ДОНЕЦЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ ЕКОНОМІКИ І ТОРГІВЛІ імені Михайла ТУГАН-БАРАНОВСЬКОГО\nДля магістрантів денної форми навчання\nспец. 8.050103 “Міжнародна економіка”\nТема 1. УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ У СИСТЕМІ\n1. Роль і значення управління персоналом як науки і навчального модуля.\n2. Управління персоналом як часткова функція менеджменту.\n3. Етапи історичного розвитку управління персоналом.\nПочинаючи вивчення першого питання “Роль і значення управління персоналом як науки і навчального модуля” студент повинен зрозуміти, щоуправління персоналом як наука існує на двохрівнях:\n- теоретичному (мета - одержання нових знань шляхом опису і класифікації явищ, встановлення причинно-наслідкових, функціональних і інших взаємозв'язків і закономірностей між ними, прогнозування типових організаційних ситуацій);\n- прикладному (управління персоналом займається питаннями зміни і перетворення реальних виробничих ситуацій, розробкою конкретних моделей, проектів і пропозицій для підвищення ефективності використання робітників).\nУправління персоналом вивчає людину в єдності усіх його проявів, що впливають на усі процеси в підприємстві: від його залучення до ефективного використання усього його потенціалу.\nСлід звернути увагу на те, що людина бере участь у виробничій діяльності як її багатогранний суб'єкт:\n- економічний(виробник і споживач благ);\n- біологічний(носій певної фізичної конструкції і здоров'я);\n- соціальний (член певної групи);\n- політичний(громадянин держави, член політичної партії, профспілки, інших груп інтересів);\n- правовий(власник певних прав і обов'язків);\n- культурний(носій певного менталітету, системи цінностей, соціальних норм і традицій);\n- моральний (той, що поділяє ті або інші моральні норми і ціннісні орієнтації);\n- конфесіональний(атеїст або той, що сповідає релігію);\n- емоційно-вольовий(той, що має певний характер і психологічний склад у цілому);\n- розумний(той, що має певний інтелект і певну систему знань).\nУправління персоналом вивчає і враховує вплив усіх аспектів людини на організаційну поведінку.\nУправління персоналом базується на теоріях, щостосуються усіх аспектів людини:\n1. Економічні теорії (теорії ринку праці, теорії планування; економічна інформатика, економічні теорії і методи).\n3. Соціологічні концепції (теорії груп і організацій).\n7. Науки про працю: ергономіка, фізіологія праці, психологія праці, соціологія праці, технологія праці, педагогіка праці, медицина праці, антропометрія (наука, що розробляє способи виміру можливостей людського організму) та ін.\nСтуденту слід засвоїти, що практична значимість управління персоналом полягає у наступному:\n- ідеальне конструювання практики кадрового управління,розробка теорії, стратегії, техніки, способів і засобів управління персоналом;\n- раціоналізація,глибоке критичне осмислення практичного управління людьми і його орієнтація на вимоги економічної і соціальної ефективності;\n- спонукання керівників до зміни моделей, техніки, стилю, способів і засобів керівництва робітниками на основі альтернатив, пропонованих наукою.\nСтуденту слід звернути увагу на проблеми в області управління персоналом у вітчизняних підприємствах:\n1) служби управління персоналом мають, як правило, низький організаційний статус і розглядаються як допоміжний, обслуговуючий підрозділ з вузьким спектром виконуваних функцій;\n2) недостатньо високим є рівень компетентності, а також організаційно-правової і соціально-психологічної культури працівників кадрових служб;\n3) у багатьох підприємствах відсутнє положення про кадрову службу, не відпрацьовані кадрові технології, є характерним низький рівень координації діяльності кадрової служби з іншими структурними підрозділами підприємства;\n4) у практику кадрових служб слабко впроваджуються наукові методи набору, оцінки, розміщення і навчання кадрів;\n5) керівники кадрових служб найчастіше не виявляють цікавість до засобів виявлення і розуміння чекань, настроїв, соціальних орієнтацій як робочих груп, так і окремих працівників.\nПредметом модуля «Управління персоналом» виступає сукупність суспільних відносин, що виникають в процесі спільної діяльності працівників.\nМетою навчального модуля “Управління персоналом» є одержання студентами теоретичних знань з ефективного управління трудовим колективом підприємства на основі використання наукових принципів і методів, розроблених вітчизняними і закордонними фахівцями, і позитивного практичного досвіду прогресивних підприємств.\nОсновні задачі модуля “Управління персоналом»: озброїти студентів (магістрантів) сучасною науковою методологією управління і засобами впливу на колектив, оволодіти найбільш ефективними, прогресивними формами управління персоналом і засобами забезпечення стабільної діяльності підприємств в умовах ринкових відносин.\nПри вивченні другого питання “Управління персоналом як часткова функція менеджменту” студенту слід звернути увагу на те, що в умовах ринкової економіки управління персоналом повинно набувати системності і завершеності на основі комплексного рішення кадрових проблем, впровадження нових і удосконалення існуючих форм і методів кадрової роботи.\nКомплексний підхід до управління персоналом передбачає урахування організаційно-економічних, соціально-психологічних, правових, технічних, педагогічних і інших аспектів у їхній сукупності і взаємозв'язку при визначальній ролі соціально-економічних факторів.\nСистемний підхід до управління персоналом передбачає урахування взаємозв'язків окремих аспектів управління кадрами і виражається у розробці кінцевих цілей, визначенні шляхів їх досягнення, створенні відповідного механізму управління, що забезпечує комплексне планування, організацію і стимулювання системи роботи з персоналом.\nГоловним елементом усієї системи управління є персонал, який одночасно може бути як об'єктом, так і суб'єктом управління. Останнє являє собою основну специфічну особливість управління персоналом.\nТрудові ресурси – це фізично розвинута частина населення, що володіє розумовими здібностями і знаннями, які необхідні для роботи у народному господарстві.\nПоняття “трудові ресурси підприємства” характеризує його потенційну робочу силу.\nПоняття “трудовий колектив” можна розглядати з двох сторін, зокрема, як:\n- соціальну організацію (представлена адміністративно-правовою структурою);\n- соціальну спільність (представлена спонтанно виникаючими міжособистими зв'язками, структурою малих груп, поділом персоналу підприємства на соціальні групи).\nСлід звернути увагу на те, що елементами трудового потенціалу працівника є:\n- особисті характеристики (мотиви поведінки, цінності, відносини до праці, творча активність і т.д.);\n- соціально-демографічні характеристики (стать, вік, національність і т.д.);\n- психофізіологічні характеристики (тип темпераменту, стан здоров´я, схильність до певного роду діяльності, працездатність і т.д.);\n- кваліфікаційні характеристики (рівень освіти, практичний досвід, професіоналізм, творчі здібності і т.д.).\nУправління персоналом передбачає такі основні етапи і функції:\n- визначення цілей і основних напрямків роботи з персоналом;\n- визначення засобів, форм і методів досягнення цілей;\n- організація роботи щодо виконання прийнятих рішень;\n- контроль виконання запланованих заходів;\n- координація розроблених заходів.\nСистема управління персоналом являє собою комплекс цілей, задач і основних напрямків діяльності, а також різних видів, методів і відповідного механізму управління, спрямованих на підвищення продуктивності праці і якості роботи (рис.1.1).\n- підвищення конкурентоспроможності підприємства;\n- підвищення ефективності діяльності підприємства, зокрема, досягнення максимального прибутку;\n- забезпечення високої соціальної ефективності функціонування трудового колективу;\n- формування позитивного іміджу підприємства на ринку.\nПри формуванні системи управління персоналом підприємства слід враховувати як зовнішні, так і внутрішні чинники (рис.1.2).\nМетоди управління персоналом - це способи впливу на колективи та окремих працівників з метою здійснення координації їхньої діяльності в процесі функціонування підприємства.\nСтуденту слід засвоїти, що методи управління персоналом поділяються на три основні групи: адміністративні, економічні і соціально-психологічні (рис.1.3).\n• Підсистема загального та лінійного керівництва, що здійснює управління підприємством в цілому, управління окремими функціональними та виробничими підрозділами\n• Підсистема планування та маркетингу, що виконує розробку кадрової політики, стратегії управління персоналом, аналіз кадрового потенціалу, аналіз ринку праці, організацію кадрового планування та прогнозування потреби в персоналі, організацію реклами\n• Підсистема управління підбором та обліком персоналу. Здійснює організацію підбору персоналу, співбесіди, оцінки, відбору, обліку зарахування, переміщення, заохочення та звільнення персоналу, професійну орієнтацію, організацію раціонального використання персоналу, управління зайнятістю, діловодство системи управління персоналом\n• Підсистема управління трудовими відносинами. Проводить аналіз та регулювання групових та особистісних взаємовідносин, відносин керівництва, управління виробничими конфліктами та стресами, соціально-психологічну діагностику, дотримання етичних норм взаємовідносин, управління взаємодією з профспілками\n• Підсистема забезпечення нормальних умов праці. Виконує такі функції, як: дотримання вимог психофізіології та ергономіки праці, дотримання вимог технічної естетики, охорони праці, військової охорони підприємства та окремих посадових осіб\n• Підсистема управління розвитком персоналу. Здійснює навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації, адаптацію нових працівників, оцінку кандидатів на вакантну посаду, поточну періодичну оцінку кадрів, організацію раціоналізаторської та винахідницької діяльності, реалізацію ділової кар'єри та службово-професійного просування\n• Підсистема управління мотивацією поведінки персоналу виконує такі функції: організація нормування та тарифікації трудового процесу, розробка систем оплати праці, розробка форм участі персоналу в прибутках, форм морального заохочення персоналу\n• Підсистема управління соціальним розвитком. Здійснює організацію суспільного харчування, житлово-побутове обслуговування, розвиток культури та фізичного виховання, забезпечення охорони здоров'я та відпочинку, забезпечення дитячими закладами, організацію соціального страхування\n• Підсистема розвитку організаційної структури управління\n• Підсистема правового забезпечення\n• Підсистема інформаційного забезпечення системи управління персоналом\nРис. 1.1 - Система управління персоналом підприємства\nРис.1.2 – Чинники, що впливають на формування системи управління персоналом підприємства\nАспектами управлінняперсоналом є:\n• техніко-технологічний (відображає рівень розвитку конкретного виробництва, особливості використовуваних у ньому техніки і технології, виробничі умови та ін.);\n• організаційно-економічний (містить питання, пов'язані з плануванням чисельності і складу персоналу, їх матеріальним стимулюванням, використанням робочого часу, організацією діловодства і т.д.);\n• правовий (включає питання дотримання трудового законодавства у кадровій роботі);\n• соціально-психологічний (відображає питання соціально-психологічного забезпечення управління персоналом, упровадження різних соціологічних і психологічних процедур у практику кадрової роботи);\n• педагогічний (передбачає рішення питань, пов'язаних з вихованням кадрів, наставництвом та ін.).\nСтудент повинен знати, що серед загальних принципів управління персоналом виділяють: науковість, плановість, комплексність (системність), безперервність, нормативність, економічність, зацікавленість, відповідальність і т.п.\nРис. 1.3 - Система методів управління персоналом\nДо часткових принципів управління персоналом належать: відповідність функцій управління цілям виробництва; індивідуалізація роботи з кадрами; демократизація роботи з кадрами; інформатизація кадрової роботи, забезпечення її рівня, достатнього для прийняття обґрунтованих рішень; підбір кадрів для первинного виробничого колективу з урахуванням психологічної сумісності та ін.\nВ процесі вивчення третього питання “Етапи історичного розвитку управління персоналом” студенту слід запам’ятати, що виділяють такі підходи до управління персоналом:\n1. Економічний підхід (в його межах виділяють концепцію управління трудовими ресурсами).\nОсобливостями концепції управління трудовими ресурсами є:\n- технічна, а не управлінська підготовка працівників;\n- баланс між владою і відповідальністю;\n- чітка ієрархія;\n- підпорядкування індивідуальних інтересів загальній справі.\n2. Органічний підхід (в його межах виділяють 2 концепції: управління персоналом і управління людськими ресурсами).\nОсобливостями органічного підходу до управління персоналом є те, що в процесі управління персоналом акцентується увага на підборі працівників, їх навчанні, оцінці, плануванні кар’єри персоналу.\n3. Гуманістичний підхід (в його межах виділяють концепцію управління людиною).\nОсобливостями даного підходу є:\n- акцентування уваги на організаційній культурі;\n- вплив культурного контексту на управління персоналом.\nСтуденту слід звернути увагу на те, що для сучасного етапу розвитку управління персоналом характерні такі тенденції:\n1. Зміна підходів до управління персоналом(стають актуальними: концепція управління людськими ресурсами та концепція управління людиною)\n2. Розвиток руху за компетентність\n3. Увага до підвищення ефективності управління персоналом\n4. Усвідомлення і підвищення значимості корпоративної культури\n1. Особистість: сутність, структура.\n2. Структура і чисельність персоналу підприємства.\n3. Вимоги до професійно-кваліфікаційного рівня працівників.\n4. Компетентність працівника: сутність, види.\nПри вивченні першого питання “Особистість: сутність, структура” студент повинен запам’ятати наступне.\nОсобистість - це сукупність індивідуальних соціальних і психологічних якостей, що характеризують людину і дозволяють їй активно і свідомо діяти.\nТак, під гармонійним розвитком особистості слід розуміти процес удосконалення її моральних, психологічних, соціальних, професійних та фізичних якостей у їх єдності, що забезпечує більш ефективну виробничу діяльність людини.\nПоняття “індивідуальність” характеризує інтегральну властивість людини, що поєднує його природні і особистісні особливості. Через індивідуальність розкриваються: своєрідність особистості, її здатності.\n- базові властивості: поєднання природних і сформованих у процесі виховання і спілкування рис (через них розкриваються такі характеристики психіки, як: емоційність, активність і формується стиль поведінки особистості);\n- програмуючі властивості (інтелект, самосвідомість, спрямованість).\nПри вивченні другого питання “Структура і чисельність персоналу підприємства” студенту слід звернути увагу на те, що структура персоналу – це сукупність окремих груп працівників, які об’єднані за певною ознакою.\nСтруктура персоналу підприємства може бути:\n1) штатною (відображає кількісно-професійний склад персоналу, розміри оплати праці і фонд заробітної плати працівників);\n2) організаційною (характеризує його розподіл у залежності від виконуваних функцій);\n3) соціальною (характеризує його як сукупність груп, що класифікуються за: змістом роботи, рівнем освіти і кваліфікації, професійним складом, стажем роботи, статтю, віком, національністю, належністю до громадських організацій і партій, сімейним станом, напрямком мотивації, рівнем життя і статусом зайнятості) (рис. 2.1).\n4) рольовою (визначає склад і розподіл творчих, комунікативних і поведінкових ролей між окремими працівниками підприємства) (табл.2.1).\nСтудент повинен знати, що чисельність персоналу визначається характером, масштабами, складністю, трудомісткістю виробничих процесів, ступенем їхньої механізації, автоматизації, комп'ютеризації. Ці фактори задають її нормативну (планову) величину.\nЗа результатами визначення планової чисельності персоналу підприємства складається штатний розпис.\nПосадовий (штатний) склад працівників закріплюється у штатному розписі підприємства, в якому конкретизується: перелік посад, чисельність штатних одиниць, розмір посадових окладів, надбавок і доплат (за умови, що надбавки та доплати передбачено положенням про оплату праці і вони мають постійний характер), а також місячний фонд заробітної плати. У підприємстві повинна вестися штатно-посадова книга (додаток А).\nПерсонал більш об'єктивно характеризується обліковою (фактичною) чисельністю, тобто кількістю працівників, що офіційно працюють у підприємстві на даний момент.\nТаблиця 2.1 - Рольова структура персоналу підприємства\nНазва ролі Зміст ролі\n1. Творчі ролі\nГенератор ідей Висуває принципові ідеї, визначає ключові проблеми, пропонує альтернативи рішення, визначає шляхи і засоби реалізації ідей.\nКомпілятор ідей Доводить фундаментальні ідеї до прикладного рішення, має здатність поєднання різних ідей, розробляє технологію використання висунутих ідей на практиці.\nЕрудит Носій енциклопедичних знань по широкому колу проблем у минулому і сьогоденні.\nЕксперт Має здатність оцінити доцільність тієї або іншої ідеї і дати правильну пораду в ході обговорення.\nЕнтузіаст Особистим прикладом і чарівністю заражає групу вірою в успіх загальної справи, спонукує інших працювати сумлінно.\nКритик Піддає критичному аналізу хід і результати роботи групи, дає критичну і часто негативну оцінку висунутих ідей.\nОрганізатор Організує роботу групи, погоджує в процесі «мозкового штурму» роботу окремих членів групи з позиції досягнення кінцевої мети.\n2. Комунікаційні ролі\nЛідер Людина, що володіє в групі високим особистим і професійним авторитетом, що здійснює вплив на поведінку групи в цілому і окремих її членів.\nДіловод Виконує важливу рутинну роботу з фіксації ідей, довідок, думок і складанню підсумкового звіту групи.\nЗв'язковий Зв'язує на неформальній міжособистісній основі членів групи, що іноді конфліктують між собою, забезпечує зовнішні взаємозв'язки групи.\n«Сторож» Розподіляє і контролює потоки інформації, оцінюючи важливість або другорядність повідомлень, і доводить їх до лідера.\nКоординатор Здійснює узгодження дій окремих членів групи з погляду досягнення кінцевої мети в контакті з лідером.\nПровідник Людина, що добре знає географію і історію району, структуру організації й забезпечує зв'язки із зовнішнім середовищем.\n3. Поведінкові ролі\nОптиміст Завжди упевнений в успіху загальної справи, знаходить шляхи виходу з кризових ситуацій, заражає своєю позитивною поведінкою членів групи.\nНігіліст Завжди не упевнений в успіху загальної справи, має критичну точку зору, найчастіше відмінну від загальноприйнятої.\nКонформіст Додержується загальноприйнятих норм поведінки, пасивно погоджується з рішенням групи, представляючи «мовчазну більшість».\nДогматик Завзято тримається відомих норм, стоїть до останнього у своїй думці, не погоджуючись з раціональним рішенням групи.\nКоментатор Фіксує і коментує події, що відбуваються в житті людей, у світі, на роботі, у спорті і побуті.\nКляузник Збирає і сприяє поширенню слухів, часто не перевірених і помилкових. В усьому бачить особисту образу і готовий писати скарги в усі інстанції.\nБорець за правду Є носієм і виразником суспільної моралі, філософії підприємства, прав людини. Може грати як прогресивну, так і консервативну роль.\nГромадський працівник Захоплений суспільною роботою, нерідко придумує і виконує «почини» і «заходи» у робочий час. До своїх обов'язків по службі ставиться посередньо.\n«Важливий птах» Напускає на себе загадковий важливий вид, даючи зрозуміти, що він багато чого знає й у нього є «рука».\n«Казанська сирота» Шукає співчуття у навколишніх, скаржачись на своє тяжке положення і нерозуміння в колективі і серед керівництва.\n«Йорж» Як правило, перебуває в дратівливому стані, відштовхуючи від себе друзів і наживаючи ворогів, конфліктує з керівництвом і колегами.\n«Собі на розумі» Займається переважно особистими справами в робочий час (читає лекції, пише дисертацію, облаштовує квартиру і дачу та ін.), при цьому використовуючи своє службове становище.\nЛедар Не виявляє ніякої активності в праці, займається другорядними справами (спить, читає газети, курить, ходить по відділах), веде порожні розмови.\n«Наполеон» Марнолюбна людина звичайно маленького росту з манією величності, геніальності, невизнаності, що прагне зайняти керівне крісло, любить розповідати про свої успіхи і досягнення.\nУ складі облікової чисельності виділяють три категорії працівників:\n1) постійні, прийняті у підприємство безстроково або на термін більш одного року за контрактом;\n2) тимчасові, прийняті на термін до 2 місяців, а для заміщення тимчасово відсутнього лиця - до 4 місяців;\n3) сезонні, прийняті на роботу, що носить сезонний характер, на термін до 6 місяців.\nСередньооблікова чисельність за місяць - це сума явок і неявок по днях, віднесена до календарної кількості днів. Середньооблікова чисельність персоналу за квартал (місяць) розраховується як сума середньомісячної чисельності за цей період, віднесена до відповідної кількості місяців.\nДо явочного складу підприємства включаються усі працівники, що з’явилися на роботу.\nВ процесі вивчення третього питання “Вимоги до професійно-кваліфікаційного рівня працівників” студенту слід запам’ятати, що професія – це комплекс спеціальних теоретичних знань і практичних навичок, набутих людиною в результаті спеціальної підготовки і досвіду роботи в даній області, що дозволяють здійснювати відповідний вид діяльності.\nСпеціальність або спеціалізація - це більш вузький різновид трудової діяльності у межах певної професії.\nПрофесійна придатність - це сукупність знань, умінь і навичок, особистих властивостей, необхідних людині для успішного виконання професійних обов'язків.\nПрофесійна придатність може бути:\n- потенційною (ґрунтується на задатках, здібностях, фізичних і психічних властивостях людини);\n- реальною (складається поступово в результаті освоєння людиною нових знань і навичок).\nКваліфікація - це ступінь професійної підготовки, яка необхідна для виконання даних трудових функцій.\n- кваліфікацію роботи (представлена сукупністю вимог до того, хто повинен виконувати роботу);\n- кваліфікацію працівника (представлена сукупністю набутих людиною професійних якостей).\nКваліфікація працівника визначається такими факторами, як:\n- рівень загальних і спеціальних знань;\n- стаж роботи на даній або аналогічній посаді, необхідний для оволодіння професією.\nХарактеристика кваліфікаційних груп персоналу торговельного підприємства наведена у табл. 2.2.\nТаблиця 2.2 - Характеристика кваліфікаційних груп персоналу підприємства\nНазва кваліфікаційної групи Загальна характеристика\n1.Спеціалісти вищої кваліфікації Вища спеціальна освіта та значний практичний досвід роботи за фахом (понад 5 років).\n2.Спеціалісти середньої кваліфікації Вища або середня спеціальна освіта та деякий практичний досвід роботи.\n3.Спеціалісти-практики Відсутність спеціальної освіти, але значний досвід практичної роботи.\n4.Висококваліфі-ковані робітники Середня спеціальна освіта (2-3 роки), великий досвід практичної роботи на найбільш складних ділянках.\n5.Кваліфіковані робітники Середня спеціальна освіта (1-2 роки) та чималий досвід роботи.\n6.Малокваліфіковані робітники Спеціальна підготовка (3 місяці-рік), незначний досвід роботи.\n7.Некваліфіковані робітники Відсутність спеціальної підготовки та досвіду практичної роботи.\nВиділяють такі показники, що характеризують кваліфікацію персоналу:\n1) коефіцієнт кваліфікації працівників Ккв:\nде: nос - кількість працівників, що мають необхідну освіту;\nnд - кількість працівників, що мають необхідний досвід;\nN - загальна кількість працівників.\n2) коефіцієнт використання кваліфікації працівників Квик.кв:\nВитрати праці на виконання роботи відповідно до\nКвик.кв = -------------------------------------------------------------------------------\nЗагальні витрати праці за період\n3) коефіцієнт спеціалізації працівників Кспец:\nФактична тривалість роботи в даній посаді\nКспец = --------------------------------------------------------------\n4) коефіцієнт стажу роботи у підприємстві Кст:\nТривалість роботи у підприємстві\nКст = -----------------------------------------------------------------\nВ процесі вивчення четвертого питання “Компетентність працівника: сутність, види” студент повинен усвідомити, що компетентність – це ступінь кваліфікації працівника, яка дозволяє успішно вирішувати задачі, що стоять перед ним.\n1) функціональна (професійна) компетентність: характеризується професійними знаннями та умінням їх реалізовувати;\n4) часова компетентність:відображає уміння раціонально планувати і використовувати робочий час.\nТема 7. КАДРОВЕ ПЛАНУВАННЯ У ПІДПРИЄМСТВІ\n1. Кадрове планування у підприємстві: значення, цілі, задачі, принципи, етапи.\n2. Види планування роботи з персоналом підприємства.\n3. Прогнозування в управлінні персоналом.Визначення потреби підприємства в персоналі.\nВ процесі вивчення першого питання “Кадрове планування у підприємстві: значення, цілі, задачі, принципи, етапи” студент повинен запам’ятати, що кадрове планування - це система комплексних рішень і заходів щодо реалізації цілей підприємства і кожного працівника, яка дозволяє:\n- забезпечити підприємство персоналом відповідно до кількості і вимог робочих місць;\n- підібрати таких людей, які могли б вирішувати поставлені завдання як у поточному, так і в майбутньому періодах;\n- забезпечити високий рівень кваліфікації працівників;\n- забезпечити активну участь працівників в управлінні підприємством.\nПринципи кадрового планування наведені у табл. 7.1.\nВиділяють 3 етапи планування потреби у персоналі:\n1. Оцінка наявного персоналу: здійснюється на основі інформації про наявність трудових ресурсів в кількісному і якісному аспектах, що міститься в базі даних підприємства.\nКількісний аналіз чисельності персоналу здійснюється в розрізі підрозділів і окремих посад.\nЯкісний аналіз ведеться з урахуванням розроблених на підприємстві професіограм, а також характеристик працівників, що займають ці посади (кваліфікація, навички, найбільш важливі особистісні характеристики і т.д.).\nТаблиця 7.1 – Принципи кадрового планування\nНауковість Застосування наукових даних, норм і нормативів.\nБезперервність Обумовлена відповідним характером господарської діяльності підприємства і тією обставиною, що сам персонал знаходиться в постійному русі. Планування розглядається не як одиничний акт, а як постійно повторюваний процес.\nМасовість Залучення до процесу планування працівників, які виконуватимуть ці плани. Особливе значення цього принципу - при складанні соціальних планів.\nГнучкість Можливість постійного внесення корективів у раніше прийняті кадрові рішення або їх перегляду відповідно до обставин, що змінюються.\nУзгодження планів по персоналу у формі координації і інтеграції Узгодження «по горизонталі» та «по вертикалі».\nПовнота Планування повинно охоплювати усі питання, що стосуються відтворення, розвитку, використання персоналу, мотивації праці.\nТочність Дотримання точних норм, нормативів, законодавчих документів, а також кількісних і якісних характеристик персоналу.\nЕкономічність Витрати на складання плану повинні бути менше ефекту від його виконання.\nСтворення необхідних умов для виконання плану Забезпечення необхідними ресурсами.\n2. Оцінка майбутніх потреб у персоналі: прогнозування чисельності персоналу, необхідного для реалізації стратегії розвитку підприємства (джерелами інформації є бізнес-план, плани стратегічного розвитку підприємства).\nПланова потреба в трудових ресурсах визначається на запланований обсяг діяльності, обумовлений обраною стратегією розвитку (з урахуванням розширення або скорочення обсягів діяльності, його структурної перебудови, змін у змісті праці і т.д.).\nЯкісна потреба у персоналі на запланований обсяг діяльності визначається по категоріях, професіях, спеціалізації, рівню кваліфікації, індивідуальним вимогам, пропонованим до працівника кожною посадою.\n2. Розробка програми задоволення майбутніх потреб у персоналі.\nПрограма забезпечення трудовими ресурсами включає три розділи:\n1-й розділ - це графік потреби в залученні додаткового персоналу певної кваліфікації або скороченні його чисельності;\n2-й розділ включає перелік заходів щодо забезпечення потреби;\n3-й розділ відображає обсяг фінансових ресурсів, необхідний для реалізації запланованих заходів, а також обґрунтування ефективності цих витрат.\nПри вивченні другого питання “Види планування роботи з персоналом підприємства” студенту слід звернути увагу на те, що у залежності від тривалості планового періоду, цілей та умов планування розрізняють три види планування роботи з персоналом:\n1) стратегічне (перспективне): визначають довгострокові (на 10-15 років) цілі підприємства, напрямки його розвитку; визначаються трудові, фінансові, матеріальні ресурси, необхідні для досягнення цілей підприємства; обирається метод (стр


Питання 1. Феномен античної філософії\nПитання 2. Логіка розвитку античної філософії .\nПитання 3. Значення античної філософії.\nПитання 1. Особливості світоглядних орієнтацій доби середньовіччя.\n1. Феномен античної філософії, її особливості, причини виникнення та етапи розвитку.\n2. Логіка розвитку античної філософії:\nа) ідеї та представники античної натурфілософії;\nб) висока класика в розвитку античної філософії;\nв) пізня антична філософія.\n3. Значення античної філософії.\nЗа словами відомого німецького філософа Е.Гуссерля: "Духовна Європа має місце народження - Грецію". Антична філософія виникла наприкінці VII - у першій пол. VI ст. до н.е. в Іонії, у м. Мілет (західне узбережжя Малої Азії) і проіснувала до VI ст. н.е., до часу, коли імператор Юстиніан у 529р. закрив останню грецьку філософську школу - Платонівську Академію. Отже, антична філософія проіснувала більше ніж тисячоліття, та навіть і сьогодні вона залишається феноменальним явищем духовної культури людства, невичерпним джерелом думки і продовжує бути складовою нашого життя. Це перша в історії людства велика спроба побудувати раціональну картину світу, виголосити гімн розуму і водночас це інтуїтивно усвідомлена туга за красою, утвердження блага як мети людського життя: тобто це є очевидно людиноцентрична та етноспрямована філософія.\nСлово “античний” в перекладі з давньогрецької мови означає "давній". В усталеному вживанні воно позначає початок європейської культури та цивілізації, тобто греко-римський давній світ. Відповідно до “античної філософії” входять філософські здобутки цього світу. Поняття “антична філософія” ширше від поняття “давньогрецька філософія”, бо охоплює, крім давньогрецької, ще елліністичну, римську й олександрійську філософії. Зазначену відмінність понять можна побачити через окреслення етапів розвитку античної філософії:\nНа двох перших етапах поняття античної філософії збігається з поняттям давньогрецької філософії, а в подальшому історичному розвитку сюди додалися і філософські досягнення інших, культурно споріднених із Грецією регіонів. Проте і надалі грецька філософія була основною складовою античної філософії, оскільки поставала як вихідна інтелектуальна засада та освячений традицією взірець філософствування. Внаслідок цього не можна вважати великою помилкою використання в деяких ситуаціях цих термінів в якості синонімів.\nНайважливішою особливістю античної філософії було те, що саме в античному світі вона (на відміну від давньосхідних культурних регіонів) вперше відокремилась від інших сфер діяльності (таких, наприклад, як релігія, родова міфологія, життєва мудрість) і постала як автономний напрям знання та пізнання (1). Антична філософія була також відкритою і доступною (для усіх вільних громадян, крім жінок) (2), терпимою до різних думок і позицій (за виключенням атеїзму) (3), динамічною і пластичною (4). Останнє проявилось у її розмаїтості, а також у тому, що в античній філософії були наявні зародки різних напрямів подальшої філософії.\nПричинами народження античної філософії стали: перехід від бронзового віку до віку заліза; розвинуті технології діяльності (знаряддя праці, зброя із заліза); формування та утвердження нового суспільного ладу - рабовласницького; товарно-грошові відносини, що вперше у світовій історії посіли провідне місце у житті суспільства; встановлення демократичного ладу та зростання самосвідомості народу (демосу) і індивідуального (вільного) громадянина міста-держави (полісу); збагачення культури; плідні контакти греків із країнами Стародавнього Сходу; характер античного релігійно-міфологічного мислення з його меншою, ніж на Сході, залежністю від релігійного культу і більшою зорієнтованістю на раціональне осмислення дійсності, що сприяло розвитку абстрактного мислення тощо.\nНезважаючи на кількість шкіл, союзів, напрямків, які вели постійну полеміку між собою, антична філософія залишається цілісною системою розвитку філософського мислення. Термін "філософія" (грец. рhilio - "любов", sophiа - "мудрість") уперше зустрічається у Піфагора, а філософами називали людей, які прагнули до мудрості і правильного способу життя. Грецькі мислителі зуміли визначити коло найперших філософських проблем, накреслити шляхи їх розв'язання. Для них життя - це філософія, а філософія - це життя.\nа) ідеї та представники античної натурфілософії.\nАнтична філософія бере свій початок з іонійської (мілетської) філософії (узбережжя Малої Азії), яка за своєю суттю є першою історичною формою теоретичного знання і раціонального світосприймання. Цей ранній період розвитку філософської думки називають натурфілософським, оскільки головним об'єктом філософської рефлексії стає природа (лат. "фісіс" - природа). Центральною проблемою, яку підняла і поставила іонійська філософія була проблема першопричини чи початку (архе) всього існуючого. Фалес Мілетський (приб. 625 - 545 рр. до н.е.), засновник мілетської (іонійської школи), вважав таким початком воду. Волога, на його думку, є головним фактором, який підтримує життя. Крім цього вона має здатність перетворюватися на лід, пару. На думку Анаксимандра (610-547рр. до н.е.), учня Фалеса, таким початком є "апейрон", щось невизначене та безмежне, оскільки лише безмежне здатне породжувати все, що лише може існувати. За твердженням Анаксимена (585 - приб. 525 рр. до не) початком повинно бути щось невизначене, нескінчене (як в Анаксимандра), і в той же час доступним для сприйняття (як у Фалеса). Це - повітря, стихія, яка перебуває у вічному русі, є активним, живим, творчим першопочатком.\nТаким чином, визначальною тенденцією цієї школи було намагання знайти єдність у багатоманітності речей, яку можна опанувати тільки розумом. Перший початок породжує всю багатоманітність речей, обіймає все існуюче, оформлюючи його в упорядкований Космос, і керує його рухом та розвитком. Важливо й те, що перші філософи доводили, обґрунтовували свої твердження, що відкривало перспективу їх змін та нарощувань.\nНаступний мислитель цього періоду Геракліт Ефеський (приб. 544 - 483 рр. до н.е.) у своїх міркуваннях випереджає попередніх мислителів. Він визначає буття як щось змінне, суперечливе і таке, що перебуває у вічному русі, постійній боротьбі (принцип "все тече"). Першопричина буття має бути рухомою та динамічною - це вогонь. Він трактує космос, космічне життя у формі єдиного світового процесу ритмічного спалахування і згасання вічно живого вогню, в якому ніщо не залишається незмінним, а постійно виникає і зникає, переходить з одного стану в інший. Цей космічний процес визначає Логос - єдиний світовий закон, особлива мудрість, порядок. Геракліта вважають батьком діалектики, адже саме він сприйняв світ як зміну, динаміку, боротьбу та поєднання протилежностей.\nНа території Південної Італії розвиваються дві філософські школи - піфагорейська і елейська. Піфагорейська школа була утворена у 533 році Піфагором (570 - приб. 500 рр. до н.е.). На питання: "Що є початком всього?", Піфагор відповідає: все є число. Число Піфагором мислиться не є чимось абстрактно-поняттєвим, а конкретним (лінія, трикутник, квадрат чи інші фігури). Прийнявши принцип "все є число", піфагорійці вперше в античній філософії заговорили про структуру світобудови, що проявляється у кількісній визначеності кожної речі, предмету, і всього космосу, як таких, що мають міру, є гармонійними, впорядкованими певним чином.\nВ кінці VI - на початку V ст. до н.е. в італійському місті Елея формується новий напрямок давньогрецької філософії - елейська школа, яку представляв Парменід (540 - 470рр. до н.е.). Засада філософської доктрини мислителя сформульована у принципі: "буття існує, а небуття не існує": буття, як щось реальне, можна помислити, сприймати, а небуття не можна ні мислити, ні будь-яким способом сприймати. Саме у такий спосіб стверджувалась принципова єдність всього в світі. В міркуваннях Парменіда ми зустрічаємо ототожнення мислення і буття: "одне й те ж думка і те, про що думка існує". Мислитель вважає, що існує два шляхи пізнання світу - шлях істини і шлях гадки. Тільки завдяки раціональному пізнанню ми можемо осягнути істинну сутність буття, а не за допомогою гадки, яка побудована на чуттєвому сприйнятті і має справу лише з мінливістю. Отже тут ми стикаємось із усвідомленням умов пізнання та визнання якості знань. Вчення Парменіда продовжив його учень Зенон (приб. 490 - 430 рр. до н.е.), який створив цілу низку апорій (логічних головоломок) з метою захисту вчення Парменіда про єдність та неподільність буття, а також заперечення у цьому зв'язку можливості існування руху, зміни, багатоманітності видимого світу.\nЕмпедокл (приб. 490-430 рр до н.е.) вважав буття вічним, незнищуваним, непорушним. Однак він намагався пояснити процеси, що відбуваються в світу через взаємодію чотирьох елементів (вогню, повітря, води, землі) та двох протилежних космічних сил - Любові і Ворожнечи: Любов забезпечує єднання всього, а Ворожнеча спричиняє до роз'єднання. Взаємна дія цих сил є вічним процесом, що визначає весь космічний ритм буття.\nАнаксагор (500 - 428 рр. до н.е.) вважав, що світ складається не з чотирьох елементів, а з нескінченого розмаїття частинок (гомеомерій), кожна з яких містять у собі всі якості та властивості світу. Конкретне поєднання цих частинок зумовлено дією світового Розуму (Нус), який поширює свою владу на всі речі і весь космос.\nОдним із найбільш плідних вчень цього періоду був атомізм (Левкіпп (приб. 500 - 440 рр. до н.е.) та Демокріт (460 - 370 рр. до н.е.)). Левкіпп вводить у філософію поняття неподільної частки - атому (грец. - неподільне), а його учень Демокрит, доводячи цю позицію, стверджував, що існує множина атомів та порожнеча, яка є умовою руху, переміщення атомів. Атоми, на думку мислителя, позбавлені таких властивостей, як колір, смак, запах, тощо; натомість наділені зовнішніми властивостями і відрізняються між собою формою, порядком розташування і положенням. Виникнення світу Демокріт розглядає як процес безперервного з'єднання, змішування і роз'єднання атомів. Щодо пізнання, то філософ вважає істинним лише раціональне пізнання, яке має ширші пізнавальні можливості, на відміну від чуттєвого сприйняття, і вищу досконалість. Докладніше із ідеями натурфілософії можна ознайомитись, опрацювавши додаткову літературу.\nб) висока класика в розвитку античної філософії.\nПриблизно із середини V ст. до н.е. суттєво змінюється усе суспільно-політичне та культурне життя Греції, підносячись на новий рівень. Набувають значення знання, красномовство (риторика), керування настроями натовпу; виникає явище софістики ("софіст" дослівно - „спеціаліст з мудрості" (V -ІV рр. до н.е.). Софісти першими переорієнтували мислення від дослідження космосу до людини. Протагор (бл. 480-410 рр. до н.е.), засновник софістики, виголосив: "Людина - є мірою всіх речей", а також суддею в пізнавальному процесі і сама визначає як істинне, так і неістинне. Горгій (бл. 484-375 рр. до н.е.) стверджував, що оскільки немає абсолютної істини, тоді усе є хибним та умовним.\nСправедливо підкреслюючи відносний та суперечливий характер людських знань (те, що для одного є добро - для другого зло), софісти пробуджували інтерес до внутрішнього світу людини, її суб'єктивності. Саме софісти вперше показали відмінність між законами природи та законами суспільства, між тим, що існує „по природі" і тим, що існує „по закону". Вони виділили особливу сферу людської життєдіяльності - сферу культури (на відміну від природи) і протиставили штучне та природне. Незважаючи на ці заслуги, софісти абсолютизувавши відносний характер людських знань. Доводячи відносність усього (закладаючи підвалини релятивізму), софісти руйнували засади моральності людини. Вони залишили людству негативний досвід використання розуму у суто корисливих цілях, що суперечить самій природі розуму.\nСправжній антропологічний поворот в античний філософ здійснив Сократ (469-399 рр. до н.е.), який виступив проти софістів, започаткувавши пошуки смислів буття у внутрішньому людському самозосередженні (улюблений вислів Сократа: "Пізнай самого себе"). Філософія повинна вчити людину гідно жити, дбати про свою душу. Сократ увів у вжиток особливий спосіб бесіди – "маєвтику" (дослівно - "допомога породіллі"), коли за допомогою питань і відповідей людина звільняється від плутанини думок, від некритичного сприйняття чужої думки і здійснює сходження до істини. Сам Сократ вважав, що він володіє лише вмінням розпізнавати, де є знання, а де – гадка ("я знаю тільки те, що я нічого не знаю, але інші люди не знають навіть і того"). Доброчесність Сократ вважав вищим благом, ціллю людського життя, бо лише воно дає людині щастя. Доброчесність складається із знання добра, а також вчинків, які відповідали б цим знанням; зло ж твориться людиною через незнання. Сократа називають творцем моральної філософії як людину, яка ціною свого власного життя відстояла свої ідеали.\nДіяльність самого Сократа знайшла продовження у творчості так званих "сократичних шкіл", про ідеї та діяльність яких можна дізнатись із додаткової літератури до теми.\nПлатон (427-347рр. до н.е.) - вірний учень Сократа і творець однієї з найбільш відомих філософських теорій. Створена ним школа під назвою Академія проіснувала 915 років. Платон намагається дати водночас відповідь на ті складні питання, які поставили "фісіологи" і Сократ. Платон вперше створює цілісну філософську систему, яку поділяють на три частини: діалектику ("те, що належить до розмови"), фізику ("те, що стосується природи") та етику (вчення про мораль).\nПлатон доводив, що дійсність ділиться на два світи: вічний, "істинно існуючий" світ ідей і мінливий, чуттєвий світ речей. За Платоном, все існує тому, що існує особливе буття – ідеї, які відповідають загальним поняттям. Ідеї недосяжні для чуттєвого сприйняття, вони осягаються лише розумом. Другий початок реального світу Платон називає "годувальницею всього сущого". Пізніше це стали називати "матерією": це є первинний матеріал, із якого з'являються усі різноманітні чуттєві речі. Два початки існуючого, що не залежать один від одного, поєднує Бог-деміург: він впорядковує первісний Хаос, вселяє ідеї (розум) у душу Космосу, а душу - в тіло. Космос у Платона має душу. Оскільки душі створені Богом, вони безсмертні. Людська душа складається із трьох частин: розумна, чуттєва (афективна) душа та жадаюча. Перебуваючи у потойбічному світі, людські душі спостерігала світ чистих ідей, але через якусь випадковості вони впали на землю. Вчення про душу пояснює і ієрархію трьох станів у державі-полісі: філософи-правителі (мудрість), воїни (мужність), вільні трудівники (землероби, ремісники - послушність). На думку Платон, коли кожен буде робити свою справу сумлінно і не втручатися у справи інших, коли існує гармонія трьох частин людської душі, тоді держава справедлива.\nУ гносеології Платон доводив, що, перебуваючи на землі, душа забуває про царство ідей, але прагнення до знань, краси, тощо пробуджують у душі згадку про світ ідей. Отже, знання - це пригадування (анамнезіс) тих ідей, які душа колись споглядала, це прорив до світла (символічний образ печери). Спогади стимулюються мистецтвом діалектики, виявленням протиріч і т.д. В етиці Платон поставав проти неминучості сліпої долі, фатуму, проголошуючи особисту відповідальність людини за свою долю.\nМасштабність фігури геніального учня Платона Аристотеля (384-322 рр. до н.е.) коротко виглядає так: систематизатор античних філософських знань, енциклопедист античності, класифікатор наук і творець нових наук (логіки, зоології, біології, психології, етики, поетики, політики і т.д.), мислитель, який створив оригінальну філософську систему, засновник Лікею, вихователь Олександра Македонського. Аристотель розпочинає свою творчість з критики теорії ідей Платона (вислів Аристотеля "Платон мені друг, але істина дорожча"): платонівські ідеї не відрізняються від речей (це непотрібне подвоєння світу); сутність речей не може перебувати поза самою річчю; не зовсім зрозуміле питання про породження речей через причетність до ідей; нерухомі ідеї ніяк не пояснюють народження смерть, зміни, які є в нашому світі.\nНа думку Аристотеля, дійсність складається з речей, які є єдністю форми та матерії. Сутність речей визначається формою, тому що матерія є лише можливістю буття, бо вона може існувати тільки оформленою. Отже, Аристотель вводить розрізняння можливості та дійсності: можливістю виступає матерія, а форма – це дійсність. Процес переходу від можливості до дійсності вимагав пояснення причин руху і його кінцевої мети. Таких причин є чотири: матеріальна причина (те, із чого виникає річ); формальна причина (що є річ); дійова причина (як є річ); цільова (заради чого є річ). Причиною руху в світі в цілому може бути тільки "Форма усіх форм", яку Аристотель називав Світовим розумом ("першодвигун").\nАристотеля вперше створив логіку як окрему філософську дисципліну, трактуючи її як інструмент (органон) наукового пізнання. Логіка Аристотеля розглядає як зміст мислення, так і його форми. Запровадивши вчення про душу людини, Аристотель створив нові галузі науки – психологію (вчення про душу) та етику (науку про мораль). Він розробив категоріальний апарат етики, приділив увагу пошукам міри (середньої лінії поведінки). Філософ вважав, що людина не може бути справедливою, не прикладаючи для цього свою волю і не керуючись розумом.\nУ класифікації форм держави Аристотель в основному йде за Платоном стверджуючи, що влада може бути: 1) у однієї людини; 2) у небагатьох; 3) у більшості. Звідси - форми державного устрою, які можуть бути правильними або неправильними. На думку Аристотеля, правильні форми - це монархія, аристократія і політія. Неправильні: тиранія, олігархія, демократія. На відміну від Платона, який вважав найкращою формою правління аристократію, Аристотель вибирає політію, особливістю якої було те, що її основу складав середній прошарок громадян. На думку Аристотеля, за природними здібностями люди поділяються на наділених розумом (це є вільні люди) та на наділених міцним тілом (це є раби); йому належить визначення раба як "знаряддя, яке говорить".\nФілософія Аристотеля мала такий великий авторитет в подальшому, що в епоху Середньовіччя фігурувала фраза, яку відносили до філософа: "Сам сказав" (Іpse dixit). В цілому ж філософські вчення Платона та Аристотеля досі є одними з найвпливовіших в світі.\nУ IV ст. до н.е., завоювавши Схід, Олександр Македонський сприяв взаємному змішуванню грецької та східних культур. З IV ст. до н.е. починає розвиватися так звана елліністична філософія, до якої належав: стоїцизм, епікуреїзм, скептицизм, неоплатонізм. "Дух епохи" визначив особливості проблематики цих шкіл: втрата твердої опори, почуття загубленості при вирішенні питань життя спричинили те, що в елліністичній філософії на перший план виступають антропологічні проблеми, а центром їх – окремий індивід. Переорієнтація на морально-етичні проблеми, індивідуалізм та суб'єктивізм, запозичення вихідних ідей у свої попередників стають вирішальними особливостями пізньої античної філософії.\nЕпікуреїзм, засновником якого був Епікур (341-270 рр. до н.е.), постав на захист окремого індивіда, а тому основне місце у філософії відводив етиці, мета якої - визначити блаженне, щасливе життя. Основою щасливого життя є досягнення душевного спокою та подолання "трьох страхів": страх неминучості смерті; страх перед природною необхідністю; страх перед карою богів за несправедливе життя. Страхи приводять до страждань; мета щасливого життя – задоволення (гедонізм), а для цього перш за все, потрібне тілесне здоров'я і душевний спокій, рівновага (атараксія).\nСтоїцизм виник наприкінці VI ст. до не. і проіснував до III ст. не. Назва походить від грецького слова "стоя", що означає "портик" (альтанка з колонами), де була розташована школа, яку заснував Зенон із Кітіону (336-264рр. до н.е.). Головні представники: Зенон, Хрісіпп, Ціцерон, Сенека, Епіктет, Марк Аврелій.\nЛюдина, з погляду стоїків, прагне не до насолоди, а до самозбереження. Головне для людини - це жити у злагоді зі самим собою і загальним законом Всесвіту ("живи згідно з природою"). Стоїки були переконані, що людині нікуди дітись від своєї долі, тому, за будь-яких обставин, потрібно зберігати душевний спокій, незворушність (стан атараксії). Тому слід виробити у собі чотири чесноти: розсудливість, невибагливість, справедливість, мужність, завдяки яким можна виробити ідеальний спосіб ставлення до світу - "апатію" (відсутність переживань).\nСкептицизм (грец. "скептикос" - той, що вагається) формується наприкінці IV ст. до н.е. і проіснував до III ст. не. Засновник - Піррон з Еліди (360-270рр. до н.е.). Скептичне вчення поєднує аналітичні студії та етичні проблеми. Прийшовши до висновку про неможливість однозначного вирішення питання про сутність світу, скептики зосередились на питаннях людського життя. Основне їх питання: що потрібно для щасливого, блаженного життя? Незворушність, байдужість, спокій - усе інше не має значення, оскільки не існує виправданих знань. Щоб досягнути щастя потрібно дати відповідь на питання: якими є речі, як до них ставитись, яку користь ми отримуємо від цього. На перше питання відповіді немає, на друге - краще утриматись від суджень і в результаті ми маємо "користь" – спокій, життєве самовладання ("автаркію"). В своїх так званих "скептичних тропах" скептики докладно аналізували пізнавальні можливості людини і ознаки помилок у пізнанні, за що Г.Гегель (ХІХ ст.) назвав їх діяльність шляхом до наукової критичності.\nНеоплатонізм виникає в останній період існування Римської імперії у Ш ст. н.е. і проіснував до VI ст. н.е. Засновник Плотін (295-270 рр. н.е.). Представники: Плотін, Прокл, Порфирій. Особливістю неоплатонізму є те, що він вписував людину в цілісний космічний процес, началом і засадою якого було Єдине – невичерпне, вічне, безмежне і благе. Людина, за Плотіном, має вищу частину душі, що знаходиться у божественному світі, а тому має одвічне прагнення до того світу. Мета людини - повне звільнення від матеріального і повернення у світ істинного буття. Коли людина подолає усе тілесне і ціною великих зусиль та повного зосередження на меті, переживе особливий містичний стан - екстаз, - лише тоді вона може наблизитись до божественного, з'єднатися з Єдиним.\nУ підсумку важливо відзначити те, що пізня антична філософія, зосередившись на внутрішніх проблемах індивіда, вперше переконливо довела існування автономії духовних явищ щодо зовнішніх обставин життя людини. Тим самим вона перекинула місток до наступної історичної епохи, що цілком зосередилась на духовному як першій силі буття.\nАнтична філософія за тисячоліття свого розвитку створила принципово новий тип світогляду, який опирався на силу, могутність людського розуму. З цим періодом розвитку пов'язано народження філософії як окремого напряму інтелектуальної діяльності людини, виділення основних філософських дисциплін, розробка вихідної філософської проблематики. В рамках античної філософії створювався фундамент для розвитку таких наук як математика, фізика, біологія, зоологія та інші., оскільки в ті часи філософія включала в свій зміст майже всі можливі знання і науки.\nАнтична філософія дала оригінальні взірці трактування проблем людина, суспільства, держави. Будучи достатньо віддаленою від прямого досвіду діяльності, вона тим не менше не розривала зв'язків із життя, а завдяки виходу на широкі узагальнення відкрила та ввела в науковий обіг цілу низку фундаментальних ідей: складної будови речовини, динамічного стану буття, якісної різнорідності явищ, існування єдиного закону впорядкування світу, зв'язків людського життя із космосом, суспільством, культурою.\nАнтична філософія започаткувала низку дисциплін, обернених до дослідження інтелектуальних та духовних процесів, зробила відчутні кроки у проясненні проблем пізнання, мислення, засад людської доброчесності та ін. Однак, безмежна віра в можливості розуму приводила до недооцінки досвіду. Грецькі мислителі не зуміли також підійти до розуміння людини як особистості, тощо.\nЧому греки почали свої філософські пошуки зі спроб осягнення світу?\nЯкий зміст софісти вкладали у тезу: "Людина є мірою усіх речей"?\nЯке філософське відкриття (поворот у філософії) здійснив Сократ?\nРозкрийте основні положення вчення Платона про ідеї.\nСформулюйте провідні ідеї філософії Аристотеля.\nОхарактеризуйте провідні філософські напрями елліністичної філософії, та їх\nОсобливості світоглядних орієнтацій доби середньовіччя.\nПатристика - рання форма середньовічної філософії.\nСхоластика та містика - золота доба середньовічної філософії.\nСередньовічна філософія - це якісно відмінний порівняно з античністю етап в історії філософії. Хронологічні рамки середньовічної філософії визначаються часовими рамками самої епохи Середньовіччя. Початок Середньовіччя відносять або до 2-4 ст., або до 7-8 ст., а то і до 10 ст.; відповідно завершення Середньовіччя припадає то на рубіж 14-15 ст., то навіть на 18-19 ст. Поширена періодизація - це 5-15 ст.\nНайпершою та виразною рисою духовної атмосфери середньовіччя поставало панування релігії в усіх сферах та проявах життя. Основною причиною радикальних змін, що відбулися у світогляді під час переходу від античності до європейського Середньовіччя, було руйнування античного полісу (основної форми державного та громадського життя) як реального ґрунту всієї античної цивілізації, а разом із ним — руйнування і всього укладу життя. Римська імперія ввела до свого складу величезну територію з різноманітними етносами, культурами, віруваннями, підпорядкувавши все єдиному центрові. Величезна державна машина імперії, яка майже весь час перебувала у воєнному стані, перемішувала та перемелювала і людей, і культури, і релігії, зробивши врешті-решт окрему людину безпорадною та беззахисною. Ні влада, ні заможність, ні високі посади не були надійною основою для людського життя. Зневірившись у всьому матеріальному, люди звертали свої погляди та надії до духовного. Тут дуже корисним було відкриття античною філософією автономії людського духу, оскільки воно допомагало людині знайти в самій собі опору задля протистояння життєвим негараздам. Проте філософія була не дуже доступною для широкого людського загалу, тому у Римській імперії були поширені містицизм (віра у втручання у людське життя таємних сил), культи різних богів, величезна кількість яких, до речі, більше заплутувала людей, ніж їм допомагала. Поява християнства добре вписувалась у загальний духовний настрій епохи, а тому воно досить швидко поширилося в імперії. Християнство не просто визнало автономію людського духу, а дала їй своє пояснення: в людській душі є частка божественного, тобто абсолютного духу, а могутність останнього була наочно продемонстрована Ісусом Христом. Який, саме тому, що ніс в собі цей дух, пройшов крізь смерть та здолав її. У наслідку вся епоха Середньовіччя жила в умовах домінування християнської релігії в усіх сферах суспільного життя.


М'якіши - серія для немовлят\nБасік з мишкою, 252см\nГоловна > М'якіши\nМилі м'які іграшки від Фабрики іграшок М'якіши обов'язково псподобаються Вашому малюку та стануть вірними друзями, з якими можна гратися, вчитися і рости.\nКрихытка Зайчик- лляна іграшка з вишневими кісточками Лікар М'якиш Крихытка Зайчик — унікальна лляна іграшка! Всередені Зайчика мішечок з справжніми вишневими кісточками, який можна виймати, нагрівати в мікроволновці та охолоджувати в холодильнику. Завдяки чарівним властивостям вишнев..\nЛисичка- лляна іграшка з вишневими кісточками Лікар М'якиш Лисичка — унікальна лляна іграшка! Всередені Лисички мішечок з справжніми вишневими кісточками, який можна виймати, нагрівати в мікроволновці та охолоджувати в холодильнику. Завдяки чарівним властивостям вишневих кісточок ігра..\nРозвиваючі кубики Вчимо форми, кольори і рахунок Малишарики. Лікар М'якиш\nРозвиваючі кубики Вчимо форми, кольори і рахунок Малишарики. Лікар М'якиш Виготовлені з високо якісної натуральної тканини та м'ягкого наповнювача, що дозволяє їм бути абсолютно безпечними у грі. Вдало підібраний розмір, колір, яскраві та зрозумілі малюнки з відомими персонажами створюють..\nРозвиваючі кубики Збери Їжачка Малишарики. Лікар М'якиш Виготовлені з високо якісної натуральної тканини та м'ягкого наповнювача, що дозволяє їм бути абсолютно безпечними у грі. Вдало підібраний розмір, колір, яскраві та зрозумілі малюнки з відомими персонажами створюють умови для емоційн..\nСовушка- лляна іграшка з вишневими кісточками. Лікар М'якиш\nСовушка- лляна іграшка з вишневими кісточками Лікар М'якиш Совушка — унікальна лляна іграшка! Всередені Совушки мішечок з справжніми вишневими кісточками, який можна виймати, нагрівати в мікроволновці та охолоджувати в холодильнику. Завдяки чарівним властивостям вишневих кісточок ігра..


1947-52 рр. Брянська хiрургiя. | Голоси Часiв\nГоловна > Голоси Часiв > Глава п'ята. Москва. Брянськ. > 1947-52 рр. Брянська хiрургiя.\nБрянськi роки - iз 47-го по 52-й - найяснiшi в моєму життi. Випробував хiрургiчне щастя, дружбу з пiдлеглими. Потiм такого вже не було.\nСправа ледве не скiнчилася катастрофою на самому початку. Мiй попередник лишив хворого пiсля резекцiї шлунку. П'ятий день, а його рве: "непрохiднiсть сполучення". Потрiбно оперувати. Непросто переробляти чужу роботу, шансiв мало. Але без цього - смерть вiрна. День ходив навколо, сумнiвався. Ще добу переливали фiзрозчин, а потiм узяли на стiл. Важко вiдокремити невiрно пришиту до шлунку худу кишку, накласти нове сполучення. Возився чотири години.\nНаступного дня довелося їхати в район. Два днi мене не було. Повертаюся в тривозi, а хворого знову рве.\n- Потрiбно знову оперувати!\n- Нi вже досить. Я тобi не мiшок - розрiзай i перешивай. Не дамся. Так помру.\nНу, що скажеш, друг? Перша операцiя - i смерть. Збирай валiзу.\nЩе два днi переливали рiдини, вiдмивали вмiст шлунку через зонд. Мужик уже зовсiм доходить. На третiй день через дренажну трубочку з порожнини живота вiдiйшло кубикiв двiстi рiдкого гноя i прохiднiсть їжi вiдновилася. Репутацiя була врятована i навiть змiцнена - непросто було зважитися на таку операцiю вiдразу пiсля приїзду.\n- Амосов! Бог тебе любить.\nЗ Брянська я часто їздив до Москви. Легкий був на пiдйом. Справи з дисертацiєю, наради обласних хiрургiв i просто так - у бiблiотеку, почитати iноземнi журнали. Навеснi на конференцiї в iнститутi демонстрував iсторiю хвороби: ларинголог проткнув стравохiд при видаленнi кiсточки. Виникло гнiйне запалення середостенiя, умирала людина. Я зробив унiкальну, для того часу, операцiю - розкрив заднє середостенiє, дав вiдтiк гною i спас хворого вiд вiрної смертi. Юдин вислухав моє повiдомлення, здивувався: певне не чекав такої спритностi вiд утiкача. Але - похвалив.\nЛiтом 48-го року всiх хiрургiв уразило, як громом - Юдин заарештований! I Марина, його помiчниця, теж. Справа так i залишилася темною. Наклепникiв завжди було достатньо. Пiдозра падала навiть на учнiв.\nПо iнституту Склифосовського як чума пройшла: iм'я шефа викреслено, говорять про нього тiльки пошепки. Старшi учнi - професори, мовчали. Та й чи багато пiсля 37-го року було смiливцiв, щоб захистити вчителя? На жаль!\nНiкого, крiм Марини, не посадили, але Киру перевели завiдувати вiддiленням у мiську лiкарню. На користь йому пiшло - став хiрургом.\nХiрургом мене зробила вiйна. Але справжнiм - Брянськ.\nМи вивантажилися з вагона 10 березня 1947 року. Йшов снiг. Зустрiв шофер Толя з машиною. Ми потiм iз ним дружили.\nПриїхали. З'явився до Винцкевича. Вiн велiв показати квартиру. Так, цiлих двi кiмнати, iз кухонькою - у будиночку на подвiр'ї лiкарнi. Хороми, пiсля чотирьох московських метрiв. Правда, до вбиральнi не дотягли - на подвiр'ї. Про ванну i не говорю.\nНi, я не буду намагатися вiдтворити картинки з брянського життя. Багато чого забув, видумувати не хочу. Але коротенько розповiм про людей.\nХiрургiчне вiддiлення 100 лiжок. Вже є один молодий хiрург - Шалiмов, Саша. Ми з ним поговорили i роздiлилися: у мене чоловiки i травматологiя, в нього - жiнки та урологiя. Є чотири ординатори: Наташа Худякова та Ольга Авiлова, обидвi незамiжнi, обидвi воювали, живуть у дворi, днюють i ночують у лiкарнi. Вони захотiли до Сашка. Замужня, не вiйськова, молодша - Гайнанова Фаїна, чоловiк у горкомi, i Рогинська, подруга двох перших, мiська. Вони дiсталися менi. Потiм виявилося: усi гарнi.\nЛiда перед вiд'їздом iз Москви перевелася на заочне вiддiлення, тепер її призначили старшою операцiйною. Тил я забезпечив. I отримав головний бiль: дуже завзята, службою дошкуляла навiть удома. Але це - потiм.\nКолеги-лiкарi в iнших вiддiленнях - звичайнi. Усi зi мною дружили. Колоритна фiгура лише гiнеколог, Iгрицька, багато старше мене, фронтовичка, комунiстка. З нею - нейтралiтет. Збройний.\nПосада обласного хiрурга - при облздраввiддiлi. Завiдуючий Георгiй Iллiч Воронцов, теж дуже гарний. Дружить iз Винцкевичем. Дочка його - Вiра - тiльки закiнчила iнститут, працює в Iгрицької. Її чоловiк - Iсак Асин - патологоанатом. Став моїм другом.\nРобота - двi посади. Перша - керувати хiрургiєю в областi. Це - 23 райони. Районнi лiкарнi з хiрургiєю, вiд 10 до 50 лiжок, 1-3 лiкаря.\nДруга - обласна лiкарня, вiдповiдаю тiльки за свою половину.\nМала вiдбутися нормальна робота, потрiбно показати клас.\nВ областi - iнформацiя i "єдина хiрургiчна доктрина", тобто загальнi правила лiкування, регламентацiя. Так вирiшив по досвiду вiйни. I не помилився. Для цього потрiбно об'їхати райони, подивитися, трохи повчити хiрургiв, зiбрати разом, обговорити, потiм - наказати. I - пригрозити. Як в армiї.\nО, я рвався в бiй! Завжди мав пристрасть до органiзацiї, а тут таке поле. Тому, почав їздити в райони, майже щотижня. Ритуал: телеграфую, приїжджаю на поїздi, хiрург зустрiчає, веде до себе, пригощає яєчнею iз салом, пропонує спиртику, вiдмовляюся. Розмовляємо, входжу в курс справ. Йдемо в лiкарню, загальний огляд, чи є електрика, лабораторiя, рентген. Яка полiклiнiка. Докладнiше дивлюся вiддiлення, операцiйну, iнструменти, автоклав. Роблю обхiд хворих. На це iде цiлий день.\nНа вечiр прошу звiт за минулий рiк, операцiйний журнал, iсторiї хвороби всiх мертвих, данi розтинiв. Все це аналiзую, перевiряю, щоб сходилося, щоб не брехали, шукаю помилки, "законнiсть" смертей.\nПiсля цього усе ясно: квалiфiкацiя, працездатнiсть i... нахабнiсть. Це важливо, усi хiрурги хочуть робити складнi операцiї, наприклад, резекцiї шлунка. Але лише деякi готовi до цього i мають умови.\nСплю в лiкарнi, їм лiкарняну їжу - незалежнiсть iнспекцiї. Ранком проводжу бесiду за результатами. Достатньо жорстку. Визначаю, що дозволяю робити зараз, що - освоювати, яку допомогу просити в начальства. Доктор, як правило, не заперечує, роздавлений фактами i боїться начальства.\nЧерез пiвроку вся область була як на долонi. Восени запросив на конференцiю. Зiбрав у залi, щоб оголосити порядок.\nБув "бунт на кораблi", коли хiрурги зiбралися разом, то виявили, що я наймолодший з усiх. Осмiлiли, почали висловлювати невдоволення.\nЯ перетерпiв, подивимося що скажете потiм.\nСпочатку їх потрiбно "убити". Тому почав iз показової операцiї. На той час я вже був на конi: на шлунку, кишках, кiстках, суглобах робив будь-якi складнi реконструкцiї.\nОперацiями я скорив незадоволених - нiхто з них подiбного не робив. Далi усе пiшло, як треба. Звiт iз цифрами, висновками, типовими помилками, установками - в яких умовах i що можна робити, запрошення - повчитися. З прiзвищами був обережний, не можна ганьбити привселюдно. У загальному - бунт подавлений, обласний хiрург вiдбувся.\nНаступнi п'ять рокiв не знав горя з областю. Зав'язалися симпатiї, хiрурги - народ гарний. На щорiчнi конференцiї завжди були науковi доповiдi i свiжi операцiї: на легенях, на стравоходi. Брехати вже нiхто не намагався. Горiлки я не пив, подарункiв не брав. Хоча - пробували.\nВiдносини з облздравом були вiдмiннi - писанина не вимагали, по пустякових справах не тривожили. "Скарги трудящих" - це бич божий для начальства. Частiше усього - чепуха, але це був зворотний зв'язок для верхiв.\nЗарплата: ставка в облздравi спочатку 1000 ("старими", новими - 100), а з 1950 набавили до 3000! На них машину купив у 1950-му. Крiм того половину ставки сплачували за хiрургiю, i Лiда одержувала - жили безбiдно. Але чомусь не розбагатiли. Тiльки книг купував дуже багато. Одяг, утiм, завели.\nЦентр життя складала хiрургiя. Що я був до Брянська в мирнiй хiрургiї? Тiльки досвiд Череповця. Вiйна дала смiливiсть i повну свободу орiєнтування в тканинах i органах. Щось пiдглянув у Юдина, i дуже багато прочитав у бiблiотецi.\nСвої можливостi я знаю - нiколи не був блискучим рукодiлом. Але гарним - був. Зато знання i вигадка - були присутнi завжди. Проте, смiливiсть нiколи не обганяла умiння. Життя хворого для мене священне, нiяких фокусiв за рахунок ризику. Втiм - це не точно. Гарний хiрург без ризику неможливий. Питання - коли i скiльки ризикувати. Перше, наскiльки взагалi потрiбна операцiя? Сумнiвно? - Вiдмов. Друге, чи може хворий знайти кращого хiрурга?. У Брянську краще не було. Москва була недоступна.\nСаме головне для хiрурга - багато оперувати. Тiльки досвiд дає впевненiсть. Ще - не плутати операцiї з грошима. Великий хiрург - це подвижник, iдеалiст. На жаль, на цьому багато хто спотикається. Я - нi.\nАле вернемося до справи. Моя справа - операцiї. Розумiю, що це цiкаво тiльки лiкарям, а бiльше - хiрургам, - але як я можу стерпiти, не похвастати в самому головному? Забери хiрургiю i що залишиться вiд мене в Брянську? Метушня по науцi, скромний побут, книги, застiлля без випивки, автомобiль. Поїздки в Москву, Ленiнград, у Крим. Дружба? Так, дружба була. Iнтерес до жiнок? Смiшно заперечити, адже була Лiда. Не розмахнешся! Дружина серйозна, не сварилася, але могла замовчати на тиждень, а я - не мiг, мучився. Але... Бiс сильний!\nОт динамiка освоєння нових операцiй по роках:\n1947 р. - шлунок, кишкiвник. 1948 р. - жовчнi шляхи. Кiстки, суглоби. 1949 р. - стравохiд, урологiя (поїхав Шалiмов!). 1950 р. - видалення легенiв при раку i туберкульозi. Пряма кишка. Операцiї на нервах.\nА серця - не було.\nОсновнi труднощi - знеболювання. Весь свiт оперував пiд наркозом, з апаратами. Тiльки ми однi - радянськi - пiд мiсцевою анестезiєю. А.В.Вишневський, блаженної пам'ятi, придумав методику, придатну на будь-який орган i захворювання, у будь-якiй лiкарнi. Крiм маленьких дiтей - вони не розумiють, що радянський громадянин повинен терпiти. В усiм терпiти, i в операцiях - теж. Метод - спецiально для злиденних: не потрiбно апаратiв, анестезiологiв. Копайся собi в парi iз сестрою, навiть у районi. Якщо вмiєш.\nОдних тiльки резекцiй легенiв я i мої помiчники в Брянську i Києвi зробили пiд мiсцевою анестезiєю понад три тисячi.\nНе стерплю, картинка, вже в Києвi. Приїхав у 1955-му iз Лондона всесвiтньо вiдомий професор-анестезiолог - Мекiнтош. Просив показати видалення легеня пiд мiсцевою анестезiєю. Я нормально зробив операцiю, хвора з дуже тяжким туберкульозом не проронила нi звука. Гiсть сказав:\n- Цiй дiвчинi потрiбно дати звання Героя Соцiалiстичної Працi.\nТiльки в 1955 роцi, коли я пiшов на серце, довелося освоювати наркоз. Хвора, пiд мiсцевою анестезiєю, ледве не померла. Обрушився метод.\nРезультати. Не знаю чому, але смертей у нас було вiдносно мало. Вiд резекцiї шлунка при раку вмирали 5%, при виразцi 1-2%. Легеневi резекцiї при туберкульозi - 3%, при раку - 12%. Але при раку стравоходу вмирали часто.\nА от тепер, уже точно - про операцiї - усе, кiнець.\nБудемо говорити про життя?


Як зробити полиці у теплицю з полікарбонату своїми руками\nдодому Поради Як зробити полиці у теплицю з полікарбонату своїми руками\n? Без полиць у теплицю важко…\n? Полиці в теплиці – для початку гак і трос…\n? Опори для тепличних полиць\n? З чого зробити полиці для теплиці\n? Полиці у теплицю своїми руками:фото\nЯкщо, з огляду на попередній лист, можна удосконалити стару лопату, то теплицю і поготів можна модернізувати так, що її і рідну виробник не дізнається. Зате віддача не змусить себе чекати.\nХочу розповісти, як я удосконалив свою теплицю з полікарбонату. Ідея прийшла зовсім несподівано, раніше навіть і тіні думки не було про це, хоча з такими спорудами давно маю справу.\nЧитайте детальніше: Парники і теплиці своїми руками\nБез полиць у теплицю важко…\nНапевно, мій політ фантазії обмежило те, що ті теплиці були «класичними», тобто зі старих рам зі склом. А тут поставив полікарбонатну, увійшов, покрутив головою і зрозумів, що тут не вистачає полиць. Для чого їх використовувати, озвучувати не буду. Як мовиться, було б місце, а що туди покласти, завжди знайдеться.\nГоловними критеріями для мене були простота виготовлення, доступність матеріалів та їх дешевизна, малі витрати сил і часу при їх встановленні і знятті, а також можливість споруди як на всю довжину теплиці, так і посекційно.\nПісля деяких роздумів я прийшов, на мій погляд до оптимального рішення. Всі мої витрати полягали в покупці троса діаметром 2 мм і затискачів до нього, всі інші матеріали – залишки від будівництва і ремонту. Відразу скажу, що трос можна замінити підходящої дротом (що обійдеться ще дешевше), але у мене такої не виявилося.\nПравда, трос все-таки, напевно, зручніше в експлуатації, тому що при зберіганні разом з комплектом полиць його можна змотати як завгодно (що з дротом робити небажано), так і вся конструкція займає в будинку менше місця, що інколи теж важливо. Загалом, нехай кожен городник обирає сам, виходячи зі своїх можливостей та навичок.\nПосилання по темі: Електрообігрів теплиці своїми руками – схема\nПолиці в теплиці – для початку гак і трос…\nНу, далі. У верхній частині теплиці, де з’єднуються горизонтальна і похила планки жорсткості з дугою каркаса, я прикрутив саморобні гачки до наявних гвинтам додаткової гайкою (без розбирання несучих конструкцій). Дріт взяв 1,2 мм, жорстку, обмедненную (фото 1).\nПотім в місцях з’єднання довгою похилій планки жорсткості з короткою укосини викрутив два крайніх гвинта (центральний не чіпав) і прикрутив з їх же допомогою через наявні отвори пластини розмірами 60?40 мм (фото 2). Для пластин я використовував алюмінієву шину товщиною 4 мм, Але можна взяти і інший матеріал, який не руйнується від води, гетинакс, текстоліт або просту сталь. Отвори свердлив за вже наявними на планках жорсткості. Між пластиною і планкою я поклав на кожен гвинт три шайби, щоб утворився зазор приблизно 1 мм. Якщо шайби самі по собі товсті, то їх кількість можна зменшити.\nОпори для тепличних полиць\nДалі із залишків вузьких і широких профілів для гіпсокартону (я не знаю, як вони правильно називаються) я виготовив опори для полиць. Для торців теплиці використовував вузькі. Для кожної опори я відрізав по дві заготовки, а потім попарно їх вставив один в одного так, щоб вийшла труба квадратного перетину, і поєднав саморізами. З одного боку я потім зробив скіс в 45° для того, щоб опору можна було прикрутити до каркаса теплиці саморізами (фото 3). Для другої точки кріплення просвердлив отвори діаметром трохи більше капелюшку саморіза. Через них я прикрутив опору до каркаса теплиці (фото 4).\nІнші опори я робив з широких профілів. Для цього вирізав заготовки, зробив у них надрізи до кутів і зігнув коробами. З одного боку загнув під прямим кутом. А з іншого – під кутом, рівним нахилу планки жорсткості до вертикалі. Довжини заготовок для опор під полки я не вказую, так як хтось захоче зробити полиці вужчий, а хто-то ширше. У мене вони довжиною 400 мм. Потім короба-опори стягнув саморізами. З того торця, де загин під 90°, просвердлив отвори діаметром 4 мм для троса.\nПотім вставив всі опори похилим торцем в пази між опорою і похилій планкою жорсткості, і вийшла приблизно горизонтальна поверхня – опора для полиць. Потім взяв трос, просунув у отвір в опорі, з допомогою затискача зробив петлю і надів її на гачок. На заготівлі трос різати заздалегідь не треба-менше буде відходів. Потім надів другий затискач, за допомогою рівня приблизно виставив горизонталь, затягнув затиск і відкусив трос (фото 5). За таким принципом зробив інші опори.\nЗ чого зробити полиці для теплиці\nСамі полиці у мене з дерева: по дві дошки розмістив паралельно, перпендикулярно поклав рейки, стягнув саморізами і обробив антисептиком. Розміри дощок і рейок не мають значення. Головне, щоб довжина полиці була на 5-7 мм коротше відстані междудугами.\nОсь і все (фото 6).Тепер на полицях можна прогрівати насіннєву картоплю, сушити цибулю і часник, не побоюючись, що раптом піде дощ. А можна вирощувати розсаду. Вона на таких полицях виходить потужна, міцна, так як не відчуває нестачі світла, що проходить загартування при перепадах денних і нічних температур, так і пікіровка не потрібна.\nНа мій погляд, якщо у кого-то теплиця іншої конструкції, мій спосіб можна адаптувати і для неї.\nПосилання по темі: Парники і теплиці своїми руками – поради по влаштуванню від читачів\nПолиці у теплицю своїми руками:фото\n© Д. Єсіпов Білгородська область\nпопередня статтяСукні з рукавом: довгим, коротким, три чверті\nнаступна статтяСидіння для дитини на велосипед своїми руками


Амиши. Де живуть | vidpo.net\nЦікаві звичаї і традиції. Де живуть аміші\nАмиши – це одна з безлічі протестантських релігійних організацій, що виникла в Європі, в Швейцарії, в XVII ст. Вони виділилися з протестантського течії менонітів, що з'явився в XVI ст. Амішів називають протестантськими старообрядцями. Заснував організацію швейцарський проповідник Якоб Амман, якого називали амішів або амішів менонітське, звідси і назва його прихильників.\nНа початку XVIII в. багато аміші переселилися в США. Велика частина осіла в Пенсільванії, решта попрямували до Нью-Йорка або розселилися в інших штатах – Іллінойсі, Міссурі, Індіані, Айові та Огайо. Деякі дісталися до Канади і зараз живуть в провінції Онтаріо. Амиши співіснують з іншими жителями цілком мирно. У 1960-х рр.. їх невелика група переселилася до Південної Америки, де заснувала громаду, яка існує і понині.\nАмиши живуть замкнуто, патріархально, не визнають досягнень цивілізації, обходяться без електрики та автомобілів. Правда, вони не відмовляються від тих видів прогресу, які можуть принести користь, не підриваючи основи їх релігійної віри, – наприклад від медицини.\nМолоді аміші після обов'язкового навчання в школі вільні вибрати для себе будь-який образ життя. Їм дозволено піти з общини і пізнати сучасний світ: вони водять машину, дивляться телевізор, слухають популярну музику. Цей період вільного життя аміші називають «румспрінга» (біг по колу). Очікується, що, пройшовши його, молоді люди повернуться додому. Тоді їх допускають до хрещення, після чого вони стають повноправними членами громади амішів. Вибирають спосіб життя своїх батьків бл. 80 – 90% молодих людей. Решта йдуть з общини і перестають бути амішами.\n« Пухлинний АНТИГЕНИ\nЯк зробити підгузник з тканини, марлі. Як запеленать дитину фото »


Замітки на робочий стіл Windows 10: як знайти і створити ✅ | Блог Comfy\n29 Липня, 2019, 05:56 8 Редакція : Руслана Мальцева\nЗнову забули подзвонити мамі або улюбленій бабусі? Вилетіла з голови важлива робота, яку ви пообіцяли зробити сьогодні? Чи не можете подружитися з таймингом і дедлайнами? Використання заміток на робочому столі – ось потужна зброя проти вашої неуважності і забудькуватості.\nЖовті замітки (вони ж «стікери») завжди знаходяться на виду, привертають увагу і постійно нагадують про найважливіші завдання, які вам потрібно зробити в певний час. Звичайно, можна використовувати звичайні наклейки, але хіба вам зручно, коли за замітками на екрані не видно самого монітора? Набагато ефективніше використовувати замітки на робочий стіл в Windows 10.\nДе знайти, і як створити замітки на екрані?\nЯк форматувати текст в стікерах на робочому столі?\nЧи можна змінити колір заміток на робочому столі?\nЯк видалити замітку на робочому столі?\nДе скачати замітки Sticky Notes, якщо їх не вдається знайти?\nВсі користувачі операційної системи Windows вже встигли оцінити переваги 10-ки, але мало хто знає про таку цікаву і корисну функцію, як Sticky Notes. А жаль! Адже з її допомогою можна максимально оптимізувати свою роботу за комп’ютером, завжди мати під рукою віртуальний блокнот на робочому столі і навіть вчити іноземні мови, записуючи кожен день нові слова або фрази для вивчення. Зацікавилися? Тоді давайте познайомимося з замітками на екрані Sticky Notes більш детально.\nПісля оновлення Windows 10, програма Sticky Notes з’явилася, як вбудована, тому шукати її потрібно в загальних файлах ОС.\nНатискаємо кнопку «Пуск».\nВ оновленій версії ОС програми відсортовані в алфавітному порядку, тому шукаємо букву S, і саму програму Sticky Notes.\nЯкщо ви ще не користувалися продуктами Windows після оновлення, програма запропонує пройти авторизацію.\nПри вході ви побачите ось таке повідомлення:\nНатисніть кнопку «Увійти». На наступному кроці необхідно вибрати тип в облікового запису: особиста або компанії / навчального закладу. Виберіть той варіант, який відповідає вашій операційній системі, і натисніть кнопку «Продовжити».\nУ вікні вам запропонують ввести електронну пошту, телефон або логін Skype. Якщо раніше ви реєстрували обліковий запис Майкрософт, вкажіть потрібні дані, якщо не реєстрували – натисніть на лінк «Створіть її!».\nПісля того, як ви пройдете перевірку, на екрані відкриється титульна сторінка додатка Sticky Notes.\nТепер ви можете користуватися програмою, для створення нового стікера на робочому столі Windows 10 вам досить натиснути на плюсик у верхній частині екрану і приступити до написання самої замітки.\nНа відміну від попередніх версій, де текст можна було редагувати лише за допомогою комбінацій клавіш, в оновленні під Windows 10 Sticky Notes стали інтуїтивно зрозуміліше і простіше.\nКористувачам доступний наступний функціонал:\nВикористання маркованого списку;\nВиділення тексту жирним шрифтом;\nІ це дуже зручно! Наприклад, якщо у вас багато завдань на день – використовуйте маркований список. Виконали завдання? Закресліть його за допомогою кнопки «Закреслювання». Найважливіші справи виділіть жирним шрифтом, а менш – курсивом. Дату і час підкресліть.\nЯкщо за допомогою записок ви вивчаєте іноземні мови і ніяк не можете запам’ятати слова, скористайтеся методом візуалізації: додайте картинку і внизу напишіть іноземне слово, яке відповідає зображенню. Такий підхід підійде візуалам – людям, які легше сприймають візуальний контент, а не письмовий.\nЗвичайно можна! Для цього натисніть на три точки у верхньому правому кутку і виберіть з семи доступних кольорів: жовтий, зелений, рожевий, фіолетовий, блакитний, сірий або чорний.\nВи навіть можете розділити свої завдання на категорії і для кожної придумати окремий колір. Так ви відразу будете бачити, справ з якої категорії у вас більше.\nЩоб видалити замітку на робочому столі, недостатньо натиснути на хрестик у верхньому правому куті. Так ви закриєте саме вікно, але не видалите замітку. Щоб видалити запис назавжди, натисніть на три точки у верхньому правому кутку і виберіть рядок «Видалити замітку». Програма запитає, чи дійсно ви хочете це зробити?\nМожете просто натиснути кнопку «Видалити», а можете вибрати функцію «Не запитувати» і надалі програма буде автоматично видаляти замітки без зайвих питань.\nЯкщо з якоїсь причини, ви не можете знайти у себе у Пуску програми Sticky Notes, не варто впадати у відчай. Вам достатньо перейти за посиланням Microsoft Sticky Notesі завантажити програму на офіційному сайті абсолютно безкоштовно. Після пройдіть просту процедуру реєстрації, описану вище, і приступайте до використання зручних заміток на робочий стіл.\nЯк бачите, нічого складного в установці і роботі з програмою віртуальних заміток немає, а користь від них очевидна. Ви не тільки завжди будете пам’ятати про важливі справи і завдання, а й зможете правильно організувати робочий час і навіть спланувати дозвілля. Забудьте про часи, коли ви все забуваєте і спізнюєтеся, зі Sticky Notes ви переконаєтеся, що 24-х годин на добу вистачає на все.\n84178 -2 2 cookie-check Як створити замітки на робочому столі в Windows 10? yes\n27 Липня, 2019, 07:11 587 9\nУ справі освоєння різних гаджетів сучасні дітки можуть дати фору багатьом дорослим. Вже нікого не дивують малюки дитсадівського віку, які впевнено користуються смартфоном, планшетом або...


ФУТЗАЛ. Франківський "Ураган" створив інтригу в Кубку України (ВІДЕО) - ПІК ПІК\nФУТЗАЛ. Франківський “Ураган” створив інтригу в Кубку України (ВІДЕО)\nФранківські "дракони" несподівано розписали мирову з командою Житомира.\nГоловний тренер “драконів” Максим Павленко у звітному поєдинку не міг розраховувати на Миколу Микитюка, який пропускав гру через дискваліфікацію. Натомість були і приємні новини – Назар Швед після тривалої паузи повернувся на майданчик. Також вперше за останні матчі до основної команди долучився Тарас Онуфрак. Щодо складу, то потрібно відзначити і постійну ротацію голкіперів у рамці “Урагану” протягом матчу, тож Володимир Кардаш, Роман Колток та Тарас Левандівський отримали майже однакову кількість ігрового часу.\nРозпочався поєдинок в Житомирі з небезпечного удару від Чеберяка, з яким впорався Кардаш. “Дракони” відповіли гострим випадом від Радевича і вже Мельнику довелось вступати у гру. Далі суперники перейшли на позиційну боротьбу, яка завершилась гольовою бурею. Це Бланк, перехопивши “круглого” на своїй половині майданчика, здійснив рейд до чужих воріт і пробив у ближній від Кардаша кут – 1:0.\nЗатяжна атака франківців у відповідь, під час якої два поспіль удари Лебедя прийняли на себе воротар та захисники, завершилась точним ударом в дев’ятку від Шеремети – 1:1. За нічийного рахунку ініціативу до своїх ніг перебрали гості і вже Лебідь двічі опинявся в центрі подій – спочатку з його пострілом впорався страж воріт, а згодом удар з лету пройшов над поперечкою. Втім, на 17-ій хвилині “Ураган” таки добився свого – Радевич підправив ігровий снаряд після удару Фаренюка і вивів свою команду вперед. Могли “пивовари” зрівняти рахунок ще у першому таймі, та гострий випад від Семенченка з другої спроби ліквідував Колток.\nПо перерві суперники обмінялись гострими атаками. Та якщо постріл Кордоби мужньо на себе прийняв Мельник, то більярдний удар Бланка досягнув мети – 2:2. Як і в першому таймі, за нічийного рахунку більше часу в атаці проводили франківці, тож голкіперу “пивоварів” довелось демонструвати свою майстерність після ударів Радевича та Кордоби, а Швед після триходівки Дичук-Онуфрак-Швед не влучив вже у порожні ворота.\nМіг відзначитись і Онуфрак, та, вийшовши віч-на-віч з голкіпером, задалеко відпустив м’яча і дозволив Мельнику прочитати свій задум. Все ж на 34-ій хвилині гості знову вийшли вперед – дальній удар Лебедя поцілив точно у нижню “шістку”. Не минуйло й хвилини, як господарі вдруге зрівняли рахунок – Бланк оформив хет-трик.\nУ заключні п’ять хвилин суперники вирішили не ризикувати, а найкращі можливості для зміни рахунку на табло втратили Масевич та Дзюба, тож, в підсумку – 3:3, доля кубкового протистоянні вирішиться за три тижні в Івано-Франківську.\n“ІНБЕВ” (Житомир) – “УРАГАН” (Івано-Франківськ) – 3:3 (1:2)\nГоли: Бланк (7, 23, 35) – Шеремета (7), Радевич (17), Лебідь (34).\n“ІнБев”:Мельник (в, к) – Чеберяк, Бакум, Мосійчук, Карбула – Боднарчук, Бланк, Дзюба, Івановський, Литвиновський, Семенченко, Петренко – Сорокін (в). Головний тренер: Михайло Соколовський.\n“Ураган”: Кардаш (Левандівський, Колток) – Лебідь, Шеремета, Абакшин, Коробка – Радевич, Кордоба (к), Фаренюк, Масевич – Онуфрак, Швед, Дичук. Головний тренер: Максим Павленко.\nПопередження: Мосійчук (7), Сорокін (12), Семенченко (26), Карбула (34) – Коробка (16).\nФУТЗАЛ. Результати інших матчів Favbet Кубок України 2020/2021. 1/8 фіналу (16.01):\n«ЗАПОРІЖПРОМГРУП» (Запоріжжя) – «ХІТ» (Київ) – 2:7; «Сокіл» (Хмельницький) – «Моноліт-Viva Cup» (Харків) – 6:5; «ДЕ ТРЕЙДИНГ» (Миколаївка) – «INTER» (Донецьк) – 2:5; «Кардинал-Рівне» – «BudmonsteR» (Київ) – 2:1; АФФК «Суми» – «ELDORADO» (Київ) – 2:3; «Гепард» (Харків) – «Хмельницькі Делікатеси» (Хмельницький) – 4:3.\nНагадаємо, в грудні минулого року “Ураган” розгромив команду Житомира.\nХто з прикарпатців є кандидатами для участі в Олімпійських Іграх в Токіо\nКалуський плавець увійшов до складу збірної України з плавання\n17.01.2021, 14:48 •


Раніше Nikopolnews повідомляв, що у Дніпрі 4-річна дитина опинилася на вулиці сама. Її побачили небайдужі і викликали поліцію. Коли за дівчинкою прийшли у садок, вихователька сказала, що її забрав дідусь. Але малечу ніхто не забирав. В результаті вона пройшла сама майже 2,2 кілометри вулицями великого міста! Як таке могло статися?\nВ історії розбирались журналісти ТСН. З’ясувалося, що дитина не втікала з садочка. Її просто виставили за двері. А повернутися вона не змогла. І вирішила іти додому сама.\nЯк 4-річна дитина опинилася на вулиці сама у Дніпрі, і чому так сталося, розповіли батьки 4-річної Кароліни Вероніка та Михайло Файзулліни.\n“Дитину просто виставили за двері дитсадка, тому що вихователю здалося, що за нею прийшов дідусь. Оскільки двері магнітні, а група розташована на другому поверсі, у дитини 4 років і зростом 106 см не було можливості потрапити назад. Вона 10 хвилин ходила біля дитсадка і шукала дідуся, який нібито за нею прийшов”, – розповідає Вероніка.


Стокгольм. Сакумс. Круїз.Балтика... | Народні блоги\nСтокгольм. Сакумс. Круїз.Балтика...\nmuseum-ukraine | 4.07.2018 21:09\nВічний Стокгольм. Королівський палац, Гімлостан, Музей середньовіччя під Ріксдагом, де познайомилися з Дімітросом, бабуся якого львівянка... Безліч яскравих вражень...\nЗнову улюблений паром "Романтика", Балтика, Рига. Екскурсії. Ми ще зробили фотосесію Бауського музею.\nНічний переїзд Білоруссю – і Київ.\nНе прогавте літо! Візьміть розкішні тури в країни Балтії з круїзами до Швеції, Норвегії, Фінляндії! Відпочинок – прекрасний! Враження незабутні!\nПресова програма "Круїзний журнал" часопису "Музеї України" представляє круїз Рига-Стокгольм компанії "Таллінк" від туроператора "Сакумс". Тур Вільнюс-Рига-Стокгольм.\nАби потрапити до туру "Балтійські горизонти", достатньо просто зайти на\nтуроператора "Сакумс" і обрати маршрут. Все спілкування в електронному варіанті. Оплата теж через картку – не виходячи з дому чи офісу. Отримаєте всі відповіді, інструкції, програму. Що зручно!\nВ потрібний день ми приїхали до Залізничного вокзалу, познайомилися з нашим гідом Михайлом Перекрестом (до речі, супер-профі, всім рекомендую!), розмістилися у новенькому автобусі – і в мандри.\nКордон перетнули у Нових Яриловичах за Черніговим. Українські прикордонники швидко перевірили паспорти – і Білорусь. Тут вже довелося виходити з речами, втратили трохи часу.\nВранці знову кордон – Білорусько-Литовський. Пройшли без особливих пригод.\nМаленький казковий Вільнюс. Екскурсія до Тракаю. Гарний готель з усіма зручностями. Вранці сніданок. Знову дорога до Риги. Серія екскурсій. Хоча ми поблукали центром, детально ознайомившись з Військовим музеєм Латвії...\nЧітко за графіком прибули до порту. Розмістилися в затишних каютах. Туристи самі обирають клас – від 4 місних без вікна (з санвузлом) до люксу. Те саме, з харчуванням. Від булочки за 2 євро, шведський стіл за 11 чи вечеря в ресторані за 200 євро... На всі смаки... Діє кілька ресторанів, кафе, нічний клуб з казино, безліч шоу і концертів. Атмосфера богемна...\nНам дістався паром "Романтика" компанії "Таллінк". Прикметно, що наш автобус і водії теж були з нами, забезпечивши екскурсійну програму в Стокгольмі.\nСудно досить сучасне і надійне. До Швеції навіть не відчули, що на кораблі, хоча після виходу з Стокгольму трохи хитало, однак, ніхто не зреагував... Згадав 10 бальний шторм у Середземному морі біля Мальти, та бурю за Босфором – є з чим порівняти... Море є море, від штормів ніхто не застрахований... Майте це на увазі! Хоча пройти бурю – теж враження!\nЗ особистого – вночі на паромі втрапив фактично в алергійний шок – щось у Ризі таке хімічне випив – підозрюю пиво... Почав задихатися. Миттєво доправили в медичний відсік. Я чомусь думав простуда, ангіна. Виявилася алергія. Корабельний лікар Наталія Шапранська оглянула, швидко встановила діагноз, вилікувала.\nСкажу чесно, навіть подружилися з цією чудовою жінкою! Вночі читала мені вірші... Особливо вразив "Заповіт" Кобзаря, який білоруска пані Наталя декламує особливо вражаюче! Уявіть, ніч, переляканий пацієнт, Балтійське море, лікар і... "Як умру, то поховайте. Мене на могилі, Серед степу широкого, На Вкраїні милій, Щоб лани широкополі, І Дніпро, і кручі..." Це миттєво повертає до життя!\nДо речі, подяка судноплавній компанії "Таллінк" за вдумливий підбір персоналу! Від імені пресової програми "Круїзний журнал" часопису "Музеї України" і особисто! Все пройшло чудово! Думаємо, аби відзначити "Таллінк" якоюсь відзнакою...\nВійськовий музей Латвії – http://www.museum-ukraine.info/?p=4341\nМузеї Стокгольма – http://www.museum-ukraine.info/?p=4328\nВідео з парому – https://www.youtube.com/watch?v=lID3nkKUXu8\nПаром Романтика – https://www.youtube.com/watch?v=tUegp-fKUj4\nДалі був вічний Стокгольм. Королівський палац, Гімлостан, Музей середньовіччя під Ріксдагом, де познайомилися з Дімітросом, бабуся якого львівянка... Безліч яскравих вражень...\nВесело, цікаво, розкішно. Головне – недорого і надійно. Подяка компанії "Таллінк" і туроператору "Сакумс" за незабутні дні! Рекомендую всім!\nДрузі схиляють до туру довкола Балтійського моря... Там дійсно щось неймовірне! Може колись... Як є нагода – побувайте!\nА програма "Круїзний журнал" продовжується!


УКРАЇНА В ОГНІ О.Довженко читать\nУКРАЇНА В ОГНІ О.Довженко читать\nУмовно твір поділяється на три частини. Перша — відступ Червоної Армії, друга — німецька окупація та партизанський рух, третя — наступ.\nПочинається кіноповість досить мирною картиною: родина колгоспника Запорожця — батько Лаврін, мати, п’ятеро синів та дочка Олеся — святкують материн п’ятдесятип’ятирічний ювілей. Щаслива родина зібралася разом.\nАле картина раптово змінюється. Прийшла війна, і заплакана мати вже виряджає своїх синів на війну. Війська відступають, за ними йдуть біженці. Гине один із синів Запорожців — Савка.\nОлеся, що боїться приходу ворогів, вирішує віддати свою дівочу честь одному з солдатів-співвітчизників. До її хати потрапляє танкіст Василь Кравчина. Єдина їхня ніч поєднує молодих людей назавжди. Після війни вони обіцяють одне одному знову зустрітись.\nСело Тополівка потрапляє в окупацію. Заправляють тут полковник німецької розвідки Ернст фон Краузе та його син лейтенант Людвіг фон Краузе. Старостою погоджується бути Лаврін Запорожець, який таким чином намагається допомагати підпільникам. Він старається врятувати від вивезення до Німеччини дівчат свого села, серед яких знаходиться й Олеся. Партизани теж не рятують полонянок, і ті потрапляють у ще гіршу неволю.\nПройшовши через страшні випробування і страждання у фашистській неволі, Олеся Запорожець повертається в рідну Україну. Тут вона дочекалася свого коханого, якого бачила лише один раз. Капітан Кравчина повертається в Тополівку як визволитель-перемо- жець.\nВранці наступного дня Олеся знову проводжала свого коханого на війну. Навколо стояло спалене село, попереду було багато страждань…\nЗображення війни в кіноповісті Олександра Довженка «Україна в огні»


Державна установа "Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" » » Про ситуацію з карантинних інфекцій в світі.\nЗгідно з інформацією ДУ «Український науково-дослідний протичумний інститут ім. І.І. Мечнікова МОЗ України» на кінець 2017 року з карантинних інфекцій у світі було зареєстровано спалахи чуми та холери, випадки близькосхідного респіраторного синдрому, жовтої гарячки.\nЗа інформацією ВООЗ, станом на кінець грудня 2017 (починаючи з 1 серпня) Міністерство охорони здоров’я Мадагаскару повідомило ВООЗ про 2580 випадки чуми, включаючи 222 (8,6%) випадки смерті. В цілому, з початку спалаху були виявлені 7494 контактні особи, за якими на даний час завершено медичне спостереження і курс антибіотикопрофілактики. У 11-ти контактних виявлено ознаки захворювання та призначено курс лікування. Серед медичного персоналу захворіла 81 особа, летальних випадків не зареєстровано. Боротьба з чумою продовжується в ендемічних, зокрема, віддалених сільських районах. ВООЗ попереджає, що до завершення активності сезону (квітень 2018 року) спалах може продовжитися.\nТриває великомасштабний спалах холери у Ємені. На кінець 2017 року було зареєстровано 983486 випадків холери, з них 2225 летальні. Епідемія охопила 21 з 22 провінцій країни. Найбільша кількість смертей реєструється в провінції Хаджай – 417 випадків. Також наприкінці 2017 року епідемічні спалахи різної інтенсивності зафіксовані у Сомалі, Кенії, Південному Судані, Танзанії, Бурунді, Замбії, Мозамбіку та Уганді. На початку січня 2018 року почався спалах холери в Анголі (провінція Уиге).\nСтаном на кінець 2017 року, починаючи з 2012 року в усьому світі виявлено 2122 лабораторно підтверджені випадки зараження на MERS-CoV, включаючи 740 (34,8%) випадків смерті. Нові випадки захворювання у другому півріччі 2017 року зареєстровані в Катарі, ОАЕ, Омані і Саудівській Аравії.\nВипадки захворювання на жовту гарячку зареєстровані у м. Сан-Паулу (Бразилія) – 71 випадок підозри, з яких лабораторно підтверджено 2. Також у цьому місті спостерігається загострення епізоотичної ситуації: у другому півріччі 2017 року зареєстровано 580 випадків захворювання серед приматів, у 120 випадках жовта гарячка підтверджена лабораторно.\nСпалах жовтої гарячки серед людей зареєстровано у Нігерії (341 підозрілий випадок, з яких 32 вже підтверджено лабораторно), де за підтримкою ВООЗ проведено кампанію з імунізації населення у штатах Квара та Коги. Випадки захворювання на реєструвались у Французькій Гвіані, Болівії, Перу та Кот – Д’Івуарі.


1 1999—2007 рік\n1999—2007 рік[ред. | ред. код]\nУ 2000 і 2001 роках зростання ВВП було негативним, у 2002 і 2003 роках, як очікувалося, склало близько 3 %. У 2004–2005 роках, Косово не в змозі компенсувати зниження іноземної допомоги. У 2004 році дефіцит товарів і послуг був близький до 70 відсотків ВВП. Грошові перекази від осіб, які проживають за кордоном становлять близько 13 відсотків ВВП, а іноземна допомога близько 34 відсотків.\nБезробіття у Косово у 2010 році становило від 40 % до 60 % робочої сили. У 2009 році середня заробітна плата становила 2,98 $ за одну робочу годину.\nЗ 2002 року Європейська комісія готує щорічну доповідь про Косово. У 2008 у Європейська комісія повідомила про зростання ВВП на 5,4 %, в основному за рахунок державних інвестицій.\nPorsche Austria відкрила торгову філію у Косово у 2008 році.\nОб'єктами експорту у грудні 2007 року стали такі країни: Швеція (23,9 %), Бельгія (17,6 %), Албанія (8,1 %), Сербія (8,1 %), Північна Македонія (6,2 %), Болгарія (4,7 %), інші країни ЄС (60,1 %). Країни-імпортери — Північна Македонія (15,2 %), Сербія (12,8 %), Німеччина (10,6 %), Китай (6,8 %), Туреччина (5,5 %) інші країни ЄС (36,5 %).\nДокладніше: Азартні ігри в Косово\nАзартні ігри в Косово діяли в країні ще до проголошення незалежності від Сербії, були легальними з 2008 до 2019 і є повністю забороненими з 2019 року терміном до 2029-го року. В країні є популярними нелегальні ставки на спорт. Єдиним виключенням з заборони є Косовська лотерея (Lotaria e Kosoves).\nЦентральний банк Косово\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Економіка_Косова&oldid=29615249


Британським медикам вручатимуть медалі за боротьбу з Ебола\nВівторок, 16 червня 2015 10:13\nЦього літа у Великобританії вручать медалі медикам, які внесли значний внесок у боротьбу з поширенням хвороб, викликаних вірусом Ебола (БВВЕ).\nНагородами будуть удостоєні близько 3 тисяч осіб.\nЗа словами прем'єр-міністра Девіда Кемерона, завдяки зусиллям багатьох військових і британських медиків вдалося запобігти подальшому поширенню захворювань. Дані медалі - визнання їх заслуг.\nНа сьогоднішній день в Сьєрра-Леоне продовжують перебувати сотні медичних працівників та британських військовослужбовців, включаючи морських піхотинців і військових медиків, які охороняють польові шпиталі. Торік у жовтні до берегів країни прибув обладнаний для пацієнтів корабель королівських ВМС «Аргус».\nВже близько трьох осіб з початку останнього спалаху Ебола повернулися до Великобританії. Вони надавали допомогу пацієнтам у Західній Африці, і в результаті заразилися страшною хворобою. На щастя, їм всім вдалося перемогти вірус.\nЗгідно з даними ВООЗ за тиждень від Ебола в Західній Африці загинуло 13 осіб.\nЗа словами фахівців, епідемія ББВЕ почалася в лютому 2014 року в Гвінеї, а потім вірус поширився на території сусідніх країн Ліберії та Сьєрра-Леоне. У цих країнах від небезпечного захворювання загинуло близько 11 154 особи, а 27 219 - заразилися.\nПереглянуто 783 раз Останнє редагування:\tВівторок, 21 липня 2015 12:28\nКатегорія: « Недоношені діти найчастіше народжуються в теплу пору року\t15-річний британський школяр відкрив нову планету »


У Страсбурзі вимагають звільнити політв’язнів\n19 липня 2019 48\nЄвропарламент учора схвалив резолюцію про ситуацію з українськими політичними в’язнями в Росії і закликав Москву негайно та безумовно звільнити бранців.\nЯк повідомили на сторінці у Tвіттері Представництва України при ЄС, за документ проголосувало 458 євродепутатів.\nЗауважимо, що це перша сесія Європарламенту після виборів у травні. Українські дипломати наголошують: надзвичайно важливо, що нові євродепутати виділяють звільнення українських бранців Кремля серед першочергових питань на порядку денному однієї з ключових інституцій ЄС.\nСеред пунктів резолюції — «невизнання Криму», «засудження агресії РФ» та «заборона скасування санкцій проти РФ допоки країна не виконає всіх міжнародних зобов’язань». «Резолюція закликає російську владу без жодних затримок та додаткових умов звільнити всіх незаконно затриманих громадян України як в Росії, так і на тимчасово окупованих територіях України, а також забезпечити їхнє безпечне повернення, у тому числі й кримських татар, нещодавно затриманих через мирний протест на Красній площі 10 липня 2019 року, а також громадян України, які затримані за політично мотивованими звинуваченнями, і 24 членів екіпажів українських морських суден», — йдеться у тексті. Документ закликає Кремль оприлюднити весь список українських полонених на Донбасі та полегшити контакти з ними, а також вимагає від РФ забезпечити правозахисний моніторинговий доступ до окупованих Криму і Донбасу. Резолюція підтверджує, що санкції ЄС повинні діяти, поки Росія не виконає своїх міжнародних зобов’язань, у тому числі Мінські домовленості. Окрім того, документ підтверджує, що ЄС повинен бути готовим запровадити нові санкції проти РФ, якщо вона й надалі порушуватиме міжнародне право.