свою думку із цього приводу?\n– Я залишаюся прихильником переведення нафтопроводу Одесса-Броди в односторонньому режимі. Каспійська нафта, яку ми транспортуватимемо нафтопроводом Одесса-Броди, дозволить нам зменшити нашу залежність від Росії.\nЗ газом аналогічна ситуація. Ми повинні мати третє джерело газу. Нормальна європейська держава, яка дотримується енергетичної хартії, не може залежати більше ніж на 33 відсотки від одного джерела енергопостачань. Ми залежимо від Росії на 80 відсотків.\nТретій канал для отримання газу у нас є, але погіршення відносин США та Ірану, вплив Росії на Туркменістан не дозволяють Україні, та і Євросоюзу теж, прокласти альтернативний, південний газовий потік, який би проходив з Туркменістану й Ірану через Чорне море і йшов би до Європи, в обхід Росії.\nЯкби Україна з цього джерела отримувала ще 20 млрд кубічних метрів газу, наш баланс був би цивілізованим. Ми б мали 20 млрд свого газу, 20 млрд каспійського і 20-25 млрд російського. Це класична схема енергетичної незалежності держави, яка піклується про свої національні інтереси.


Як встановити металопластикове вікно | Рекомендації VIKNA SALE\nПідготовка віконного прорізу\nПеред тим, як встановити металопластикове вікно, необхідно підготувати віконний проріз. Приділіть увагу та ретельно перевірте:\nвідповідність розмірів прорізу розмірами віконної конструкції (з урахуванням допустимих відхилень);\nпрямолінійність прорізів та стін;\nперпендикулярність кутів віконного прорізу;\nякість поверхні прорізу, а також відсутність різноманітних забруднень в зоні монтажного шва.\nОсобливу увагу слід приділити наявності необхідних зазорів під монтажні шви (15-20 мм. з кожного боку). Монтажні шви гарантують можливість безконфліктного взаємного руху віконних конструкцій та стін будівлі під час температурних розширень. Їх розміри розраховані так, щоб ущільнюючі матеріали деформувалися разом з рамою, без відриву від поверхні стін. Це попереджує утворення тріщин та розривів.\nУ разі недотримання мінімальної ширини швів між вікном та конструкціями прорізу по всьому периметру вікна, монтаж починати не можна!\nЗа необхідності, розміри підганяються, надається прямолінійність віконному прорізу та перпендикулярність його кутам. Якщо ж ширина монтажного шва більше 35 мм. доцільно використовувати спеціальні додаткові профілі, що з’єднуються з віконною рамою. Вони нададуть можливість естетично та надійно збільшити габарити віконної рами.\nПо завершенню всіх ремонтних робіт та підготовки прорізу, рекомендуємо ще раз перевірити фактичні розміри отвору та віконної конструкції.\nІнструменти й матеріали для вирівнювання та фіксації\nЗавчасно, до того, як встановити металопластикове вікно, підготуйте інструменти. Для встановлення вікна в проріз, та подальших вирівнювання та фіксації його положення знадобляться:\nрозпірні та несучі колодки;\nмонтажні пластикові підкладки або дерев’яні клини;\nштангенциркуль (за можливості);\nПоложення вікна всередині прорізу (глибина посадки)\nВстановлюючи вікно у проріз без «чверті», важливо правильно визначити глибину посадки вікна в цьому прорізі. «Точка роси» повинна перебувати всередині віконного блоку та прилеглої до нього частини стіни. За таких умов, водяна пара не конденсуватиметься на внутрішній стороні вікна та його укосах.\nВизначаючи положення вікна в прорізі необхідно враховувати властивості матеріалу, теплоізоляційні показники й товщину захисної конструкції, а також розташування та характеристики опалювальних приладів.\nУ товстих однорідних стінах без чвертей віконну конструкцію бажано змістити до центру стіни. Якщо посунути її ближче до зовнішньої поверхні стіни, то температура внутрішніх укосів у зимовий час буде досягати «точки роси». Це сприятиме утворенню конденсату, а з часом, може призвести до появи цвілі та грибка.\nУ стінах із внутрішнім утеплювачем доцільно розмістити вікно в шарі ефективного утеплювача на рівні внутрішньої поверхні шару. Якщо стіни захисної конструкції дуже тонкі, бажано забезпечити їм додаткове утеплення зовні будівлі. В такому випадку, зовнішня частина рами повинна примикати до утеплювача.\nВ прорізах з «чвертю» , металопластикове вікно слід змістити назовні до рівня виступів. За таких умов, бажано додатково утеплити зовнішні укоси.\nПеред тим, як встановити металопластикове вікно, конструкція звільняється від стулок та склопакетів.\nПід час розбору конструкції, штапики, що фіксують склопакет, обов’язково маркуються. Це необхідно для подальшого правильного встановлення на колишнє місце. У випадку встановлення їх не на свої місця може виявитися візуально помітна розбіжність.\nЯкщо в якості кріплення передбачається використовувати анкерні пластини, то їх необхідно, попередньо, закріпити до тильної сторони рами.\nВирівнювання й фіксація рами в прорізі\nПідготовлена звільнена рама встановлюється на нижні несучі колодки, а за допомогою розпірних колодок та клинів їй надається потрібне положення.\nВстановлювати несучі й розпірні колодки необхідно на відстані приблизно 150 мм. від кутів віконної рами, а також в зонах вертикальних та горизонтальних імпостів.\nРозміри опорних колодок підбирають так, щоб вони не заважали під час подальших робіт з закладення швів. Ширина колодок повинна бути трохи меншою ніж товщина віконної рами, що забезпечить безперервність поверхні ущільнення під час монтажу.\nВстановлюючи колодки, закріплюйте конструкцію без затиснення й натягу. Це забезпечить можливість її вільного розширення під впливом температури. Для вирівнювання вікна по вертикалі та горизонталі, у якості додаткового тимчасового розпору, можна використовувати спеціальні монтажні пластикові підкладки або клини з дерева.\nПісля закріплення рами тимчасові розпори необхідно видалити, а вільний простір заповнити піною.\nДля вирівнювання рами по вертикалі й горизонталі можна користуватися рівнем-планкою. Допускаються відхилення від вертикалі й горизонталі рами не більше ніж 2 мм. на 1 м. висоти вікна, але не більше ніж 3 мм. по усій його висоті. Відхилення по ширині не можуть перевищувати 2 мм.\nТакож, рекомендуємо провести замірювання діагоналей укосів та порівняти їх між собою. Різниця в довжині діагоналей не повинна перевищувати:\n2 мм. як довжина діагоналей до 1 м.;\n3 мм. при длине диагоналей до 2 м.;\n4 мм. як довжина діагоналей більше 2 м.\nНа завершення, за допомогою штангенциркуля або рулетки, слід переконатися, що необхідна мінімальна ширина монтажного шва витримана по всьому периметру стика.\nУ разі встановлення вікна в холодну пору року, за температури повітря нижче 5 °С, під час вирівнювання рами й подальшого монтажу слід уникати прямих ударів по рамі та стулкам.\nІнструменти для кріплення рами до стіни\nЗавчасно, до того, як встановити металопластикове вікно, слід підготувати інструменти. Для закріплення рами до стіни знадобляться:\nМатеріали для кріплення віконної рами\nДля закріплення металопластикової віконної рами у прорізі можуть використовуватися різноманітні кріпильні матеріали. Їх обирають в залежності від обставин.\nДюбелі в металевій гільзі\nВикористовуються для кріплення рами в бетоні, суцільній керамічній цеглі, цеглі й блоках з пустотами, газобетоні та натуральному камені.\nПереваги дюбелів в металевій гільзі – можливість рами ковзати вздовж сталевих гільз, під час температурного розширення. Компенсуючи теплове розширення, вони працюють на зрушення, зріз та вигин.\nДовжина дюбелів з металевими гільзами розраховується в залежності від навантажень, розмірів профілю рами, ширини монтажного зазору та матеріалу. Зазвичай, використовуються дюбелі діаметром 10 мм. Для них потрібно попереднє свердління отвору в рамі й стіні діаметром 10,5 мм.\nМінімально допустима глибина кріплення дюбеля в основі прорізу становить 50 мм. (мінімальна глибина свердління в основі – 70 мм.).\nПластмасові дюбелі з гвинтами або пластмасові дюбелі зі стопорними шурупами використовуються для кріплення віконної рами до стін із цегли з вертикальними порожнечами, пустотілих блоків, легких бетонів, дерева та інших будівельних матеріалів із низькою міцністю на стиснення.\nМонтажні шурупи використовуються для кріплення віконної рами у легкому бетоні, пемзі, дереві, керамічних цеглинах й керамічних блоках з вертикальними порожнечами тощо\nНавантаження, що діють на монтажні шурупи, аналогічні навантаженням, що діють на дюбелі. Різниця полягає у відсутності необхідності свердління отворів більшого діаметра. Окрім того, рама не може легко ковзати вздовж монтажного шурупа.\nМінімально допустиме заглиблення у стіну становить від 30 до 60 мм.\nАнкерна пластина – досить гнучкий засіб кріплення. У цьому полягає її основна перевага. Вона добре компенсує температурні зміщення віконної рами. За необхідності, анкерну пластину можна зігнути, надавши їй нестандартної форми, що дуже зручно під час монтажу вікна. Кут вигину пластини визначається в залежності від ситуації, але не повинен перевищувати 45° відносно лінії стіни.\nВ стінах із внутрішнім утеплювачем анкерні пластини – єдиний можливий вид кріплення.\nКоефіцієнт лінійного розширення кольорового ПВХ-профілю у 1,5-2 рази вище білого, відповідно, й температурна деформація більша. Тому, вікна виготовлені з кольорового ПВХ слід кріпити, виключно, на анкерні пластини.\nАнкерні пластини кріпляться до рами ще до початку її встановлення у віконний проріз. З’єднуючись із конструкцією за допомогою монтажних виступів рами, вони фіксуються саморізами діаметром не менше 4 мм.та довжиною не менше 25 мм.\nПісля закінчення вирівнювання рами у віконному прорізі, анкерні пластини кріпляться до стіни за допомогою пластмасових дюбелів діаметром не менше 6 мм. та довжиною не менше 50 мм. Кожна пластина кріпиться до стіни у двох точках. Встановлення анкерних пластин не вимагає свердління наскрізних отворів в рамі, що запобігає потраплянню вологи всередину через монтажні отвори.\nІнтервали кріплення віконної рами\nДотримання рекомендованих інтервалів між кріпильними елементами запобігатиме деформації рами, утворенню тріщин та пошкодженню віконної конструкції.\nВідстані між точками кріплення металопластикової рами до стіни не повинні перевищувати 700 мм.\nВідстань від кута віконної конструкції, а також від внутрішнього краю горизонтального або вертикального імпоста до найближчої точки кріплення – не менше 150 мм. для білого профілю і не менше 250 мм. для кольорового.\nПравильно виконаний монтаж дозволить рівномірно розподілити та передати навантаження від віконної конструкції на стіну.\nКріплення віконної рами до стіни\nВизначившись із видом кріплення, необхідно виконати розмітку на рамі під майбутні отвори. У випадку з анкерними пластинами – позначити точки й у віконному прорізі, де будуть свердлитися отвори для кріплення їх до стіни.\nОтвори свердлити свердлами чітко відповідного діаметру. Під час свердління рами не використовувати «ударний режим». Отвори у віконному прорізі робити більшими на 20 мм. ніж заглиблювана частина кріплення елементів. В прорізах із цегли з вертикальними порожнечами, за можливості, робіть отвори між цеглинами у швах. Перед тим як загвинчувати кріпильні елементи зроблені отвори, бажано, очистити.\nВкручувати дюбелі та монтажні шурупи необхідно рівномірно по всьому периметру вікна, без перекосів, не допускаючи виникнення «напруження» в рамі.\nЯкщо нижня частина рами була закріплена за допомогою дюбелів або монтажних шурупів, то місце стику головки кріплення й поверхні рами необхідно герметизувати, запобігши потрапляння вологи в камеру з армуванням.\nМонтаж вікон протизламної конструкції вимагає додаткового захисту елементів кріплення металевими твердосплавними трубками-шайбами, що перешкоджатимуть перепилюванню.\nПо закінченню робіт допоміжні монтажні пластини або клини видаляються. Колодки не видаляти! Перевіряємо за допомогою рівня вертикальність та горизонтальність елементів рами, а також її діагоналі. Якщо всі параметри витримані, то кріплення рами завершено.\nНавішуємо, попередньо зняті, стулки та виконуємо експлуатаційну перевірку вікна. Завершивши її, знімаємо стулки знову, аби не заважали проведенню ізоляційних робіт.\nІнструменти та матеріали для ізоляції швів\nДля проведення ізоляційних робіт знадобляться наступні інструменти та матеріали:\nпульверизатор із водою;\nполіуретанова піна (мінеральна вата);\nстрічка ПСУС (ПСУЛ).\nЗазвичай, у якості теплоізоляційного матеріалу використовується поліуретанова піна. Її основними перевагами є відмінна теплоізоляція й герметизація, здатність приймати та рівномірно розподіляти механічні й вітрові навантаження, простота використання та, відносно, низька ціна.\nПеред нанесенням поліуретанової піни намочіть поверхню шва. Для її нанесення використовуйте спеціальний пістолет. Під час роботи звертайте увагу на дозування. Надлишки піни можуть спричинити деформування віконної коробки. Тому, перед заповненням шва, бажано, встановити розпірки. Наприклад, з дерев’яних дощок.\nПіна монтажна руйнується під впливом ультрафіолету та вбирає в себе вологу, втрачаючи свої теплоізоляційні якості. Зважаючи на це, її слід обов’язково захистити стрічкою ПСУС (паропроникна саморозширювана ущільнююча стрічка) або, хоча б, силіконовим герметиком.\nІдеальна температура для роботи з піною – 20-25°С. Не використовуйте поліуретанову піну за температури нижче 5 °С. За низьких температур, в якості теплоізоляційного матеріалу, краще використовувати мінеральну вату. При цьому, слід якомога щільніше її затрамбувати.\nЯк і у випадку з піною, шов із теплоізоляційним матеріалом слід захистити з обох боків. Герметик видавлюється, а потім розрівнюється уздовж шва за допомогою шпателя. Для захисту монтажного шва із зовнішньої сторони бажано використовувати стрічку (ПСУС).\nДля відводу дощової води із зовнішньої сторони вікна в його нижній частині встановлюється спеціальний віконний відлив. У приміщенні, в нижній частині вікна, зазвичай, встановлюється підвіконня.\nBідлив та підвіконня бажано заводити під віконну раму. Для відводу дощової води, відлив слід встановлювати з ухилом не менше 5°. Край відливу необхідно відвести від площини фасаду не менше ніж на 20 мм.\nВідлив надійно закріплюється до елементів віконної конструкції та ізолюється як уздовж лінії примикання до вікна, так і вздовж лінії примикання до укосів віконного прорізу. Від бокових частин відливу вода відводиться за допомогою спеціальних торцевих заглушок. У разі їх відсутності, слід відігнути бічні краї відливу догори.\nСподіваємося, що наші рекомендації щодо того, як встановити металопластикове вікно власноруч, стануть Вам у нагоді та допоможуть заощадити.


ᐈ Книга "Енн із Інглсайду" Люсі-Мод Монтгомері купить в интернет-магазине Виват\nГлавнаяКнигиХудожественнаяКлассикаЕнн із Інглсайду\nКод товара: 392532\nАвтори Люсі-Мод Монтгомері\nДев'ять років минуло після переїзду Енн та її невеличкої сім'ї з милого Дому Мрії в нове житло – просторий і сповнений веселих та сумних історій Інглсайд. Енн стає щасливою матір'ю шістьох дітей, дружних і дуже різних особистостей. Тут вони, оточені щоденною любов'ю й турботою, ростуть, мріють, бавляться, вигадують нові світи, знаходять і втрачають друзів та вчаться відрізняти правду від облуди. Енн тим часом готується відпустити їх одного дня в чужий, і бентежний, але надзвичайно цікавий світ, вчиться на власних помилках і вкотре усвідомлює свою любов до найдорожчих людей у житті. Книжки легендарної канадської письменниці Люсі-Мод Монтгомері (1874–1942) вже понад століття користуються величезним успіхом у всьому світі. Щороку вони видаються мільйонними накладами у США, Канаді, Австралії та країнах Європи. Це шоста книга із циклу про Енн у чудовому українському перекладі Анни Вовченко.\nВсе книги Издательства - Урбіно


Онлайн гри Доктор Плюшева грати на moz.com.ua\nЯкщо створити рейтинг найбільш важливих і відповідальних професій, робота дівчатка, про пригоди якій розповідають гри доктор Плюшева, точно туди входить. Щоб стати хорошим лікарем, необхідно не тільки мати досвід, знання і відповідні навички, а й бути уважним, терплячим і акуратною людиною.\nГра Доктор Плюшева і спортивні кулі\nГра Доктор Плюшева - лікуємо ляльку\nГра Дракончик Стаффи і Плюшева ліплять сніговика\nГра Доктор Плюшева - лікуємо ніс\nГра Доктор Плюшева купається\nГра Бегемотик Хеллі дарує подарунки\nГра Хрестики-нулики з доктор Плюшева\nГра Доктор Плюшева розмальовка\nГра Лікуємо зуби докторові Плюшева\nГра Доктор Плюшева лікує очі\nГра Доктор Плюшева 3\nГра Бегемотик Хеллі допомагає лікарю Плюшевою\nГра Одягни доктора Плюшеву\nГра Доктор Плюшева готує їжу\nГра Доктор Плюшева 2\nГра Доктор Плюшева і Леммі\nГра Доктор Плюшева пазл\nГра Ремонт в кімнаті доктора Плюшевою\nГра Доктор Плюшева і її кімната\nГра Запам'ятай мелодію\nГра Машина швидкої допомоги доктора Плюшевою\nГра Доктор Плюшева і Рита\nГра Доктор Плюшева стирає свої іграшки\nГра Доктор Плюшева і клініка іграшок\nГра Доктор Плюшева - лікує руку\nГра Бродячий кошеня і Плюшева\nГра Док Плюшева прибирає на кухні\nГра Медичний набір доктора плюшевою\nГра Хованки доктора Плюшевою\nГра Доктор Плюшева у стоматолога\nГра Доктор Плюшева і макіяж\nГра Нова Доктор Плюшева\nГра Догляд за іграшками доктора Плюшевою\nГра Доктор Плюшева на двох\nГра Час огляду лікаря Плюшевою\nГра Доктор Плюшева - запам'ятовуй кольору\nШестирічна милашка давно для себе вирішила, що вона хоче нести в світ добро і користь, допомагати тим, хто цього потребує, так і з'явилися квести доктор Плюшева. Ясна річ, що крихті ще ніхто не довірить справжніх пацієнтів, інструменти та ліки, але ніхто не заважає докторові Плюшевою вчитися всьому в жартівливій манері. До того ж в кімнаті маленької панянки повно звірят, ось на них як раз і можна практикуватися.\nВарто також відзначити, що у доктора Плюшевою є чарівний стетоскоп, з його допомогою вона з легкістю спілкується зі своїми друзями, завжди знає, чого вони хочуть і як їм допомогти. Якщо сумуєш і не знаєш чим себе зайняти, то відкривай пригоди доктор Плюшева і ти прийдеш у захват від їх захоплюючого і цікавого сюжету.\nПрацьовита героїня із задоволенням ознайомить геймерів ближче з усіма мультяшними персонажами, покаже книгу, куди записує вилікувані недуги, поділитися досвідом і взагалі, знайде, чим зайняти дозвілля. Наполеглива доктор Плюшева неодмінно в майбутньому стане кращим лікарем цієї клініки, а поки що вона рятує своїх м'яких товаришів і дарує їм турботу. А перед тим, як ти поринеш у процес, перелічимо ще раз основних дійових осіб.\nнасправді доктора Плюшеву звуть Дотті, зовсім скоро вона піде в школу, а поки що дивачка рятує життя своїм друзям. Якщо приєднаєшся до неї, то обзаведешься такими знайомими, як овечка Леммі, дракончик Стаффи, рибка Піскун, сніговик Чіллі, бегемотиха Хеллі і не тільки. До речі, у дитини ще є батьки, а також брат Донні, всі вони також іноді будуть з'являтися.


Українська християнська культура - Розвиток ікони на українських землях під впливом Сходу та Заходу після падіння Візантійської імперії 1453 року\nРозвиток ікони на українських землях під впливом Сходу та Заходу після падіння Візантійської імперії 1453 року\nXVI століття - переломний момент в українській культурі. Обставини в Центральній і Східній Європі на цьому етапі історії не були на користь України. Кілька століть бездержавного життя зробили свою руйнівну справу.\nНаприкінці XV на початку XVI століть у нижній течії Дніпра утворилася Запорізька Січ. Українське козацтво відігравало вирішальну роль в обороні України на Заході, Сході, півдні та Півночі. Створення українським народом кількісно невеликої, але ефективної військової організації в нижній течії Дніпра сприяло піднесенню духу та національної свідомості серед широкого загалу.\nВідчуття захищеності, зменшення страху за життя й волю розкувало творчі сили народу. У характері українців завжди спостерігався особливий потяг до зображальних мистецтв, тому при настанні хоча б елементарних умов життя й безпеки образотворче мистецтво перебувало на піднесенні; причому типовий шлях такого піднесення - від народного мистецтва до професійногоб. В XVI столітті спостерігається значне піднесення народного мистецтва й відповідно - його вплив на професійне. Подібного не було ні за часів Київської Русі, ні в добу Пізнього Середньовіччя.\nТак, мистецтво ікони виходить в XVI столітті за межі монастирського середовища. Народні іконописці, хоч і самі молилися перед початком роботи, спростили цей духовний супровід своєї праці. Вони малювали ікони в основному для домашніх вівтарів. Власне, народна ікона з її простим і наївним уявленням про зовнішність святих вельми вплинула на подальший розвиток професійного іконописання в Україні, пришвидшила процес іконографічної українізації, відходу від візантійської іконографії.\nЦя тенденція викликала пізніше серед шанувальників ікон і мистецтвознавців різні течії: прихильники візантинізму нарікали на те, що стилі ренесансу й бароко, прийняті українськими іконописцями XVI-XVIII століть, знищили ікону як високодуховне мистецтво Церкви; їхні опоненти, навпаки, доводили, що якраз ренесансна й барокова ікона цих трьох століть найповніше виразила саму суть української духовності в мистецтві, що ікони цієї доби є унікальним внеском України у світове християнське мистецтво.\nЩоправда, в іконописання були внесені деякі елементи реалізму. Майстри відмовилися від засобів, які робили ікону надто абстрактною, важкою для сприймання. Вони й у попередні віки не приймали зворотної перспективи, а тепер про неї не могло бути й мови. Так само українська ікона ніколи не була цілком площинною, проте глибина простору намічалася дуже мало. Тепер же, починаючи з XVI століття, третій вимір - глибокий - використовується без усяких застережень: поряд з іконами з плоским тлом (золотим, тисненим, орнаментованим) з'являються ікони з пейзажним тлом, з далекою плановою або лінійною перспективою. Близьке зображали більшим, далеке меншим, найдальше - зовсім маленьким. Цим українська ікона XVI-XVIII століть наближена до картини.\nНа думку професора мистецтвознавства Дмитра Степовика з богословсько-есхатологічного погляду, тривимірна ікона, якої дотримувалися українські майстри, набагато повніше узгоджена з євангельським ученням, ніж ікона площинна, двовимірна. Формальна схожість із картиною не секуляризує ікони, не робить її різновидом світського мистецтва. Простір в іконі зображається не так, як на реалістичній картині: він ідеальний, небесний. Навіть коли деякі речі взяті з реального середовища, вони розцінюються в контексті небесного. Тло ікон часом мало подвійний характер: частина його була плоска, золочена, з тисненим орнаментом, а частина - пейзажна. Повністю пейзажне тло використовувалося в тих іконах, що відображали земне життя Ісуса Христа, Діви Марії чи святих. Іконописці тоді старалися зобразити Палестину чи Грецію так, як ці країни їм уявлялися, тобто найчастіше ідеалізованими. У натуралізацію іконного тла українські іконописці внесли безліч цікавих деталей. Вони наблизили середовище, в якому жили Господь, Діва Марія зі святим Йосипом, апостоли та євангелісти, до природи рідного краю. Пейзажне тло на іконах житійного характеру дедалі більше нагадувало природу України, а будівлі - архітектуру міст України.\nЧи означало все це залежність ікони від світського мистецтва, від пейзажу, портрета, побутової картини? У період Середньовіччя засоби малювання ікони домінували над усім мистецтвом. У дусі ікон малювали мініатюрні ілюстрації в рукописних книгах, фрески та мозаїки на стінах. Тепер же, з XVI століття, все змінилося, і жанри світського образотворчого мистецтва давали іконі свої власні мистецькі засоби. Потрібно сказати, що таке мало статися, бо зміни в малюванні зовнішності святих вчинили й зміни в зображенні довкілля. Це було не лише звільнення від догм ренесансного мистецтва, а й ренесансного мислення, новий підхід до першообразів християнської релігії.\nЕстетичні уявлення Середньовіччя грунтувалися на тому, що земне й небесне ні в чому не подібні між собою. У середовищі вічного буття святих угодників усе не таке, як на землі,- душі воскреслих, довкілля, предмети, простір і час. Усе це малювалося в уяві. Водночас людська свідомість не може відірватися від образу того довкілля, серед якого ми живемо. Отже, творити в іконі інший світ означало деформувати світ видимий, надати йому сенсу перетвореного, що й чинила Візантія на підставі канону ікон IX-X століть.\nЕпоха Відродження істотно змінила ставлення до земного й небесного. Православна еліта України пішла у своїх симпатіях до Західної культури, вивільненої від середньовічного аскетизму. Берестейська Унія 1596 року розколола українське суспільство, але не розколола українського мистецтва, у тому числі й іконописанняння.\nУ ренесансній іконі триває подальша орієнтація малярів на український типаж обличчя. Ранні спроби в цьому напрямі були лише тенденцією, яка виявлялася рідко й обережно: візантинізм не давав утвердитися тенденції в ширших масштабах і стати явищем. Тепер же українізація ликів стає визнаним правилом, і жоден єпископ не ставить це під сумнів. Білий колір шкіри, зменшений розріз очей, помірні вуста, рум'яні щоки - такий лик на іконі сприймається як норма. Проте ці зміни щодо гармонізації іконного малювання на основі ренесансного стилю зовсім не свідчили про відмову від візантійської основи іконографії як такої. Опрацьовані в IX-X століттях композиційні принципи залишилися непорушними. Католицький світ дотримувався іншої символіки; регламентація використання кольорів не була в латинській Церкві такою сталою й точною, як у мистецтві православних.\nЯк стверджує професор Дмитро Степовик, українське мистецтво дало унікальний варіант єднання традиційної східної ікони з новою гармонізацією форм, кольорів, простору та часу. Збереглися традиційні пози «непорушного стояння» святих, але самі постаті набули легкості й піднесеності. Ренесансна ікона втрачає колишній монументалізм, однак набуває чудової ритміки форм та ліній. Колишня асиметрична рівновага тепер змінюється на симетричну побудову зображення, на пропорції, на злагодженість частини й цілого. Деформації середньовічної ікони в добу поширення ренесансного стилю просто неприйнятні. Кольори вже не такі насичені, а наче світлішають; менше брунатного, коричневого й темновохристого,- більше яскравих, прозорих і ясних кольорів.\nТа чи не найважливішою рисою утвердження стилю ренесансу в іконі став її досі зовсім незнаний декоративний лад. Дошки не вставлялися в рами, не було жодних окладів, «риз», кіотів, до яких можна було б застосувати ті чи інші декоративні оздоби. Цим ікона Середньовіччя була цілковитою протилежністю книжній мініатюрі, яка стала справжнім «царством» орнаментів побудованих на застосуванні зображень тварин і птахів.\nОрнамент мав як слугувати прикрасою, так і підтверджувати ту ідею, якою пройнятий образ святої людини. Тому вибір мотивів для орнаментації ікон був ретельний. Майже всі геометричні форми, що з XVI століття стали застосовувати на тиснених позолочених тлах ікон, символізували вічність, безперервний час. Іншу символіку мали рослинні мотиви в тиснених тлах. Тут їх вибір також був ретельно продуманий, але кожний рослинний мотив мав багато варіантів: виноградна лоза, листки аканта й дуба, різні квітки й плоди. Що вони означали? Перелік тлумачень досить промовистий. Деякі склалися ще в античну добу, а в християнську епоху набули нового змісту: виноград - це євхаристична жертва Христа; невибагливі й стійкі акант і дуб - це непереможність та сила християнських переконань; квітучість рослин - вияв любові Господа до людей і взаємна любов людей до Бога; різні плоди - це добрі діла.\nЗемлі, заселені українцями, перебували в XVI столітті у складі кількох сусідніх монархій; тому цілком природно, що іконописання в різних регіонах розвивалося своїми шляхами. І все ж, попри цю розпорошеність, помічаємо подиву гідну єдність тем і мотивів, спільні принципи храмовлаштування й місця ікон у храмі.\nУтвердження стилю ренесансу в іконах можна схематично розділити на дві великі територіальні зони: Схід і Захід України. Схід включав: Київщину, Поділля, Слобожанщину, Чернігівщину. Головною школою стала Київська, а точніше - Києво-Печерська лавра. Західний регіон: Волинь, Галичина, Закарпаття й Буковина. У ньому не було домінуючої школи, ікони якої слугували б певними ренесансними взірцями, але діяли дуже сильні осередки, вплив котрих виходив далеко за власні межі.\nПро стиль ренесансу в українському малярстві Наддніпрянської та Східної України потрібно говорити опосередковано, оскільки пам'яток XVI століття не збереглося.\nНесхожість українських ікон з російськими обурювала російських вельмож XIX століття. Повне панування Російської Православної Цуркви над Церквою в Україні супроводжувалося постійним вилученням із храмів усього, що нагадувало віруючим про українські релігійні старожитності. Великого удару по своєрідності української ікони завдала реформа іконописання в Росії, яку провадили Святійший синод та Академія мистецтв в Санкт-Петербурзі: навіть сільські церкви залишилися без ікон стилів ренесансу й бароко, їх було замінено на російські в дусі академізму.\nЯк уже зазначалося, іконописні центри західних земель України не основувалися на якусь певну школу, як на східних землях - на Київ. Тут панувало кілька досить самостійних осередків, між якими були швидше творчі зв'язки, ніж визнання авторитету одного міста чи однієї майстерні. Але об'єднання мистців більше сприяло впровадженню новацій в мистецтво, як поодинока праця малярів у монастирських келіях. Українські іконописці Львова в XVI столітті увійшли до спільного цеху малярів, золотарів та майстрів лиття. У Перемишлі вони працювали разом із ювелірами. Саме цехові майстри Львова й Перемишля, працюючи над іконостасами для храмів краю, найактивніше запроваджували риси стилю ренесансу в іконі.\nОсновним же джерелом новацій ренесансу в іконі були західні впливи. Близькість західних слов'ян - поляків, словаків, чехів, сербів - сприяла формуванню особливих манер у малюванні ікон, тому що ці манери не могли створюватися ізольовано від мистецького католицького довкілля, в якому відбувався складний процес переходу від стилю готики до стилю ренесансу.\nБезперечно, саме місто Львів не могло забезпечити працею всіх малярів, які тут проходили підготовку. Архівні джерела XVI століття свідчать про цілі родини іконописців наприклад, родину Максима Вороб'я (перша половина та середина XVI століття).\n«Поширення в другій половині XVI століття на Львівщині, Самбірщині та Дрогобиччині одної малярської манери наводить на думку, що центр малярської школи все-таки треба шукати у Львові. Там працювало в цей час багато майстрів, а деякі з них, як, наприклад, Лаврін Пилипович, мали великі майстерні з учнями».\nУ Сучавському монастирі багато разів була скопійована Тирновська Євангелія болгарського царя Івана Олександра 1356 року, оздоблена 352 мініатюрами. З Сучави в XVI-XVII століттях ці копії поширювалися в Україні - вони відомі під назвами Єлисаветградської та Львівської рукописних Євангелій.\nВ XVI столітті - в той же час, що й київські майстри ікони,- львівські малярі поривають з архаїзмами візантійсько-балканського та новгородсько-московського походження й шукають нових засобів вираження в народному мистецтві своєї країни та в образотворчому мистецтві країн Заходу. Процес відокремлення інонописання України від Візантії, який почався ще в XI столітті, завершився через 500 років. Майстри повністю звільнилися від чужинського контролю, і лише місцеві єпископи та клірики - настоятелі монастирів та благочинні священики - мали право контролювати й регулювати характер церковного мистецтва в Україні.\nПереломність XVI століття полягає не в тому, що наші майстри позбулися одних впливів, щоб піддатися під інші. Ні, це було повернення до першооснов народної образотворчості з урахуванням шестивікового досвіду життя українців у лоні християнської віри й усвідомленням того, що народ за своєю ментальністю та способом життя належав до західноєвропейської цивілізації.\nПотрібно сказати що це не означало, що Візантія вже не мала впливу в Україні. Наголошуємо на факті врахування шести-вікового досвіду життя українців у лоні християнської віри. Подібно до Божественної Літургії святого Івана Златоуста й всіх чинників візантійського обряду, іконостас та ікона стали органічними частинами національної релігійної свідомості українців. Про повну відмову від усього візантійського в церковному житті не могло бути й мови. Свобода вибору означала не відмову від спадщини цих шести століть, не заміну її чимось іншим, а добровільне включення в цю спадщину масиву народної культури, яка досі розвивалася дещо осторонь і не допускалася в храми.\nУ формуванні й розвитку іконописного стилю українського ренесансу не слід також переоцінювати й західних мистецьких впливів. Хоч наші малярі з великим бажанням їздили навчатися на Захід, нічого звідти не переймалося ними на всі сто відсотків, без всебічного осмислення і вибору того, що найбільше підходить для застосування. Досить порівняти ренесансне костьольне мистецтво католицької Польщі, протестантське мистецтво Німеччини або Нідерландів із ренесансним православним мистецтвом України, аби побачити, що жодних прямих запозичень в останньому нема.\nВізантійський стиль лемківських та закарпатсько ікон можна було б назвати вкрай консервативним, зупиненим у своєму розвитку на рівні X- XI століть, якби в них не було оживляючої сили народного мистецтва. Міцно тримаючись архаїчної іконографії святих і стильових засад візантинізму, малярі ікон майже кожного покоління вносили чимало нових декоративних елементів, незмінно використовували яскраві фарби, дотримувалися чудової форми контурів постатей і ритміки площин. Ці малі непомітні зміни вели до того рубежу, коли зникає різниця між народним і професійним малярством. Тут іще задовго до XVI століття сформувалася локальна школа українського іконного малярства, відмінна від шкіл та осередків інших українських земель. Впливу католицького мистецтва Польщі в їхніх іконах не відчувається зовсім, але ікона своїм загальним ладом, життєрадісною тональністю фарб, миром і спокоєм, що йдуть від кожної лінії форми, промовляє до нас суто ренесансним відчуттям світу.\nЗакарпаття, подібно до Перемишля, дотримувалося старокиївської традиції іконного малярства. Найдавніші збережені ікони цього краю (XV ст.) віддзеркалюють глибоку відданість мистців монументальності композиції, площинності форми, лінійності, тобто всьому тому, що становило основу іконного мистецтва у Візантії і Київській Русі-Україні. Посилення впливу народного мистецтва на ікону сталося на переломі XV-XVI століть і позначилося насамперед на відмові мистців від площинних трактувань форми та впровадження об'ємної форми. Проте лінійність збереглася й навіть посилилася, зокрема, на іконах в українських церквах Східної Словаччини.\nСтиль ренесансу в українській іконі був поширений упродовж одного XVI століття. У своїх найголовніших рисах - гармонії й життєрадісності - цей стиль у нас повністю узгоджувався з ренесансом у релігійному мистецтві країн Центральної й Західної Європи. Отже, український ренесанс у цьому розумінні був відгуком на європейський рух.


В Ужгороді оприлюднили перший рейтинг кандидатів на посаду міського голови – ZAKNOVUNU.INFO\n11.08.2020 11.08.2020 katya 0 коментарів\nПерший рейтинг кандидатів на посаду міського голови Ужгорода виявився досить несподіваним і показав невеликий відрив між першою трійкою претендентів на крісло мера обласного центру Закарпаття.\nОпитування респондентів проводило ПП “Соціологічні дослідження та соціальні експерименти”, надані кандидатом філософських наук, доцентом Олександром Пеліним (http://a-pelin.info/). Нагадую, польовий етап дослідження проводився з 24 липня по 1 серпня 2020 року. Опитування відбувалося в формі стандартизованого особистого інтерв’ю. Вибіркова сукупність є репрезентативною для виборців міста Ужгород. Загальний обсяг вибірки складає 560 осіб. Респонденти відбирались районованим квотним методом по 12 районам міста Ужгород. Статистичний аналіз зібраних даних здійснений за допомогою спеціалізованого пакету обробки статистичних даних – PSPP.\nНа даний момент є інформація, що декілька штабів політичних сил та кандидатів вже провели свої попередні дослідження, дехто озвучує цифри з них, проте повну інформацію поки що ніхто не надає.\nПроводити глибокий аналіз на підставі наведених в таблиці результатів занадто рано. На повну силу кампанія ще не розпочалася, далеко не усі партії взначилися з підтримкою того чи іншого кандидата, відтак рейтинги можуть змінитися в будь-який момент, до того ж – значно. Потрібно також враховувати ймовірність несподіванок – про мерські амбіції, без сумніву, ще заявлять нові, навіть несподівані фігури, які на момент опитування не потрапили до поля зору опитуваних. Отже на даний момент можемо помітити лише деякі тенденції.\nПерший рядок – за нині діючим міським головою. До складових його рейтингу віднесемо і традиційну для Ужгорода і краю в цілому лояльність до діючої влади. Йсе Закарпаття!\nДруге місце Олександра Білака частково пояснюється, окрім інших факторів, тим, що фактично передвиборчу кампанію він веде вже тривалий час, зовнішня реклама встигла значно підвищити впізнаваність кандидата.\nНа цій ниві чимало попрацював (хоча й іншими методами) і Віктор Щадей, тож його треті місце також зрозуміле.\nПри цьому різниця між першою трійкою незначна, в межах 1,5-2 відсотків, тож кожному з кандидатів є над чим працювати і кожен зберігає шанс. Хоча для Богдана Андріїва – є тривожний двіночок. Навіть при його проходженні у другий тур, голоси конкурентів більш ймовірно сконцентруються на його опоненті, і перемогти його буде вкрай важко.\nЗвертає увагу і велика кількість виборців, які налаштовані проти всіх. Це – електоральне поле якраз для тих, поки невідомих, кандидатів, про яких йшла мова вище.\nДосить великий рейтинг показав Віктор Петров. При тому, що партія, яка його просуває – «Партія Андрія Балоги» – в Ужгороді аж ніяк не може похвалитися значною кількістю симпатиків. Що відбудеться в майбутньому – рейтинг лідера підтягне за собою партійний чи навпаки – партійний обвалить популярність кандидата, побачимо в майбутньому. Особисто я від прогнозу утримаюся.\nЦікаво також, що серед тих кандидатур, які додали в опитування респонденти, як мінімум двоє – Ален Панов та Віктор Погорєлов – взагалі не виявляли бажання балотуватися. Поки що. На бордах чимало зображень Андрія Погорєлова – це так. А от його батько, екс-мер, схоже відпочиває від політики.\n← В Ужгородську міську раду не впускають активістів (відео)\nУ Мукачеві забудовують місцевий стадіон (відео) →


Захар Беркут дивитися #222 - DrachenFest Forum - Stadt "Aldradach"\nЗахар Беркут дивитися #222\nBeitrag von GregoryGreri » 28. Jun 2020, 13:56\nОснова блокбастеру – очевидне патріотичне послання. Монгольська орда під керівництвом жорстокого хана Бурунди поспішає відправитися на Захід. Українська команда на чолі з Сеітаблаєвим відповідає за всю творчу та змістовну частину «Захара Беркута», а голлівудські партнери забезпечують комунікацію з міжнародним акторським складом стрічки та допомагатимуть з просуванням проекту на північноамериканському ринку. Навіть якщо уявити, що сценарії цього кіно є зразком когнітивно зрозумілої оповіді у логічній послідовності сцен, то до екрану вони доходять ніби після дикої вечоринки у Лас-Вегасі, загубивши половину сцен (не будемо казати, де й як), та випадковим чином помінявши місцями ті, що залишились. Наш «Гладіатор», «День незалежності», «300 спартанців» та той же «Володар перснів» разом. Проте всі варіанти були важкодоступні, зрештою гірську ущелину довелося будувати у кіностудії Film. Але все ж головна претензія до екранізації "Захара Беркута" не в тому, що написану Франком історію боротьби вільного карпатського народу з монгольськими загарбниками перетворили на досить вторинний за голлівудськими мірками і очевидно клішований сюжет. Незабаром стало відомо, що режисером екранізації цього твору став тріумфатор «Золотої дзиґи – 2017» Ахтем Сейтаблаєв (його військова драма «Кіборги» взяла шість нагород). Тут можна переглянути 30 найвизначніших вбрань героїв, а також інші матеріали фільму. Вночі туди проникло кілька місцевих мисливців – брати Беркути, які звільнили всіх полонених.\nПонад три тисячі костюмів шили кілька місяців. "Чи будемо ми тікати, чи будемо боротися за те, у що віримо?", - ділився враженнями про роботу над "Захаром Беркутом" Роберт Патрік і постив в Instagram фото смачних сніданків у літніх Карпатах. «Захар Беркут» на цьому тлі виглядає нечувано добре. Якщо ви дочитали цей матеріал до кінця, ми сподіваємось, що це значить, що він був корисним для вас. Вдало зображені кінні битви – до 70 вершників у кадрі.\nДетальнішеЯкби в Україні знімали і показували такі фільми як «Захар Беркут» протягом усіх років незалежності, ми б сьогодні мали зовсім іншу Україну й іншу історію. І між цими двома, як ми пам'ятаємо, конфлікт. Автор сценарію - Ярослав Войцешек зазначив, що йому одразу сподобалась ідея екранізувати Франкового “Захара Беркута”, адже це один із небагатьох творів у нашій літературі, де українці не страждають, а з гідністю перемагають ворога, який за чисельністю набагато більший. Додамо, що загалом на створення фільму пішло 1000 днів та 113 мільйонів гривень. Про це Львівському порталу повідомили організатори заходу. 10 жовтня, у широкому прокаті з’явиться фільм режисера Ахтема Сеїтаблаєва, який він зняв за мотивами повісті Івана Франка “Захар Беркут”, у співпраці з американцем Джоном Вінном. Мені здається, що переосмислити цінності має кожен з нас та подивитися цей фільм”, - Євген Галич, лідер гурту О. Ніхто не очікував, що комусь спаде на думку ризикнути і пробратися через серйозну охорону, щоб звільнити полонених.\nСхожі ключі: Захар Беркут дивитися онлайн Захар Беркут 2020 дивитися онлайн повний фiльм Захар Беркут фiльм трейлер Захар Беркут дивитися онлайн hd фiльм и 2020 Захар Беркут х ф Захар Беркут Захар Беркут дивитися онлайн в хорошій якості кіно Захар Беркут дивитися онлайн Захар Беркут онлайн 2020 дивитися трейлер Захар Беркут Захар Беркут скачати Захар Беркут фiльм 2020 онлайн фiльм Захар Беркут дивитися онлайн\nТакож дивіться: @xcwcuet257 #dklyg 7470 E8XHHEYI @mgtnyvt417 #vocyx 2079 SGJ5A7WE8A @yzbshcq803 #zljwyvw 4015 BQHPAL7UI @memnpmw191 #anjrbdn 9446 851WGIJO3A @rizlbfow594 #lskkl 8691 Q7O7V0SUM4 @yehezptf776 #fyxru 1045 JFAPRUNR4X7Q @idvjeqle839 #mzism 1831 4BGXABFCID @qestruj67 #osecnap 230 519IVSN @tnchgwxv32 #uhprj 4433 9IRM2RLF9M @phpetxkd187 #rscaepz 4543 4MPSPZI @ildqcld320 #nqgijfu 8691 XPM1S9W6 @yjeznbz810 #dcxeu 8485 M1UED962\nMitglieder in diesem Forum: AldenPa, BerzapErums, BillyNeasy, BrantEt, Davinsl, DerikTon, fncufimikfnx, Galenka, Glennsex, Google [Bot], GregoryGreri, Gregorysoins, IvyWes, Jerodpa, JoeWes, JuliusChino, KeganRow, KevenHep, KimWes, Majestic-12 [Bot], MiaWes, Michaelvem, Nelsoninfok, Robertmus, Rogergor, Thomashib, ventra, Williamflero und 55 Gäste


Роман Глєбов: Інна - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Роман Глєбов: Інна - ВІРШ\n16.01.2020 Вперше за зиму вона вийшла на балкон. Тут було прохолодно, зі всіх щілин тягнуло самотністю і безвихіддю. За вікнами миготіли сині маячки швидкої, безшумно спалахували вікна у будинках по той бік вулиці. Сумирно горіли ліхтарі. Інна завмерла і прислухалася до міського шуму. Десь далеко ледь чутно було свист, більш схожий на писк гальм потягу. Цей звук найліпше чутно увечері, коли двір затихає. А зараз він був фоновим звуком, розчинявся серед вітру, гудіння гуми по асфальту, моторів та балачок пішоходів. Лейтмотив усього життя за стінами квартири — цей міський шум, цей нестерпний ембіент. Вона болісно видихнула, спершись долонями на стару дерев'яну раму. Серце калатало швидко. Сильно стискалися повіки. Не хотілося розплющувати очі. Сьогодні знову наснилося, ніби її затягують сипучі піски. Поступово, аж до голови. У цей момент вона щоразу прокидалася, і не знала, чим сон завершиться. Може хтось-таки порятує? У кишені коротко завібрував телефон і повернув Інну до життя. Тоді ж вона відчула, як сильно змерзла тут наодинці, полишила балкон, сильно ляснувши дверцятами, і закрилась, певно, до весни. Самотні прагнуть залишатися серед людей, а людолюби — усамітнення. Інна достеменно не знала, яка вона насправді, отож зовсім нічого й не хотіла. Принаймні, так їй здавалося. А вже за годину вона пересилить переживання і піде в аптеку. Ще за півгодини вона пригадає останню ніч із Андрієм, і що подвійна суцільна смуга буває не лише на дорогах і зебрах. Андрій був ніжним і чесним. А потім чесно розчинився у міському ембіенті. Андрій був вогником у ній. А потім яскраво спалахнув і миттю вигорів, мов стара ліхтарева лампочка. Сьогодні Інна спатиме довго. Дуже довго. І нехай сипучі піски затягуватимуть її по вінця, вона додивиться цей сон. Хтось точно врятує її цієї зими у цих пісках. Напевне. Порятує.\nдата надходження: 17.01.2020 19:23:28\n© дата внесення змiн: 17.01.2020 19:23:28\nавтор: Роман Глєбов


Голова ОБСЄ заявив про необхідність змінити вектор ескалації конфлікту в Україні - 112 Україна\nГолова ОБСЄ заявив про необхідність змінити вектор ескалації конфлікту в Україні\nЗа його словами, до кінця червня кількість інспекторів ОБСЄ - членів моніторингової місії в Україні збільшиться вдвічі\nОБСЄ необхідно подвоїти зусилля з розширення можливостей для дії. Про це повідомив голова ОБСЄ Дідьє Буркгальтер на засіданні Ради Європи, передає прес-служба ОБСЄ.\nЗ його слів, у першу чергу для вирішення ситуації в Україні, необхідно змінити логіку ескалації, яка довела кризу до сьогоднішнього рівня. Крім того, він зазначив необхідність створення дорожньої карти на період до президентських виборів і готовність ОБСЄ грати провідну роль в імплементації цієї дорожньої карти.\n"Дорожня карта, яку пропонує ОБСЄ, покриває низку питань, вирішення яких допоможе стабілізувати ситуацію і забезпечити умови для проведення виборів".\nВін зазначив, що ці питання включають міжнародні зобов'язання щодо президентських виборів 25 травня; міжнародне зобов'язання щодо проведення загальнонаціонального опитування щодо децентралізації (паралельно з виборами) для забезпечення широкого національного діалогу, у тому числі і круглі столи в регіонах; а також підтвердження прихильності здійснення заходів, погоджених у Женеві і питання безпеки.\nЗа його словами, до кінця червня кількість інспекторів ОБСЄ - членів моніторингової місії в Україні збільшиться з 154 осіб до 300.\nНовини за темою: ОБСЄ сьогодні проведе спецзасідання щодо ситуації в Україні


Вакцинація українців може стартувати 1 березня ~ www.pravdatut.ua 11 грудня\n11 грудня 13:46\nНе бачу сенсу 156 0\nВакцинація проти коронавірусу в рамках ініціативи COVAX може стартувати 1 березня. Про це заявив голова комітету Верховної Ради з питань здоров'я нації, медичної допомоги і медичного страхування Михайло Радуцький. Більше ...\nВін нагадав, що згідно з домовленостями з COVAX, Україна отримає вісім мільйонів доз вакцини, що вистачить на чотири мільйони людей, оскільки для формування імунітету до коронавірусу препарат необхідно вводити двічі. Пріоритетними групами, які отримають вакцину, будуть медики, педагоги, військові, люди із супутніми хворобами, підкреслив Радуцький. А от для переривання ланцюга передачі коронавірусу в Україні, за його словами, необхідно вакцинувати 17-18 мільйонів жителів.


Доглянуті ноги. Народні кошти для догляду за ногами\nДогляд за ногами, насамперед за шкірою стоп, необхідний людині, оскільки на ноги припадає велике навантаження, і в разі перенапруження можуть страждати суглоби, м 'язи, сухожилля і шкіра ніг. Тому треба щодня обмивати ноги теплою водою з милом, а потім ретельно їх обсушити.\n- Щоб зменшити втому ніг, корисно робити ванночки по 10-15 хвилин з води кімнатної температури з додаванням жмені великої солі та 1 столової ложки питної соди на таз води. А також контрастні ванночки (ноги поперемінно опускаються на 2 - 3 хвилини в гарячу воду і на кілька секунд - в холодну, поки не з 'явиться відчуття припливу крові до ніг). У воду добре додавати настій хвої, ромашки, лляного насіння.\n- При утворенні на шкірі саден, тріщин, різного роду потертостей рекомендується робити ванночки з настоєм календули, звіробою, крапиви. Після такої процедури слід зробити масаж ніг, а на ніч підкласти під ноги невелике піднесення.\n- При появі натоптишів змащуйте проблемні місця 4% -вою саліциловою мазтю на ніч і надягайте шкарпетки. А вранці ноги обробляйте "теркою" для ніг, спочатку жорсткою, а потім м 'якою. Проводьте таку процедуру через день.\n- При появі на шкірі п 'яток тріщин слід протягом 3 - 4 тижнів робити теплі ванночки для ніг - на літр води 1 чайну ложку питної соди, а потім ополаскувати розчином марганцівки (світло-рожевого кольору) або ріванолу (світло-жовтого кольору). Після ванночки треба покласти на ділянку тріщин пов 'язку з синтоміциновою емульсією, накрити поліетиленовою плівкою і забинтувати. Краще таку пов 'язку робити перед сном.\n"Якщо ваші ноги в спекотну погоду" заковані "у взуття з синтетичних матеріалів, потертостей навряд чи вдасться уникнути. Кращий спосіб не допускати їх - носити шкіряне взуття, мати змінну пару туфель на роботі, вдома - легкі відкриті капці.\nЩоб шкіра ніг не так чуйно реагувала на спеку, щодня загартовуйте її контрастними ванночками: протягом 5 хвилин поперемінно на 60 секунд опускайте ноги в гарячу і холодну воду (не крижану!). Після процедури не користуйтеся рушником - ноги повинні обсохнути самі. Але якщо неприємності все ж трапилися, промийте хворе місце слабким розчином марганцівки, обсушіть ватним тампоном і змажте прокип 'яченою рослинною олією або, краще, гелем солкосерилу, так як він не тільки сприяє відновленню шкіри, але і утворює на ній захисну плівку.\nЧимало людей скаржиться на пітливість ніг. Ось які кошти допоможуть позбутися цієї неприємності.\nЯкщо сильно пахнуть ноги, візьміть сире яйце і ретельно збийте його, додайте 1 столову ложку оцту і 1 столову ложку рослинної олії. На ніч намажте між пальцями цією сумішшю і одягніть бавовняні шкарпетки. Через три ночі таких процедур - ви позбудетеся цієї неприємності.\n- Витолочь кристали борної кислоти. І щоранку рясно посипати ноги цим порошком, особливо між пальцями і підошви. Увечері змивати порошок водою. Протягом другого тижня лікування слід одягати щоранку чисті шкарпетки. Запах зникне після двотижневого лікування. Замість борної кислоти можна використовувати подрібнену дубову кору; мити ноги на ніч слід холодною водою.\nПри сильній пітливості ніг фітотерапевти рекомендують ванни з відварів дубової кори, для чого 50 - 100 г сировини додати в 1 л води і кип 'ятити 20 - 30 хвилин на малому вогні. Можна додати сюди 40% -ву горілчану настоянку прополісу (1 чайна ложка настоянки на 1 склянку відвару).\nДля обмивання ніг народні цілителі рекомендують холодну підсолену воду (1 чайна ложка солі на 1 склянку гарячої води) або содову (1 чайну ложку питної соди на 1 склянку теплої води). Треба прокладати між пальцями намочену в одному з цих розчинів ватку.\nІ ще ось який рецепт народні лекарі радять при пітливості ніг: приготуйте трав 'яну ванночку, для чого 2 столові ложки звіробою і 1 столову ложку календули залийте 1 л води. Дайте наполягти подрібненим у порошок цим травам, після чого використовуйте їх для ванночок.


"Нафтогаз" запевнив, що газ для населення навесні не подорожчає - Гроші - TCH.ua\nГроші Вчора, 17:31\n"Нафтогаз" запевнив, що газ для населення навесні не подорожчає\nНавесні газ для населення не подорожчає\nГроші 14 березня 2011, 16:16\nВ "Нафтогазі" спростували інформацію про те, що навесні газ для українців подорожчає на 26%.\nІнформація про те, що ціни на газ для населення в кінці поточного опалювального сезону зростуть на 26%, не відповідає дійсності. Про це повідомляє управління у зв'язках із громадськістю НАК "Нафтогаз України".\nУ НАК уточнюють, що голова правління "Нафтогазу" Євген Бакулін 11 березня сказав, що Національна комісія регулювання електроенергетики планує підвищити тарифи на природний газ для підприємств теплокомуненерго на 26% наприкінціі опалювального сезону 2010-2011 років.\n"Розповсюджена засобами масової інформації заява голови правління Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Бакуліна про те, що "в кінці поточного опалювального сезону ціни на газ для населення зростуть на 26%" не відповідає дійсності", - сказано в повідомленні.\nЯк повідомлялося раніше, Євген Бакулін заявив, що йде планомірне підвищення ціни на газ.\n"Ми планували підвищення на 26% наприкінці опалювального сезону. Зараз розглядаються варіанти надання субсидій малозабезпеченим верствам населення", - додав Бакулін.\nПри цьому глава НАКу повідомив, що "Нафтогаз Україна" субсидує всіх громадян незалежно від доходів.\nЯк відомо, меморандум між МВФ та урядом України передбачає збільшення ціни на газ для населення в 2011 році на 30%. Ці заходи спрямовані на зменшення дефіциту НАК "Нафтогаз України".\nКрім того, цього року уряд зобов'язується підвищити тарифи на комунальні послуги в цілому на 62%.\nЇх зростання також заплановано в два етапи - двічі по 26% до 15 квітня і з 1 жовтня 2011 року.\nВлітку компослуги у Києві подорожчають ще на 20-40%\nРада відмовилась скасувати штрафи за несвоєчасну сплату комунальних послуг


Моя подруга Оксана виховує сама двох дітей. Але мені її зовсім не шк0да. Хочете дізнатися, чому? – ZigZag\n1 985 1 хвилина\nУ мене є подруга Оксана. Їй двадцять п’ять років. Вона постійно усім cкapжиться на життя. Я вже їй мільйон разів свою думку говорила: як тільки вона візьме себе в руки, перестане cтpaждати і хоч трохи почне робити щось, то лише тоді її життя зміниться у кращу сторону. Від самих cкapг на долю змінити нічого неможливо! Таке життя.\nУ Оксани є двоє діток. Хлопчику Олег, а дівчинка – Маринка. Зі своїм чоловіком Оксана розлучилася рік тому. Він прикладався до чарки, ображав та бив Оксану. Такого терпіти вона не стала, тому розлучилася.\nЗалишилася моя подруга жити у маленькій комунальній квартирі. Сама з двома дітьми.\nЯ зовсім не розумію, як вона так живе. Оксана відмовилася від аліментів. Мовляв, я горда, справлюсь з усім сама, мені його гроші не потрібні. Живе лише на соціальну допомогу. А це трохи більше 1700 гривень.\nПодрузі допомагають батьки. Вони зовуть її до себе жити. Але Оксана не приймає їхнього запрошення. Знову ж таки через гордість. Та кому вона ту гордість показує? Своїм батькам? Кому легше від того? Так би жила у батьківському домі – допомагали б один одному. На роботу б влаштувалася.\nОксанині діти ходять до садочку. Але вона не може знайти відповідної роботи. По-перше, освіту вона не отримала, тому на пристойну роботу без знань не беруть. По-друге, не буде кому малят забирати з садочка. Звичайно, діти часто хворіють, тому кому з роботодавців сподобається працівниця, яка постійно перебуватиме на лікарняному? Це так стверджує Оксана. Що цікаво, двірничкою чи прибиральницею іти вона не хоче. Знову ж таки гордість не дозволяє.\nУ Оксани постійно порожній холодильник, завжди не вистачає грошей на найнеобхідніші речі. Я пропонувала подрузі або на аліменти подати – чоловік її колишній заробляє непогано, або до батьків їхати – вони ж не відмовляють їй у допомозі.\nАле вона вперто не хоче і постійно плачеться. А яке життя має бути, якщо вона не прикладає ніяких зусиль, щоб його покращити? Не слухає нікого. Тому мені її не шкода. Сама винна.\nПравильно говорять у народі: «Під лежачий камінь вода не тече». Скаржиться на долю і сидить, склавши руки. Невже думає, що з нею диво трапиться і щось раптово зміниться? Таке буває лише у казці. А бездіяльність не приведе до кращої долі. Невже вона того не розуміє? Чи можливо я помиляюся?\n«Оце таке трапилося у нашому селі після Нового року!» – бурмотіли бабці біля магазину: «Олена Микитівна таки вuрядuла свою невістку з онуками з будинку! Чи не п0шкодує вона тепер?»\nБатько п0кинув доньку, коли їй було два роки. А згадав про неї аж на стар1сть


Історія Василіянського Чину Святого Йосафата - ВАСИЛІЯНИ В РОСІЙСЬКІЙ ІМПЕРІЇ\nРік Св. Йосафата - 2015\nРік богопосвяченого життя\nРік Св. Василія Великого\nЗіслання Святого Духа ...\nВідпуст у Малоберезнян...\nПразник Благовіщення у Боронявському монастирі\nКвітна неділя в Мукачівському монастирі\nКвітна неділя в Малоберезнянському монастирі\nЄпископи УГКЦ відвідали Держсекретаріат Ватикану\nВіленський період в житті Священномученика Йосафата Кунцевича\nАдреса Осідку Провінції\nПодивитися на Яндекс.Картах\nвул. Центральна, 156\nЗакарпатська обл. 89040, УКРАЇНА\nТел. (03135) 31-414\nТел./факс: (03135) 31-413\nЕл. пошта: osbm.s.n@i.ua\nСайт дуже гарний\nМені не дуже подобається\nМожна було б краще\nЗавершилася Канонічна візитація в Монастирях Васил...\nСлава Ісусу Христу! Бережи Боже всіх наших отців і братів , ченців-сту...\nПаломництво до Риму «Слідами Івана Павла ІІ»\nЯк приємно згадати ті події. :-) :roll:\nСлава Ісусу Христу! На день Покрови чудотворний Хочу Вам щастя побажат...\nБОРОНЯВСЬКИЙ МОНАСТИР БЛАГОВІЩЕННЯ ПРЕСВЯТОЇ БОГОРОДИЦІ\nГоловна ІСТОРІЯ Історія Чину Історія Василіянського Чину Святого Йосафата - ВАСИЛІЯНИ В РОСІЙСЬКІЙ ІМПЕРІЇ\nІСТОРІЯ\t- Історія Чину\nП'ятниця, 28 березня 2014, 11:17\nІсторія Василіянського Чину Святого Йосафата\nПРАВИЛА СВ. ВАСИЛІЯ ВЕЛИКОГО ДЛЯ МОНАХІВ\nМОНАШЕ ЖИТТЯ НА УКРАЇНСЬКИХ ЗЕМЛЯХ\nСВЯТИЙ ЙОСАФАТ КУНЦЕВИЧ\nЙОСИФ ВЕЛЯМИН РУТСЬКИЙ\nОБʼЄДНАННЯ ПЕРШИХ ВАСИЛІЯНСЬКИХ МОНАСТИРІВ\nДІЯЛЬНІСТЬ ВАСИЛІЯН У XVII-XVIII ст.\nВАСИЛІЯНИ В РОСІЙСЬКІЙ ІМПЕРІЇ\nСТАТИСТИКА ВАСИЛІЯН І ЇХНІХ МОНАСТИРІВ В РОКАХ 1801-1826\nХОЛМСЬКА ПРОВІНЦІЯ РІЗДВА МАТЕРІ БОЖОЇ\nВАСИЛІЯНСЬКИЙ ЧИН У АВСТРІЇ\nПОДІЛ ЧИНУ НА ПРОВІНЦІЇ І ВІЦЕПРОВІНЦІЇ\nГЕНЕРАЛЬНА КУРІЯ ЧСВВ В РИМІ\nВАСИЛІЯНСЬКИЙ ЧИН ЗА ЧАСІВ РАДЯНСЬКОГО СОЮЗУ\nСУЧАСНИЙ СТАН ВАСИЛІЯНСЬКОГО ЧИНУ СВ. ЙОСАФАТА\nКрім монастирів Білоруської Провінції, які вже 1772 року опинилися у Російській імперії, всі інші монастирі Литовської та Руської Провінцій аж до 1793 року, залишалися в межах Литовсько-Польської держави і могли вільно розвивати свою діяльність. Тільки монастирі Руської Провінції, зокрема на Київщині та Поділлі, були виставлені на сильні російсько-православні утиски й переслідування, ще з часів Коліївщини, 1768 року. Відтоді їхній розвиток і діяльність там були дуже обмежені, деякі монастирі знищено і 16 Василіян, навіть потерпіли мученицьку смерть за Зʼєднання.\nВасиліянський монастир в Пінську\nДоля Василіян за Катерини ІІ (1793-1796)\nУ 1795 році, майже вся Київська Митрополія опинилася в Російській імперії, тільки Галичина та частина Холмщини залишилися в Австрії. Для Зʼєднаної Київської митрополії настали дуже тяжкі часи, адже зруйнувавши Польсько-литовську державу, Росія одразу ж взялася до здійснення своїх імперіалістичних намірів й на церковному полі.\n6 вересня 1795 року, Катерина ІІ скасувала Зʼєднану Київську митрополію і всі 4 єпархії, крім однієї Полоцької. Від цього почалася перша ліквідація Унії.\nВ тому ж часі зроблено усі потрібні заходи, щоб негайно послабити діяльність Василіянського Чину та приготувати його остаточну ліквідацію.\nВже у 1793 році царська влада заборонила Василіянам давати місії для народу, а 6 вересня 1795 р. скасовано всю монашу владу, натомість монастирі і ченців віддано під юрисдикцію Полоцького архієпископа І. Лісовського.\nВ тому ж часі багатьох Василіян російська влада увʼязнила до Житомирської тюрми.\nВасиліяни під час царювання Павла І (1796-1800)\nКатерині ІІ не вдалося здійснити задуманий план повного знищення Унії і Василіянського Чину. Після її смерті (17.09.1796), за обох її наступників, настали деякі полегшення для Зʼєдиненої Церкви і також для Василіянського Чину.\nНа початку 1797 року, цар Павло І видав маніфест про свободу віри і відновив у Київській митрополії 2 єпархії: Берестейську і Луцьку.\nДекретом від 11 грудня 1800 р., всі Чини, між якими й Василіянський Чин, були цілковито звільнені з-під влади єпископів, хоч незмінними залишалися дві основні засади: 1. Найвища влада знаходиться в руках імператора, який має її від Бога; 2. Ніхто з-за кордону не сміє виконувати будь-якого уряду на теренах Російської імперії.\nУпередження Александра І (1801-1825) до Василіян\nНовий імператор Александр І, в основному намагався продовжувати політику свого батька, також і на церковному полі. За панування Павла І, Василіяни знову скріпилися й далі продовжували свою працю серед невеликих залишків зʼєднаних вірних, яких не встигло поглинути російське православʼя.\nОднак Александр І був вже менше ліберальний до Василіянського Чину. Вже 25 листопада 1801 року появився перший царський указ, який у великій мірі вкоротив ті права, які всім Чинам надав Павло І попереднього року. Згідно з цим декретом, всі монастирі стали знову залежні від місцевих єпископів.\nЖировичі, 1865 р.\nCopyright © 2018. ЧСВВ. Designed by Misha Gerzanich


Фондовий ринок США закрився зниженням | Последние новости сегодня в мире бизнеса и финансов\nТорги на біржах у США 12 жовтня завершилися зниженням індексів, свідчать дані бірж. Індекс Dow Jones упав на 0,14% - до 22841,01 пункту. Індекс S&P 500 знизився на 0,17% - до 2550,93 пункту. NASDAQ зменшився на 0,18% - до 6591,51 пункту. За матеріалами: Корреспондент.biz


Вино, сигарети і газована вода? Експерт розповіла, як зберегти білизну зубів | Еженедельник АПТЕКА\nАптека online » Новини фармацевтики та фармації » Вино, сигарети і газована вода? Експерт розповіла, як зберегти білизну зубів\n10 Вересня 2021 1:59 Поділитися\nГарна посмішка дана не всім від народження. І щоб відтворити естетичну форму зуба, багато хто вдається до методу композитної реставрації з фотополімером. Але робота фахівця може зійти нанівець через безвідповідальне ставлення пацієнта. Разом зі стоматологом Ксенією Лазарєвою розбираємося, як спосіб життя впливає на колір композитної реставрації та які заходи дозволять зберегти сяючу посмішку. Результати досліджень, проведені Ксенією Лазарєвою, присвячені цій темі, опубліковані у журналі «ДентАрт».\nКомпозитна реставрація — це відновлення природної форми зуба за допомогою фотополімерних матеріалів. Фактором, на який звертає увагу пацієнт, є стабільність кольору використаних композитів. Щоб служити довговічно і не втратити естетику, вони мають зберігати колір і гладкість поверхні протягом тривалого періоду.\nПацієнти забувають про те, що вживання деяких продуктів може призвести до зміни кольору стоматологічних матеріалів. Ними є чай і кава (з цукром і молоком або без них), газовані напої, виноградний і вишневий сік, вино, соєвий соус, тютюновий дим і дезінфікуючі засоби, що використовуються для полоскання рота. «При постійній наявності мікрофлори, слини і частому вживанні кольорової їжі (хроматогенів), стійкість кольору естетичного матеріалу порушується», — зазначає лікар К. Лазарєва.\nВплив деяких харчових барвників може вплинути на стійкість кольору відновлювальних матеріалів незалежно від їх складу. Доведено, що середовища з низьким рН впливають на поверхневу цілісність матеріалів (Ergücü Z. et al., 2008). Щоб знизити ймовірність зміни кольору композитних реставрацій, лікарі радять замінити червоне вино на біле, а частоту прийому кави, чаю і газованих напоїв знизити.\n«На стабільність кольору також впливають енергетичні та спортивні напої. Спортсменам і прихильникам енергетиків варто замінити їх на воду», — додає експерт.\nХлоргексидин спричиняє зміну кольору тканин порожнини рота і реставрацій, особливо в поєднанні з дієтичними факторами. «Продукти, що містять танін, мають високий хромогенний потенціал, особливо при вживанні з хлоргексидином. Денатуровані білки і залізо з раціону містять тіолові групи, які відновлюються до сірки і згодом утворюють сульфід заліза. Він відповідає за плями на поверхні композитів», — пояснює К. Лазарєва.\nСигаретний дим містить 7 тис. різних хімічних речовин, деякі з яких канцерогенні і можуть стати причиною розвитку онкопатології, а також впливати на довговічність стоматологічних імплантатів.\nУ дослідженні було показано, що сигаретний дим викликає знебарвлення стоматологічних композитних смол (Zhao X. et al., 2017). Автори дослідження зробили висновок, що виключення продуктів горіння тютюну може знизити вплив куріння на колір композитів. На думку К. Лазарєвої, якщо взяти до уваги наведені висновки, то варто розглянути і вплив бездимних продуктів.\nТак, у дослідженні F. Zanetti та співавторів порівнювався вплив аерозолю системи для нагрівання тютюну і сигарет на зміну кольору зубних композитів. За результатами було визначено, що значення емалі, дентину і композитних пломбувальних матеріалів збільшувалися з часом в обох групах, але в значно меншому ступені в групі з використанням системи для нагрівання тютюну (СНТ), ніж у групі, яка курила сигарети (Zanetti F. et al., 2021).\nФото 1а та 1б\nВплив відварів ромашки і шавлії у пацієнтки з інтактними зубами. Зняття зубних відкладень близько року тому\nФото 2а та 2б\nВплив розчинів хлоргексидину у пацієнтки з композитними реставраціями і хронічним пародонтитом. Зняття зубних відкладень близько півроку тому\nФото 3а та 3б\nПацієнт викурює до 20 сигарет на день. Зняття зубних відкладень близько року тому.\nФото 4а та 4б\nПацієнтка використовує систему для нагрівання тютюну. Зуби відновлені композитними реставраціями близько року тому. Зняття зубних відкладень близько півроку тому\nКомпозитні реставрації збережуть колір при перегляді способу життя. За висновком експерта, для більшої довговічності та естетичної привабливості посмішки варто відмовитися від шкідливих звичок або знизити їх вплив за допомогою менш шкідливих альтернатив. А саме рекомендується скоротити споживання харчових барвників, виключити газовані напої, а також з обережністю використовувати дезінфікуючі засоби і відмовитися від сигарет. Але якщо відмова від нікотину неможлива, варто розглянути варіанти використання бездимних альтернатив, які виключають утворення диму і смол. Це дозволить поліпшити стан не тільки порожнини рота, але і здоров’я загалом.


На Вінниччині продовжили розслідувати справу викрадення морських ссавців – vlada.vn.ua\nНа Вінниччині продовжили розслідувати справу викрадення морських ссавців\nНових подробиць набула скандальна справа дельфінів із хмільницького дельфінарію, яких у 2016 році перевезли до Трускавця. Власник морських ссавців, директор ПП “Доктор дельфін” Борис Когут розповів, що поліція нарешті взялася за розслідування його заяви про викрадення тварин.\nБорис Когут мав Дельфінарій у Хмільнику. Проте у 2015 році його договір оренди завершився. Вже тоді його дельфінів попросили з’їхати. Більше того дане приміщення було в аварійному стані. Власник дельфінарію, заручившись підтримкою обласної адміністрації та міської ради Хмільника, почав будувати нове приміщення, однак обіцяних кредитів від влади таки не отримав.\nВраховуючи це все, 6 травня 2016 року дельфінів Беті та Лілу посеред ночі вивезли до трускавецького дельфінарію “Оскар”, що у Трускавці. Директор санаторію обґрунтував такий вчинок наступним чином – нібито Борис Когут знущався над тваринами, а приміщення в якому вони знаходились він теж вже не орендує. Тому він прийняв рішення віддати тварин волонтерам. Також Борис Когут раніше писав лист-прохання, в якому зобов’язувався до 1 жовтня 2015 року вивезти дельфінів.\nПроте власник дельфінарію наполягає на тому, що Реп’ях викрав його власність і перевіз без його відома. Навіть більше він переконаний, що дельфінів він продав. Дельфіні – дорогі тварини, одна особа вартує біля 2,5 – 3 мільйонів гривень.\nПісля цього Когут написав до поліції заяву на Реп’яха. Як наслідок було відкрито кримінальну справу за ч.5 ст.185 ККУ (крадіжка, вчинена в особливо великих розмірах). Проте справа стояла на місці протягом 4-х років.\nБорис Когут дізнався, що у 2016 році на Львівщину із Запоріжжя завезли двох дельфінів. Він підозрює, що жодних дельфінів із Запоріжжя не завозили, а таким чином оформили його дельфінів. Проте зараз Борис Когут повідомив, що отримав від поліції гарантію: Реп’яху найближчими днями повідомлять про підозру. Але більше за все він просто хоче повернути собі своїх тварин.\nНазад Попередній запис: Очільник Держлісагенства розповів про боротьбу з самовільними рубками на Вінниччині\nДалі Наступний запис: Вінниччина активно готується до проведення ЗНО\nНа Вінниччині підрядні організації завищили вартість ремонтно-будівельних робітНа Вінниччині підрядні організації завищили вартість ремонтно-будівельних робіт\nНа Вінниччині керівники колонії вимагали кошти у засудженихНа Вінниччині керівники колонії вимагали кошти у засуджених


Італійські салати |\nБагатий вибір самих різних страв і несподіване поєднання продуктів притаманне італійської кухні. Це заморське віяння стає неймовірно модним в Росії сьогодні. Тому рецепти салатів італійської кухні намагаються втілити в життя і в домашніх умовах. А зробити це не складає особливих труднощів.\nІталійські салати з морепродуктів\nІталія славиться своїми стравами з морепродуктів. Тому є і салати, які включають такі інгредієнти. Для одного з них буде потрібно півкілограма варених морепродуктів (кальмари, каракатиці, креветки, мідії, восьминоги), лимон, петрушка, орегано, солодкий перець, 2 зубчики часничку, оливкова олія (6 ложок), перець чорний і сіль.\nДля початку суміш з морепродуктів слід відварити (10 хвилин). Перець солодкий ріжеться соломкою. А потім можна приступити до приготування заправки для салату. Часник потрібно видавити в миску. Туди ж вичавлюється половина лимона. Все це необхідно залити половиною масла. Зверху заправка посипається орегано, сіллю і перцем.\nУ вийшов маринад відправляються морепродукти, які настоюються там приблизно 2 години. Після сюди потрапляє перець. А дрібно нарізана петрушка прикрашає салатик зверху. Подавати на стіл це італійська страва потрібно з часточками останків лимона.\nІталійські салати з апельсинів\nНезвичними для нас вважаються італійські страви з фруктами. Так для цього салату потрібно 2 апельсина, фенхель, 2 цибулини, розмарин сушений, 5 ложок олії (тільки оливкової), ложка винного оцту і основні спеції.\nАпельсин дуже акуратно очищаємо і зрізаємо зовнішню білу плівку. Нарізають апельсини у вигляді кружечків, видаляючи при цьому всі кісточки. Всі шматочки викладають на плоске блюдо. Сік, що залишився від апельсинів, слід зберегти в окремій мисці.\nФенхель очищається від грубих частин, а серцевина ріжеться дрібними акуратними кубиками. Лук подрібнюється кільцями. В окремій мисці змішується сік від апельсинів, масло і, звичайно, винний оцет, розмарин і основні спеції. Туди поміщається подрібнений фенхель на 10-15 хвилин.\nНа плоску тарілку викладають апельсини, зверху розподіляють цибулю, а потім вже шматочки фенхелю. Такий салат не тільки оригінальний і смачний, але ще і дієтичний і містить дуже мало калорій.\nСтрокаті італійські салати\nРізнобарвні салатики – це окрема частина італійської кухні . Вони можуть бути самими різними: просто овочевими, рибними, м’ясними. Цей рецепт приготований з додаванням анчоусів. А потрібно для його приготування зубчик часнику, 4 помідори, 2 солодких і жовтих перцю, 1 огірок, чорні оливки, цибулина, анчоуси, базилік, пара ложок оливкової олії, ложка винного оцту, варене яйце і сіль.\nмиску, в якій будуть подавати салат, всередині потрібно натерти часником. Помідори ріжуться кружальцями, а перець – півкільцями. Огірочки, цибулю і анчоуси слід подрібнити маленькими кубиками. Всі ці інгредієнти складаються в одну салатницю. Туди додають оливки, базилік. А заправляється салат оливковою олією і винним оцтом. Блюдо солиться, перемішується, настоюється хвилин 10 і подається до столу. Прикрасити цей італійський салат можна часточками вареного яйця.\nІталійська кухня. Салати з горішками\nІталійці часто додають в різні страви горіхи. Особливою популярністю користуються фундук і мигдаль. Тому італійські салати мають такий характерний горіховий аромат і присмак. Для одного з них буде потрібно трохи зеленого кучерявого салату, листя звичайного зеленого салату, черешкова селера, 50 г очищеного фундука, стільки ж сиру пармезан, трохи олії оливкової, сіль і перчик чорний.\nСпочатку кучерявий салат нарізають тонкою соломкою . Селера подрібнюється кубиками, а фундук нарізають крупно (можна навпіл або на 4 частини). Сир ріжеться тонкими, майже прозорими пластиками.\nУ салатницю відправляється спочатку кучерявий салат, потім селера і листя звичайного зеленого салату, а зверху укладаються сир і фундук. Перед тим як подати на стіл, салат заправляють оливковою олією, солять і ретельно перчать.\n« М’ясні їжачки і соус для тефтелькою різних видів\nЯк приготувати квас з березового соку »\nМ’ясні їжачки і соус для тефтелькою різних видів\nЧарівні кальмари – рецепти приготування оригінальних страв.\nГотуємо люля-кебаб в духовці в домашніх умовах.\nГотуємо котлети з яловичого фаршу.


Початок кінця імперії | Газета «День»\nПочаток кінця імперії\nІз 14 до 25 лютого 1956 року в Москві тривав XX з’їзд КПРС, на якому засудили «культ особи» Сталіна\n14 лютого, 2018 - 19:04\nЧерез три роки після смерті Йосипа Сталіна трапилась безпрецедентна подія — на XX з’їзді КПРС перед майже півтори тисячі делегатів виступив тодішній Перший секретар ЦК КПРС Микита Хрущов із докладом в якому засудив «ідеологічну спадщину» Сталіна (зокрема репресії членів партії) та створення «культу особи». Це була настільки приголомшлива промова, що деякі депутати непритомніли прямо в залі. Варто відмітити, що до того певний час тривала серйозна боротьба між членами Президіуму ЦК, а саме між групами Маленкова-Молотова-Кагановича-Булганіна та Хрущова-Жукова. Розпочалось це протистояння одразу після арешту та розстрілу Лаврентії Берія, який, до речі, так само виступав за пом’якшення курсу партії. Зрештою Хрущов, який сам визнавав, що у нього «руки по лікоть в крові», зумів не лише відправити «на пенсію» прихильників завітів Сталіна, а й розпочати історичний процес, який в історії отримав назву «хрущовська відлига». Сам Хрущов, якого внаслідок заколоту згодом скинуть з посади Генсека, визнавав, що головне, що він зробив, так це те, що тепер лідерів відправляють на пенсію, а не на розстріл.\nХоч ця «відлига» тривала не досить довго, але саме в цей період були посіяні зерна, зокрема, українського дисидентства. Процес руйнації імперії розпочався...\n«ХРУЩОВ ЖОДНОГО РАЗУ НЕ ПОСЯГАВ НА САМУ ТОТАЛІТАРНУ СИСТЕМУ»\nІгор СЮНДЮКОВ, історик, автор «Дня»:\n— Зараз XX з’їзд КПРС певною мірою випадає із зони уваги наших істориків. І це даремно, адже він несе в собі дуже багато повчальних уроків. Навіть такий кат і злочинець, як Берія, вже в 1953 році розумів, що щось треба робити, щось змінювати. Після смерті Сталіна неможливо було залишати все по-старому. Ось тільки Берія так і не встиг нічого зробити. Як відомо, його заарештували і розстріляли. XX з’їзд ознаменований доповіддю Хрущова. Це яскравий приклад неоднозначної події. Якоюсь мірою Хрущов хотів поквитатися зі Сталіним хоча б після смерті. За життя Сталіна доля Хрущова особисто висіла на волосинці. З іншого боку не можна не зважати на той факт, що Хрущовим рухало щире бажання відійти від того жаху, який панував при Сталіні. У вересні 1953 року була нарада в Кремлі. На ній Малєнков розповідав про те, що їм заповідав Сталін, а саме залізною рукою боротись проти правопорушень в чиновництві. Тоді Хрущов встав і сказав: товаришу Малєнков, ти правий, але «апарат нам потрібний». Після цих трьох слів були шалені оплески. Хрущов жодного разу насправді не посягав на саму тоталітарну систему, а робив наголос на особистій патології Сталіна. Він говорив про розстріли «чесних комуністів», але ніколи не говорив про те, що робив Сталін з народом в цілому.\nКоли Хрущов був усунутий і опинився на пенсії, він все одно хоч і несміливо та непослідовно, але почав в надиктованих спогадах ставити питання: а може не лише Сталін був причиною репресій і всього того жаху сталінського режиму? Можливо, винна в цьому вся система? Але такі думки у нього почали з’являтись лише в останні чотири роки життя.\nОкремо варто сказати, що XX з’їзд є прикладом того, як нестандартні і сміливі кроки мають не лише прямий наслідок, а й серйозні, спочатку приховані наслідки в довгостроковому періоді. Саме цей з’їзд породив покоління «шістдесятників». Насамперед в Україні. Передсмертні записи того ж Олександра Довженка, які датовані листопадом 1956 року, говорять, що не варто говорити про ленінську інтернаціональну політику, адже вбивається українська мова та зрештою українство. Такі думки були поштовхом для нових поколінь, коли 18-річний Василь Стус в тому ж 1956 році написав вірш про те, що Сталін був кат, але катами були й ті хто допомагав йому, реалізовували його накази. Все життя Стуса, його праця та праця інших «шістдесятників» були б не можливі без того самого XX з’їзду.


Протягом вихідних Київською митницею в аеропорту «Бориспіль» зафіксовано два факти ввезення тютюну для кальянів та тютюнових виробів з порушенням порядку проходження «зеленого коридору».\n8 кг тютюну для кальянів «MAZAYA» митники виявили у авіапасажира, який повертався з Єгипту. У його ручній поклажі знаходилось різнобарв‘я смаків тютюну — м’яти, жувальної гумки, чорниці та гранату в пачках різної ваги.\nДругим порушником виявився пасажир, який прилетів з Єревану.\nПід час вибіркового митного контролю на сканері митники в його валізі та особистих речах знайшли 950 пачок елітних цигарок «Ararat exclusive».\nОбидва чоловіки, наші співвітчизники, обрали для проходження митного контролю спрощену систему «зелений коридор», чим гарантували, що не мають при собі товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України.\nЖоден з них за консультацією до митників не звертався та письмової декларації не заповнював.\nЗгідно з українським митним законодавством, громадяни, які досягли 18-річного віку, можуть ввозити на митну територію України без сплати митних платежів та без письмового декларування у кількості із розрахунку на одну особу — 200 сигарет або 50 сигар чи 250 грамів тютюну, або ці вироби в наборі загальною вагою, що не перевищує 250 грамів.\nВідтак кожному пасажиру було пропущено передбачену законодавством норму, одному — одну пачку тютюну «MAZAYA» вагою 250 грамів, іншому — десять пачок цигарок «Ararat exclusive» по 20 цигарок у кожній пачці.\nВиявлений понаднормовий тютюн — 7,75 кг та 940 пачок цигарок -Київською митницею Держмитслужби вилучено за протоколами про порушення митних правил за ст. 471 Митного кодексу України