"У нас прекрасне місто, не треба його клеїти брудною чорнушною інформацією. Якщо у вас є до мене якісь питання, я готовий вийти на любі дебати, діалоги, що стосується розвитку Чернігова. Давайте, щоб в нас було чисте і охайне місто", - наголосив куліч.\nРаніше він повідомив, що звернувся до національної поліції з приводу поширення в місті хвилі «чорного PR». Так, на під‘їздах ніби то від його імені поширені матеріали проти одного з кандидатів.\n”Офіційно повідомляю, що до цих брудних речей не маю жодного стосунку та не використовую на виборах брудні технології. На відміну від деяких своїх опонентів, яким немає чого сказати про себе, тож вони постійно говорять про Валерія Куліча. Я ж іду до людей зі своєю програмою та відчуваю їхню підтримку. Сподіваюся, що поліція зробить все, щоб виявити тих, хто розповсюджує, виготовляє та замовляє ці ганебні матеріали" - йдеться в офіційній заяві самовисуваця Валерія Куліча.


Хмельницькі податківці «накрили» діяльність пересувної газозаправної станції | Новини\nХмельницькі податківці «накрили» діяльність пересувної газозаправної станції\n12:11, 13 вересня 2016 р.\nВ загальному, з тіньового обігу вилучено паливно-мастильні матеріали протиправного походження на суму 900 тисяч гривень.\nВ ході проведення операції «Акциз-2016» припинили незаконну діяльність газозаправної станції та роздрібної реалізації стисненого природного газу на території міста Хмельницького.\nЗ протиправного обігу вилучено 1400 метрів кубічних стиснутого природного газу «Метан», а також знаряддя вчинення правопорушення - вантажний причіп, обладнаний пересувною автомобільною газовою заправкою.\nВилучені товарно-матеріальні цінності становлять близько 200 тисяч гривень.\nНаразі матеріали перевірки направлено до суду. По даному факту працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 164 КУпАП - Порушення порядку провадження господарської діяльності.\n#станція #заправка #газ #конфіскація #Хмельницький


Хлопець гуляв пляжем і натрапив на магічне золото дракона: вчені втратили дар мови | znaj.ua\nАртефакту більше 185 млн років\nНеймовірне відкриття здійснив студент з Британії, який проживає в місті Вітбі, на ім'я Аарон Сміт. Загадковий предмет, якому, як показав аналіз, більше 185 млн років, лежав на пляжі Сандсенд.\nЗа словами студента, він спочатку подумав, що в такому камені може зберігатися щось цікаве. На відео, зняте очевидцем, звернуло увагу видання Daily Mail.\nЗнахідка сталевого кольору має форму кулі і справді нагадує яйце дракона. Вапняковий предмет виявився вкритим залізним пиритом.\nДеякі мисливці за копалинами називають даний матеріал "золотом дракона".\nМолодий чоловік на камеру розколов кулю. Як виявилося, у ньому ховався спіралевидний амоніт – копалина юрського періоду.\nАарон зазначив, що багато людей вважають дані артефакти магічними: нібито вони за мільйони років накопичують неймовірну кількість сили. Варто зазначити, що студент вже має цілу колекцію різних знахідок.\nПристрасть до полювання за давніми закам'янілими рештками прищепив йому батько. Сьогодні Аарон без проблем може визначити гірську породу, навіть не торкаючись до неї.\nАмоніти – істоти, що жили на планеті мільйони років тому. Їх наявність на тій чи іншій території говорить про те, що місцевість у давнину була під водою.\nЩо характерно для данних копалин, камінь амоніт властивості своєї естетичної привабливості таїть здебільшого всередині знайдених екземплярів. Окремі скам'янілі раковини амонітів збереглися за двісті-триста мільйонів років настільки добре, що будучи распиленими, вражають свіжістю перламутрового блиску.\nЯк і динозаври, які з'явилися в ту пору, амоніти росли, не скуплячись на будівельний матеріал для раковин. Відомі скам'янілості, діаметр яких можна порівняти з ростом людини, а то і більше двох з половиною метрів.\nНагадаємо, палеонтологи час від часу відкривають настільки дивних динозаврів, що деякі з них здаються просто невдалим жартом. Еволюція дійсно пробувала різні шляхи розвитку.\nЯк повідомляв портал "Знай.uа", група археологів провела масштабні розкопки в центрі Любляни, столиці Словенії. Цікаві відкриття не змусили себе чекати. Те, що вдалося виявити вченим, приємно здивувало – це була багата могила невідомої жінки.\nОпубліковано: 11.02 05:18\nСемиметровий дубовий дракон сполохав поліцію Уельсу, жителів попередили про небезпеку


Команда - da.dp.ua\nПрацювала уповноваженою Голови Національної поліції України з питань дотримання прав людини в поліцейській діяльності в Дніпропетровській області (поліцейський омбудсмен). Здійснювала виявлення фактів порушень прав і свобод громадян із боку поліцейських.\nАктивна представниця середовища людей з інвалідністю. Активістка ГО «Молодіжна ліга». Працює адміністратором у соціальній мережі нерухомості «Квадрат». Володарка нагород за волонтерську діяльність в інтересах людей з інвалідністю.\nПрацювала бухгалтером у великих компаніях. Я завжди займала активну життєву позицію та брала участь у різних соціальних проектах. Зокрема, мене турбує питання реформування шкіл та дитячих садків, аби батьки були впевнені, що віддали своїх дітей в надійні руки, коли ті йдуть до освітніх установ.\nАспірант ДНУ, фахівець з управління інформаційної безпеки. Делегат «Студентської моделі конгресу 2020», активіст і волонтер «Всеукраїнської спілки воїнів АТО». Мета мого висування – допомога людям, які потребують соціальної допомоги.\nУчасник Революції Гідності в 9-й сотні на київському Майдані. Волонтер. Кавалер ордену «За Мужність» III ступеня. Протягом 2014–2015 років під час найактивнішої фази російсько-української війни постачав усе необхідне для українських бійців у найгарячіші точки фронту, включно з Донецьким аеропортом. Засновник IT-компанії Networks.ua\nНародилася та виросла в Дніпрі. Закінчила ДНУ. Все життя працювала в різних сферах. Знає все про проблеми дрібних підприємців у цьому місті. Мама двох дітей. Знає все про поліклініки, дитячі садки та побори в них. Хоче, щоб містяни могли брати активну участь у вирішенні питань районного та міського масштабу.\nПсихолог, підприємець. Співзасновник туристичного центру «Риба Андрій». Одним із перших у Дніпрі почав розвивати місцевий туризм.\nПідприємиця, співзасновниця соціального підприємства «Дитяча творча студія Clever Kids». Разом із родиною активно розвиваю Лівобережний-3, організаторка сімейних фестивалів. Член правління ОСББ.\nСпівзасновник Дніпропетровської асоціації екстремальних видів спорту та Дніпровської асоціації велосипедистів. Багато років системно відстоює права велоспільноти та прихильників екстремального спорту в місті.\nЖурналістка, правозахисниця. Фіналістка міжнародного конкурсу з мобільної журналістики MoJo Fest. Волонтерка, громадська активістка, учасниця обох Майданів. Три роки працювала дизайнеркою соціальної реклами в Дніпровській міській раді, лобіювала проукраїнський контент. Володіє п’ятьма мовами. Жила в різних країнах і вважає, що в України є все, щоб бути найуспішнішою країною, крім політичної волі влади.\nВласник ІТ-бізнесу, активіст, засновник низки міжнародних і соціальних проектів. Неодноразово перемагав в інноваційних конкурсах. Боровся з надокучливою аудіорекламою в маршрутках і незаконними парканами на громадських пляжах.\nДепутат, ініціатор двох найбільш ефективних програм у місті: «Бюджету участі» та «Програми підтримки ОСББ». Пройшов навчання міському менеджменту в Трірі (Німеччина), Познані й Варшаві (Польща) з керівництвами цих міст. Успішний бізнесмен. Керівник ГО «К12». Ресторатор.\n51 рік мешкає в Новокодацькому районі, добре розуміє його проблеми та бачить шляхи їх вирішення. Заснував ІТ-компанію «Дніпро-Техноцентр», яка вже 28-й рік успішно працює на корпоративному ринку в регіоні. Свою функцію в міській раді бачить як один із керівників інфраструктурних проектів. Має значний досвід проектного та кризового менеджменту, фахівець у галузі державних закупівель Прозорро. Принциповий ворог корупції. У 2014–2015 роках багато співпрацював із волонтерами. Одружений, має доньку.\nПідприємець, рестораторка та експертка з фінансів. Працювала у великих міжнародних корпораціях і розуміється в аудиті. Має активну життєву позицію, учасниця ГО К12, брала участь у проведенні фестивалю «Стопудівка».\nIT-фахівець, експерт із контролю закупівель ProZorro та доступу до публічної інформації. Автор і експерт програми «Бюджету участі» в Дніпрі. Учасник ГО «Платформа Громадський Контроль».\nНародилася в Дніпрі. Закінчила ДНУ. Працювала в різних сферах. Знімаючи своє місто крізь об‘єктив, зібрала колекцію під назвою «Як зруйнувати все й тобі за це нічого не буде». Прагне змінити ставлення до бюджету, щоб місто бачило гроші не лише на папері.\nПерший президент молодіжної організації «К12». Активний учасник культурно-соціальних заходів міста, суботників. Організатор багатьох безкоштовних тренінгів для дніпрян різного віку. Підприємець, ІТ-спеціаліст.\nКерівник на виробничому підприємстві. З 2011 року веде боротьбу зі свавіллям з боку міліції, а потім поліції. Небайдужий до проблем нашого міста мешканець Дніпра.\nНадихнулася бажанням жити в чистому місті та реалізувала низку ініціатив: організувала більше десятка суботників і дитячих свят, створила хвилю “Стоп Крематорій”, відстоявши інтереси мешканців густонаселеного району, авторка успішної петиції з благоустрою Запорізького шосе. Три роки поспіль авторка проєктів-переможців у програмі “Бюджет участі”. Заступниця голови ОСББ.\nГолова ОСББ з 2011 року. Активно виступає за впровадження енергоефективних заходів у житловому секторі міста.\nПідприємець. З 2011 року займається боротьбою проти міліцейського, а потім і поліцейського свавілля на дорогах та судовим захистом прав водіїв. Одним із захоплень є практична стрільба з рушниці. Спортивний суддя Федерації практичної стрільби України.\nВолонтерка. Заступниця директора промислового підприємства. Працювала старшою медсестрою в КЗ ДЦПМСД.\nСпівзасновниця благодійної організації «Благодійний фонд за майбутнє України», діяльність якої спрямована на допомогу та інтеграцію дітей так званої «сірої зони». У 2014–2016 році волонтер 17-ї окремої танкової бригади. Дружина ветерана АТО. Активна жителька Центрального району.\nПроектний менеджер в ІТ-галузі з досвідом 9 років. Працює з великими європейськими компаніями над створенням інноваційних продуктів. 4 роки керував розробкою інтернет-магазину rozetka.ua. 15 років поспіль займається велотуризмом. Активний діяч в ОСББ.\nУспішна жінка, у минулому вдалий керівник декількох бізнес-проектів. Наразі опікується проблемами жінок, що потерпають від домашнього насильства та перебувають у відносинах з аб’юзером. Бачить себе в проектах діджиталізації, що підвищить відкритість та інформативність висвітлення роботи міської ради.\nIT-підприємець. Відео-блогер, який багато розповідає про рідний Дніпро та розкриває проблемні питання нашого міста. Активний мешканець Чечелівського району. Відвідав 25 країн і хоче, щоб Дніпро став схожий на європейське місто.\nПриватний підприємець. Народилася та живе в Дніпрі. У 2015 році створила ОСББ у своєму будинку. Нещодавно створила нове ОСББ та почала новий шлях до успіху. Протягом 6 років традиційно організовує тематичні свята для дітей, разом із сусідами підтримує належний стан двору та дитячого майданчику. Прагне допомагати й відстоювати інтереси людей, підтримувати створення нових і розвиток діючих ОСББ, тому що це єдина ефективна реформа ЖКГ. Люди мають бачили й відчувати зміни на краще, і наше місто має для цього всі можливості.\nФінансова директорка, головна бухгалтерка, аудиторка великих компаній. Передає досвід середньому бізнесу як практикуючий консультант у сфері фінансів. Боролася за очищення вулиць Новокримська та Титова від стихійної торгівлі.\nМає три вищі освіти. Приватний підприємець у сфері енергетики. З початку 2000-х займається вітрильним спортом та має на меті відновити водні види спорту на Дніпровщині.\nЗасновниця мережі ресторанів «Здесь Весело», членкиня правління Save Dnipro та ГО «Платформа Громадський Контроль». Разом з однодумцями допомагає робити Дніпро прозорішим і відкритішим через моніторинг закупівель і громадські розслідування.\nАктивiстка i мешканка Шевченкiвського району Дніпра. Допомагала зупинити незаконне будівництво парковки на Тополі-2. Бере активну участь в озелененнi району. Постійно подорожує Україною. Прагне розвитку в національному туризмі та збереження українських традицій.\nБізнес-інтегратор. 10 років досліджує бізнес Дніпра та його проблеми.


Як стати посмертним донором. Випробувано на собі — Інформаційне агентство Вголос/Vgolos\nЯк стати посмертним донором. Випробувано на собі\n06.10.2021 | 10:00 | Маріанна Попович\n12 травня цього року постановою Кабміну внесено деякі зміни до Закону України «Про застосування трансплантації анатомічних матеріалів людині». Ці зміни стосуються посмертного донорства. Тобто, людина при житті може укласти угоду та заповісти свої органи після смерті для донорства, аби врятувати інших людей.\nЯ вирішила перевірити, як це працює, та укласти з лікарнею договір про посмертне донорство.\nВідразу зізнаюся: це зайняло у мене кілька годин. І найдовше мені довелося очікувати лікаря, трансплант-координатора Маркіяна Шуста, який приймав у мене цю заяву, бо він якраз перебував у операційній.\nЯк з’ясувалося, хоча минуло вже кілька місяців з часу ухвалення вищезгаданої постанови Кабміну, охочих пожертвувати свої органи після смерті на добру справу не багато. Я виявилася другою особою у цій базі лікарні. Хоча база донорів – загальноукраїнська.\nДе взяти заяву про посмертне донорство?\nХоча я, як і належить, шукала заяву про згоду на посмертне донорство на сайті МОЗ, її там не було. Така заява є у додатках до вищезгаданої постанови Кабміну. Її можна завантажити, видрукувати, спокійно прочитати та заповнити вдома. Що я і зробила. Деякі пункти не знала, як заповнювати, то ж мені підказали у лікарні.\nТакож така заява мала би бути з 1 жовтня у «Дії». Але цього застосунку у мене немає, то ж я скористалася тим, що є на сайті Кабміну.\nУ заяві вказуються паспортні дані, адреса та інше. Також варто вказати, що на людину не чинився тиск. Донор може обрати, які саме органи він хоче пожертвувати. Там є перелік з 21 пункту.\n«А чому ви не хочете пожертвувати ось цей орган?» - спитав мене трансплант-координатор.\n«Бо не хочу. Я ж маю право відмовитися?», - відповідаю.\nТакож можна заповісти свої органи для дослідів – для науково-практичної діяльності в галузі охорони здоров’я. Або ж - для виготовлення біоімплантантів. Зізнаюся: я не схотіла.\nКуди звертатися із заявою?\nУ Львові слід звернутися до Центру трансплантології при клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.\nВін знаходиться на сьомому поверсі лікарні. І туди я піднялася сходами, навіть не захекавшись. Що вже свідчить про моє хороше здоров’я. Потім Маркіян Шуст розпитував мене про стан мого серця, а я забула йому про це сказати. Натомість першим запитанням було:\nЯк пояснив лікар, заяви приймають тільки від повнолітніх осіб. Тобто, від тих, кому виповнилося 18 років. І не радять ставати донорами тим, кому вже за 60. Адже органи осіб 60+ можуть бути понищені супутніми хворобами.\n«Але це все індивідуально, залежить від людини та способу життя, яке вона вела», - каже трансплант-координатор.\nЧи потрібно пройти медичне обстеження?\nЯ очікувала, що мені скажуть пройти хоча б мінімальне медичне обстеження, аби впевнитися, що мої органи придатні до трансплантації. Але, як виявилося, це без потреби.\nЗа словами лікаря, визначати, чи підійдуть органи, будуть уже тоді, коли у донора помре мозок. А зараз ці обстеження нічого особливого не покажуть.\n«Людина може підписати заяву зараз, а через тиждень – захворіти. Тому ці аналізи не будуть правдивими», - каже Маркіян Шуст.\nАле коли вже потенційний донор (так м’яко тут називають вже померлу людину, органи якої можуть врятувати інших) буде у медичному закладі, тоді його обстежать цілком та визначать, чи підходять ці органи для пересадки.\nЩо буде далі з заявою?\nМаркіян Шуст каже, що заяву та дані про донора вносять у загальноукраїнську базу, доступ до якої мають трансплант-координатори.\nНа моє питання: чи може хтось інший поставити іншу «галочку» біля органа, який дозволяється до пересадки, мене запевнили, що такого зробити не можна.\n«Це вже буде підробка документів. І якщо тут є виправлення, то ми не приймаємо таких документів», - стверджує лікар.\nЧи можу я передумати?\nВ будь-який момент донор може відмовитися від свого наміру. Для цього треба лише знов зайти на сайт Кабміну, про який ми вже згадували, або в «Дію», або ж, можливо, на сайті МОЗ виставлять заяву про відмову, завантажити її, заповнити та занести у центр трансплантології або туди, де підписували згоду.\n«В будь-який момент людина може прийти й скасувати своє рішення. Людина може передумати стільки разів, скільки їй схочеться», - запевнив мене Маркіян Шуст.\nЗа словами лікаря, в Україні посмертне донорство зовсім не популярне. Натомість за кордоном, коли особа отримує водійські права, вона відразу підписує таку згоду.\nЗі свого досвіду можу сказати, що підписання згоди на посмертне донорство пройшло швидко і безболісно для мене.\nНагадаємо також, як вже повідомляв «Вголос», нещодавно у Львові пересадили серце 13-річному юнакові.\nлікарня швидкої допомоги у Львовіпосмертне донорствоМаркіян Шуствипробувано на собі


Справа Шеремета: Деканоїдзе переконує, що не знала про факти, які виявили ЗМІ - Політика - TCH.ua\nПолітика 18 травня 2017, 06:02\nВона уточнила, що вона не була слідчою у справі.\nКолишня глава Нацполіції Хатія Деканоїдзе заявила, що не знала про ті факти, які повідомили журналісти в фільмі-розслідуванні "Вбивство Павла" про загибель журналіста Павла Шеремета.\nВона нагадала, що відразу після вбивства в 2016 році була створена оперативна група. "Але всі розслідування, і це записано в КПК, – за ГПУ, вона вела розслідування, хоч там були представники ще й СБУ і Нацполіції", - уточнила Деканоїдзе.\nВона наголосила, що вона як керівник Нацполіції була відповідальна за справу.\n"Але я не слідча, зрештою не могла сама передивитися всі терабайти відео", - уточнила вона. Деканоїдзе вважає, що розкриття вбивства Шеремета - це справа честі для України.\n10 травня в Мережі з'явився фільм-розслідування вбивства журналіста "Української правди" Павла Шеремета. Над створенням стрічки працювали журналісти проекту "Слідство.Інфо" і міжнародної мережі OCCRP.\nУ лютому правоохоронці звітували про хід розслідування вбивства Шеремета. Зокрема було повідомлено про те, що для вбивства відомого білоруського журналіста зловмисники використали елементи протипіхотної міни МОН-50. Також слідство визначило пріоритетну версію злочину. Крім того, правоохоронці зауважили, що під часслідства було допитано 1800 осіб, з яких понад 300 — безпосередні очевидці вибуху, мешканці будинків у районі вибуху.\nЧитайте також: Убивство Шеремета: більшість доказів вказує на російський слід - Троян


Як і куди потрібно заливати рідкий порошок в пральній машині (звичайна, зі спеціальними лотками)? | Своїми руками\nГоловна » Поради » Своїми руками » Як і куди потрібно заливати рідкий порошок в пральній машині (звичайна, зі спеціальними лотками)?\nЯк і куди потрібно заливати рідкий порошок в пральній машині (звичайна, зі спеціальними лотками)?\nНа читання 8 хв Переглядів 36 Оновлено 30.03.2018\nПереваги і недоліки рідких порошків\nУ звичайній пральній машині\nВ агрегаті зі спеціальними лотками\nКапсули для рідких засобів\nКуди заливати рідкий порошок в пральній машині? Більшість господинь проходить повз відділів з описуваними засобами і продовжує купувати класичні порошки. Причина полягає не тільки в ціні, але і в тому, що багато хто просто навіть не уявляють, як правильно застосовувати описувану побутову хімію. Саме тому сьогодні ми максимально детально розповімо про застосування засобів рідкої консистенції для прання, аж до того, в якій лоток пральної машини їх потрібно заливати. Однак, перш ніж про все це розповісти, пропонуємо дізнатися, що взагалі собою представляють такі речовини.\nРідкий пральний порошок – насичений гель (див фото), який є сучасним аналогом сухих речовин для прання. Він відноситься до екологічним продуктам і має багато переваг. Складовими такого порошку є не тільки пральні речовини. Їх доповнюють ще й компоненти, які відповідають за пом’якшення води і самого текстилю.\nДеякі гелевидні кошти додатково містять дезинфікуючі речовини рослинного походження. Також в їх склад практично завжди входять ароматизатори, завдяки яким випрані речі приємно пахнуть. Як показує практика, описувані гелі зберігають колір білизни, а іноді навіть і відновлюють яскравість.\nЯк і будь-яка інша побутова хімія, рідкі порошки» мають переваги і недоліки. Давайте розберемося, яка з цих категорій лідирує, а для зручності всі плюси і мінуси таких коштів ми зведемо в таблицю.\nВодянистий «порошок» допускається застосовувати при обробці будь текстильної різновиди: шовку, бавовни, синтетики і т. д.\nГель коштує дорожче сухих пральних порошків. Саме тому він не підходить для тих, хто віддає перевагу економії.\nПорівняно з класичними порошками, гелі без залишку вимивається із текстилю. Саме тому вони добре підходять для обробки дитячої білизни, а також для алергіків.\nНа жаль, не всі описувані машини оснащені спеціальними відсіками для водянистих «порошків», причому не кожен агрегат і допускає їх використання. Однак нічого не заважає обійти це обмеження. Як це зробити, ми докладно розповімо трохи пізніше.\nОписуються засоби мають отбеливающими властивостями. Це актуально при обробці кольорових і білих текстильних виробів. Ще в асортименті побутової хімії зустрічаються рідкі порошки, призначені спеціально для чорних тканин.\nРідкий засіб може випадково пролитися, після чого зібрати його буде не так просто, як, наприклад, звичайний порошок.\nНа відміну від сухих пральних засобів, ємкості з гелеобразными речовинами герметично закручуються кришками, тому не пропускають запахи і не ароматизують всю ванну кімнату.\nГелі допускається наливати прямо на забруднення. Це лише покращує їх ефективність.\nЯк бачите, категорія переваг «порошків» рідкої консистенції перемогла, а значить, вони заслужено є найкращими засобами для прання.\nБагато допускають грубу помилку, коли вважають, що якщо гелевидний засіб добре відпирає білизну, то пральну машину можна завантажувати великою кількістю речей. Переповнення агрегату не призводить ні до чого хорошого. У деяких випадках це погано позначається не тільки на якості прання, але і на самій пральній машинці.\nПерш ніж розібратися в тому, куди потрібно заливати концентрований «порошок», слід уважно прочитати інструкцію по застосуванню, причому не тільки кошти, але і самого прального агрегату. Це дуже важливо, оскільки, як вже раніше згадувалося, не всі машинки передбачають використання гелів. В такому випадку доведеться піти хитрим шляхом, пустивши в хід спеціальні капсули для рідких засобів, але про це трохи пізніше. Зараз пропонуємо розглянути два найпоширеніших варіанти використання гелеобразного «порошку».\nЯкщо у вас є звичайна пральна машинка-автомат, яка розрахована на прання тільки з сухими порошками, то використовувати описуване речовину можна двома способами. У першому випадку рідкий засіб можна помістити у відсік, призначений для звичайних миючих речовин, а в другому – прямо в барабан агрегату.\nВажливо! Деякі виробники пральних машин («Самсунг», LG) вкрай не рекомендують відправляти гелі в лотки, які для цього не призначені.\nУ звичайних агрегатах гелеподібний «порошок» допускається розміщувати безпосередньо в барабан з речами. Для цього достатньо відміряти необхідну кількість засобу і вилити прямо на білизну. Потім пральну машину потрібно запустити на необхідному режимі та дочекатися закінчення прання. Однак у випадку з попереднім замочуванням речей цей варіант не пройде. Тут вже знадобиться пральний агрегат, який передбачає використання водянистих «порошків».\nСкільки знадобиться гелю для однієї маніпуляції в стандартній машинці-автоматі точно невідомо. В даному випадку рекомендується слідувати інструкції по застосуванню, яку пропонує виробник гелеобразного речовини.\nЯкщо ви володієте пральним агрегатом, обладнаним спеціальними лотками для рідких засобів, наприклад, Bosch, «Атлант» або «Індезіт», то вам дуже пощастило, оскільки не доведеться довго думати, в яке відділення залити гель для прання. Все, що потрібно зробити, – це відкрити лоток і знайти відсіки, позначені римськими цифрами «I» та «II». Заливати «порошок» потрібно відразу в два відділення, якщо потрібно попереднє замочування білизни. Відсік I якраз і призначений для цієї процедури, тоді як у відділення II поміщається гель вже безпосередньо для основного прання. Другий лоток, як правило, завжди більше першого за розміром.\nЩо стосується використовуваного об’єму «порошку», то відділення пральної машини мають спеціальні мерочные стрілки для порошкових та гелеобразних коштів.\nУ лотку описуваного агрегату зазвичай є три відсіки. Якщо призначення перших двох вже відомо, то третє відділення, позначене римською цифрою «III», необхідно для полоскання речей. Зазвичай в нього вливають різні кондиціонери і ополіскувачі для білизни, але також третій відсік допускається наповнювати антисептиками або якими-небудь пом’якшуючими речовинами. Розмітка в цьому відділенні теж є, тому помилитися з кількістю ополаскивающих коштів просто неможливо.\nКапсули для рідких засобів – ідеальне рішення, якщо пральна машинка не оснащена лотками, призначеними спеціально для гелів і подібної побутової хімії. Їх же дозволяється застосовувати, якщо виробник агрегату не допускає застосування описуваних «порошків».\nЯк використовуються такі капсули? У них заливається гелевидний засіб, а потім вони поміщаються в барабан пральної машинки разом з брудною білизною. Після запуску агрегату з кульок поступово виходить миючий речовина, яка згодом вбирається у текстиль і забезпечує акуратне прання.\nРазом з рідким «порошком» в капсули допускається заливати відбілюючі засоби, призначені як для кольорових тканин, так і для чорних.\nДеякі господині описувані кульки іноді заповнюють навіть сухими порошками. Зазвичай це робиться в тому разі, якщо порошкоподібні засоби погано вимиваються з лотків пральної машинки. Принцип роботи капсул у даному випадку такою ж. В процесі прання речей вода поступово вимиває порошок з кульок.\nПеревага таких капсул полягає в низькій ціні. Їх може дозволити собі придбати кожен.\nЗалишилося розібратися в тому, як необхідно правильно використовувати гелеподібний «порошок». Багато господині зазвичай витрачають в рази більше гелю, ніж потрібно. З-за цього пральний засіб швидко закінчується, а одягу поступово зменшується термін служби. Незважаючи на те що на подібній побутової хімії виробник завжди залишає інструкцію по застосуванню, в тому числі і дозування, не завжди треба дотримуватися цих правил. Краще слідувати рекомендаціям в інструкції до прального агрегату, ніж до порошку. Щоб з рідкого миючого засобу витягти тільки користь, дотримуйтеся наведених нижче правил.\nДля стандартної пральної машинки, розрахованої на прання п’яти або шести кілограмів білизни, цілком достатньо однієї столової ложки гелеобразного «порошку». При необхідності дозу можна збільшити до двох ложок, якщо речі сильно забруднені і з першої спроби не вони відіпралися.\nГелі для прання дають позитивний результат при температурі води до шістдесяти градусів, тому агрегат потрібно запускати виключно на відповідній програмі. У більш гарячій воді забруднення на одязі залишаються.\nРідкий «порошок» ні в якому разі не можна одночасно заливати в спеціальний відсік і барабан пральної машини. Передозування засобу може погано позначитися на одязі і на самому агрегаті.\nОписуваний гель нерівномірно відпирає речі, якщо машинка перевантажена, тому при наявності великої кількості брудної білизни краще кілька разів запустити прання, ніж один раз і при цьому неякісно.\nКапсули з рідким «порошком» можна відправляти виключно в барабан пральної машини.\nЯкщо потрібно пропустити етап замочування, то просто обробіть забруднену ділянку гелем і почекайте від двадцяти до шістдесяти хвилин. Після виперіть річ звичайним способом без використання будь-яких миючих засобів.\nНезважаючи на те, що рідкі порошки» дуже ефективні, творити дива вони нездатні, і про це варто пам’ятати. Старі жирні плями, а також сліди від фарби подібні засоби видалити не зможуть, тому в таких випадках не варто чекати від них позитивного результату. При цьому намагайтеся вибирати гелі із спеціальним призначенням. Наприклад, для обробки чорних тканин купуйте продукт з позначкою «Black». Крім цього, існують порошки, призначені для прання кольорових тканинних виробів, а також делікатних і т. д. Найбільш популярними фірмами, що виробляють описуються засоби, вважаються Prox і Persil.


Я за тверезу сім'ю\nЖила собі невеличка сім'я:\nМама, тато і дівчина.\nІ все наче добре, і все, як в усіх,\nТа проблема спіткала їх.\nПляшки прискакали до хати,\nДо рота рідину почали вливати.\nУмить «звеселіли» батько і мати,\nІ почали невпинно скакати.\nНа дитину обом було наплювати...\nОсь друзі прийшли, і їм наливайте\nПиво, горілку — танцюйте, співайте.\nА там і до сутички вже недалеко.\nБійка в пияк починається легко.\nВже й до малої дійшли з кулаками.\n«Та в чом вона винна?» — кричу я над вами.\nТа хто там почує! Та хто схаменеться!\nЖиття дитини вмить обірветься.\nНарешті прийшло троє рятівників,\nІ вмить позбавили прав на дитину батьків.\nЧоловіки ці врятували дитину,\nІ подарували їй нову родину.\nСім'я, хоч не рідна, але прийняла радо.\nТепер для неї вони мама і тато.\nЗамість горілки будуть речі купувати,\nДо школи водити, як рідну любити.\nА про рідних батьків захоче забути,\nБо краще їй з нерідними бути.\nПодумайте двічі, вблагаю я Вас:\nПеред тим, як пити щось міцніше за квас!\nВаша доля залежить тільки від Вас!\nАйнітдінова Катерина Михайлівна, 7 клас


Поліетиленові труби - опис і переваги. Статьи компании «ПП Будпостач: газобетон и газоблок по оптовой цене»\nДля виготовлення пластикових трубопроводів використовується тільки високоякісний, щільний і в'язкий поліетилен. Завдяки цьому наша продукція відрізняються міцністю, гнучкістю, легкістю, а так само зручна в монтажі. Вироблені нами вироби володіють чис\nКомпанія спеціалізується на виробництві пластикових труб з поліетилену і полівінілхлориду. У широкому асортименті ми виробляємо таку продукцію, як поліетиленові труби. Ці вироби завдяки своїм відмінним характеристикам і експлуатаційним якостям стають все більш затребуваними на російському ринку.\nУ будівництві поліетиленові труби застосовуються для влаштування внутрішніх і зовнішніх трубопровідних мереж каналізації та водопостачання, для дренажних систем. Крім того, двостінні гофровані труби з поліетилену застосовуються для захисту силових електричних і телефонних кабелів в будівлі, а так само в грунті.\nНаша компанія виробляє труби поліетиленові різного діаметру, так що вибрати підходящі вироби не складе праці. На нашому сайті ви завжди можете ознайомитись з технічними характеристиками і описом виробів, переглянути повний каталог продукції з цінами, а так само завантажити прайс-лист на поліетиленові труби та іншу продукцію. Дренажні системи та укладання каналізаційних труб не складе праці.\nТруба ПНД – надійне якість, довговічність, ціна від виробника.\nДля виготовлення пластикових трубопроводів використовується тільки високоякісний, щільний і в'язкий поліетилен. Завдяки цьому наша продукція відрізняються міцністю, гнучкістю, легкістю, а так само зручна в монтажі. Вироблені нами вироби володіють численними перевагами, серед яких можна виділити найбільш значущі.\nТруби поліетиленові характеризуються досить високою зносостійкістю, завдяки чому такі трубопроводи служать більше 50 років;\nВироби з поліетилену не схильні до корозії, прямого впливу агресивних середовищ, маслянистим рідин, а так само гниття;\nПоліетилен є нетоксичним матеріалом, тому поліетиленові труби найбільш безпечні для екології та навколишнього середовища;\nПродукція, що виготовляється з поліетилену морозостійка, не розколюється і не тріскається під впливом агресивних низьких температур;\nТруби з поліетилену дозволяється застосовувати в різних умовах і сейсмонебезпечних зонах.\nТеги: поліетиленові труби, застосування поліетиленових труб, пнд, пвд


Насіння Лампо F1 томат детермінантний Nunhems купити в Україні.\nЛампо F1 томат детермінантний Nunhems\nКод товару: 94633\nЛампо F1 - ранньостиглий детермінантний промисловий томат. Відрізняється дуже ранньою і дружньою віддачею врожаю - близько 2/3 плодів готові до збирання (в т.ч. механізованої) вже на 95-100 день після появи сходів. Плоди дрібні, однорідні, щільні, що дозволяє використовувати їх не тільки на пасту, але і для цільноплідного консервування. Рослина середньо-розмірна, дещо краще плодоносить в розріджених посадках; добре проявляє себе у всіх кліматичних зонах України.\nСкоростиглість: 100-105 днів\nМаса 55-60 г\nОкругло-кубовидної форми, щільні\nКолір яскраво-червоний (і зовні, і всередині)\nВідмінно транспортуються, слабо схильні до пошкоджень\nГустота стояння - 30-35 тис. рослин / га (можна розріджувати до 28-30 тис. р. / га)\nВисока стійкість до вертіціллёзу, фузаріозу, бактеріальної плямистості, проміжна стійкість до нематод (HR - Va / Vd / Fol: 0,1 / Pst: 0; IR - Mi / Mj / Ma)\nРослина компактна, дуже пластичне до клімату\nПідходить для механізованого збирання врожаю\nВи пишете відгук про товар: Лампо F1 томат детермінантний Nunhems


ГоловнаНовиниУкраїнський ринок газобетону протестували\nУсього в програмі взяли участь 7 з представлених на українському ринку виробників газобетону.\nВся продукція тестувалася в спеціалізованих лабораторіях і перевірялася за кількома критеріями. Також проводилося вивчення цінової політики на даний вид продукції.\n3 виробники з 7 за результатами досліджень отримають знак "Висока якість - чесна ціна". У зв'язку з цим 25 січня з 11:00 до 13:00 відбудеться круглий стіл, де будуть присутні виробники газобетону та інших стінових матеріалів, імпортери, експерти-науковці, будівельники та проектувальники.\nПід час проведення круглого столу буде проводиться он-лайн трансляція на порталі bprice.ua.\nгазобетон украина,\tдослідження ринку газоблоків,\tринок газобетону 2012 украъна,\tрынок газобетона 2012,\tситуація на ринку газобетону,\tрынок газобетона 2012 украина,\tгазобетон рынок 2012,\tанализ рынка газобетона украина,\tвідгуки про газоблоки,\tаналіз ринку газобетону


» Який коктейль найвідоміший?\nЯкий коктейль найвідоміший?\nКоктейль – хто сьогодні не знає цього слова? Це напій, який утворюється шляхом змішування різних рідин, є безалкогольні коктейлі, а є алкогольні, до складу яких входить хоча б один інгредієнт, що містить спиртний напій, про таких напоях і піде мова, про відомих коктейлях.\nКоли був приготований перший коктейль\nХто і коли виготовив перший коктейль достеменно невідомо, але існує ряд версій його виникнення. Сама достовірна версія говорить про те, що в 1770 році недалеко від міста Нью-Йорк у господаря бару пропав півень, після цього, в якості винагороди за повернення пропажі, господар оголосив, що дозволить одружитися на його дочці-красуні. Пройшов деякий час і якийсь армійський офіцер повернув господареві півня, правда, той до того часу втратив свій хвіст. Заручини, звичайно ж, відбулася, а дочка господаря працювала в цьому самому барі і від хвилювання початку перемішувати різні напої, які отримали назву «півнячий хвіст» або «cock tail» англійською мовою.\nА який коктейль найвідоміший на сьогоднішній день? Зараз мова піде про десятці найпопулярніших коктейлях.\nКоктейль під назвою «Мохіто» він був придуманий в 30-ті роки 20-го століття на Кубі. До його складу входить: лайм, білий ром, содова, коричневий цукор і м’ята, лід. На початку трохи товчуть лайм з м’ятою і цукром, додають содову, ром, ну і колотий лід, в кінці.\nЦей коктейль носить назву «Піна колада» і винайдений він був в Пуерто-Ріко. Його виготовляють із кокосового лікеру, соку ананаса і світлого рому, він має дуже солодкий смак, але при це пити його дуже приємно.\nНазва коктейлю «Космополітен» в 20-і роки 20 століття саме його створили бармени, які працювали на найпрестижніших, в той час, курортах Франції, у самих знаменитих готелях. Він складається з журавлинного соку, а також лимонного, тріпл-сека і, звичайно ж, горілки. А в список – найпопулярніші коктейлі він потрапив після того, як в серіалі «Секс у великому місті» його зробила таким героїня на ім’я Сара Джессіка Паркер.\nКоктейль «Текіла Санрайз». Його компоненти: гренадин (сироп граната), сік апельсина і текіла. Коли гренадин осідає на дно, виходить ефект сходу сонця.\n«Дайкірі» – цей коктейль повинен бути зобов’язаний своєю популярністю Ернесту Хемінгуею. Але, творцем його є Дженнінгс Кокс – гірничий інженер Америки. Як-то в дуже спекотний день він вирішив змішати сік лайма і ром, у все це додавши лід кубиками і вийшов цей чудовий напій.\n«Маргарита», коктейль дуже простий: сік лимона змішаний з текілою і апельсиновим лікером. Родзинка цього коктейлю в тому, що смак текіли відтіняється цитрусовим смаком інших інгредієнтів.\nКоктейль «Мартікі драй», невідомо, хто створив його, але з’явився вперше він на початку 20 століття в готелі «Никербокер» міста Нью-Йорк. У ньому змішаний сухий джин і вермут, а також лід.\n«Cuba Libre» – це назва просякнуте гаслом 1893 «Хай живе, вільна Куба!», тоді офіцер армії Америки змішав кока-колу і ром «Бакарді».\n«Викрутка», її батьківщиною стали США, а створена вона за часів «сухого закону», оскільки сік апельсина кращим чином приховував запах і колір горілки.\nКоктейль «Кривава Мері» його автор – Піт Пету, він працював над його складом не один рік. У наші дні в склад входить сік лимона і два соусу «Табаско», «Вустерський». А коли замість горілки додають текілу, то виходить «Bloody Maria».\nТепер ви знаєте всі найвідоміші коктейлі світу! Пробуйте і насолоджуйтеся!\nЗ чим і як п’ють віскі?\nНа чому наполягати самогон?\nЯк очистити самогон?


Як очистити реєстр? | Питання? Ми знаЄмо! - Тести, обзори, поради.\nЯк очистити реєстр?\nРеєстр Windows – це основоположний компонент однойменної операційної системи, що з'явився на Windows 95. Це найголовніша в ієрархічній щаблі база даних, що зберігає інформацію про технічне забезпечення, про програмне забезпечення і про конфігурацію профілю користувача вашої операційної системи. Для перегляду реєстру операційної системи Windows зайдіть Пуск> відкрити редактор реєстру. Ви побачите структуру папок, яка дуже схожа на ту, яка відображається провідником Windows.\nРеєстр включає в себе п'ять кореневих ключів: HKEY_CLASSES_ROOT, HKEY-CURRENT_USER, HKEY_LOCAL_MACHINE, HKEY_USERS і HKEY_CURRENT_CONFIG. Вся інформація, пов'язана з налаштуваннями користувача, конфігурацією операційної системи, технічного і програмного забезпечення, а також зв'язок файлів зберігається в цих ключах. Всі дії, які ви робите на комп'ютері, зберігаються в його реєстрі. Якщо ви перегляньте реєстр операційної системи за допомогою спеціального програмного інструмента, ви побачите сотні оцінок вашої системи, вироблених реєстром за секунди.\nІснує безліч причин, по яких в реєстрі з'являється безліч помилок.\nУВАГА: Поставтеся до редагування реєстру дуже серйозно, інакше можуть виникнути проблеми.\nТиснемо «Пуск», вибираємо функцію «Виконати», в полі «Відкрити» пишемо «regedit» (без лапок), натискаємо «Ок». Відкриється «Редактор реєстру». У лівому відділенні ви побачите розділ «Мій комп'ютер», розгорніть його. Ви побачите розділи «HKEY_CLASSES_ROOT», «HKEY_CURRENT_USER», «HKEY_LOCAL_MACHINE», «HKEY_USERS» і «HKEY_CURRENT_CONFIG». «HKEY_CLASSES_ROOT» ми пропустимо, там немає для нас нічого. Розгортаємо «HKEY_CURRENT_USER», розкриваємо розділ «Software». Тепер читаємо весь список папок, там буде багато програм, які ви давно видалили, але запис про них залишилася. І ці записи засмічують і уповільнюють комп'ютер.\nНа жаль не всі програми бачать і видаляють їх. Тому, коли бачимо такий запис, тиснемо на неї другою кнопкою миші і вибираємо «видалити», або просто виділяємо цю папку і тиснемо кнопку Del на клавіатурі. Врахуйте, що зітруться всі (або багато, залежить від ситуації) налаштування цієї програми, і при наступній установці їх доведеться виставляти заново. Але це не так вже складно. Тепер звертаємо «HKEY_CURRENT_USER», відкриваємо «HKEY_LOCAL_MACHINE», в ній розділ «SOFTWARE». І також вишукуємо і видаляємо непотрібні записи. Видаляйте записи тільки про ті програми, які видалені. Інакше програма може перестати працювати. Коли ви очистите і цей розділ, закривайте Редактор реєстру. Перезавантажте комп'ютер. Все.


Цей день в історії Католицької Церкви (13 жовтня) » Католицький Медіа-Центр\nКатолицький Медіа-Центр » Спільнота Церкви » Історія Церкви » Цей день в історії Католицької Церкви (13 жовтня)\n09:23 П'ятниця 0 122\nІсторія Церкви 122 0\nПісля падіння 1291 року міста Акра, останньої твердині хрестоносців на Святій Землі, настала криза для духовно-лицарських орденів. Без Святої Землі вони вже й не були потрібні; їм довелося переосмислювати своє місце у світі. Тевтонський орден перебазувався у Європу і розпочав походи проти язичницьких племен Центральної і Східної Європи, а згодом остаточно перетворився на політично-військову силу, яка воювала і з православними країнами, і навіть із католицькою Польщею. Госпітальєри осіли на острові Родос, замінили бойових коней на кораблі та протистояли мусульманам на морі. Проте тамплієрам знайти свою нішу не вдалося. Вони кілька разів відчайдушно намагалися відновити свою присутність у Святій Землі і навіть атакували Єрусалим, проте зазнали невдачі. Було кілька причин, чому король Франції Філіп IV Красивий замислив знищити орден. По-перше, тамплієри були багаті, мали численні замки й володіння, на які Філіп поклав око. По-друге, король був винен лицарям велику суму грошей, якої не хотів повертати. Нарешті, монарх не міг спати спокійно, знаючи, що в межах його королівства є потужна військова організація, підпорядкована Папі Римському, якій нікуди діти свою енергію.\nПершим кроком короля було заручитися підтримкою Святого Престолу. Після складних інтриг Папою обрали ставленика Філіпа Красивого Климента V (1305-1314). Маючи покірного Понтифіка, король Франції віддав наказ про арешт тамплієрів у межах свого королівства. Арешти почалися 13 жовтня 1307 року. Удар був так добре скоординований і потужний, що лицарі не змогли організувати жодного спротиву. У країні заарештували понад 500 лицарів. Їм інкримінували таємне поклоніння сатані, содомію й інші злочини. Багато лицарів не витримували тортур і зізнавались у чому завгодно. Траплялися й міцні духом, які помирали в катівнях і на багатті, так і не визнавши провини. 1314 року було спалено останнього Великого магістра Жака де Моле. Раніше, 1312 року, Папа Климент V видав буллу «Faciens misericordiam», у якій проголошував ліквідацію ордену тамплієрів і закликав монархів Європи заборонити його у своїх країнах. Більшість з них вчинила так само, як Філіп IV Красивий. Проте траплялися й винятки: у Португалії тамплієри були в першій лінії боротьби з мусульманськими завойовниками, тож державна влада не могла собі дозволити втратити цих звитяжних воїнів. Тамплієрів тут перейменували в «орден Христа» – так волю Папи було формально виконано, а лицарі вціліли. Те саме сталося в Іспанії, де тамплієрів охоче прийняли в свої ряди лицарі орденів Сантьяго і Калатрави.\n14:42 Понеділок 0 1 217 39 років тому польський кардинал Кароль Войтила став Папою Римським\n09:21 Середа 152 Цей день в історії Католицької Церкви (11 жовтня)\n10:01 Понеділок 71 Цей день в історії Католицької Церкви (9 жовтня)\n09:56 Понеділок 84 Цей день в історії Католицької Церкви (16 жовтня)\nІсторія Церкви 00:10 Субота 0 103 Цей день в історії Католицької Церкви (7 жовтня)\n00:10 Субота Цей день в історії Католицької Церкви (7 жовтня)


Infoline | Новость: На Харківщині українські воїни збили ворожий літак\nДата публикации: 18/04/22 | 23:20\nНа Харківщині Збройні сили України сьогодні збили ворожий літак.\nПро це повідомив голова Харківської обласної військової адміністрації Олег Синєгубов в ефірі телемарафону UAРазом.\n"Сьогодні поблизу міста Балаклія ми збили ворожий літак", - зазначив він, інформуючи про поточну ситуацію в області щодо військових дій.\nЗа його словами, "найгарячішою точкою" в області залишається Ізюмський напрямок.\n"Наші збройні сили ведуть активний спротив, тримають свої позиції, які постійно намагається прорвати ворог, але йому це не вдається", - сказав Синєгубов.\nВін розповів про ситуацію на окупованих територіях області.\nТак, за його інформацією, в Ізюмі окупанти вже два дні намагаються закликати населення ставати до лав їх збройних сил.\n"Настільки в них плачевний стан справ, що вони намагаються мобілізувати партіотично налаштованих людей, які тримаються і навіть не покидають Ізюм. Хоча їх намагаються вивезти силоміць на територію РФ", - сказав голова ОВА.\nЩодо Куп’янська та Вовчанська, за словами Синєгубова, ворог там намагався встановити свій режим, контроль, але люди не приймають цього, налаштовані партіотично.\n"У нас є з цими людьми контакт", - запевнив Синєгубов.\nВін нагадав, що меру Куп’янська пред’явлено заочно підозру про державну зраду. Також є інформація, що мер міста Балаклія разом з сім’єю виїхав за межі України, як тільки дізнався, що порушено кримінальне провадження за ознаками державної зради відносно його дій.


22.11.2021 09:44 Читайте по-русски\nКремль найняв агентів, щоб спробувати посіяти дестабілізацію всередині української держави, стверджують у розвідці США\nВідповідну інформацію розвідка Штатів уже минулого тижня скерувала в НАТО, щоб попередити. Про це Bloomberg пише з посиланням на дані розвідки.\n"Сполучені Штати поділилися з європейськими союзниками розвідувальними даними, включаючи карти, які показують нарощування військ Росії й артилерії для підготовки до швидкого, широкомасштабного прориву в Україну з кількох місць", – написало видання.\nДодали, що це за умови "якщо президент Володимир Путін вирішить вдертися, за словами людей, знайомих із розмовами". Цю інформацію надали НАТО, щоб підтвердити стурбованість Вашингтона можливими намірами президента Росії.\nПосилаючись на дані розвідки, враховуючи кількість особового складу та техніки, Bloomberg описує ймовірний сценарій дій Кремля. Зокрема:\nДжерела стверджують, що майже половина тактичних російських груп вже на позиціях, а будь-яке вторгнення супроводжуватиметься підтримкою авіації. Крім того, Москва призвала резервістів, стверджує видання із посиланням на розвідку.\n"Двоє людей розповіли, що Москва також призвала десятки тисяч резервістів у безпрецедентному для пострадянських часів масштабі", – мовиться в повідомленні.\nЦі люди також розповіли, що "їхня роль (резервістів – ред.) у будь-якому конфлікті полягатиме в організації безпеки території на пізнішому етапі після того, як тактичні батальйони прокладуть шлях. Хоча Росія публічно не оголосила про призов".\nОкрім того, розвідка США також повідомила, що відбувається зростання російської дезінформації, спрямованої проти Києва. Ба більше, Кремль найняв агентів, щоб спробувати посіяти дестабілізацію всередині української держави.\nДонбас окупація Криму Україна Росія США


Посольство Кіпру почало видавати українцям електронні візи | Вікна-Новини\nВікна-Новини / Посольство Кіпру почало видавати українцям електронні візи\nПосольство Кіпру почало видавати українцям електронні візи\nРеспубліки Кіпр в Україні почало видачу громадянам України так званих\nв Міністерстві закордонних справ України.\n“З метою оформлення\nвідповідної візи заявники заповнюють розміщену на веб-сайті Посольства\nРеспубліки Кіпр в Україні електронну візову анкету і скеровують її в Посольство\nелектронною поштою. Зазначена процедура є безкоштовною і не передбачає надання\nв Посольство жодних додаткових документів або їх копій”, – уточнили в МЗС.\nумовою отримання електронної візи є наявність у заявника окремого паспортного\nУ разі прийняття\nпозитивного рішення щодо візового клопотання заявника Посольство надсилає йому\nелектронний лист – підтвердження про наявність дозволу на в’їзд на Кіпр. Цей\nдокумент повинен бути роздрукований і представлений заявником при перетині\nдержавного кордону Республіки Кіпр разом з паспортним документом.\nПри цьому в МЗС\nнаголосили, що “електронні візи” дозволяють перетнути кордон Кіпру\nтільки через міжнародні аеропорти Ларнака і Пафос і за умови вильоту\nбезпосередньо з аеропортів України.


Герхард Ганаппі — Вікіпедія\nГерхард Ганаппі (нім. Gerhard Hanappi, нар. 16 лютого 1929, Відень — пом. 23 серпня 1980, Відень) — австрійський футболіст, півзахисник.\n16 лютого 1929(1929-02-16)\n23 серпня 1980(1980-08-23) (51 рік)\n1942–1947 «Ваккер» (Відень)\n1947–1950 «Ваккер» (Відень) 62 (2)\n1950–1965 «Рапід» (Відень) 333 (114)\n1948–1962 Австрія 93 (12)\nГерхард Ганаппі на Вікісховищі\nНасамперед відомий виступами за клуб «Рапід» (Відень), а також національну збірну Австрії. Семиразовий чемпіон Австрії. Володар Кубка Австрії. Володар Кубка Мітропи.\nЗа освітою — архітектор, автор проекту збудованого 1977 року у Відні Вестштадіону, який з 1980 року носить його ім'я.\nНародився 16 лютого 1929 року у Відні. Вихованець футбольної школи клубу «Ваккер» (Відень). Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1947 року в основній команді того ж клубу, в якій провів три сезони, взявши участь у 62 матчах чемпіонату.\n1950 року перейшов до клубу «Рапід» (Відень), за який відіграв 15 сезонів. Більшість часу, проведеного у складі віденського «Рапіда», був основним гравцем команди. У складі віденського «Рапіда» півзахисник був одним з головних бомбардирів команди, маючи середню результативність на рівні 0,34 голу за гру першості. За цей час сім разів виборював титул чемпіона Австрії, ставав володарем Кубка Австрії, володарем Кубка Мітропи. Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за команду «Рапід» (Відень) у 1965 році.\n1948 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Австрії. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 15 років, провів у формі головної команди країни 93 матчі, забивши 12 голів.\nУ складі збірної був учасником чемпіонату світу 1954 року у Швейцарії, на якому команда здобула бронзові нагороди, чемпіонату світу 1958 року у Швеції.\nПісля завершення спортивної кар'єри працював архітектором. Став автором проекту футбольного стадіону у Відні, домашньої арени віденського «Рапіда». На момент відкриття у 1977 арена отримала назву «Вестштадіон», однак вже за три роки, у 1980, після передчасної смерті Ганаппі, була перейменована у «Стадіон Герхарда Ганаппі» (нім. Gerhard-Hanappi-Stadion) на честь свого архітектора і, за сумісництвом, одного з найвидатніших гравців в історії віденського клубу.\nГерхард Ганаппі помер 23 серпня 1980 року на 52-му році життя у Відні внаслідок онкологічного захворювання.\n«Рапід» (Відень): 1950–51, 1951–52, 1953–54, 1955–56, 1956–57, 1959–60, 1963–64\n«Рапід» (Відень): 1960–61\nФутболіст року в Австрії: 1955\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Герхард_Ганаппі&oldid=22785392\nОстаннє редагування: 13 червня 2018, 09:46


Як підстригти кігті кішці: 6 кроків до мяким лапок - Homepets\nДодому Догляд за кішками британськими Як підстригти кігті кішці: 6 кроків до мяким лапок\nКоли в будинку з’являється маленьке кошеня, або доросла кішка кожен власник замислюється, як правильно здійснювати догляд за кігтями тварини. Можна підстригати кігті кішок і кошенят, а також як підстригти кігті кішці або кошеняті правильно – піде мова в цій статті.\nПривчати кішок до манікюрним процедур треба з маленького віку. Підстригання кігтів кошенята сприймають як цікаву гру, і впоратися з маленьким кошеням набагато простіше, ніж з дорослим котом. Крім того, якщо у вас в будинку ремонт та дорогі меблі, то відповідь на питання потрібно підстригати кігті кішкам приходить сам собою.\nЧитайте також: Як привчити кошеня до когтеточке: 8 простих кроків\nДуже важливо знати, як правильно підстригти кігті кішці, адже кігтики є частиною лапок, і якщо не вміло обрізати, можна пошкодити кровоносні судини, від чого кіт або кішка в подальшому може сильно страждати.\nЯк правильно підстригти кігті кішці: вибираємо інструмент\nЯкщо ви зібралися підстригти кішці кігті, не зайвим буде дізнатися, які інструменти можна застосовувати для цієї котячої манікюрної процедури. Напевно, щось з наведеного нижче списку є у вашому домі.\nБлістер (спеціальні котячі ножиці)\nДля підстригання кігтів кішкам не підходять кухонні ножиці, швейні ножиці, і канцелярські ножиці. Інструменти для стрижки кігтів у кішок повинні бути виготовлені з нержавіючої сталі, і бажано мати прогумовані ручки в місцях тримання інструменту пальцями.\nДля підстригання кігтів своєму коту я користуюся манікюрними кусачками. Але цей інструмент досить специфічний, тому якщо ви стригти кігті кішки вперше, спочатку потренуйтеся на собі.\nЯк підстригти кігті кішці в домашніх умовах: 6 кроків до м’яким лапок\n1. Підготуйте і продезінфікуйте інструмент для видалення кігтів кота.\n2. Візьміть кішку на руки і сядьте з нею на стілець біля вікна, або іншого джерела світла. Щоб підстригти кігті кішці правильно і не пошкодити кровоносну судини на пазурах потрібно усе добре бачити, тому нам потрібен хороший світло.\n3. Посадіть кішку собі на коліна животиком і лапками догори. Тварина має бути розслаблено, у гарному настрої. Найкраще підстригати кігті кішці після сну або їжі. Але ні в якому разі не після активних ігор.\n4. Починаємо стригти кігті кішці з передніх лап. Візьміть лапку, і натисніть на неї пальцями, щоб кішка випустила кігтики. Кусачками акуратно піддягаємо кігтик, і зрізаємо кінчик., не доходячи інструментом кровоносних судин, як показано на фото. Потрібно зрізати тільки «гачок» кігтя.\n5. Далі будемо стригти кігті кішці задніх лапах. Кігтики на задніх лапках набагато товщі і міцніше, ніж на передніх, тому доведеться докласти більше зусиль. Натисніть на лапку пальцями, і акуратно зрізайте кінчики кігтиків інструментом.\n6. Похваліть кішку за те, що спокійно сиділа під час процедури, і відпустіть. Як правило, кішки люблять дивитися як проходить догляд за кігтями. Вони сидять спокійно, і з цікавістю спостерігають, що там їм роблять.\nЯк підстригти кігті кішці: відео\nЯк часто обрізати кігті кішці\nКотячі кігтики потрібно стригти по мірі відростання. Я стрижу кігті своєму коту Марсу в середньому один раз в 2-3 тижні. Існує думка, що стригти кігті кішці задніх лапах зовсім необов’язково. Але це зовсім не так. Справа в тому, що під час гри кіт може випадково поранити дитину або дорослого кігтиками задніх лап.\nТакож обов’язково стригти кігті кішці задніх лапах перед в’язкою, щоб тварини не поранили один одного.\nЯкщо вам дорога меблі в будинку, і ви не хочете міняти оббивку найближчим часом, то стрижці кігтів на задніх лапах також ігнорувати не варто.\nЯкщо у вас намічається виставка, то вам доведеться порушити звичний графік, і підстригти кігті кішці за кілька днів до заходу, як того вимагають правила для виставкових кішок, тому представлена інформація в статті як підстригти кігті кішці, буде як не можна до речі.\nЯкщо ви хочете обрізати кігті кішку чи кота, але з якихось причин боїтеся це робити, зверніться в ветклініку. Лікар покаже вам, як правильно підстригти кігті кішці перший раз, ви навіть зможете зняти відео на свій телефон, щоб потім повторити процедуру обрізання кігтів будинку.\nЯкщо боїтеся зрізати зайве, то на перших порах можна використовувати пилку для нігтів з великим абразивом. Взяти лапку котика, і зрізати кінчики кігтиків.\nТепер ви знаєте, як стригти кігті кішці або кошеняті правильно. Сподіваюся, мої практичні поради, як обрізати кігті коту вам знадобляться, і ви ніколи і ні за що не зробите своєму вихованцеві хірургічну операцію «М’які лапки».


TL-SF1024D купити в інтернет-магазині - Ітел ЛТД\nкомутатор Fast Ethernet TL-SF1024D являє собою високопродуктивне, недороге, що забезпечує безрозривний зв'язок мережевий пристрій для оновлення старої мережі і збільшення її пропускної здатності до 1000 Мбіт/с.Всі 24 порти підтримують технологію авто-MDI/MDIX, не потрібно турбується про тип кабелю, просто застроміть кабель в пристрій. Більш того, завдяки інноваційній енергозберігаючій технології комутатор TL-SF1024D дозволить зберегти до 75%* споживаної електроенергії. 80% пакувального матеріалу може бути використано вдруге. Тому комутатор є екологічно-безпечним рішенням для вашої ділової мережі.\nметалевий корпус для монтажу пристрою в стійку в поєднанні з сертифікованим внутрішнім блоком живлення роблять комутатор найбільш досконалим, недорогим продуктом на 24 Користувальницькі лінії. Завдяки використанню неблокірующіх архітектури комутатор TL-SF1024D може передавати і фільтрувати пакети на максимально можливу для мережного середовища швидкості для забезпечення максимальної пропускної здатності Комутатор TL-SF1024D також підтримує контроль потоку IEEE 802.3 x для повнодуплексного режиму і контроль зворотного потоку для напівдуплексного режиму, щоб уникнути перевантажень і забезпечення надійної передачі даних, що забезпечує надійність роботи комутатора.\nкомутатор Fast Ethernet нового покоління TL-SF1024D оснащений новітніми енергозберігаючими технологіями, за допомогою яких можна збільшити пропускну здатність вашої мережі зі значно меншими енерговитратами. Пристрій автоматично вибирає режим живлення в залежності від статусу з'єднання і довжини кабелю для того, щоб зберегти електроенергію і тим самим обмежити кількість викидів вуглецю, що здійснюються при її виробленні.\nфункції автоузгодження гігабітного комутатора полегшують установку пристрою. Не потрібно додаткової настройки. Функція авто-MDI / MDIX усуває необхідність застосування кабелю з перехрещуються парами. Функція автоузгодження на кожному порту визначає швидкість з'єднання мережевого пристрою (10 або 100 Мбіт/с) і виробляє настройку сумісності і оптимального режиму роботи.\nпорти 24 порти 10/100 Мбіт/с з автоузгодженням з роз'ємом RJ-45 (авто-MDI/MDIX)\nзавантаження основного каналу 4,8 Гбіт / с\nбазові функції швидкість передачі даних відповідає максимальній швидкості передачі даних в мережевому середовищі


Катастрофа на пляжах Одеси: зроблено термінову заяву. Politeka\nКатастрофа на пляжах Одеси: зроблено термінову заяву\nНа одеських пляжах заборонили купатися, а також закликали не їсти місцеву рибу\nБіологи назвали серед причин бурхливого цвітіння водорості занадто жарку погоду, яка почалася в кінці травня – початку червня і сильні дощі, які пройшли в цей же час.\n«Через це скидання в море води з річок істотно посилився, що викликало падіння солоності і проникнення в море величезної кількості органіки. Разом з безвітряної погодою створилися сприятливі умови для поширення нодуляріі », – повідомили вони.\nКоли ж варто чекати припинення «цвітіння»? Все залежить від погоди. В ідеалі потрібно похолодання з північним вітром, який підніме на морі хвилі і віднесе заражену нодуляріей воду подалі в море, де вода холодніше і солоніша.\nОдесити вже назвали те, що відбувається пляжним Апокаліпсисом-2019\nТеги: запрет пляж черное море


Все про все / Мистецтво та розваги / Дмитро Шевченко - біографія, фільмографія, особисте життя\nСьогодні на екранах телевізорів все частіше можнапобачити Дмитра Шевченка. Незважаючи на те, що грає актор в основному негативних персонажів, він встиг завоювати велику популярність. Дмитро підкорив серця глядачів відразу після виходу фільму «День народження Буржуя», де зіграв роль постійно битого сутенера Артурчика. Але хто ж він насправді - улюбленець жінок, популярний сьогодні актор Дмитро Шевченко?\nНародився майбутній актор театру і кіно в Одесі 17червня 1964 року. Сім'я його недовго була повною (батьки розлучилися), тому вихованням сина в основному займалася мати. Вона ж і прищепила Дімі любов до театру, оскільки мала чимало друзів серед акторів. Мама і дід Дмитра бачили в ньому майбутнього вченого, ще в юному віці молода людина разом з дідом написав книгу. Але хлопцеві не судилося стати науковим діячем: його любов до театру, прищеплена матір'ю, була дуже велика.\nЗ батьком у Дмитра склалися хороші відносини, вони періодично бачилися. У спогадах залишилися катання по гірських річках на байдарці, спуски на лижах, експедиції.\nУ школі Діма не був відмінником, та й не характеризувався зразковою поведінкою, але вчителі не ставили йому «незадовільно».\nУже в школі Дмитро Шевченко брав участь вхудожньої самодіяльності. Потім, як і значна частина випускників, він вступив до Одеського політехнічного інституту на факультет економіки. У роки навчання майбутній актор брав участь в постановках естрадних мініатюр, був членом команди КВН. Поступово у нього зародилася мрія стати актором, і коли в 1986 році він закінчив політех, вирішив вступати в ЛГИТМіК. Але була одна проблема: він повинен був відпрацювати три роки за отриманою спеціальністю.\nКоли Діма приїхав в Київську Академію наук, вінзустрівся з міністром. Напевно, Шевченко справив хороше враження, тому що зустріч ця була доленосною: адже після неї Дмитро Валерійович практично відразу вступив в ЛГИТМіК на курс Е. Падве.\nДмитро і Олександрівський театр\nДмитро Шевченко, біографія якого насиченацікавими подіями, в 1990 році закінчив Лгитмик. Практично рік після цього він працював в неформальному театрі разом з акторами з Шанхая. Вони розробили постановку однієї з казок Г.-Х. Андерсена в жанрі пекінської опери, але цього проекту було призначено закритися через нестачу фінансування.\nУ 1991 році Шевченко зіграв кілька спектаклівв співтоваристві драматичних акторів Санкт-Петербурга. Він був помічений режисером з Петербурзького академічного театру ім. А.С. Пушкіна, а потім запрошений в трупу. У цьому театрі Дмитро Шевченко пропрацював п'ять років. За цей час він встиг зіграти чимало ролей як головних, так і другорядних. Діма любив театр, але завжди мріяв знятися в кіно. Досвід у нього вже був: будучи студентом ЛГИТМіК, він зіграв головну роль у фільмі «Двадцять хвилин з ангелом», а дещо пізніше - в англійській картині «Цинкові хлопчики».\nОскільки Дмитру здавалося, що не можна поєднувати театр і кіно, він зібрав валізи і в 1997 році переїхав до Москви ...\nУ Москві Дмитро почав зніматися в кліпах А. Укупника, Ф. Кіркорова, Валерії та багатьох інших відомих музикантів, завдяки чому отримав деяку популярність. Його запросили зніматися в рекламі «Независимой газети», а пізніше - у фільмі «Му-Му». Саме тоді майбутню зірку і помітили київські режисери, які проводили відбір акторів для серіалу «День народження Буржуя». Дмитро отримав цікаву роль сутенера Артурчика, хоча сталося це не відразу. Свого персонажа актор Дмитро Шевченко зіграв чудово, тому відразу привернув увагу публіки до своєї персони.\nПісля виходу фільму режисери довгий часпропонували Дмитру подібні ролі. Але актор відмовлявся, так як вважав, що має дещо більший потенціал. Це і відобразилося в таких картинах, як «Сищики», «Бідна Настя», «12 стільців» і інших. Діапазон героїв, яких зіграв Дмитро Шевченко (фільмографія налічує десятки улюблених глядачами фільмів), дуже широкий. Це і бізнесмен у фільмі «Смерть за заповітом», і скульптор в картині «Межа бажань», і психіатр в «Сімейних таємниці» Е. Циплакової.\nКрім кіно Дмитро Шевченко пробував себе і на телебаченні. Він був запрошений на канал «1 + 1» в якості ведучого шоу «Медовий місяць».\nДмитро Шевченко: особисте життя\nАктор не любить говорити про особисте. Його сімейне життя з Марією Шалаєвою не склалася. Дружина була молодша на сімнадцять років, а познайомилися вони на зйомках картини «Першокурсниця», де разом грали. Діма дуже часто закохувався в партнерок, але завжди виступав за тривалі відносини. Родині судилося розпастися після шести років спільного життя. Розставання відбувалося без скандалів. Швидше за все, життя разом не склалася через тривалі розставань подружжя, так як обидва вони були артистами і постійно роз'їжджали по різних містах.\nДмитро Шевченко і Марія Шалаєва мають сина Нестора. Папа регулярно спілкується з хлопчиком по телефону, так як живуть вони на даний момент в різних містах.\nЗараз Дмитро - вільний чоловік. Він не спілкується з матір'ю свого сина, хоча все так гарно починалося. Новина про народження сина була для Шевченка несподіваною. Дитину він прийняв, але жити з Марією не став. Більш того, з колишньою дружиною зараз у нього неприязні стосунки, що впливає на спілкування з сином. Бувало навіть таке, що Дмитро зустрічався з ним потайки.\nДмитро Шевченко. фільмографія\nАктор зіграв в чималій кількості фільмів, йомудіставалися і головні ролі, і другорядні, і епізодичні. Так, епізодичні ролі він зіграв в наступних фільмах: «Всього один поворот» (1986), «Тюремний романс» (1993), «Королівство кривих ...» (2005), «Не хлібом єдиним» (2005).\nНа головні ролі його запрошували в такі картини: «Двадцять хвилин з ангелом» (1989), «Цинкові хлопчики» (1993), «Особливий випадок» (2000), «Щит Мінерви» (2002), «Першокурсниця» (2002), «Бідна Настя» (2003-2004) , «Звіздар» (2004), «Лола і Маркіз» (2004), «Провінційні пристрасті» (2006), «Королі гри» (2007), «Межа бажань» (2009), «Холодне серце» (2009), « сім дружин одного холостяка »(2009).\nВеличезна кількість другорядних ролей зігравДмитро Шевченко, фільмографія його дуже багата. Ось деякі фільми, де актор отримував не головні, але далеко не останні ролі: «Комедія суворого режиму» (1992), «Репетиція з Арнольдом» (1998), «Му-Му» (1998), «День народження Буржуя» (1999 ), «Зупинка на вимогу» (2000), «Марш Турецького» (2000), «Сімейні Таємниці» (2001), «День народження Буржуя-2» (2001), «Варвар» (2003), «Бій з тінню» (2004), «Загибель Імперії» (2005), «Зв'язок» (2006), «Бій з тінню-2. Реванш »(2007),« Брудна робота »(2009),« Все заради тебе »(2010),« На все життя »(2011),« Бій з тінню-3. Останній раунд »(2011),« Засіб від смерті »(2012),« Брати і сестри »(2013).\nЦе неповний список картин, в яких ДмитроШевченко показав свою майстерність акторської гри. Та й попереду на нього чекає ще чимало фільмів, які обов'язково завоюють популярність у глядача, тому що Діма вносить в них частинку своєї душі - величезної і світлою.\nГерої Дмитра Шевченка\nСвоїх героїв актор наділяє особливим шармом іхаризмою. Глядач полюбив кожного з них за їх щирість, а Дмитра - за вміння точно передати їх переживання і характер. Кожен фільм, в якому знімався популярний сьогодні актор, хочеться переглядати. І хоча Дмитро грає в основному героїв негативних, вони не тільки привертають до себе увагу: глядач просто закохується в персонажі, в жвавість їх характерів, в чарівність і навіть негативні риси, і бажає бачити їх у наступних серіях фільму.\nДмитро Шевченко - професійний актор театру і кіно. Він радує глядачів своєю грою як на сцені, так і на екранах телевізорів. І за це йому величезне спасибі!\nАктор Дмитро Ратомський: біографія, особисте життя, фільмографія


WR » ООС » Російсько-українська війна: ранкове зведення штабу від 06.08.2020\nПро це повідомляє WR з посиланням на повідомлення прес-центру штабу ООС.\n“Від початку поточної доби на усіх ділянках відповідальності українських підрозділів обстрілів з боку збройних формувань РФ не зафіксовано. Наші громадяни можуть бути впевненими у тому, що Збройні Сили України — це надійний щит, який захищає кожного з нас”, — вказано у повідомленні.\n“Ворожу провокацію з підствольного гранатомету відмічено у районі населеного пункту Шуми. Неприцільні постріли не несли загрози життю та здоров’ю, тому наші воїни вогонь у відповідь не відкривали. Підрозділи Об’єднаних сил дотримувалися умов припинення вогню та перебували напоготові до адекватного реагування на ймовірні підступні дії противника. Серед особового складу Об’єднаних сил бойових втрат та поранень немає”, — зазначили у прес-центрі.


Лісова сертифікація поліпшує імідж України, лісового господарства і ДП «Бершадський лісгосп» » Бершадь » В громадах » Суспільство » Новини : Лісова сертифікація – це оцінка відповідності системи ведення лісового господарства встановленим міжнародним вимогам, ветеран, лісгосп, самоврядування\nБершадь / Новини / Суспільство / В громадах / Лісова сертифікація поліпшує імідж України, лісового господарства і ДП «Бершадський лісгосп»\nЛісова сертифікація – це оцінка відповідності системи ведення лісового господарства встановленим міжнародним вимогам, стандартам щодо управління лісами та лісокористування на засадах сталого розвитку. Лісовим кодексом України передбачено, що лісова сертифікація є невід’ємною складовою організації лісового господарства держави. Це «м’який» економічний інструмент, що покращує лісоуправління.\nНа 1 січня 2015 року площа сертифікованих лісів в Україні сягнула 2,787 млн. га, що складає 26,8% лісового фонду країни. Усі сертифіковані ліси перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств.\nУ нашій області сертифікованим є ДП «Крижопільський лісгосп». Процес сертифікації в Бершадському лісгоспі розпочався півтора року тому.\nУже проведено сертифікаційну оцінку Бершадського, Сумівського, Ободівського, Цибулівського лісництв. Це колосальна робота по формуванню найповнішої бази даних про наші ліси. Ми отримуємо розпорошену за різними джерелами інформацію про ліси держлісгоспу від наукових закладів, природоохоронних організацій, учнівських лісництв.\nТак, уже виділено ділянки особливо цінних лісів, які мають найбільший вплив на дов кілля, на збереження рослинного і тваринного світу.\nFSC розробила критерії екологічно збалансованого і відповідального ведення лісового господарства, що забезпечує заготівлю лісоматеріалів та іншої лісової продукції при одночасному збереженні біорізноманіття та продуктивності лісів, природних екологічних процесів, визначила міжнародну схему маркування для продукції деревообробки, яку вимагає більшість великих організацій-покупців у Північній Америці та Європі. Позначення відповідального ведення лісового господарства (логотип) FSC на товарі зображується у вигляді «дерева з галочкою». Воно є товарним знаком, який зареєстровано в багатьох країнах світу. Якщо раніше при укладанні контрактів на постачання лісопродукції покупців цікавили якість, строки постачання та ціна, то тепер додається ще й вимога екологічної сертифікації.\nСертифікація зобов’язує і лісівників, і територіальні громади відповідально ставитися до лісів. Відповідно до міжнародних норм громадськість має широко залучатися до господарювання у лісі. Одне з положень щодо сертифікації лісгоспів передбачає інформування людей про методи господарювання.\nПравду кажучи, в процесі лісогосподарської діяльності між лісівниками і жителями громад виникають непорозуміння, а то і конфлікти. Наприклад, є певні обмеження, визначені діючою законодавчою базою, а громади сприймають їх як заборону і вважають, що їхні права обмежують.\nТому тісна співпраця громад і лісогосподарських підприємств у процесі сертифікації лісів має розставити всі крапки над «і». Всі проблемні питання користування лісом і деревиною ми обговорили з сільськими громадами Бершадського і Тростянецького районів.\nТаке зацікавлене обговорення дало змогу виділити насущні потреби людей у користуванні лісом. Облаштовано місця відпочинку, виділено лісові масиви, де місцеве населення найчастіше збирає гриби та ягоди. Особливу увагу приділено захисним лісам і тим місцям, де є витоки джерел чи водні об’єкти.\nУбершадських лісівників взагалі ніколи не виникало проблем із залученням жителів районів до участі у Всеукраїнській акції «Майбутнє лісу – в твоїх руках».\nНашими однодумцями в питаннях збільшення лісистості завжди є перші керівники районів, керівники освітянських закладів, лідери громадської думки, педколективи, учні шкіл та члени учнівських лісництв, ветерани лісового господарства. Адже наше спільне першочергове завдання – створення лісів. Так, наприклад, за 2006-2016 роки на землях держ лісфонду створено 955 га лісів, а на землях, не придатних для сільгоспвикористання, – 337 га.\nУ цьому нам також допомагають місцеві жителі. У роботі лісівників таємниць немає.\nА люди мають право знати справжній стан справ у лісах.\nАле лісогосподарська діяльність специфічна. Тому в процесі сертифікації і запрошуємо людей грамотно вникати у цю лісогосподарську специфіку, щоб не було непорозумінь, конфліктів. А ми у свою чергу роз’яснюємо кожен лісівничий крок.\nУ цих умовах надзвичайно важливою є співпраця лісівників і органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування в питаннях заліснення. Процес сертифікації відбувається відкрито та прозоро через постійне інформування.\nЯк бачимо, лісова сертифікація економічно, екологічно і соціально забезпечує збалансоване ведення лісового господарства.\nЕкологічно збалансоване і відповідальне ведення лісового господарства дозволяє нам проводити заготівлю лісоматеріалів та іншої лісової продукції при одночасному збереженні біотичного різноманіття та продуктивності лісів, природних екологічних процесів.\nПроводячи сертифікацію, ми отримали значно більші надходження від реалізації та переробки деревини, ведення мисливського господарства, побічного користування, реалізації декоративних вічнозелених рослин. Вирощено стандартного посадкового матеріалу 1 млн. 277 тис. шт.\nВлаштовано 129 км мінералізованих смуг. Доглянуто 157 км смуг. Проведено боротьбу зі шкідниками та хворобами лісу на площі 305 га.\nТорік реалізовано продукції на одного штатного працівника на суму 372411 грн. (127% до 2015 р.) Рентабельність діяльності підприємства – 16,1%.\nПостійно проходить технічне переозброєння виробництва, впроваджуються сучасні методи ведення лісового господарства. ДП «Бершадський лісгосп» за 2016 рік отримало 7 млн. 85 тис. грн. чистого прибутку. В розвиток матеріально-технічної бази вкладено 2 млн. 650 тис. грн. капітальних інвестицій. Сплачено 15 млн. 160 тис. грн. податків до державного бюджету, 3 млн. 532 тис. грн. – до місцевого.\nЄдиного соціального внеску перераховано 2 млн. 850 тис.грн. Працівники підприємства отримують достойну середньомісячну заробітну плату, яка зросла порівняно з 2015-им на 158,3%.\nБезперечно, проведення сертифікації лісів має позитивний вплив на навколишнє середовище, управління лісовим господарством, поліпшує імідж держави України, лісового господарства в цілому і Бершадського держлісгоспу, зокрема в очах західноєвропейських споживачів, полегшує реалізацію сировини, товарів на більш дорогих ринках збуту. Адже сертифікація дозволяє споживачеві лісової продукції робити вибір між, хоч і більш дорогим, але сертифікованим товаром із екологічно грамотно використаних лісів, і не сертифікованим товаром.\nПричому, ми проводимо сертифікацію не лише лісових ділянок і круглих лісоматеріалів, а й усього технологічного ланцюжка: від «пня», включаючи транспортування, розпилювання та переробку лісової продукції, до магазину чи іншого пункту реалізації кінцевого виробу. Сертифікація може охоплювати практично всі продукти лісокористування і лісопереробки – від колод до паперу та меблів.\nЯк бачимо, лісова сертифікація включає дві складові: систему ведення лісового господарства і систему постачання продукції. Якщо перша складова безпосередньо стосується лісових господарств, то друга – деревообробних і лісоторгівельних підприємств, які використовують деревину з сертифікованих лісів.\nПроводячи лісову сертифікацію ДП «Бершадський лісгосп» за схемою FSC, ми забезпечуємо відкритість як усього процесу сертифікації лісів, так і всієї нашої лісогосподарської діяльності. Тому запрошуємо всі зацікавлені сторони до участі в процесах аудиту і підготовки управлінських рішень.\nветеран лісгосп самоврядування\nЛісова сертифікація поліпшує імідж України, лісового господарства і ДП «Бершадський лісгосп» - В господарствах і громадах, селах Бершадського району та м. Бершадь - www.bershad.ua\n19.07.2018 22:01:27 Цей сайт - про Бершадь та бершадський район. Новини, довідники, безкоштовні оголошення, фотогалереї району. Розділ "Новини" підготовлено редакцією газети «Бершадський край». Всі права на матеріали належать авторам статтей. Передрук інформації, що розміщена на сайті Бершаді, без згоди адміністрації суворо заборонено. Адміністрація сайту Бершадь може не поділяти думку авторів публікацій і не несе відповідальності за авторські матеріали.


Міфи і правда про російські матюки – Блог Василя Кондрата (Vasyl Kondrat Blog)\nНаписано авторомvkon 14.01.2011 Прокоментуй!\nАвтор/джерело – © Артем ДЕНІКІН, «Аналітична газета «Секретні дослідження»\nДата публiкацiї – 12.01.2011 | Постiйна адреса – http://www.aratta-ukraine.com/text_ua.php?id=1833\nНавколо російських матюків існує маса міфів, що не відповідають дійсності. Наприклад, російські лінгвісти та історики поширили про матюки два міфи: що росіяни стали матюкатися у відповідь на «татаро-монгольське іго» і що матюки – нібито «породження слов’янського язичництва».\nНасправді слов’яни ніколи не матюкалися. У тому числі у білорусів і українців, як і в поляків, до російської окупації 1795 найгірші лайками були лише «курва» (продажна дівка) і «холера» (хвороба). Ні Київська Русь, ні Велике Князівство Литовське, ні Річ Посполита не зберегли жодного документа з матом і жодного розпорядження влади про боротьбу з лайкою, хоча в Московії подібних документів у величезному надлишку.\nІ це цілком нормально, бо більшість народів світу не знають матюків – як не знали їх і слов’яни, балти, романці, германці. Сексуальна лексика у них вкрай мізерна (у порівнянні з російською), а багато мов взагалі при лихослів’ї не використовують сексуальні теми. Наприклад, французьке «con» передає з різними артиклями назву і чоловічого, і жіночого статевого органу, а межа лихослів’я французів – просто назвати опонента цим словом. І лише тільки в англійській мові і лише на початку ХХ століття, і лише в США – з’явилося лайка «mother fucker», аналога якому немає в Європі, і яке було калькою російських матюків – його і внесли у мову США емігранти з Росії (див. В. Бутлер «Походження жаргону в США», 1981, Нью-Йорк).\nУ 1648 році цар Олексій Михайлович задумав «видалити заразу» і видав царський указ, щоб «пісень бісівських не співали, матірно та всією нікчемної лайкою не лаялися … А які люди почнуть кого сварити матюками і всякою лайкою – і тим людям за такі супротивні християнському закону за шаленства бути від Нас у великій опалі і в жорстокому покаранні».\nНічого подібного в цей час ні в Білорусі-Литві, ні в Русі-України тоді не було – там народ матюки не знав.\nЦю обставину начебто можна було б пояснити тим, що білоруси і українці ніколи не були під Ордою, а московити в Орді триста років жили, а потім у ній владу захопили, приєднавши Орду до Московії. Адже раніше радянські історики так і вважали: що мати московитів з’явилися нібито їхньою відповіддю на «татаро-монгольське іго».\n«Але в Росії з’являється під час татар слово «Еблі», яке похідне нам, російським людям, зрозуміло, пов’язане з ганьбою матері і так далі, тюркською означало просто одружитися. Татарин, захоплюючи дівчину, говорив, що він «Еблі» її, тобто бере її. Але для будь-якого російського простолюдина, у якого відбирали доньку, дружину, сестру, він здійснював насильство над жінкою, і в результаті це слово набуло абсолютно характер зґвалтування. Що таке матюки? Це мова тих, кого зґвалтували, тобто того нижчого шару, який відчуває себе весь час поза зоною дії високої культури і цивілізації, приниженим, ображеним, зґвалтованим. І як кожний зґвалтований раб, він готовий застосувати це насильство по відношенню до свого товариша, а якщо вийде, зрозуміло, і до благородної людини».\nПо-друге, татари Орди не були тюрками, а були сумішшю тюркських і фінно-угорських племен. З цієї причини вони приєднали до Орди фінів Суздаля-Московії (мордва, мокша, ерзя, мурома, меря, чудь, мещера, перм) і прагнули об’єднати всі фінно-угорські народи, що йшли з Волги до Європи, в тому числі дійшли і до Угорщини, народ якої вважали «своїм по праву».\nПо-третє, ніякого «татарського ярма» не було. Москва платила татарам тільки податок (половину якого собі за працю з його збору залишала – на чому і піднеслася) і виставляла своє московське військо для служби в армії Орди. Ніколи не було такого, щоб татари захоплювали в дружини дівчат Московії – це сучасні вигадки. У раби – захоплювали під час воєн, але точно так слов’ян сотнями тисяч за рабів захоплювали власне московити (наприклад, 300 тисяч білорусів були захоплені московитами у рабство у війні 1654-1657 рр..). Але рабиня – це не дружина.\nХоча мушу зауважити, що ця гіпотеза Кантора – вже певний прорив в темі, адже раніше радянські історики взагалі писали, що московити просто перейняли матюки у татаро-монголів, мовляв, – ті навчили московитів матюкатися. Проте ні в мові тюрків, ні в мові монголів жодних матів немає.\nТак от, – є дві серйозні обставини, що повністю спростовують гіпотезу Кантора про походження одного з російських матюків від тюркського слова «Еблі» (одружуватися).\n1. Розкопки академіка Валентина Яніна в Новгороді призвели в 2006 році до відкриття берестяних грамот з матюками. Вони набагато давніші, ніж прихід в Суздальське князівство татар. Що ставить жирний хрест на взагалі спробі істориків пов’язати мати московитів з мовою татар (тюркською).\nМало того, ці матюки на берестяних грамотах Новгорода сусідять з елементами фінської лексики – тобто, люди, що їх писали, були не слов’янами (колоністами ободритами Рюрика, що припливли з Полаб’я і побудували тут Новгород), а місцевими слов’янизованими колоністами Рюрика фінами (або саамами, або чуддю, вєсью, муромою).\n2. Є в Європі ще один народ, окрім московитів, який матюкається вже тисячу років – і тими ж самими РОСІЙСЬКИМИ МАТЮКАМИ.\nЦе – угорці.\nВперше про угорські матюки російські історики дізналися зовсім недавно – і були вкрай здивовані: адже угорці – не слов’яни, а фінно-угри. Та й не були ні під жодним «татаро-монгольським ігом», бо пішли з Волги в Центральну Європу за століття до народження Чингисхана і Батия. Наприклад, московський дослідник теми Євген Петренко вкрай збентежений цим фактом і визнає в одній з публікацій, що «це цілком заплутує питання походження російських матюків».\nЯсно, що гіпотеза Кантора про походження одного з російських матюків від тюркського слова «Еблі» (одружуватися) – ніяк не може бути застосована до угорців, бо тюрки не змушували їх дівчат силою вступати до шлюбу. Та й тюрків ніяких навколо угорців в Центральній Європі немає.\nЄвген Петренко зазначає, що сербське матірне вираз «єбєням слунце в пичку» з’явилося історично недавно – всього років 250 тому, і було перейнято сербами в угорців в період, коли Сербія потрапила з турецького ярма під владу Австро-Угорщини при імператриці Марії-Терезі. Угорські літописи ще середньовіччя переповнені такими матюками, які більше ніде і ні в кого навколо (слов’ян, австріяк, німців, італійців та ін, в тому числі турків) не існували. Їх сербам тоді несла угорська колоніальна адміністрація, угорська армія і угорська аристократія.\nВідповідь може бути тільки одна: ЦЕ – УГРО-ФІНСЬКІ МАТЮКИ.\nНагадаю, що угорці, естонці, фіни й росіяни – це один і той самий фінський етнос. Росіяни, щоправда, були почасти слов’янізовані київськими попами, що насадили у них православ’я. Але от дослідження генофонду російської нації, що проводилися в 2000-2006 роках РАН, показали, що за генами росіяни абсолютно ідентичні фінському етносу: мордві, комі, естонцям, фінам і угорцям.\nЩо й не повинно дивувати, бо вся Центральна Росія (історична Московія) – це земля фінських народів, а всі топоніми її – фінські: Москва (народу мокша), Рязань (народу ерзя), Муром (народу мурома), Перм (народу перм) і т.д.\nЗ іншого боку, у фіно-угорських етносів матюки могли породити саме угри. Тобто угорці і споріднені до них народи, що залишилися жити в землях майбутньої Московії. Угорська група мов включає сьогодні тільки угорську мову і обсько-угорські хантийську і мансійську. У минулому ця група була куди більш потужною, в тому числі, імовірно, включала народ печенігів, що пішли з угорцями в Центральну Європу і по дорозі розселилися широко над Кримом і в степах Дону (їх нібито винищили татари). У самій же Московії головним етносом був мордовський етнос мокша (моксель на його мові), що дав назву річці Моксва (Moks мокша + Va вода), змінену київською мовою на більш милозвучне слов’янам «Москва». І етнос ерзя (зі столицею Ерзя і державою Велика Ерзя, пізніше зміненою на Рязань). У пермської групи комі і удмуртів виділялася держава Велика Пермі. Все це – історична територія споконвічного поширення матюків.\nТаким чином, безглуздий сам термін «російські матюки». Бо вони зовсім не російські (у розумінні Русі як Київської Держави), а фінські. Що залишилися в мові тубільного фінського населення Московії як суб’єкти своєї дослов’янської мови.\nЗрозуміло, що російських дослідників питання завжди бентежила та обставина, що у росіян є матюки, а у слов’ян та інших індоєвропейців – їх взагалі немає. Тому в даному питанні росіяни завжди, під тягарем якогось «комплексу меншовартості», замість наукового розгляду намагалися виправдатися або «загладити провину». То слов’ян намагалися до матюків приплести – мовляв, це слов’янське язичництво таке. Але не вийшло – бо слов’яни ніколи не матюкалися, а росіяни – це не слов’яни. То намагалися показати, що росіяни матюки винайшли не просто так, а у відповідь на ярмо татар. І це не вийшло: в угорців точно ті ж матюки, але ніякого «татарського ярма» у них не було.\nСправедливості заради слід сказати, що росіяни – це дійсно нещасний народ колишніх фінських етносів, доля якого протягом останньої тисячі років просто жахлива.\nСпочатку його завоювали в свої раби молодші князі Києва, яким своїх князівств на Русі Києва просто не дісталося. Оскільки тут у майбутній Московії жодних слов’ян зроду не було, князі та їхні дружини ставилися до місцевого фінського населенню як до рабів. Саме київські князі ввели в Московії кріпосне право (тобто рабовласництво), що було дико в Києві по відношенню до селян свого етносу. Нагадаю, що ні в Україні, ні в Білорусі-Литві ніколи до російської окупації 1795 кріпосного права не було, а окрім Московії кріпосне право існувало ще в Європі тільки в одному місці – у Пруссії, де точно так само німці зробили рабами місцевих прусів-інородців і місцевих слов’ян.\nЦі два головних доводи назавжди відвернули Московію від Русі та Києва, створили новий східний тип держави – повну сатрапію.\nСправді, від такого тисячолітнього гніту Київської Русі, Орди і потім Московії-Росії з надлишком достатньо ненависті у фінському народі, щоб народити матюки – як тубільний сленг лихослів’я щодо гнобителів.\nАле… Ми бачимо, що ці матюки існували у фіно-угрів ще до їх поневолення сусідами з Заходу і зі Сходу. І існують в угорців, які вельми вдало втекли з Волги до Європи, уникнувши долі своїх одноплемінників.\nЧастина дослідників висловлює таку точку зору: матюки – це частина якоїсь містичної культури, на кшталт замовлянь або проклять. У тому числі дехто (А. Філіппов, С. С. Дрозд) вважає, що деякі з матірних лайок по суті означають не щось образливе, а побажання смерті. Наприклад, посилання в «п …», як вони пишуть, означає побажання йти туди, звідки народився, тобто – піти з життя знову в небуття.\nЧи була у фіно-угрів у минулому, в епоху зародження матюків, така містична культура, в якій би використовувалися сексуальні теми матірщини? Особисто мені важко це уявити. Так, сексуальні теми присутні у всіх стародавніх народів – але як символи родючості. А в нашому випадку мова йде зовсім про інше. І жодної «містичної культури» або «язичницьких культів» тут просто немає.\n«Один із сучасних православних публіцистів ігумен Веніамін Новік опублікував кілька статей проти лихослів’я, проти матірної лайки. У цих статтях він підкреслює, що матірна лайка пов’язана з матеріалізмом. Тут своєрідна гра словами, з діамату. «Чому розрядка, а матірна лайка, лихослів’я, це часто виправдовують як емоційну розрядку, має відбуватися, – пише ігумен Веніамін, – за рахунок інших людей? Матюкальщику ж неодмінно потрібно щоб хто-небудь чув його. Матірна лайка – є передусім симптом еволюційної недорозвиненості. Біологи знають, що у тваринному світі існує яскраво виражений зв’язок між агресивністю і сексуальністю, і деякі «особливо обдаровані» (саркастично пише ігумен Веніамін) особи використовують свої геніталії для залякування супротивника. А деякі не менш обдаровані представники сімейства гомо сапієнс роблять те ж саме словесно. Ексгібіціоністи просто більш послідовні». Це спростування лихослів’я і відсіч йому з позицій сучасної, добре освіченої людини».\nІндоєвропейці не матюкалися, тому що їх праетнос формувався як більш прогресивний і виключає в спілкуванні мавпячі звички «використовувати свої геніталії для залякування супротивника». А ось праетнос фінно-угрів, які не є індоєвропейцями, формувався іншим шляхом – і використовував мавпячі звички.\nОсь і вся різниця: росіяни й угорці тому матюкаються, що не є індоєвропейцями. І тому, що їхні предки розвивалися інакше, ніж індоєвропейці – в абсолютно іншому культурному середовищі.\nМало того, використання матюків в спілкуванні обов’язково ретроспективно означає, що в далекому минулому предки росіян і угорців ці матюки вживали в якості ілюстрації ВЧИНКІВ – тобто у фіно-угрів був у ходу, як ЗНАК ОБРАЗА, показ геніталій опонентові. І різні інші непотрібні ДІЇ.\nЗдається дикістю? Але це нітрохи не велика дикість, ніж сам факт майже ПОВНОГО схвалення матюків в Росії – в першу чергу діячами культури. Як, наприклад, ставитися до таких висловлювань: Галина Жевнова, головний редактор об’єднаної редакції «Губернські вісті» ділиться з читачами: «До мату ставлюся позитивно. У російської людини є два способи випускання пари. Перший – горілка, другий – матюк. Нехай буде краще матюк».\nДуже погано, коли сексуальна освіта дітей починається з пізнання ними матюків і їх значення. Саме так було і зі мною: мене підлітки матюкам вчили і пояснювали їхнє значення – були першовідкривачами для мене таїнства стосунків чоловіка й жінки – через мати.\nТому здається цілком помилковою думка редактора російської газети про те, що матюки краще горілки. Наші діти горілки в 10 років не п’ють, а матюкам вчаться. Навіщо?\nРосійські публіцисти з гордістю і радістю говорять, що російські матюки цілком заміняють взагалі будь-яку передачу думки і понять. Ольга Квірквелія, керівник російського просвітницького християнського центру «Віра і думка», в передачі «Радіо Свобода» у лютому 2002 року про матюки сказала: «У принципі мат, як хороший мат, справжній, не той вуличний, який ми сьогодні чуємо, – це просто сакральна мова, якою можна розповідати дійсно абсолютно все. Я захопилася матом, коли почула випадково в Новгородській області, в селі, як бабуся дідусеві пояснювала, як садити огірки. Не матюками були тільки прийменники, – зрозуміло ідеально. Вона не лаяла, вона дуже ласкаво, дуже дружелюбно пояснювала, як правильно садити огірки. Це мова, яка, на жаль, нами практично втрачена і перетворена на щось вульгарне, бридке, огидне і недобре. Насправді це не так. І це відображає найглибинніші пласти свідомості».\nВона ще говорить про те, що «Це мова, яка, на жаль, нами практично втрачена». Виходить, що фінно-угорська мова росіян та угорців – це і є мова повних матюків, де всі поняття замінюються ними?\nНа жаль, все погане і бридке має тенденцію розповсюджуватись навколо, як хвороба. Так Росія принесла свої матюки до суміжних з нею і завойованим народам білорусів, українців, прибалтів, кавказців, народів Середньої Азії, які своєю мовою розмовляють, але через слово вставляють фінські матюки. Так фінські «сакральні слова» стали повсякденною лексикою далеких узбеків. Мало того, матюкатися почали в США – вже англійською, і цілком нормально у фільмі «Поліцейська академія» бачити сюжет, дія якого довго розгортається на тлі телефонної будки, на якій написано російською, зі всім знайомих трьох літер, слово «х ..». Це хто ж написав там це? Янкі?\nАле такого більше ніде в світі немає: писати матюки на стінах. І навіть Висоцький помічав: у громадських французьких туалетах є написи російською мовою. Написати матюк на стіні – це дорівнює тваринній поведінці демонструвати геніталії. Чим «сакральні» східні сусіди і займаються, як мавпи. Це ексгібіціонізм східного сусіда.\nЧи це норма поведінки для нас, європейців, в тому числі білорусів і українців? Звичайно, ні, – бо нічого сакрального, тобто священного, ми цим просто тому висловити не можемо, що наші предки матюки не знали. Ці матюки – нам чужі й далекі.\nВ класичній психолінгвістиці з давніх часів існує поділ мови. Є найпростіший різновид нашої мови – афективна мова. Афект, в свою чергу, – це один з видів переживань, який людина подолати не може. Зазвичай воно пов’язане з біологічними, життєвими потребами. За визнанням світової психології, це єдиний вид переживань, яким людина керувати не може. Всім відомо, що до цих пір в суді перебування людини у стані афекту є пом’якшувальною провину обставиною.\nКоли говорять афективна мова, то, з одного боку, мають на увазі густо насичену емоціями мову, з іншого боку – мова, яка дійсно буває в стані афекту.\nЙдемо далі. Людина нічого не робить без спонукання. За вимовою теж варто спонукання. Найбільш примітивний мотив – наявність гострого, як правило, короткочасного переживання. Так ось, – афект очолює лайливу мову.\nПісля мотиву потрібна думка, предметний зміст того, що ти хочеш сказати. А у афективної мови і думки-то немає. Для прикладу: несете ви по вулиці цінну вазу. Вона розбилася. Ви ж не стану відразу міркувати про те, наскільки вона вам дорога. Перше, що буде (у міру традицій) – вихід емоції без думки. Це гротеск. А в реальності все завуальовано, приховано.\nПід час подібних гострих переживань потрібен вихід емоцій. І чим намагаються виправдати матюки? Цим виходом емоцій. Але якщо б це був справді невинний вихід (лайнувся, пішов далі, став нормальною людиною), то про це б і розмови не йшло. У сучасній російській культурі (і культурі частини України, – особливо східної) це стало вже не просто виходом негативної емоцій, а способом вираження себе, – вважають науковці.\nНа думку психологів, інший «мінус» вживання матюків полягає в тому, що негативна емоція від однієї брутальної людини переходить на іншу, заражає її. Однією з особливостей афективної мови є вельми потужний вплив на оточуючих. Матюки, зважаючи на своє походження, – як вихід емоції – заразливі. У соціальній психології відомі ефекти зараження, коли чиясь емоція діє на інших як гриб. Так працює ефект натовпу. Цей ефект зараження – один з найтяжчих наслідків її існування.\nВся наша психіка озброєна знаками. Найбільш універсальний спосіб застосування знаків – мова. Думка впливає на мову, однак, в залежності від того, яка мова, змінюється і думка. І якщо все спростити, то можна сказати: яка мова – таке і мислення. І що поганого, що ви матом лаєтесь? Та у вас психіка вже вся інша! Замість того, щоб описати щось красиве, у вас лише матюки. І все закрилося. Немає нічого, нічого більше не бачите. Жодних нюансів!\nНам подобається як над цим явищем знущалися Ільф і Петров. Наприклад, – в образі Еллочки Людожерки. Невеликого словникового запасу їй вистачало, щоб вільно почувати себе в світі. Теж саме і з матюком. Обмеження, яка накладає ця лексика на психіку, приголомшливі. Це гігантські втрати. Відбувається не тільки редукція мови, але і редукція думки, людської психіки. У зв’язку з цим мат не унікальний. Прикольно, кльово. Якби ці слова засмічували лише мову. Вони засмічують психіку. Це втрата особистісна… Можна згадати і нашого сучасника Леся Подерв’янського, який відкрито демонструє матюки у своїх п’єсах, роблячи таким чином своїх героїв не просто гротесковими, а повним ідіотами, дикунами і нікчемами, яких потрібно тримати на відстані гарматного пострілу від цивілізованого суспільства. Ви хочете бути схожими на них? Поміркуйте…\n© АРАТТА. Український національний портал. 2006-2011.\n© Автор проекту – Валерій Колосюк.\nНаписано авторомvkon 14.01.2011 Опубліковано вЗагальне\n0 коментарів “Міфи і правда про російські матюки”