Особливості національного "тероризму" - Версія для друку - ДД\nЧим ще обов'язково і гарантовано запам’ятається Янукович українцям серед безлічі пов’язаних з ним паскудств, так це тероризмом. Адже такого, з чим нещасні громадяни зіткнулися за правління «короля стабільності» не було за жодного його "попєрєдніка". Якими б "нестабільними" вони не були, але наявної нині вибухово-небезпечної стабільності на вулицях до приходу на трон бандюковича навіть уявити не можна було.\nОтже, говоримо Янукович - маємо на увазі: нищення демократії, політичні репресії, утиски свободи слова, наїзди на малий та середній бізнес, смертельно-небезпечна медична реформа, заборона мирних зібрань, «Беркут», розгони протестувальників, войовнича українофобія, зубожіння широких народних мас, стрімке збагачення олігархів, нечувана розкіш Межигір’я… теракти. І все це, зрозуміло, на фоні довгоочікуваної та всепоглинаючої "стабільності" в країні. Причому у всіх сферах відразу: в політиці, економіці ну і само собою - охороні порядку.\nГоловним месиджем влади, яким вона відповідає на вибухи, є твердження про те, що хтось хоче цю стабільність підірвати. В прямому смислі. Сьогодні у Дніпропетровську Віктор Федорич вкотре це повторив. В принципі, якщо йдеться про його варіант «стабільності", то це і не дивно. Дивує інше, що ще жодного вибуху не сталося поблизу символів такої триклятої стабільності та того чи тих, хто її уособлює.\nПриміром, Усама Бен-Ладен атакував об'єкти, що символізують економічну й військову могутність США, загалом ворожу Ісламу, на його переконання, західну мораль. Його терористи скеровували літаки на Пентагон та башти-близнюки Всесвітнього торговельного центру (на фото). А хто і що хотів сказати, закладаючи вибухівки в урни на трамвайних зупинках, як це сталося вчора у Дніпропетровську? Адже головними жертвами стали ті, хто від цієї ж стабільності найбільше і потерпає, тобто пересічні українці. Самі себе підірвали?\nЯк не крути, але тероризм - ідеологічне явище. Принамйні, має бути тісно пов'язане з якоюсь ідеєю, перконаннями. Хто кого і в чому намагався переконати організацією вибухів вздовж шляху слідування трамваю першого маршруту центральними вулицями міста?\nЩе однією досить дивною особливістю «українського тероризму» є те, що завжди єдиним його речником виступає влада. Адже це ніхто інший як вона пояснює народу, що стоїть за тим чи іншим вибухом. Зазвичай так не буває. Бо терористи самі декларують свої цілі, чітко формулюючи свою мету. Інакше втрачається сенс терактів, якщо ніхто не знає, що ними переслідується.\nМоже в місті на Дніпрі завівся якийсь божевільний, який хотів вибухів заради вибухів? І для цього так просто їздив першим трамвайний маршрутом центральним проспектом, спокійно розкладаючи пекельні механізми на зупинках, де сходив?\nЧесно кажучи, якось не віриться. Серія вибухів радше схожа на добре сплановану і підготовлену спецоперацію, здійснення якої навряд чи було під силу якомусь неадекватному одинаку.\nКримінальні розбірки? Та й вони так не робляться. Зазвичай вони теж мають конкретні цілі. Живі. Як це, приміром, сталося напередодні з бізнесменом Аксельродом. Та й чого можна добитися спричинивши травм, в тому числі потенційно смертельних, масі випадкових людей, на долю яких випало нещастя опинитися не в той час, не в тому місці?\nТо що ж ми маємо в сухому залишку, окрім вкотре артикульованої владою тези про чергову спробу підриву видуманої нею стабільності? Нічого. А от проведення будь-яких масових акцій в місті – заборонили. І це при тому, що на подібних організованих заходах ніколи жодних подібних ексцесів зафіксовано не було. Де-де, а якраз там пильних представників правоохоронних органів – як в уніформі, так і в цивільному з відеокамерами – ніколи не бракувало.\nЗ роз’яснень міністра юстиції Лавриновича та інших посадовців, слідує, що надзвичайний стан через серію вибухів незрозумілого походження в окремо взятому місті по всій країні не запроваджується. Тим більше, що, на щастя, обійшлося без людських втрат. А якщо подібні інциденти раптово повторяться ще десь, в інших обласних центрах і, не дай Боже, з куди гіршими наслідками? І тоді вже, так би мовити, за сукупністю, може визріти нагальна необхідність застосування суворих заходів з наведення порядку по всій України. Якщо так, то в цьому контексті Дніпропетровськ виступає такою собі «першою ластівкою» і генеральною репетицією.\nДо того ж, аби «закрутити гайки» не обов’язково вводити і надзвичайний стан. Судові заборони проведення зібрань громадян під будь-яким приводом виносилися і в цілком «мирний» час. Після вибухів урн така практика лише зміцніє і систематизується, а правоохоронці отримають додаткові козирі в рішучій нейтралізації найменших проявів організованої громадянської активності. Зараз міліції в Дніпропетровську – ледь не в кожному дворі. То яка, на фіг, за таких умов свобода зібрань?\nЩе одна особливість: попри нез’ясованість природи та всіх обставин дніпропетровських подій, влада впевнено заявляє, що проведенню матчів європейської першості нічого не загрожує. На яких підставах? Вони точно знають, що в Києві, Харкові, Львові і Донецьку терактів не станеться? А надто - під час футбольного чемпіонату? Звідки така інформація? Чи не з тих, бува, джерел, які достеменно в курсі про конкретні дату, час і спосіб здійснення всіх можливих «раптових» терактів в Україні? Якщо такі є, то це може означати лише єдине – вони під контролем влади і працюють в тісній спайці з нею.\nТо може в даному випадку правильніше було б ставити питання не про якийсь міфічний тероризм, а про конкретні нехай незграбні (в міру креативного потенціалу організаторів), але все таки випадки політики державного терору проти власного ж народу? Бо які приклади українського тероризму не візьми, всі вони є якимись нелогічними і атиповими, що ніяк не вкладаються в логіку і зміст тероризму як явища. Натомість, дуже органічно підходять до визначення державного терору з метою залякування власного населення та використання цього в політичних цілях, де головною є самозбереження режиму, котрий в Україні досить влучно називають режимом внутрішньої окупації.\nЗа логікою, після серії вибухів в одному з найбільших міст країни, обов'язково мають послідувати кадрові ротації. Хтось має бути звільненим. Причому відставки мають бути попорційні масштабності скоєної злочинної акції. Якщо СБУ "вирахувала" якихось "васильківських терористів", які лише нібито збиралися підірвати нікому не потрібний пам'ятник Леніну на День Незалежності, то як же так сталося, що очолювана суперпрофесіоналом Калініним служба прогавила цілу серію вибухів в мегаполісі? Але чи буде він відправлений у відставку? Ага, "щас".... Хто ж тоді узгоджуватиме дії з російським ФСБ?\n"Президент зазначив, що використовуються всі можливості для розкриття цих терактів. За його словами, оперативно-слідча група консультується із спецслужбами суміжних країн, а також співпрацює з ними в ході слідства". Цікаво, чим же конкретно згадані спецслужби можуть допомогти українським колегам в розкритті дніпропетровських вибухів? Враховуючи специфіку діяльності спцслужб саме суміжних, як було сказано, країн, куди ймовірнішими видаються припущення про надання ними відповідних консультацій, а може й прямих інструкцій, до і для скоєння актів залякування, ніж допомоги в їхньому розслідуванні.\nЯкщо так далі піде, то дніпропетровські урни - це лише квіточки. Хтозна чого можна очікувати у майбутньому. Бо від всього цього так і тхне чимось ефесбешним, вам не здається?\nНеобхідно розрізняти два споріднених, але різних за змістом поняття — терор і тероризм. Терор — насилля влади з її державним апаратом проти народу з метою придушення не тільки опозиції, але й всього загалу, з метою викликати жах і залишити думки про спротив. Іншими словами, терор — насилля з боку сильного. Вперше системний політичний терор було розгорнуто якобинцями під час Великої французської революції. Прямими їхніми ідеологічними нащадками були більшовики, які розгорнули «червоний терор» з метою придушення політичної опозиції і поширення більшовицької влади за межі захоплених ними Петербургу і Москви. Жертви владного терору обчислюються багатьма тисячами і навіть мільйонами людей.\nНатомість тероризм — насилля «з боку слабшого», насилля, що виходить від опозиційних прошарків суспільства, радикально налаштованих і, як правило, вельми нечисленних. Тероризм носить політичну, соціальну чи національну ознаку в залежності від цілей своїх носіїв. Тероризм як явище переслідує дві основні знакові мети. Перше — вчинити тиск на органи влади, залякати, посіяти страх і непевність. Другою метою і водночас ознакою тероризму є бажання викликати співчуття в своїй цільовій авдиторії, тобто тому прошарку суспільства, який, як вважається, піддається гнобленню або дискримінації, але поступається в радикальності терористам. Таким чином, тероризм неможливий без того, щоб терористи не оголосили про свою відповідальність за здійснений акт насилля.\nspetskor (28.04.2012) durdom.in.ua


Чергування приголосних К//Ц, Х//С, Г//З, Ґ//? - Learn Ukrainian - italki Answers\nResolved questionsЧергування приголосних К//Ц, Х//С, Г//З, Ґ//?\nПривіт!Маю таке запитання: як у давальному відмінку першої відміни відбувається чергування приголосної Ґ?Зрозуміло для мене, щорука - руцімуха - мусінога - нозіале як це буде у таких словах як наприклад:мамалиґа, дзиґа, ґирлиґа, тоґа (тога?), фуґа (фуга?), хуґа (хуга?)В одному підручнику я найшов, що це має бути Ґ//ДЗ, тобто:мамалиґа - мамалидзінатомість http://lcorp.ulif.org.ua/dictua?class=view показує, що чергування Г і Ґ співпадає.Як буде правильно?\nІ де ж це ви такий підручник знайшли, що "ґ" на "дз" змінюється? Мені цікаві автор/рік видання. Ймовірно, що це черговий "супер лінгвіст" зі своїм внеском в українську мову заробляє собі чергову премію/вчену ступінь. Вся справа в тому, що зараз українська мова якось дуже швидко розвивається і кожен "супер лінгвіст" хоче мати з цього якийсь зиск. Мені згадалося одне слово, таке як "вертоліт". От був "вертоліт" з часів СРСР і все було нормально, але комусь це здалося замало, і почали вигадувати інші слова - гвинтокрил, гелікоптер. Для повного щастя залишилося перетягнути з англійської мови слово "чоппер", і буде все просто чудово. Особисто я не бачу причини не довіряти http://lcorp.ulif.org.ua, і про зміну "ґ" на "дз" я щось не чув. Та і взагалі наприклад слово "дзидзі" (від дзиґи) звучить якось дивно, і нагадує не українську а японську. До слова "фудзі" (якщо від фуґа) так і хочеться додати "яма", щоб вийшло Фудзіяма, тобто знову японська. А от "дзизі, фузі" звучать цілком природно.\nTranslation to English? (2)Підкажіть з ресурсом (2)Я казати... (3)моя\_мої\_мой (2)перевирте, будь ласка (2)


Порфирій Корнійович Іванов\nЖиття Порфирія Корнійовича Іванова не вкладається в звичайні людські рамки: ходив роздягненим до трусів, закликав до єднання з Природою, не боявся ні морозів, ні людських кепкувань. Його не розуміли і прагнули ізолювати. Але він наполегливо йшов своєю дорогою - у пошуках відповіді на питання, як треба жити, щоб перемогти хворобу і смерть.\nНародився Порфирій Корнійович 20.02.1898 р. у селі Горіхівка Луганської області в сім'ї шахтаря. З 14 років починає працювати по найму, з 15- у шахті. Працюючи в 20-30-хх на Донбасі, випробовує нужду, хвороби, стає свідком того, як від непосильної праці, голоду, епідемій масово гинуть люди.\n1933 рік став поворотним в його житті. Усвідомивши, що причина хвороб і смерті - війна людини з Природою, Порфирій Іванов розуміє, що вихід полягає в перетворенні самої людини, усвідомленні людством Природи як єдиного джерела життя. З того часу він починає випробовувати на своєму тілі вплив холоду: ходить в будь-яку погоду без одягу і взуття, обходиться без їжі і води тривалий час, обливається в мороз крижаною водою. Результатом безпрецедентного п'ятидесятирічного експерименту над собою стало його учення і практичні ради "гарт-тренування", оформлені в 12 правил "Дітки". У основі учення П.Іванова лежить гармонійний розвиток особи, життя в згоді і єднанні з Природою.\nУ 80-х роках починається офіційне визнання ідеї П. Іванова ученими і медиками.\nП. Іванов закінчив свою земну дорогу в 1983 р. Похований на хуторі Верхній Кундрючий. Він залишив більше 200 зошитів, в яких описано все його життя, міститься багато спостережень і роздумів про майбутнє, в якому люди житимуть легко, в дружбі з Природою, лише за рахунок її живих якостей. Людям ще належить усвідомити особу і учення Порфирія Іванова.


Презентація на тему Білорусь після розпаду СРСР - презентації з всесвітньої історії | GDZ4YOU\nПрезентація на тему «Білорусь після розпаду СРСР»\nБілорусь після розпаду СРСР\n25 серпня1991 р. Верховна Рада Білорусі проголосила незалежність країни від СРСР. 19 вересня 1991 р. Білоруську Радянську Соціалістичну Республіку перейменовано в Республіку Білорусь.\nЗагальні показники економічного розвитку\nОбсяги промислового виробництва скоротилися на 39%, інвестицій - на 54%, торгівлі - на 67%.\nШвидкий ріст інфляції і безробіття (в середині 1999 року було зареєстровано 96,9 тис. безробітних).\nЗростанням дефіциту державного бюджету і платіжного балансу.\nПослаблення підприємницького сектора і нестабільність банківського сектора економіки.\nДержавний контроль за цінами.\nДержава зберігає контроль над обмінним курсом валют для підприємств та організацій.\nВнаслідок економічної кризи в Росії у 1998 році Білорусь зазнала великих збитків у промисловості, торгівлі і сільському господарстві.\nСільське господарство Білорусі, володіючи лише 1,6% розораних земель колишнього Радянського Союзу, давало 33% всієї картоплі, 13% м'яса і 15% молока.\nДезінтеграція Радянського Союзу паралізувала білоруську економіку, оскільки значна її частка залежала від стабільного постачання деталями і комплектуючими з інших радянських республік.\nГлава держави - президент, який обирається загальним голосуванням на 5-річний строк при таємному голосуванні. Президентом може бути обраний громадянин республіки не молодше 35 років, який постійно проживає в республіці не менше десяти років безпосередньо перед виборами. Президент за згодою Палати представників призначає на посаду прем'єр-міністра, визначає структуру уряду, призначає на посаду і звільняє з посади заступників прем'єр-міністра, міністрів і інших членів уряду, приймає рішення про відставку уряду. За згодою Ради республіки призначає голів Конституційного суду, Верховного суду і Вищого господарського суду. Президент є Головнокомандувачем збройними силами.\nРеспубліка Білорусь (коротка назва Білорусь) - унітарна демократична соціальна правова держава. Діє конституція від 15 березня 1994 р. зі змінами і доповненями, прийнятими на референдумах 24 листопада 1996 р. і 17 жовтня 2004 р.\nЗаконодавча влада - Національні збори (двопалатний парламент). Складається з Ради республіки (64 місця: 56 депутатів обираються таємним голосуванням місцевими радами депутатів по 8 від кожної з шести областей і міста Мінська і ще 8 призначаються президентом) та Палати представників - 110 місць. Обрання депутатів Палати представників здійснюється на основі загального, вільного, рівного і прямого виборчого права шляхом при таємному голосуванні за мажоритарною системою. Строк повноважень парламенту - 4 роки.\nВолодимир Павлович АНДРЕЙЧЕНКО\nАнатолій Миколайович РУБІНОВ\nВиконавчу владу здійснює уряд - Рада міністрів Республіки Білорусь. Уряд у своїй діяльності підзвітний президенту і відповідальний перед парламентом Республіки Білорусь. Уряд складається з прем'єр-міністра, який призначається президентом республіки за погодженням з Палатою представників, його заступників і міністрів. У склад уряду можуть входити і керівники інших республіканських органів державного управління. Уряд сформовано 28-30 грудня 2010 р.\nМихайло Володимирович МЯСНИКОВИЧ\nСистема примусу та переконання\nЗбройні сили Білорусі були створені після проголошення державної незалежності у 1991 році. 20 березня 1992 року було прийнята постанова уряду «Про створення Збройних сил Республіки Білорусь». Цього ж дня парламент прийняв закон «Про Збройні сили Республіки Білорусь»\nУ білоруській армії є три види військ: Сухопутні війська та Військово-повітряні сили та війська протиповітряної оборони. Чисельність білоруської армії становить 65 тис., з них 15 тис. — громадянський персонал. Станом на кінець 2006 року на контрактній основі проходив службу 23,1 % військовослужбовців. Білоруська армія бере активну участь в різноманітних навчаннях, як всередині країни («Неман — 2001», «Березина-2002», «Чисте небо-2003», «Щит Союзу — 2006», «Захід — 2009»), так і за її межами (Бойова співдружність).\n3000 бойових машин\n1500 артилерійських систем\n150 бойових літаків\n60 ударних гвинтокрилів\nУ липні 1994 року відбулися вибори Президента. У результаті всенародного голосування першим Президентом Республіки Білорусь був обраний Олександр Лукашенко. У вересні 2001 року відбулися другі президентські вибори, у результаті яких О. Лукашенко був обраний Президентом Республіки Білорусь на другий термін. У жовтні 2004 року на референдумі було скасовано обмеження у два терміни перебування на посаді президента.19 березня 2006 в Білорусі пройшли президентські вибори, на яких знову переміг Олександр Лукашенко. 19 грудня 2010 року відбулися чергові вибори президента Білорусі, на яких офіційно вчетверте поспіль переміг Лукашенко.\nЕкономічна політика Лукашенка зупинила економічну кризу і занепад, від якого потерпали постсоціалістичні країни, що трансформували свої економіки.\nПідприємства отримали державну підтримку і опіку та не зупиняли своєї роботи.\nОбмежені політичні і деякі особисті свободи.\nЗнищувалась незалежна преса.\nПереслідувались політичні опоненти.\nНадання російській мові статусу державної.\nЛукашенко згортає багато важливих ринкових перетворень.\nВстановлює свій контроль над механізмом вільного ціноутворення товарів «першої необхідності».\nЗ початку президентства Олександра Лукашенка, Білорусь рухалась у російському напрямку, з офіційною метою побудови єдиного союзу двох держав. Відносини з країнами — членами ЄС і НАТО є складними. Євросоюз і США заборонили в'їзд в свої країни членам білоруського уряду.[\nБілорусь є членом ООН, ЮНЕСКО, ЮНІДО, МОП, ВООЗ, СНД, ОБСЄ.\nПрезентація на тему «Беларусь после распада СССР»\nПрезентація на тему «Болгарія після Другої світової війни» (варіант 2)


Жіночі панталони здавна приваблювали чоловіків своєю жіночністю, загадковістю і деякою кокетливостью. Тому сучасні дизайнери вирішили подарувати їм друге життя, повернувши в моду різноманітні панталончики, які помітно удосконалено як в плані тканини, так і в плані покрою.\nІсторія дамських панталонів\nПерші панталони для жінок з’явилися в кінці 18 століття і відразу стали прерогативою танцівниць канкану. У 50-х роках минулого століття їх оцінили практично всі жінки і панталони успішно проникали в жіночий гардероб, ставши незамінним нижньою білизною на всі випадки життя. Традиційні панталони представляли собою труси з сильно завищеною талією і довжиною, майже досягає коліна – а в деяких моделях навіть ікри. Найбільш зручними панталонами вважалися своєрідні облягаючі шортики, максимально захищали жіночу поперек і ноги від переохолодження. Сучасні труси з завищеною талією виконують ту ж функцію, що і їх попередники, проте вони більш цікаві і красиві.\nКрім того, жіночі панталони мали й естетичне призначення – за рахунок хороших обтягуючих властивостей вони надавали фігурі візуальну стрункість, вдало приховуючи недоліки і підкреслюючи достоїнства жінки. При цьому панталони залишалися під одягом абсолютно невидимими, а ноги і сідниці набували пружний і підтягнутий вигляд, що приводив чоловіків в незмінне захоплення. Швачки доповнювали дамські панталончики витонченими мереживами і різноманітними зав’язочками, нижня білизна обожнювали всі аристократки без винятку.\nНа сьогоднішній день жіночі панталони, як і раніше, шиють із льону, шерсті та бавовни, однак найбільш популярними є утеплені і стягуючі моделі. Перший варіант панталон виготовляють з теплого вовняного трикотажу, надійно захищає від холоду жіночу репродуктивну систему, що досить актуально для суворого клімату. Другий варіант також шиють з трикотажу, однак до нього додають гумові й еластичні нитки, які дозволяють істотно відкоригувати проблемну фігуру. Стягуючі жіночі панталони згладжують пухкі ділянки фігури, рівномірно перерозподіляючи підшкірний жир і не передавлюючи при цьому стегна.\nСучасні дамські панталони являють собою ідеальну зміну незручним і мало корисним стрингам. При бажанні можна придбати моделі з найрізноманітнішими кольорами, мереживними і еластичними вставками, безшовні трусики із завищеною або заниженою талією і так далі. Незважаючи на їх репутацію як «бабусиних трусів», сьогодні панталони знову актуальні і модні завдяки дизайнерам, перетворює їх на справжні витвори мистецтва.


Ліки в Польщі.: статьи компании POLAND\n! ! Сайт продається ! !\nETOVЛьвовская областьPOLANDСтатьиЛіки в Польщі.\nМедичні препарати (ліки).\nПродукти харчування та ін.\nКапучіно та ін.\nПиво та напої.\nГорішки, снеки, готові сніданки.\nСир, М'ясо, Сало, Масло, Ковбаса.\nЗасоби для туалету та ван.\nШампуні та гелі для душу.\nЗасоби для чищення кухні.\nвул. Галицька, Мостиська, Львовская область\nЛіки в Польщі.\nКупуючи медпрепарати в польських аптеках, українці платять у рази менше за якісні ліки. Усе тому, що торговельні націнки на медичні препарати в Польщі невисокі. У середньому становлять 18%, а ставка податку на додану вартість для лікарських засобів - 7%.\n—“Чи маєте можливість поїхати в Польщу? А може, хтось із знайомих часто там буває? Випишу вам рецепт із латинськими назвами ліків, які зможете придбати в якійсь із польських аптек,— запропонувала мені лікар у поліклініці.\n—У них ліки якісніші та дешевші. Тому дехто з моїх пацієнтів воліє купувати медичні препарати саме в Польщі”.\nА чи справді дешевші? Звертаюся в одну з мереж аптек у Польщі і запитую про ціни на деякі препарати. Наприклад, “Нурофен форте”, 400 мг, 12 таблеток, у них коштує 6,97 злотого (тобто 45,65 гривні) при курсі 6,55 на 15.01.16р.. А в одній з мереж українських аптек, де ціни вважаються не дуже високими, цей препарат коштує 62,70 гривні. “Ессенціаде форте”, 300 мг, 50 капсул, у Польщі можна придбати за 19,11 злотого (125,17 гривні), а в нас 30 капсул коштують 150,95 гривні. Еутирокс, який щодня вживають ті, у кого ендокринні проблеми, (100 мкг №100), коштує 8,53 злотого (55,77 гривні), а в Україні вартість цього препарату не менш як 108,05 гривні. “Аспірин кардіо” в українських аптеках продають по 95,35 гривні, а в польських — по 48,79 гривні (7,45 злотого).\nЯ вже багато років поспіль купую ліки в Польщі, — розповідає Андрій Костецький зі Львова, який кілька разів на місяць буває за кордоном. — От потрібен мені преднізолон (гормони кори надниркових залоз та їхні синтетичні аналоги). У нас в аптеках він коштує 262 - 479 гривень, залежно від фірми-виробника. У Польщі я купую препарат-відповідник —“Метипред”. 30 таблеток коштують 9,21 злотого (60,32 гривні). А ще мені раз на рік слід пройти курс лікування препаратом, який містить кальцій, для профілактики і лікування остеопорозу (активна речовина — ібандронова кислота). Лікар мені виписав препарат “Бонвіва”. Таблетка коштує 450 - 500 гривень! Ця таблетка приблизно стільки ж коштує і в Польщі. Дешевша лише на кілька гривень. Проте я купую аналог — “Quodixor” (“Кводиксор”), який обходиться у 200,36 гривні (30,59 злотого). Часто польські аптекарі дивуються, чому наші медики виписують рецепти на дорогі ліки, а не пропонують дешевші аналоги”.\nТобто не всі ліки, куплені в Польщі, будуть дешевшими. Проте вони будуть якіснішими.Лише торік фахівці Держлікслужби України не допустили у продаж споживачам 2,15 мільйона упаковок лікарських засобів неналежної якості... Тому деякі українці таки воліють купувати медпрепарати в Польщі.\nТа слід врахувати, що без рецепта можна купити в польській аптеці лише знеболювальні (анальгетики), препарати проти застуди, рослинні лікарські засоби, гомеопатичні ліки, а також харчові й біологічно активні добавки. На антибіотики, протигрибкові, противірусні, антибактеріальні, гормональні препарати, протизаплідні таблетки, стероїди та інші ліки вимагають рецепт.Проте його може виписати й український лікар, зазначивши латинську назву препарату. Щоб не шукати довго потрібний препарат, можна дізнатися за допомогою інтернет-довідки, де саме його продають.\nДо слова, нині чимало кмітливих українців, які часто їздять до Польщі, пропонують за окрему плату привезти ліки. На таку послугу є попит, адже не всі, що потребують таблеток, мають відповідні документи для виїзду до Польщі. Якщо ж врахувати, що на дорогу не треба витрачати гроші, то можна й заплатити за “доставку”.\nГазета "Експрес" №86 12-19.11.2015\n© 2013 - 2018 POLAND | Пожаловаться на содержимое


Поради ветеринара: що треба знати власникам тварин\nPets Догляд за тваринами 10 важливих порад від ветеринара: що має знати кожен власник тварини\n10 важливих порад від ветеринара: що має знати кожен власник тварини\n13:27, 31 травня 2021 Читать новость на русском\nЩо треба знати власникам тварин / Unsplash\nВетеринар Олександр Стрижаков дає поради усім господарям пухнастих (і не дуже) улюбленців. Що повинен робити кожен для своєї тваринки?\nПеред тим, як принести у дім кошеня, цуценя, папугу, черепаху або іншу тваринку, прочитайте ці поради. Вони формують у власників почуття відповідальності та розуміння, як правильно доглядати улюбленця.\nАктуально Дієта для тварин: поєднання сухого та волого кормів для підтримки здоров'я улюбленців\nВетеринар Олександр Стрижаков / Фото instagram.com/astr_vet\nЯк не потрібно обирати улюбленця\nНе купуйте породистих тварин, побачивши випадкове оголошення в інтернеті. Пам'ятайте, що чистокровна кішка або собака коштують дорого, і варіанти за низьку ціну можуть виявитися обманом.\nРетельно перевіряйте стан здоров'я тваринки\nЯкщо ви купуєте породисту тварину, вимагайте ветеринарний паспорт та переконайтеся, що в малюка немає генетичних захворювань, які передаються від батьків.\nЯкщо ви берете улюбленця з притулку, дізнайтеся, чи немає там спалахів інфекційних хвороб, а також обов'язково розпитайте про щеплення та стерилізацію, які могли робити тварині.\nНе беріть додому тварину молодше 3 місяців\nЧасто недобросовісні заводчики хочуть продати цуценят віком від 1 місяця, щоб не годувати малюків далі. Але такі малюки надто беззахисні та несоціалізовані. Купуйте цуценят і кошенят у віці від 3 місяців, після того, як їм зробили усі необхідні щеплення.\nРегулярно вакцинуйте тварину\nРегулярно вакцинуйте тварину та робіть профілактику паразитів / Фото Unsplash\nНавіть якщо улюбленець не гуляє на вулиці, збудники хвороб можуть потрапити в дім на одязі та взутті. Тому обов'язково дотримуйтеся схеми вакцинації відповідно до віку тварини. Не забувайте клеїти наклейки у ветеринарний паспорт – він може знадобитися вам, наприклад, для виїзду закордон.\nПоставте на вікна захисні екрани\nКоти прагнуть полювати за комахами та птахами з вікна. Жоден кіт не застрахований від падіння. Звичайні москітні сітки не врятують вашого котика, тому оберіть варіанти, які улюбленець не зможе зламати або прогризти.\nНавіть якщо ваш песик або кішка не виходить на вулицю, все одно позбувайтеся паразитів у них. Не забувайте також про антигельмінтні препарати для себе та членів своєї родини\nГодуйте якісною їжею\nНезалежно від того, годуєте ви тварину натуральною їжею чи кормом, не обирайте найдешевші варіанти. Якісний корм створюють ветеринарні лікарі, і в ньому є усі необхідні речовини та мікроелементи. Якщо ж ви обираєте натуральну їжу, то пам'ятайте, що це мають бути не кістки й недоїдки з людського столу, а повноцінний раціон зі свіжих продуктів.\nСтерилізація є корисною для улюбленців / Фото Unsplash\nСтерилізація продовжує життя улюбленцю і позбавляє його багатьох можливих проблем зі здоров'ям. Стерилізовані тварини більш прив'язані до господарів і не тікають із дому в пошуках пари.\nЯкщо хочете взяти тварину з вулиці, відведіть її до ветеринара\nВи повинні пам'ятати, що врятований песик або кіт може мати чимало проблем зі здоров'ям. Вам може знадобитися чимало часу й сил, щоб "поставити його на лапки". Не намагайтеся лікувати тваринку з вулиці самостійно, нехай її стан обов'язково оцінить ветеринарний лікар.\nЗворушливо Бездомна собака стала моделлю: неймовірна історія з фото\nНе відтягуйте з візитами до клініки\nНе відкладайте візит до ветеринара / Фото instagram.com/astr_vet\nЯкщо улюбленець поводиться нехарактерно, негайно йдіть із ним до лікаря. Краще зайвий раз прийти й переконатися, що все добре, ніж запустити хворобу.\nНавіть такі незначні зміни в поведінці, як притискання вух, нахиляння голови, відмова від частини порції їжі тощо, можуть свідчити про серйозні проблеми зі здоров'ям.


Чоловік не хоче серйозних стосунків. Чому чоловіки не хочуть одружуватися? Що робити, якщо чоловік не хоче одружуватися? Любить, але одружуватися він не хоче\nЛюбить, але одружуватися він не хоче. Що робити, якщо чоловік не хоче одружуватися?\n"Люди зустрічаються, люди закохуються, одружуються". - так співається в знаменитому шлягере минулих років. Хіба не таку схему розвитку стосунків багато пані малюють собі з дитячих років. І ось побачивши відповідного партнера вони вже упевнено йдуть вперед з конкретною установкою в голові - "на абордаж"!. Ось тільки бажана мета упевнено йде із захоплення, хоча ви усі і підготували просто ідеально.\nБагатьом на жаль знайома ситуація, коли ви створивши для нього єдиного просто ідеальні умови для життя, відмовляючи собі багато в чому, наслідуючи практично усі його примхи, і навіть проживши з ним в одній квартирі деяку кількість років, не можете змусити вашого полюбленого чоловіка запросити вас не в звичний ресторан, а в ЗАГС.\nНавіть просто почувши музику Мендельсона його буквально починає бити дрібне тремтіння і на очах упевнений сильний чоловік перетворюється на жеребця, що сказився, встає на диби і намагається втекти, як- ніби перед ним зграя вовків. Ви ж ковтаючи сльози біжите за ним з благанням "повернися, я все пробачу". Трохи комічна ситуація, чи не так? І було б дуже смішно, якби не було насправді так сумно. Ви починаєте згадувати своїх подруг і дивуєтеся, як же це так легко вийшло у них, і чому ж так довго не виходить у вас.\nСтандартної відповіді на вашу ситуацію не зможе дати навіть дипломований фахівець-психолог. Адже кожна життєва ситуація має свої індивідуальні особливості, як і будь-яка людина окремо. А ось проаналізувавши і розбивши її на складові частини, можна виявити, де "собака заритий", після чого розв'язати проблему буде, як мовиться, "справою техніки". Отже, давайте подивимося, що ж може так сильно шокувати чоловіків.\nЗа даними численних соціологічних опитувань, підсумованих і зафіксованих Російським статистичним бюро, найбільш частою причиною небажання одружуватися сильної половини людства називається боязнь втратити свою свободу. Під цим розуміється в кожному випадку щось своє.\nДля одних - це регулярні походи з друзями на природу або у бар, боулінг, дискотеки, для інших - це можливість вільного флірту без зайвих пояснень або вільний секс, хтось розуміє під цим банальне нічогонероблення наодинці, адже всім коли-небудь та необхідно побути наодинці з собою. Проте це усе - не більше, ніж ілюзія.\nЧому чоловіки не хочуть одружуватися навіть коли люблять?\nЛюбить, але одружуватися він не хоче. Якщо людина любить, то йому насправді не хочеться з кимось фліртувати або "ходити наліво". Він практично увесь свій час охоче проводить в товаристві коханої людини. Просто дайте йому зрозуміти, що поважаєте його прагнення і необхідність час від часу, приміром, побути наодинці або сходити на парубочий вечір. Важливо, щоб він зрозумів, що ви йому довіряєте, і щоб він дорожив вашою довірою.\nТому, якщо він не хоче вам розповідати деталі минулої вечірки, не засмучуйтеся і не давіть на нього з розпитуваннями, дайте йому трохи часу і потім як-небудь він вам неодмінно все розповість сам.\nЩо робити, якщо чоловік не хоче одружуватися? - Не створюйте тиск на чоловіка.\nЧоловіки дуже не люблять, коли на них давлять або втручаються в їх особистий простір. Просто слід провести з ним роз'яснювальну бесіду, де визначити своє відношення до проблеми і попередити про можливу вашу реакцію. Чоловіча половина як правило прекрасно сприймає раціональні аргументи в спокійній розмові. З приводу флірту і інших вільностей з оточенням, вирішите для себе самі, чи потрібний вам "Казанова" поруч. Якщо ви готові миритися з його частими загулами, то постарайтеся стати для нього тій самій №1, яку він шукає в інших.\nКоли чоловік отримує те, що він хоче, він як правило задовольняється і не прагне до цього більше. Тільки не тримаєте свою молоду людину на "сексуальній дієті", намагаючись підстебнути тим самим бажання мати вас, оскільки можете добитися абсолютно зворотного ефекту, і він знайде розраду десь ще.\nПо силі аргументації з попередньому приводом успішно змагається наступна фобія - страх власного нестабільного матеріального забезпечення. Для більшості чоловіків важливо почувати себе королем положення, коли вони твердо стоять на ногах і можуть задовольнити практично будь-яку примху жінки. Якщо ж це не так, то їм загрожує найсильніша депресія. Це ж торкається моменту, коли дружина отримує більше чоловіка і докоряє йому при тому.\nПроте більше хвилює їх перспектива, що після весілля жінка повісить вирішення усіх матеріальних питань на нього, а він, як глава сім'ї, зобов'язаний забезпечити і прогодувати сім'ю. Далеко не усі готові не замислюючись узяти на себе усі зобов'язання. При вирішенні цього питання постарайтеся навіть не натякати на шикарні подарунки, поїздки на дорогі курорти або щось в цьому роді. Покажіть йому, що ви в принципі звикли обходитися своїми силами. Але його вклад ви дуже високо цінуєте.\nЧерговим приводом для "підняття на диби" для нього може бути ваше щире жіноче бажання мати від нього дітей. Для когось це бажане і очікуване диво, для інших -настоящий пекло. Дайте йому зрозуміти, що дитина стане одним з важливих піків ваших стосунків і до цієї події і квапитися з цим кроком ви не збираєтеся. У нього є час "дозріти" для цього важливого кроку.\nУ ряді випадків молоді люди сильно переживають з приводу неможливості окремого проживання. А жити з чужими родичами не кожен зуміє в ладу. Неминучість конфліктних ситуацій пригнічує бажання скоріше оформити стосунки, і на тлі можливих труднощів нинішня ситуація здається досить прийнятною.\nЧоловік не хоче серйозних стосунків? - Насправді причин може бути велика кількість, як справжніх, так і "висмоктаних з пальця". Тому дуже важливо знайти справжню причину небажання вашого партнера брати на себе відповідні зобов'язання. Якщо ви бачите, що ніякі аргументи і умовляння не допомагають, то варто розбиратися жорсткіше.\nА саме, поставте йому свого роду ультиматум - або він серйозно обмірковує ситуацію і говорить, коли буде готовий до того, що одружується, оскільки ви чітко маєте намір створити сім'ю, або ви вимушені будете розлучитися і спробувати знайти своє щастя з іншою людиною, яка не побоїться відповідальності. Як правило це спрацьовує. Проте як ні крути - цей свого роду тиск і чимале, тому постарайтеся використати усі можливі методи до цього.\nЯкщо ви любите один одного по справжньому, то ніщо не перешкодить вам бути разом.


Головна Агентський договір Агентський договір на організацію кімнати зразків і демонстраційного залу\nСубота, 30 липня 2011, 06:29\nна організацію кімнати зразків і демонстраційного залу\n_____________, надалі іменується "Принципал", в особі ______________, що діє на підставі ________, з однієї сторони, і ___________, іменований надалі "Агент", в особі ____________, який діє на підставі ______, з іншої сторони, уклали цей договір про наступне:\n1.1. За цим договором Принципал доручає, а Агент бере на себе зобов'язання здійснювати від імені та за рахунок Принципала дії з оформлення вітрин, кімнат зразків і демонстраційних залів для продукції Принципала у м. _________, а Принципал зобов'язується сплатити Агенту винагороду за надані послуги.\n1.2. Права та обов'язки за угодами, укладеними Агентом на виконання цього договору, виникають безпосередньо у Принципала.\n- орендувати приміщення у м. __________, необхідне для розміщення продукції;\n- забезпечити необхідне для розміщення продукції устаткування (вітрини, полиці і т.п.);\n- забезпечити демонстраційні зали необхідними меблями для відвідувачів (столи, стільці тощо);\n- оформити вітрини продукцією, наданою Принципалом;\n- оформити кімнату зразків (демонстраційний зал) продукцією, наданою Принципалом;


Новини 2018-06-07 17:23\nУряд Швеції дозволив будівництво російського проекту газопроводу "Північний потік-2" у своїй винятковій економічній зоні. Про це в четвер, 7 червня, повідомив міністр підприємництва та інновацій Мікаель Дамберг, передає Sveriges Radio.\nВін зазначив, що уряд Швеції не зміг сказати "ні" менеджменту "Північного потоку-2".\nНагадаємо, 27 березня компанія "Північний потік-2" (Nord Stream-2 AG) отримала дозвілна будівництво та експлуатацію газопроводу в німецькій вільній економічній зоні. 5 квітня уряд Фінляндії також видав дозвіл на будівництво газопроводу "Північний потік-2" у своїй винятковій економічній зоні.\nШвеція Північний потік-2 будівництво газопровід дозвіл\nНа Донбасі відбувається відкрите протистояння, а не заморожений конфлікт - МЗС Швеції\nДекілька випадків інфікування новим коронавірусом зареєстрували в Європі та Росії


Головна Книжковий майданчик Віртуальні виставки "Мудрість я, мов перли, назбираю..." або все про афоризми Афоризми в українських перекладах Поетичні афоризми з творів Івана Крилова в українських перекладах Поетичні афоризми з творів Івана Крилова в українських перекладах\nАніж кумась лічить трудитись,\nТак краще вже на себе подивитись\nДжерелом постання вислову є байка "Дзеркало і Мавпа" (1816 р.). За сюжетом твору, Мавпа побачила в дзеркалі своє відображення й у розмові з Ведмедем почала глузувати з потворності побаченого, знаходячи в ньому найгірші й найнепривабніші риси зовнішності та поведінки своїх подруг і не розуміючи того, що це саме своє віддзеркалення вона бачить. Натомість Ведмідь спробував пояснити недоумкуватій Мавпі справжню ситуацію:\n«Аніж кумась лічить трудитись,\nТак краще вже на себе, кумо, подивитись» –\nМишко їй відказав.\nТа цю пораду він даремно тільки дав.\nВислів має значення: замість шукати недоліків та вад у когось іншого, слід насамперед критично й об'єктивно поставитися до самого себе.\nВислів походить із байки "Скринька" (1808 р.), де розповідається про те, як один майстер, "механіки мудрець", довго намагався відімкнути скриньку, помилково вважаючи, що спосіб її відкриття має якийсь секрет:\nОт він до скриньки прикипів:\nВертить її з усіх боків\nІ голову собі морочить;\nТо гвинтик торгає, то скобу, як заскочить.\nНасправді ж ніяких секретів у відмиканні не було:\nПотів, потів; та врешті вкрай стомивсь,\nОд скриньки відступивсь, –\nНе зміг відкрить її, бо справа не ладналась:\n(Переклад Тереня Масенка)\nА хура й досі там. А віз і досі там\nЦей крилатий вислів походить із популярної байки Івана Крилова "Лебідь, Щука і Рак" (1814 р.). У творі розповідається про те, як Лебідь, Рак і Щука вирішили разом везти завантажену хуру, але Лебідь тягнув її в небо, Щука – в річку, а Рак – задкував, докладаючи всі при цьому великих зусиль. Саме через це хура так і залишилася на тому самому місці, з якого її намагалися зрушити. Закінчується твір словами:\n(Переклад Леоніда Глібова)\nВислів використовується в ситуації, коли пройшло багато часу, витрачено багато зусиль для виконання якоїсь справи, а вона так і не просувається вперед, залишається не виконаною.\nА українське військо! Яке ж воно українське, коли в ньому й досі панує російська мова, і ніхто – ні головнокомандуючий, ні військовий міністр (скільки їх було вже, а віз і нині там, в імперській бездуховності) навіть не порушують питання про переведення війська на державну мову.\n(В.Захарченко. Історія повторюється?)\nНе вщухають словесні баталії навколо мовних проблем! Багато балаканини, порожніх патетичних монологів, запальних діалогів, "а віз і досі там"... Куди не повернись – усе як і завжди переважає малограмотність, ато й суржик.\n(К.Ленець. Думаємо одне, а пишемо...)\nВислів походить із вступної частини байки "Щука та Кіт" (1813р.):\nА пекар чоботи робити:\nНе буде з справи в них пуття.\nТа вже й примічено з життя,\nЩо хто до ремесла чужого братись любить,\nТой найупертіший між інших торохтій:\nВін краще справу всю погубить,\nСмішним для світу стати,\nНіж у людей, що мають досвід свій,\nРозумних часом слів послухать чи спитати.\nЗа сюжетом твору, Щука вирішила, що зможе полювати на мишей, і попросила Кота взяти її із собою на полювання, проте нічого з її намірів не вийшло: вона ледь не задихнулася без води й щури обгризли їй хвоста.\nВислів використовується для підкреслення шкідливості й небезпечності некваліфікованого втручання до справ, занять професією, якої не знаєш і в особливостях якої не орієнтуєшся.\nВислів постав із байки "Пустельник і ведмідь" (1808 р.). У творі розповідається про те, як між собою потоваришували Пустельник з Ведмедем. Одного разу Пустельник приліг відпочити й заснув, а Ведмідь оберігав його сон і старанно відганяв мух від заснулого друга. Одна з мух виявилася особливо набридливою: сідала то на щоку пустельникові, то на ніс, а коли сіла на лоб, Ведмідь дуже розлютувався:\nІ наш Мишко, не кажучи ні слова,\nВаженьку каменюку в лапи взяв,\nНавшпиньки сів і жде, не зводить духу,\nСам думає: "Мовчи, вже ж я тебе, вертуху!"\nІ, підстерігши на чолі у друга муху,\nЩо сили є – по лобові утяв!\nВлучний удар той був, аж череп розвалився\nІ друг Мишків лежать надовго там лишився.\n(Переклад Валентина Бичка)\nВислів "ведмежа послуга" – образне позначення невправної, невмілої й недоладної послуги, яка, попри добрі наміри особи, що її надає, замість допомоги і підтримки приносить лише велику шкоду, значні прикрощі й неприємності.\n– А так. Carolus rex не знає польських панів, накладає на них і на міста велику контрибуцію і не шанує католицького костьолу. Тим він Станіславові медвежу прислугу робить. Відштовхує від нього поляків.\n(Б. Лепкий. Не вбивай)\n– ...Автор робить ведмежу послугу пролетаріатові, видобуваючи звідкілясь ідеї III століття до нашої ери у XX столітті...\n(Д. Гуменна. Діти Чумацького Шляху)\nБідний редактор навіть не розуміє, яку ведмежу послугу робить він Андрію Самойловичу і як незаслужено компрометує його добре ім'я.\n(І. Світличний. Письменник і критик... А читач?)\nВислів часто цитується мовою оригіналу.\nМіж іншим, пробач за "медвежу услугу": переклад рецензії Білецького на Вашу книжку пішов до друку без моєї редакції, і вийшла не рецензія, а якесь непорозуміння. До того ж і коректор, як на гріх застрайкував на той час.\n(М. Хвильовий. Лист до М. Зерова за 1924 рік)\nВернувшися з посвітніх мандрувань\nВислів походить із байки "Брехун" (1812 р.).\nВернувшися з посвітніх мандрувань,\nЯкийсь панок (а може, й цілий пан)\nПішов з приятелем в проходку геть по полю,\nІ розхвалився таки вволю,\nДе він у світі побував;\nТа, знай, до всього докладав\nБрехні чимало у придачу.\nВислів використовується для образного позначення повернення в рідний край з далекої мандрівки.\nВід радощів забилося їй дихання\nВислів пов'язаний походженням із байкою "Ворона та Лисиця" (1808 р.). У байці оповідається про те, як Ворона розжилася сиром і хотіла поласувати ним, але стала жертвою хитрощів лисиці – та, бажаючи заволодіти сиром, почала розхвалювати Ворону і просити, аби вона заспівала. На пташину подіяло облудне розхвалювання:\nВід радощів забилось їй дихання, –\nЩодо багатства ж, коли воно дістається небагатьом на тлі бідності, то воно здатне якраз на протилежне – роз'єднання суспільства. Тим більше, коли така новоспечена "еліта" агресивно демонструє своє багатство (згадаймо Крилова: "в зобу дыханье сперло"), ототожнюючи себе, свою людську сутність зі своїми наддорогими автомобілями, палацами, бундючними феєрверками, багамами та Гаваями тощо.\n(А. Мокренко. Еліта: хто вона?)\nВислів пов'язаний своїм походженням із популярним у світовій літературі мандрівним сюжетом байки: голодний Вовк надибав у лісі Ягня і з'їв його, а перед тим намагався виправдати себе, вигадуючи проти Ягняти різні звинувачення як причини свого вчинку; всі звинувачення Ягня відкидає як безпідставні, надумані, тому Вовк добирає останній аргумент – він просто хоче їсти. До цього сюжету зверталися найвизначніші байкарі світу: Езоп, Федр, Ж. де Лафонтен, І. Крилов, Л. Глібов, М. Годованець та ін.\nВикористовується вислів як образне протиставлення протилежних вдач, різних людських сутностей – агресивної, жорстокої, злої і м'якої, лагідної, доброї.\nНатомість створили покірне Кирило-Мефодіївське братство, яке знало лише мекати до північного вовка і західної гієни так, як у байці про вовка й ягня. Чому ж дивуємось, що ми й скінчили так, як те ягня?\n(П. Штепа. Московство)\nВорона в павичевому пірї\nВислів постав із байки "Ворона" (1823 р.), у якій розповідається про ворону, що прикрасила себе павичевим пір'ям і пішла пихато прогулюватися з Павами, гадаючи, що всі її сприймуть за одну з них і захоплюватимуться її красою. Але Пави вискубли їй не тільки вставлене пір'я, але й власне, а потім прогнали від себе. Ворони теж не прийняли її до себе, оскільки не впізнали, і обідрали до решти.\nІ тим скінчились витівки її,\nІ Павою не стала.\n(Переклад Івана Неходи)\nУ моралі автор проводить паралель зі світом людей: молода купців на Мотрона, маючи великий посаг, вийшла заміж за барона, проте не стала своєю в середовищі аристократії, а для міщанського середовища, навпаки, стала чужою. Самий сюжет твору запозичено з доробку Езопа й Ж. де Лафонтена.\nПостання вислову пов'язане з однойменною байкою (1813 р.). Дем'ян, прагнучи віднадити від свого дому сусіда Фоку, який любив завітати до нього на гостину, знаходить вельми хитрий спосіб для цього: він надто щедро пригощає Фоку рибною юшкою. Сусіда вже не має сили їсти й не витримує надмірного гостювання:\nЛедь Фока не зомлів;\nХоч юшку він любив, та від біди без слів,\nОчкур і шапку,\nНогами лиш залопотів —\nІ більш він до Дем 'яна не ходив.\n(Переклад Олекси Новицького)\nВислів використовується для образного позначення надмірної гостинності та нав'язливої щедрості, всього того, що пропонується комусь понад можливу й прийнятну міру.\nВислів походить із байки "Зозуля й Півень" (1841р.). У творі відбувається діалог Зозулі й Півня,\nякий являє собою нещире й надзвичайно перебільше¬не взаємне розхвалювання співочих талантів цих птахів, їх порівняння із кращими представниками співочого птаства. Горобець, чуючи їхню розмову, каже:\nЯк не хваліть одне одного чуло –\nУ вас обох поганий смак..."\nЛебідь рветься аж до хмар, Рак сунеться назад, а Щука тягне в воду\nВислів походить із байки "Лебідь, Щука і Рак" (1816 р.), у якій ідеться про те, як головні персонажі взялися разом везти завантажений віз, але так і не змогли цього зробити через те, що кожен між ними рвався до своєї стихії й пересувався відповідно до своєї природи:\nЩосили смикають, та ба, немає ходу!\nВоно, здавалось би, і не такий тягар:\nВисловом підкреслюють непогодженість між людьми, які виконують спільну справу, відсутність у них найменшої скоординованості зусиль, що не дає їм якісно працювати.\nПослужливий глупак страшніш за ворогів\nВислів постав із байки "Пустельник і Ведмідь" (1808 р.). У творі розповідається про те, як між собою потоваришували Пустельник і Ведмідь. Одного разу Пустельник приліг поспати, а Ведмідь оберігав його сон і старанно відганяв мух від друга. Одна з мух виявилася особливо набридливою: сідала то на щоку пустельникові, то на ніс, а коли сіла на лоб, Ведмідь дуже розлютувався і, схопивши камінь, ударив муху з такою силою, що не лише вбив її саму, а й розкроїв череп своєму товаришеві.\nХоч послугу прийнять з нас кожен би хотів,\nПроте не всяк уміє послужити:\nКрий Боже, дурня вам зустріти!\nПослужливий глупак страшніш за ворогів.\nВисловом характеризують дії та вчинки послужливих, але не надто розумних людей, які своєю допомогою не приносять користі, а завдають шкоди, заважають, погіршують ситуацію.\nСильніша кішка всіх звірів\nВислів своїм походженням пов'язаний із байкою "Миша і Пацюк" (1816 р.). За сюжетом твору, Миша радісно розповідає Пацюкові про те, що лев упіймав кішку, однак ця звістка його зовсім не втішає:\n"Чого б то я радів! –\nПацюк на те їй відповів, –\nЧого самій себе манити?\nКоли б дійшло до пазурів,\nТо, певно, левові не жити:\nСильніша кішка всіх звірів!"\nВислів використовується у випадках, коли когось помилково, безпідставно, необ'єктивно вважають найавторитетнішим, найголовнішим, найсильнішим у чомусь, кращим за інших.\nСлона не помітити\nСвоїм походженням вислів пов'язаний із байкою "Цікавий" (1814 р.). У байці розповідається про зустріч двох приятелів, під час якої один з них ділиться враженнями од відвідин природничого музею, де він бачив чимало цікавого:\nОх і вигадлива ж природа-чарівниця!\nБджілки, комарики, комашки, –\nОдні немов смарагд, а інші – як рубін!\nДрібніша, не брешу, від макового зерна!\nАле приятеля цікавить інше:\nПодумав ти, мабуть, що цілу гору стріти в?" –\n"Він там хіба?" – "Авжеж!" – "Ну, братику, повір,\nСлона ж то я й не запримітив".\nВислів уживається в різних варіантах щодо людей, які звертають пильну увагу на дрібниці, але най¬суттєвішого, найважливішого не помічають.\nТи винне тим уже, що я, бач, хочу їст\nВислів походить із байки "Вовк і Ягня" (1808 р.). Вовк, який перед тим намагався знайти виправдання для своєї розправи над Ягням, перераховуючи його уявні негативні вчинки, нарешті вичерпав запас своєї фантазії та відверто й цинічно пояснює свій вчинок:\n"Ах, чим же винен я?" – "Мовчи, гоноровисте!\nТи винне тим уже, що я, бач, хочу їсти".\nВислів використовують для образного пояснення безпідставного, надуманого застосування щодо когось силових засобів чи якихось каральних санкцій.\nТи співала? Добре дбала: Потанцюй тепер піди!\nВислів походить із байки "Бабка та Мурашка" (1808 р.), сюжет якої Іван Крилов запозичив у французького байкаря Ж. де Лафонтена. У творі розповідається про Бабку, яка провела все літо в розвагах та гулянках, через що не підготувалася до приходу зими. Коли надійшли холоди, голодна й змерзла комаха звертається по допомогу до працьовитої Мурашки, яка все літо дбала про те, щоб запастися їжею та облаштувати своє житло. Мурашка дивується, що Бабка не зробила так само, і та їй пояснює причину своєї непідготовленості до приходу зими:\n"Та часу не доставало.\nЩо аж душу поривало!"\nМурашку обурюють Бабчині ледарство та любов до розваг, і вона їй відповідає:\n"Ти співала? Добре дбала:\nПотанцюй тепер піди!"\nВикористовується вислів для присоромлення людей, які через власні недбальство, безжурність та неробство опинилися в скрутному становищі й просять про допомогу.\nФразеологізм постав із однойменної сатиричної байки (1815 р.). У головного персонажа байки Тришка на ліктях протерся жупан, і він підрізає рукава, аби залатати дірки. З нього всі сміються, тоді Тришко знаходить інший вихід:\nОбрізав фалди він і поли,\nРукава доточив, – Тришко веселий мій,\nЩо, вірте, довші навіть і камзоли.\nУ кінці твору автор проводить паралель між Тришком та деякими панами, які в подібний спосіб намагаються поліпшити своє фінансове становище.\nВислів використовується для образного позначення людини, яка намагається поліпшити або виправити одні справи чи обставини за рахунок інших, що неминуче завдає шкоди, призводить до погіршення й одного, і другого.\nУ сильного безсилий винен завсігди\nЦим висловом починається байка "Вовк і Ягня" (1808 р.). Самий твір Івана Крилова написано за популярним у світовій літературі мандрівним байкарським сюжетом, зверталися найвизначніші байкарі світу: Езоп, Федр, Ж. де Лафонтен та ін.: голодний Вовк надибав у лісі Ягня і з'їв його, а перед тим намагався виправдати свій учинок, вигадуючи супроти Ягняти різні звинувачення. їх Ягня намагається спростувати як безпідставні, неправдиві, тому Вовк добирає останній аргумент – він просто хоче їсти й тому використовує своє право сильнішого.\nВислів використовується як іронічне пояснення того, що сильніші фізично, вищі посадами й можливостями безборонно кривдять слабших, використовуючи свої над ними переваги, зловживаючи правом і можливостями сильнішого.\nЯк сідати – сварки марні, Бо з вас музики незугарні.\nВислів походить із байки "Квартет" (1811 р.). її персонажі – Мавпа, Осел, Козел та Ведмідь – вирішили утворити музичний квартет, проте не вміли грати на роздобутих інструментах й не розумілися на нотах. Припускаючи, що справа не йде в них через те, що вони неправильно сидять, звірі кілька разів пересаджуються по-іншому, однак все одно гра у них не виходить, і вони вдаються за порадою до Солов'я, попросивши допомогти розсістися, на що той їм відповідає:\nТа трохи тонших би ушей, –\nВисловом позначають ситуації, коли за виконання певної справи беруться люди некомпетентні, непідготовлені до цього, випадкові, тому, врешті, у них нічого не виходить.\n// Всесвітня література та культура в навчальних закладах України. – 2009. – № 7/8. – С. 2-5.\nІ нині там\nДуже цікаво, корисно і змістовно! Дуже дякую за безцінну інформацію!


Рішення 57 сесії Уманської міської ради VII скликання від 21 грудня 2018 року.\nДокументи Рішення міської ради Рішення 57 сесії Уманської міської ради VII скликання від 21 грудня 2018 року.\nСереда, 26 грудня 2018 11:28\nВІДКРИТИ РІШЕННЯ В НОВОМУ ВІКНІ:\nПерелік рішень, прийнятих на 57сесії\nУманської міської ради від 21 грудня 2018 року\nПро Програму економічного і соціального розвитку м. Умань на 2019 рік.\nПро внесення змін до рішення міської ради від 15.06.2018 року №3-49/7 «Про місцеві податки i збори» в частині сплати туристичного збору.\nПро внесення змін до рішення міської ради від 15.06.2018 року №4-49/7 «Про затвердження положень про місцеві податки i збори» в частині сплати туристичного збору.\nПро внесення змін до ПОЛОЖЕННЯ ПРО ВІДДІЛ АУДИТУ ТА ФІНАНСОВОГО КОНТРОЛЮ УМАНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ.\nПро обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у нічний час на території міста Умань.\nПро затвердження міської Програми розвитку та підтримки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УМАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» УМАНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на 2018-2020 роки.\nПро затвердження міської Програми розвитку та підтримки комунальних некомерційних підприємств охорони здоров’я, що надають спеціалізовану амбулаторну та стаціонарну допомогу населенню на 2018-2020 роки.\nПро зміну назви УМАНСЬКОГО МІСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СОЦІАЛЬНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ (НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ) - ЦЕНТРУ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ.\nПро затвердження структури виконавчих органів міської ради, загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів на 2019 рік.\nПро визначення офіційного друкованого засобу масової інформації, який оприлюднює акти Уманської міської ради та її виконавчих органів.\nПро затвердження Норм надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Умань на 2018-2022 роки.\nПро затвердження міської програми «Безпечне місто на 2016 – 2020 роки» у новій редакції.\nПро внесення змін до Програми Уманської міської ради щодо організації розроблення містобудівної документації на період 2019 - 2020 роки.\nПро розробку детального плану території житлової та громадської забудови, обмеженої вулицями Кармелюка, Юмашева, Суворова та річкою Паланка.\nПро розробку детального плану території житлової та громадської забудови, обмеженої вулицями Шкільною, Батуринською, Потоцького та Новоуманською.\nПро розробку детального плану території житлової та громадської забудови, обмеженої вулицями Щербаківського, Фортечною та провулком Курінного.\nПро розробку детального плану території зелених насаджень загального користування, обмеженої річкою Чиканка, ставками ПАТ «Уманьферммаш» та межею Городецької сільської ради.\nПро затвердження Програми приватизації об’єктів комунальної власності територіальної громади міста Умань на 2017-2021 роки у новій редакції.\nПро затвердження Положення про аукціонну комісію Уманської міської ради з продажу об’єктів комунальної власності.\nПро розміщення КП «ТК Умань» та архівного відділу Уманської міської ради на праві довгострокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями.\nПро надання дозволу КП «Уманьводоканал» на відчуження основних засобів.\nПро надання дозволу ДЮСШ на списання основних засобів.\nПро надання КП «УМАНСЬКЕ РЕУ №3» згоди на списання з балансу багатоквартирних будинків.\nПро проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки за адресою: вул. Шолом Алейхема, 2-Б.\nПро продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу за адресою: вул. Демуцького, 10-А.


Вишивка гобелен - Купити набори та схеми вишивки гобеленовим швом | Mnogonitok\nЛюди Діти (25)\nгобеленовий шов (116)\nгобеленовий стібок (31)\nPN-0163611 Hella. Набір для вишивки гобелен Vervaco\nСтрамін 34 кл / 10 см\nPN-0163658 Hugo. Набір для вишивки гобелен Vervaco\nPN-0163694 Bruno. Набір для вишивки гобелен Vervaco\nG259 Братки. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nPointstitch canvas, мулине Anchor\nG368 Янголятко з метеликом. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG536 Мати й дитя. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG537 Мати й дитя. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG550 Двоє під парасолькою. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG575 Дід Мороз. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG483 Кошик з трояндами. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG497 Кошик з полуницею. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG561 Дід Мороз. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG500 Польові квіти. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG556 Кішки. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG520 Дружній притулок. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG446 Казанська Божа Матір. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG563 Дід Мороз. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG521 Мати й дитя. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG525 Леопард. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG592 Натюрморт. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG321 Зимовий пейзаж. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG554 Осіннє листя. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nG581 Уздовж річки. Набір для вишивки гобеленовим стібком\nВишивка, гобелен, як мистецтво створення оригінальних картин\nВишиті в різних техніках картини розрізняються між собою за зовнішнім виглядом. Найбільш детальними, вишуканими і багатими виходять полотна при вишиванні гобелена. Даний вид рукоділля є дуже популярним серед сучасних рукодільниць. Це обумовлено тим, що він дозволяє в повній мірі проявити свою фантазію. Гобеленовий шов наділяє вишиті картини шармом, загадковістю і витонченістю. Уміле поєднання різноманітних швів дає змогу створювати картини з дуже цікавою фактурою. Поєднуючи різні гобеленові шви, вам вдасться створити по істині оригінальну і унікальну роботу.\nОсновна відмінність даної техніки вишивання полягає у використанні спеціального шва — гобеленового. За способом виконання він нагадує так званий напівхрест, однак відрізняється від нього нахилом стібків на лицьовій частині полотна і їх розташуванням на виворітній. Для виконання роботи необхідно мати спеціальні матеріали та інструменти. Основними з них вважаються дрібна канва і нитки (бавовняні, акрилові або муліне). В інтернет-магазині Mnogonitok можна купити всі необхідні матеріали окремо або купити вишивку гобелен набором. Такі комплекти включають в себе все необхідне для створення красивої картини. Ви можете здійснити замовлення через «Кошик» або по телефону. Наші контакти розташовані у відповідному розділі сайту. Ми доставляємо товари в Київ, Дніпро, Харків, Одесу чи будь-яке інше місто України, а також у країни СНД.\nВишивка гобеленів: матеріали, інструменти, набори\nВишивання гобеленів дозволяє створювати унікальні предмети, які можуть стати гідною прикрасою інтер'єру. Як вже було сказано, лицьова частина таких вишивок нагадує напівхрест, тому їх часто плутають. Щоб відрізнити роботи один від одного, досить поглянути на їх виворіт, і все стане зрозуміло.\nДля досвідчених майстринь гобелен, вишивка — це на стільки звичне заняття, що при виборі матеріалів рідко виникають якісь труднощі. Інша справа — початківці рукодільниці, які тільки починають підкорювати нові горизонти. Якщо ви належите до числа новачків, рекомендуємо звернути увагу на спеціальні комплекти нашого каталогу. Набори для вишивання гобеленів включають в себе всі необхідні матеріали, а також докладну інструкцію, в якій описана вишивка гобеленовим швом. Ви також можете вибрати картину будь-якої тематики, виходячи зі своїх особистих переваг. Однак не варто відразу ж планувати виконання занадто складної роботи. Для початку необхідно розібратися в техніці вишивки і набратися досвіду. Тільки після цього, можна переходити до більш масштабних і хитромудрим картин.\nГобеленова вишивка - особливості\nПрацюючи над гобеленової вишивкою, стібки слід виконувати з середнім натягом. За рахунок цього, тканина не буде перекошуватися і вишивка не втратить своєї естетичності. Також рекомендуємо використовувати спеціальні п'яльця, щоб забезпечити належне натяг полотна і уникнути його провисання. Не допустити помилок в роботі також допоможе кольорова або чорно-біла рахункова схема. Її ви можете купити окремо або знайти в складі набору, який також включає:\nТканина для вишивання з нанесеним на поверхню малюнком;\nСпеціальну голку для даної техніки вишивки;\nДетальну і доступну до розуміння інструкцію.\nВсе це і навіть більше ви можете знайти на сторінках нашого каталогу. Купити схеми вишивки гобеленовим швом або цілі набори — вирішувати вам. А ми доставимо ваше замовлення Україну, Росію, Білорусь чи Казахстан в найкоротші терміни.\nВишивка гобелен Ціна в Україна\nPN-0163611 Hella. Набір для вишивки гобелен Vervaco 860 грн.\nPN-0163658 Hugo. Набір для вишивки гобелен Vervaco 860 грн.\nPN-0163694 Bruno. Набір для вишивки гобелен Vervaco 860 грн.\nG259 Братки. Набір для вишивки гобеленовим стібком 160 грн.\nG368 Янголятко з метеликом. Набір для вишивки гобеленовим стібком 196 грн.\nG536 Мати й дитя. Набір для вишивки гобеленовим стібком 220 грн.\nG537 Мати й дитя. Набір для вишивки гобеленовим стібком 220 грн.\nG550 Двоє під парасолькою. Набір для вишивки гобеленовим стібком 229 грн.\nG575 Дід Мороз. Набір для вишивки гобеленовим стібком 239 грн.\nG483 Кошик з трояндами. Набір для вишивки гобеленовим стібком 247 грн.\nG497 Кошик з полуницею. Набір для вишивки гобеленовим стібком 247 грн.\nG561 Дід Мороз. Набір для вишивки гобеленовим стібком 273 грн.


Продполітика як критерій економічної незалежності країни\nНа тлі зовнішньоекономічних успіхів у продажу продукції АПК на світових ринках Україна все частіше відчуває слабкість і певне розбалансування внутрішнього ринку продовольства.\nПродовольча політика має передбачати гармонізацію інтересів національної економіки та агропромислового сектору, позицію і роль держави, регіональних структур у розв’язанні проблем продовольчого забезпечення населення.\nОднією з гострих проблем сучасності є продовольче забезпечення населення. Кожна країна розв’язує цю проблему відповідно до власних національних можливостей. Одні орієнтуються на шлях самозабезпечення продовольством, інші надають перевагу імпорту продовольства, а ще інші уміло поєднують обидва шляхи. Визначальним тут є одне - наявність у країні об’єктивних умов для задоволення національних потреб у продовольстві за рахунок мобілізації всіх можливих джерел одержання продовольства власного виробництва.\nСпільною рисою, яка визначає позицію тої чи іншої країни в сучасному продовольчому забезпеченні, є розуміння того, що, з одного боку, держава, яка має достатній продовольчий фонд, може міцно і впевнено себе почувати в сучасному глобалізованому світі, і, з другого боку, як правило, перевагу експорту продовольства надають ті економічно розвинуті країни, в яких ефективно діє внутрішній продовольчий ринок, значить є надлишки продовольства, які можна і потрібно експортувати. При цьому ознакою ефективного функціонування внутрішнього ринку продовольства вважається його не лише фізична, а головне - економічна доступність відповідно до прийнятих у країні раціональних (науково-обґрунтованих) норм харчування. Ця обставина є фундаментальною в протистоянні імпорту продовольства та захисті власних виробників. Економічно розвинуті країни саме з цього приводу встановили так звані граничні межі імпорту продовольства, недотримання яких може спричинити пришвидшення згортання власного виробництва, що, своєю чергою, викличе серйозні макроекономічні диспропорції. Щоби цьому запобігти, країна формує і неухильно витримує власну національну продовольчу політику. Аби не допустити гостроту в забезпеченні продовольством, що може призвести до продовольчої небезпеки, держава через свої управлінські структури повинна моніторити найголовніші елементи продовольчої політики:\n— співвідношення між власним виробництвом та імпортом продовольства як критерій залежності (незалежності) продовольчого забезпечення від імпортних поставок;\n— динаміку фізичної та економічної доступності продовольства як критерій достатності харчування;\n— відповідність пропозиції продовольства купівельній спроможності населення як ознаку ефективного внутрішнього ринку;\n— наявність і достатність стратегічних і оперативних запасів продовольства, що є одним із головних факторів продовольчої безпеки.\nВідтак, під продовольчою політикою держави слід розуміти здатність уряду та регіональних управлінських структур постійно підтримувати баланс між попитом і пропозицією на продовольство незалежно від об’єктивних та суб’єктивних причин розвитку національної економіки. Продовольча політика має передбачати гармонізацію інтересів національної економіки та агропромислового сектору, позицію і роль держави, регіональних структур у розв’язанні проблем продовольчого забезпечення населення.\nУ продовольчій політиці розвинутих країн чітко визначилась така пріоритетна для сучасності тріада: споживання продуктів харчування має відповідати нормам здорового харчування - коливання за цим критерієм між окремими групами населення має бути мінімальним - імпорт продовольства має обмежуватись. Ще однією визначальною рисою є те, що підвищення доходів населення, в чому чимала роль належить державі, сприяє скороченню частки витрат на харчування.\nЯкщо керуватись цими принципово важливими засадничими вимогами до продовольчої політики, то маємо всі підстави стверджувати, що запропонований Програмою діяльності Кабінету Міністрів України розділ «Нова продовольча політика» (див. Постанову Верховної Ради України № 26-VIII від 11 грудня 2014 року) аж ніяк цьому не відповідає. Складається враження, що розробники цього розділу або не розуміють суті продовольчої політики, або ж пішли шляхом набору ходових фраз, не маючи прямого впливу на продовольче забезпечення населення.\nОт у чому не можна суперечити, це в орієнтації уряду на подальше інтенсивне нарощування експорту для утвердження лідерства на світовому продовольчому ринку. Між тим, на тлі зовнішньоекономічних успіхів у продажу продукції АПК на світових ринках Україна все частіше відчуває слабкість і певне розбалансування внутрішнього ринку продовольства.\nДо того ж, події нинішнього періоду, пов’язані з бойовими діями на сході України, показали, що в країні продовольча політика як така відсутня. Продовольчим забезпеченням армії переймається не держава, а населення, волонтери. У країні повною мірою проявила себе надзвичайна продовольча ситуація, забезпечення життєвоважливими харчовими продуктами відповідно до норми споживання стало загрозою на частині території, де проживає понад 4 мільйони осіб і де сконцентровано сотні тисяч військових. До того слід додати і наступне. Нині в Україні 3,6 млн пенсіонерів перебувають за межею бідності. У країні, за різними джерелами, налічують 2,5–3 млн бідняків. Міграційні процеси, що викликані війною на сході країни, загострили ситуацію з продовольчим забезпеченням населення в тих областях і регіонах, куди переїхали (хоча й тимчасово) кримчани, луганчани та донеччани. А загалом у стані продовольчої безпеки в Україні себе почуває лише 16% населення, в той час як у європейських країнах цей показник становить 80–85%.\nУже цей факт переконує, що в Україні мають бути вжиті заходи спеціального державного реагування і регулювання, тобто має бути опрацьована чітка і всім зрозуміла продовольча політика для особливого періоду надзвичайної ситуації.\nПродовольче забезпечення населення на рівні нормального харчування хоч і визначено пріоритетом, але так і не стало програмою дій жодного уряду. Закон України «Про основні засади державної аграрної політики на період до 2015 року», це Про нього просто забули. В той же час був поданий на розгляд Верховної Ради України проект закону «Про продовольчу безпеку України», який так і загубився в тенетах законодавчого органу.\nЧи не є це яскравим свідченням байдужості до такого життєво важливого питання як продовольче забезпечення населення. Власне, через відсутність державної продовольчої політики Україна опинилась на порозі, коли все більше ознак набуває голодування, коли платоспроможність населення упала до катастрофічного рівня, коли країна все відчутніше набуває ознак імпортозалежної, а саме харчування не відповідає елементарним вимогам здорового організму. Натомість, Україна з року в рік нарощує експорт (зерна, олії, соняшнику) і тим самим збіднює внутрішній ринок продовольства.\nЩоб у цьому переконатись, достатньо звернутись до офіційного джерела «Сільське господарство України 2013 рік». Ось тільки деякий вибірковий фактаж.\nУ 1990 р. енергетична складова середньодобового споживання населенням України становила 3597 ккал, що майже відповідало науково обґрунтованій нормі. При цьому протеїну тоді споживали 105,3 г. У 2013 р. калорійність добового раціону зменшилась на 18% і становила лише 2969 ккал, тобто на 628 ккал менше при скороченні забезпечення протеїном на 15%, тобто до 90,4 г. За цей же період споживання молока і молочних продуктів зменшилось на 41%, цукру - на 26%, хліба і хлібобулочних виробів - на 24%, м’яса і м’ясопродуктів - на 18%, риби і рибопродуктів - на 17%. Якщо у 1990 р. з родинного бюджету витрачалось 35% коштів, то тепер пересічна українська сім’я змушена витрачати 62%. Таким чином, енергетична насиченість 1% витрат на харчування зменшилась із 119 ккал до 47 ккал, або у 2,3 рази.\nТакий разючий спад зумовлений двома суб’єктивними причинами. Перша й основна - за відсутності державної продовольчої політики в Україні ніяк не ствердиться істина, за якою продовольче забезпечення населення є прямою функцією харчової промисловості, бо сільське господарство виробляє сировину, яка і перш ніж стати продовольством, має пройти відповідну промислову переробку. Відсутність з боку держави елементарних функцій у продовольчому забезпеченні і є першою причиною. Так, за 1990–2013 рр. безпосередньо в сільському господарстві виробництво м’яса в забійній вазі скоротилось на 45%, а молока - на 47%. Приблизно в таких же пропорціях зменшилось і виробництво харчовою промисловістю молочних і м’ясних продуктів. Молочне і м’ясне скотарство нині в Україні стали галузями, що перебувають у стані послідовного згортання. Про це переконливо свідчить скорочення поголів’я великої рогатої худоби і корів насамперед в аграрних підприємствах (відповідно у 7 і 9 разів за період 1990–2013 рр). Тепер основними виробниками молока і відгодівлі худоби стали особисті селянські господарства (відповідно 70 і 50%), хоча й тут спостерігається нарощування спаду.\nЗокрема, лише за останні 4 роки щорічно в селянських господарствах вирізували 95 тис. голів великої рогатої худоби, в т.ч. 20 тис. корів. Якщо держава не додумається вмотивувати вільний продаж продукції скотарства селянами, то це буде черговий удар по цій життєвоважливій галузі. Не можна не наголосити на тому, що дистанціювання держави від проблеми продовольчого забезпечення населення і стало тим мотиватором, що відкрив зелене світло для виробництва високоліквідних культур і підриву на цій основі економічної бази розвитку тваринництва. Не є секретом, що за період 1990–2013 рр. заради високих прибутків на зовнішніх ринках в аграрних підприємствах посіви технічних культур, зокрема соняшнику, сої та ріпаку, збільшили, відповідно, у 3, 11 і 15 разів, тоді коли основу розвитку того ж скотарства просто-таки підірвали: посіви цукрових буряків і кормових культур зменшили у 5 разів. Скорочення виробництва цукрових буряків просто підірвали основу розвитку скотарства, бо з цієї культури для годівлі одержують 62% гички, 80% жому і 1,5% меляси.\nЗрозуміло, що за таких обставин сподіватись на зростання власного виробництва продовольства - марна справа. І навіть імпорт цьому не зарадить, хоча в 2013 порівняно з 2005 в Україну було імпортовано в 2,2 рази більше готової харчової продукції, у 3,8 рази більше продуктів тваринного походження. На імпорт сільськогосподарської і продовольчої продукції за ці роки було витрачено майже по 7 млрд USD у рік. У тому ж 2013 році на зовнішніх ринках продаж зерна на 6,3 млрд USD, а на імпорт продовольства втратили на 11% більше. Отже, така аграрна, а в ній і продовольча політика перевагу надає інвестуванню не власного, а зарубіжного виробництва продовольства.\nДержавна продовольча політика аж ніяк не може бути ізольованою від тих тенденцій, які чітко вимальовуються на світовому ринку. На цьому слід наголосити особливо, бо надання переваги експорту сировинних ресурсів з країни не лише суперечить можливостям внутрішнього ринку, а й у сучасних умовах стає певною загрозою. Йдеться про те, що на світовому ринку відчутно знижуються ціни на зерно (продовольче і фуражне), соняшник, ріпак та сою. Водночас спостерігається зростання цін на яловичину, свинину, вершкове масло, сири, сухе молоко, якраз на ті види, які в нас під загрозою скорочення.\nДругою суб’єктивною причиною різкого спаду продовольчого забезпечення населення є цілковите усунення держави від формування засад внутрішньої продовольчої політики. Йдеться, передусім, про відсутність у країні хоча би наближених розрахунків скільки потрібно продовольства за фізіологічними та обґрунтованими нормами харчування, якою має бути гранична межа імпорту продовольства, на скільки платоспроможний попит (зокрема мінімальна пенсія і зарплата) є такими, що відповідають хоча би прожитковому мінімуму, чи можна в цій ситуації й надалі дистанціюватись від ціноутворення на сільськогосподарську продукцію та продовольство і чи взагалі можна в сучасних умовах відмовитися від регулювання продовольчих цін і державних закупівель сировини та продовольства.\nПосилання на те, що все це суперечить основам ринкової економіки, є недоречним, бо, по-перше, в жодній країні, і зокрема економічно розвинутій, держава не стоїть осторонь від проблеми продовольчого забезпечення, а значить здійснює регулювання ринку продовольства. По-друге, в сучасних умовах соціально-економічного розвитку, коли особливо загострилась продовольча проблема, просто не можна обійтись без державного регулювання внутрішнього ринку продовольства. І в цьому аспекті не слід забувати про одну істину: неконтрольована експансія в агропродовольчий сектор так званого агробізнесу поки що, крім власної наживи, нічого позитивного для розвитку аграрного ринку не дала - кінцева ціна на продовольство настільки стрімко зростає, що купівельна спроможність населення стає просто критичною. Якщо ще 10 років тому вартість споживчого кошика в Україні (а він розрахований за мінімальними нормами споживання) становила 182,4 грн на місяць, то у 2013 вона зросла до 963 грн, а це вже становить 86% прожиткового мінімуму. Важливо зазначити, що в даному випадку йдеться лише про одну частину прожиткового мінімуму - харчування. Це означає, що за сучасних умов функціонування внутрішнього ринку лише на харчування слід витратити майже 80% мінімальної зарплати.\nПотреба радикальної переорієнтації в питаннях продовольчого забезпечення населення обумовлена значною мірою тим, що в країні свідомо чи ні, але взято курс на знищення багатогалузевого сільського господарства і перетворення даної галузі виключно у придаток зовнішнього ринку. Уже знищено такі традиційно українські галузі, як льонарство, хмелярство, на межі занепаду перебуває буряківництво, ліквідовано практично великотоварне виробництво картоплі й овочів, у більшості аграрних підприємств уже немає скотарства, вівчарства, свинарства. Зовнішній ринок поглинає вже половину українського зерна, унаслідок чого загострюється ситуація на внутрішньому ринку зерна та зернопродуктів.\nА це все ставить під загрозу функціонування національної харчової промисловості. Лише за 2011–2013 рр. в Україні зменшено виробництво яловичини і свинини, сирів і маргарину, хліба й хлібобулочних виробів, борошна та бурякового цукру. Звичайно, все це компенсується імпортом, аби підтримати той мізерний рівень споживання продовольства, який досі маємо.\nУ нас досить цікаво трактується проблема продовольчого забезпечення. Навіть у згаданій урядовій програмі суть продовольчої політики зводять виключно до сільського господарства, наче нікому не відомо, що у продовольчому забезпеченні населення значна і головна роль належить харчовій промисловості. І від того, наскільки харчова промисловість мотивує виробництво цієї сировини, залежить і ціна, і якість, і асортимент продовольства. Між тим, сільське господарство через бурхливий розвиток агробізнесу все більше опиняється в лещатах тих, хто на цьому заробляє. З одного боку, це промислові підприємства й бізнесові структури, що покликані забезпечити потреби сільського господарства в ресурсах і послугах промислового походження. З другого боку, це промислові підприємства, що переробляють сільськогосподарську сировину. Їх монопольне положення дозволяє їм диктувати ціни, які в більшості випадків не забезпечують рентабельність виробництва сировини, у них на першому плані перебуває вузькогалузевий економічний егоїзм.\nЩе донедавна вибудована в минулому система прямих міжгалузевих відносин повністю знищена. В її основі діяв взаємовигідний механізм міжгалузевого контракту, який гарантував сільському господарству вигідну ціну та вмотивовані умови продажу виробленої продукції. Головне полягало в тому, що в системі заготівлі сільськогосподарської продукції домінували прямі зв’язки, що поступово почали набувати ознак центровивозу.\nУ 1990 році безпосередньо аграрними підприємствами на переробку продавалось зернових у 9,5 рази, олійних культур - у 3,7, цукрових буряків - у 8,5, худоби і птиці - у 8,9 і молока - у 7,9 рази більше, ніж у 2013 р. Натомість продаж через посередників (що іменують себе агробізнесом) збільшився (разів): зерно - 55, олійні культури - 55, цукрові буряки - 19, худоби і птиця - 374, молоко - 1,7. Зрозуміло, що таке проходження сировини аж ніяк не може відповідати важливості збереження її якості, а сприяє одному - заробітчанству на результатах сільськогосподарської праці та неконтрольовано невиправданому зростанню роздрібних цін на продовольство. До того ж, допускається дискримінація цін на продукцію, що реалізують господарства населення. Так, у 2013 році селянам за 1 л молока платили на 30 коп. менше, ніж аграрним підприємствам, за 1 тонну соняшнику майже на 1000 грн менше і т.д.\nУкраїні справді потрібна нова продовольча політика. Якщо ми не відродимо зрівноважений і збалансований розвиток агропродовольчого сектору, Україна перетвориться в соняшниково-ріпаково-соєву державу, яка гарантуватиме розвиток світових ринків, але водночас і надалі згортатиме власне виробництво продовольства. Ресурси будуть дедалі обмежені, а країни з розвинутою економікою скористаються цією безкоштовною можливістю організації українського внутрішнього ринку продовольства за рахунок власного експорту.\nІ справа не в тому, чи є чи нема програми дій. Тут головне - дії держави та її законодавчих і виконавчих органів, спрямовані на вирішення в коротковизначені строки нагальних питань, пов’язаних із продовольчим забезпеченням населення в цій складній, можна сказати, нав’язаній війною ситуації, коли потрібні чималі кошти витрачати на збройні сили - їхнє технічне переоснащення та життєву підтримку українського воїнства, яке справді народжується.\nУ цій ситуації ставка на високі прибутки від експансії на світові ринки та повна зневага до занадто кволого внутрішнього ринку продовольства має розцінюватись як антинародна. Заробітчанство в цій ситуації має розглядатись як шкідництво.\nУ такому разі не має вирішального значення той факт, чи буде, насамперед, в установлені строки завершена інвентаризація земель. Тут визначальним є те, щоб кожний гектар землі був використаний на формування власного ринку продовольства. Це однаковою мірою стосується і особистих селянських, і фермерських господарств, аграрних підприємств і таких нових земельних латифундій, як холдинги.\nСучасний аграрний сектор не є однорідним. Зовсім не однозначна в ньому роль різних форм господарювання. Одне варто виокремити, що держава ще не може відмовитись від особистих селянських господарств, де зосереджені основне виробництво молока, картоплі, овочів, відгодівля тварин. Водночас ця форма господарювання з різною технологією виробництва досі перебуває поза увагою держави, коли її роль у продовольчому забезпеченні чимала.\nУ вирішальному поступі продовольчого забезпечення, який, без сумніву, зміцнить економіку країни, чимала роль належить також промисловим підприємствам, що виробляють ресурси для сільського господарства та переробляють його продукцію. Одержані ними прибутки мають стати економічною основою інвестування агропродовольчого сектору.\nГенеральним напрямом у розв’язанні цих завдань має бути невідкладна і копітка робота уряду та регіональних адміністрацій з раціоналізації продуктового ланцюга. Власне, це є основою сучасної агропродовольчої політики країн Європейського Союзу. На цьому має базуватись і нова продовольча політика України.\nМеханізм сучасної продовольчої політики держави має формуватись за таким алгоритмом засадничих економічних умов: виробництво промислових ресурсів, виробництво с/г сировини, заготівля і переробка сировини, реалізація продовольства, купівельна спроможність населення.\nЦей алгоритм потребує:\n— максимізації прямих зв’язків, тобто позбавлення засилля різних посередників;\n— скорочення розриву у просторі і в часі як для надходження ресурсів, так і сировини та готової продукції;\n— наявності вимогливого зворотного зв’язку щодо якості, асортименту ціни як ресурсів, так і готової продукції;\n— налаштування всіх складових алгоритму на досягнення високого синергічного результату, а не вузькогалузевих економічних інтересів;\n— втручання держави у розвиток міжгалузевих відносин, формування цін на ресурси і кінцеву продукцію та забезпечення платоспроможного попиту населення.\nЯкщо вникнути в суть даного алгоритму, то стане зрозумілим, що побудована в такий спосіб продовольча політика не є чимось захмарним, вона не потребує додаткових інвестицій, а базується на організаційному об’єднанні всіх зацікавлених у певні інтегровані структури. До того ж, таке об’єднання цілком реальне і можливе, в першу чергу, на рівні регіонів під егідою районних та обласних державних адміністрацій, оскільки за їхнього відома зосереджені і працюють як аграрні, так і переробні підприємства. Потрібна лише політична воля, господарська рішучість і організаційна підтримка. На цій основі можна створити спеціалізовані продуктові вертикалі (по виробництву, наприклад, молочних чи м’ясних продуктів) в умовах певної території у формі кластерної організації. Державі залишиться одна функція - підтримка платоспроможного попиту населення.\nФормування таких інтегрованих структур стане передумовою забезпечення на рівні регіонів необхідного ресурсного маневру, запобігання депресивному розвитку, вирівнювання економічних умов, підвищення зайнятості населення, і, що особливо важливо, стати на шлях інноваційного розвитку. Це набуває особливого значення в умовах обмеженості ресурсів і зростання попиту на соціальний добробут, у якому продовольче забезпечення стає визначальним. Вирішальна роль у цьому має належати державно-приватному партнерству, принципу корпоративної соціальної відповідальності аграрних та харчових підприємств.\nУ розробці сучасної продовольчої політики важливим є ще один аспект. Наше входження в європейський простір пов’язане не тільки з підпорядкуванням агропромислового виробництва вимогам і стандартам сучасності. Важливо, мабуть, не наздоганяти країни Європи, а йти з ними «в ногу». У "Спільній аграрній політиці Євросоюзу до 2020 р." визначено три пріоритети: продукти харчування, природні ресурси, сільські території. Ознайомлення з цим документом значною мірою допоможе сформувати в Україні реальну продовольчу політику. Досвід Європи засвідчує, що продовольча політика може бути результативною, якщо вона спрямована, передусім, на захист і розвиток внутрішнього ринку продовольства, базується на реальній інтеграції агропромислового виробництва як на загальнонаціональному, так і на регіональному рівнях, дотриманні принципів державного аграрного протекціонізму.\nІнтеграція України в європейський простір вимагає врахування в державній продовольчій політиці тих тенденцій, які нині визначають реальну перспективу аграрного розвитку. Головні з них такі: зміна структури споживання і підвищення якості продовольства, зростання попиту на органічне, дієтологічне та екологічно чисте продовольство, посилення роботи з виробництва попередньо перероблених і готових до споживання продуктів, укладання умов на експорт сировини, підвищення вимог щодо імпорту продовольства, розширення сфери державної підтримки виробництва продовольства, задоволення внутрішнього споживчого попиту на продовольство за прийнятними цінами.\nРеалізація державної продовольчої політики це загальнонаціональна справа. Вона є складовою життєво важливої тріади: продовольча політика-продовольча безпека-національна безпека.\nЦя тріада може забезпечити очікуваний позитивний результат, якщо буде регулюватися і підтримуватись державою на національному, регіональному та локальному рівнях.\nНова продовольча політика має передбачити такі прагматичні кроки:\n1. Важливо з’ясувати, які види вітчизняної сільськогосподарської продукції, а звідси і продовольства, будуть вирішальними у продовольчому забезпеченні населення, а які можна (потрібно) імпортувати. При цьому слід керуватись принципом, за яким перевагу матиме вітчизняне продовольство, для виробництва якого в Україні (регіоні) є всі необхідні технічні, технологічні й організаційно-економічні умови, і що в разі імпорту буде перевищено поріг продовольчої незалежності.\n2. Наступним кроком має бути розроблення національних і регіональних балансів продовольства на підставі прийнятих норм харчування (мінімальних та раціональних) як бази для планування розвитку агропродовольчого сектору на національному чи регіональному рівнях. У цьому аспекті вирішальним має бути визначення попиту на продовольство за такими складовими, як можлива купівля населенням, купівля підприємствами та організаціями, створення резерву і стабілізаційного фонду, вивезення (експорт). І лише на цій основі можна передбачати пропозицію, тобто виробництво продовольства з урахуванням запасів і резервів (якщо вони є) та міжрегіонального обміну. У такий спосіб визначається реальна наповненість ринку продовольства (його дефіцит чи профіцит) і за умови нестачі власних джерел слід передбачити можливість імпорту.\n3. Визначення реальних обсягів і фінансових можливостей імпорту, виходячи з можливостей захисту і підтримки власного виробництва продовольства.\n4. Здійснення заходів щодо зупинення спаду і поступового нарощування агропромислового виробництва у сфері дефіцитних видів продовольства.\n5. Формування стратегії дій на тривалий період зі створення цивілізованого і доступного ринку продовольства в країні (регіоні). І тут особлива роль має належати регіонам. Саме в областях, районах, містах є в наявності повна інформація щодо рівня розвитку і конкурентоспроможності території чи галузі, інтеграційних процесів, виробничої, ринкової та соціальної інфраструктури, наявності і використання всіх можливих джерел одержання продовольства.\n6. Координація діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов’язаних з організацією ринку продовольства, регулюванням цін і доходів товаровиробників, забезпеченням паритетних умов їх діяльності.\n7. Щорічне визначення видів та обсягів (квот) сировини, яку зобов’язані постачати в харчову промисловість усі без винятку форми господарювання в аграрному секторі, а також готової продовольчої продукції, на яку поширюватиметься підтримка реалізаційних цін і доходів. Укладання міжгалузевих цінових угод, встановлення граничних рівнів цін на ресурси, сировину та продовольство. Регулювання і державна підтримка платоспроможного попиту населення.\n8. Якщо Україна і надалі зволікатиме з розробкою національної продовольчої політики, то вже невдовзі країна може опинитися в ситуації, коли не вдасться вирішити визначальні завдання у таких сферах суспільного життя, а саме:\n— оборонна: лише стабільний і гарантований достаток продовольства дає державі змогу не лише утримувати власну армію, а й виховувати почуття потреби захищати інтереси держави;\n— організаційна: добре розвинутий внутрішній ринок продовольства стає мультиплікативною складовою сталого розвитку національної економіки;\n— економічна: стабільність продовольчого забезпечення є свідченням нормального товарно-грошового обігу, рівноваги між попитом та пропозицією, наповненості державного бюджету;\n— соціальна: нормальний продовольчий ринок забезпечує реальний матеріальний добробут, зникають прояви бідності та безробіття населення має можливості сповна задовольнити свої потреби у продовольстві припиняється процес розшарування суспільства на ситих та голодних;\n— етно-демографічна: стабілізується демографічна ситуація, припиняються депопуляційні процеси, відроджується суть селянства, набирають стабільного розвитку сільські території.\nУ сучасному глобалізованому світі, де кожна країна намагається достойно зайняти свою нішу, продовольча політика стає надійним інструментом державності, тому що лише країна, в якій життєвий рівень населення і його продовольче забезпечення є достатнім, може почуватися рівною у світовій спільноті, її імідж привертатиме увагу і з нею рахуватимуться як з економічно потужною часткою світової економіки, а не як з периферійною країною.\nА якщо ми хочемо українську державну продовольчу політику називати новою, то треба, щоб держава створила таке соціально-економічне середовище, в якому будь-які прошарки населення, незалежно від місця проживання, мали б однакову можливість придбавати те продовольство, яке його задовольнить за якістю та асортиментом і за цінами, що складаються на ринку продуктів харчування.\n29.04.2015 Обсудить статью