Журналіст Дмитро Гордон про ніжинця Олександр Харченка. ВІДЕО – Новини Ніжина/ новости Нежина\nЖурналіст Дмитро Гордон про ніжинця Олександр Харченка. ВІДЕО\nОпубліковано: nezhatin 0 Коментарів Дмитро Гордон, ігор смешко, округ 209, олександр харченко, Парламентські вибори\nВідомий журналіст та громадський діяч, Дмитро Гордон відео-зверненням підтримав ніжинця Харченка Олександра Володимировича як кандидата в народні депутати України від 209 округу. Детальніше у відео:\n«Олександр Харченко це чесна, чиста, справедлива, професійна, виважена людина, справжній патріот України.\nВін дуже фахова людина: юрист, економіст та управлінець, який здобув третю вищу освіту в США вигравши стипендію на навчання. Однак, головне, що в нього серце болить за Україну, рідну чернігівщину.\nСьогодні Харченко йде на вибори до Верховної Ради як мажоритарний кандидат від партії Ігоря Смешка «СИЛА і ЧЕСТЬ». Я впевнений: якщо ви обирете Харченка депутатом – ви не помилитесь. Дуже прошу зробити правильний вибір!\nВпевнений, що завдяки підтримці Смешка, партії «Сила і Честь», Олександр Харченко зробить багато для рідної чернігівщини.\nВпевнений, що у майбутньому парламенті буде утворено стійку коаліцію між партією Зеленського «Слуга народу» та партією Ігоря Смешка «СИЛА і ЧЕСТЬ».\nВпевнений, що Прем’єр-міністром у такому разі стане Ігор Смешко. І буде прекрасний тандем: молодий енергійний президент та мудрий, досвідчений, професійний прем’єр-міністр Смешко. Впевнений, що завдяки цьому тандему Олександр Харченко дуже багато зробить для своєї рідної чернігівщини.\nЗробіть правильний вибір. Я переконаний, що Олександр Харченко вас, своїх земляків, не підведе!\nГолосуйте за партію Смешка «СИЛА і ЧЕСТЬ»– номер 2 у бюлетені партій.\nГолосуйте за депутата від партії «СИЛА і ЧЕСТЬ» Харченка О.В. – в бюлетені з прізвищами кандидатів».\nНіжинські поліцейські знайшли розшукуваного мешканця району\nЗавтра розпочнеться Відкритий чемпіонат міста Ніжина та району з футзалу\nВ Україні оновили карантинне зонування: що з Ніжином?\n10.10.2020 nezhatin 0


Романіст Іван Григурко (Твори з літератури)\nHome ⇒ 🎨Твори з літератури ⇒ Романіст Іван Григурко\nБула своя земля і в талановитого українського письменника Івана Григурка. Це – Таврія. Дитинство І. Григурка пройшло в одеських степах. Після дитячого будинку – служба в армії, навчання в Одеському університеті. На студентські роки припав пошук своєї дороги у літературі.\nА глибше пізнати життя й самобутньо його висловити, знайти свій неповторний почерк\nІванові Григуркові допомогла саме Херсонщина – “серцевина Таврії”, як величав нашу землю письменник. Будучи спершу кореспондентом “Ленінського прапору”, а згодом і “Наддніпрянської правди”, на початку 70-х років ХХ століття він знайомиться з трудівниками степів, вивчає життя, побут, вникає у їхні турботи, запам’ятовує обличчя, характери, мову. Іван Григурко прожив стрімке й напружене життя.\nДовжиною в сорок років. Дванадцять з них були віддані письменницькій праці. Основна його літературна форма – середня й велика проза. Григурко – повістяр і романіст. Ним написано повісті “Роса”, “Гавертій”, “Путина” і романи “Канал”, “Далекі села”, “Ватерлінія”, “Червона риба”.\nРоман “Червона риба” написано на матеріалі побутового, соціального й духовного життя півдня України і розповідає про працю рибалок, охорону заповідної фауни, напружені будні журналістів. Провідна дія відбувається на риболовецькому етапі, в селі Комишани і в таврійському заповідникові, розташованому на Слов’янській косі. у романі кілька сюжетних ліній. Головна з них побудована на розвитку образу Роберта Журибіди. Це допитливий і мислячий юнак, котрий тільки-но успішно закінчив десятирічку й шукає себе, свою дорогу в житті. Підкреслюючи у своєму героєві максималістські риси, письменник повідомляє, що Роберт критично оцінює життєву позицію, діяльність своїх батьків і вважає їх людьми самовдоволеними, інфантильними, які дбають лише про матеріальний статок і власний душевний комфорт.\nНа знак незгоди з їхньою життєвою позицією молодий герой залишає рідний дім. Він мріє вступити до інституту. Проте волею долі Роберт опиняється біля Чорного моря, на Слов’янській косі, де стає рибалкою. Письменник змальовує, з якою наполегливістю, а нерідко й фанатичною мужністю Роберт Журибіда оволодіває несподіваним для нього ремеслом.\nЗа характером Роберт є добрим, чуйним, він тонко розуміє природу. Особливе місце у творі посідають взаємини головного героя і Таї, гімнастки з Києва. Роберт спершу підсвідомо, а потім усе виразніше розуміє, що з дівчиною, в яку він закоханий, у них різні моральні цінності, що духовно близькими, рідними стати вони ніколи не зможуть. Створюючи картини життя свого героя в риболовецькій бригаді, І. Григурко проводить думку, що гартування трудових навичок саме по собі ще не гарантує формування у людини цілісного морального світу. Роберту не вистачає вміння розбиратися у людях.\nПід впливом бригадира Нестеровича він починає торгувати рибою, продавати її “наліво”. Життя зблизька виявляється зовсім не таким, яким воно малювалося у романтичних юнацьких мріях та прожектах. Журибіда доходить висновку, що “кришталево чесних”, “з повною совістю” людей навколо нього немає, що, можливо, їх навіть не існує взагалі, що реальне життя – це шлях етичних компромісів, а то й відвертих моральних поступок. Кінець домінантної сюжетної дії є драматичним, хоча й не позбавленим закономірності.\nСпійманий під час протизаконного вчинку, Роберт потрапляє до виправно-трудової колонії. У дуже гіркий для свого героя час розлучається з ним письменник. Все ж, як це часто буває у творах вітчизняної літератури, художник дає надію сподіватися, що Роберт Журибіда знайде в собі сили повернутися у “велике море вільного життя”.\nТрадиційним для української літератури є образ Данила Передрія. З ним пов’язані друга сюжетна лінія роману й авторська уява про моральний ідеал. Передрій – єгер і охороняє тваринницький світ заповідника. Він корінний таврієць, людина суворого життєвого досвіду. Незважаючи на свій літній вік, єгер по-юнацьки відданий роботі.\nВін виконує свою справу з самовіддачею, подвижницьки. Саме тому, будучи беззбройним, старий єгер женеться за затятим браконьєром. Третя сюжетна лінія “проходить” через долю молодого журналіста Іллі Стана.\nЕнергійним і захопленим газетярем керує прагнення розкрити у своїх репортажах, статтях характер і дух життєвої творчості мешканців Таврії. У складних ситуаціях він завжди займає чітко визначену позицію, відкидає компроміси. Останній роман Івана Григурка – це твір гостропроблемний, духовно загострений. Значною мірою письменник досягає цього виведенням образів, котрі сповідують концепцію комфортного життя. Найбільш виразним серед них є Стас, столичний аспірант.\nВін виступає теоретиком, апологетом підкреслено раціонального ставлення до життя. Стас наділений неабияким інтелектом. Він часто хизується своєю розумовою розвиненістю й відточеністю.\nСтас упевнений у собі й своїх життєвих перспективах, соціальних можливостях. Він належить до найцікавіших, найоригінальніших образів І. Григурка. Як це часто трапляється з персонажами, які змальовуються з негативними художніми знаками, Стас вийшов напрочуд “живий”, знайомий, типовий. Він живе логікою, теоретичними комбінаціями.\nПроте вони спрямовані на досягнення практичного зиску. Він все оцінює, тобто знаходить усьому ціну, насамперед у власних очах. Стас розподіляє людей на дві категорії – нижчих, тобто тих, хто працює фізично, і вищих – інтелектуалів. Себе, звичайно, він зараховує до представників непересічного інтелекту. Йому властивий етичний цинізм, якого він не соромиться.\nЙого ідеал – забезпечене, всебічно комфортне життя. Стас любить себе, свої думки, він чекає від життя насолоди й живе заради цієї насолоди. Образ Стаса протиставлено іншим концептуальним персонажам “Червоної риби” – Роберту Журибіді, Данилу Передрію, Іллі Стану. На відміну від них, молодий аспірант живе заради себе й не приховує цього.\nНа відміну від них, на життєві ситуації він дивиться крізь призму користі. Його дії зумовлені критерієм “вигідно – невигідно”. Стас не шукає істин – він їх знайшов. Сенс його життя полягає у реалізації принципів власного матеріального й душевного комфорту. Він не романтик, а послідовний і відвертий прагматик, що теоретично обгрунтовує свою духовну позицію.\nАнтитеза “Стас – Роберт, Данило, Ілля” покликана була, згідно авторського задуму, відтінити негативні риси, якості молодогоінтелектуала-науковця. Можливо, Іван Григурко навіть вбачав у ньому етичний антиідеал. Критичне зображення Стаса спрямоване у романі на розвінчання цього образу. Письменник зображує його егоїстичним, самозакоханим, з виявами жорстокості.\nУ тексті твору Стас інколи підкреслено негативізується, а його інтелектуалізм – знижується. Проте непривабливі якості, помножені на розкутість, інтелектуальну самодостатність Стаса, роблять цей образ, що малювався як духовний контрідеал, по-своєму навіть привабливим. Це тип молодої людини, як вона є, з її вадами й специфічними достоїнствами, з широкими матеріальними потребами й нахилом до граничного самовираження. Це тип молодої людини, яка живе не ідеальними уявленнями про світ, а реальними матеріальними інтересами.\nЗа письменницькою концепцією, Стас не повинен був викликати симпатій, співчуття. Але у його образі є те, що це співчуття все ж таки викликає. Й саме тому, що це один з найбільш реальних, суперечливих характерів роману. Композиція “Червоної риби” неоднорідна й непроста. Для надання масштабності й динамічності сюжетній дії Іван Григурко часто використовує прийом ретроспекції, поширений у сучасній українській, російській та західній літературі.\nА для того, щоб повніше змалювати духовний світ головного героя, романіст уводить форму щоденникових нотаток Роберта Журибіди. Є всі підстави визначити жанр останнього твору Івана Григурка як соціально-етичний роман. У ньому порушено проблеми становлення молодої особистості, взаємовідносин “батьків” та “дітей”, долі кохання й моральних принципів, впливу духовних канонів індивідуальності на її життєвий шлях.


У Киргизії набирали об'єми, в Анталії - швидкість. Як волиняни готуються до чемпіонату зі спортивної ходьби | ВолиньPost\nНа вихідних у Луцьку відбудеться чемпіонат зі спортивної ходьби, до якого волинська команда готувалася в Киргизії та Анталії.\nПро це повідомили під час відритого тренування спортсменів 6 березня на стадіоні «Авангард». Перший день змагань 10 березня з 12:00, а 11 березня о 10:00.\nЗаслужений тренер України Володимир Яловик розповів, що цей чемпіонат відбуватиметься вже втретє у Луцьку.\n«В перший день буде спортивна ходьба у 10 кілометрів для юніорів, 20 км чоловіки та молодь. У другий день будуть стартувати 35 км чоловіки та жінки, 5 км старші юнаки та 2-3 км юні дівчата», - додав він.\nДо чемпіонату спортсмени тренувалася у Киргизії та Анталії і тільки 1 березня повернулась до Луцька. Учасники адаптуються до морозної погоди, адже ще нещодавно перебували у температурі близько +20 градусів Цельсія. Спортсмени тренуються, щодня проходячи від 20 до 30 кілометрів.\nЗаслужена спортсменка Надія Боровська розповіла, як відбувалися тренування за кордоном.\n«У Киргизії перед Новим роком був збір у високогір’ї, там ми набирали об’єми, а вже в Анталії ми розганяли саме швидкість. Так як я вже тривалий час в спорті, то я хочу попасти в Китай на командний чемпіонат світу і на командний чемпіонат Європи у Берліні», - додала вона.\nМайстер спорту України міжнародного класу, учасник олімпійських ігор та дворазовий володар кубку Європи 2017 року Іван Банзерук зауважив, що це є відбірковий чемпіонат України на командний чемпіонат світу.\n«Я вже з минулого року маю ліцензію на чемпіонат світу, але не зважаючи на це я продовжую тренуватись, та приймаю участь у цьому відбірковому чемпіонаті», - додав він.\nУчасник чемпіонату команди юніорів, спортсмен Віктор Шумік розповів, що готується до чемпіонату щодня: зранку та ввечері.\n«Я старався, тренувався задля того, аби мене відібрали у першу п’ятірку, тому вважаю, що шанси в мене є, та і поборотися варто», - додав він.\nПочаток змагань 10 березня о 12:00 від головного корпусу СНУ.\nТеги: спорт, спортивна ходьба


ПЕДАГОГІЧНА ОСВІТА БАТЬКІВ - Прохорська ЗОШ І-ІІІ ступенів\nБатьки. Якими вони повинні бути? Загальних рецептів немає. І все ж... Ніжна, весела мати, що вміє бути ледь-ледь холоднуватою. Стримано-суворий батько, що часом усміхнеться і зрідка попустує. Можливо, на таких невеликих «вкраплюваннях» мають триматися і авторитет, любов до дітей.\nА дитина; якою б вона не була, коли їй скрізь погано, мусить бути захищеною вдома, мусить знати: там завжди горить вогник, що зігріє без зайвих запитань і повчань.\nУ вихованні підростаючих поколінь важливим чинником має стати родинна педагогіка. Родинна педагогіка розглядає виховання дитини як певну взаємодію головним чином батьків і конкретних умов, що впливають на виховання й соціальне становлення особистості. Як вихователі, так і батьки повинні добре знати особистісні якості дитини: фізичне й психічне здоров'я, стійкість нервової системи, реакції на ті чи інші види подразнень, інтереси і можливості тощо. А тому важливо поєднувати елементи наукової педагогіки та родинно-національних традицій, звичаїв і обрядів у підготовці батьків, педагогів до здійснення ними виховної функції, підвищення педагогічної культури сім'ї.\nАналіз педагогічної практики показує, що найкращі результати дає така організація педагогічного всеобучу батьків, яка передбачає обов'язкові для батьків бесіди за сталим планом і програмою; групові та індивідуальні консультації, педагогічні практикуми, батьківські загально-шкільні і класні збори, активне залучення до участі у виховній роботі з класом, до виконання доручень батьківського комітету.\nПоради і рекомендації щодо виховання і навчання дітей в сімۥї\n— поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до України, рідної мови, культури, сім'ї, повагу до національних, історичних, культурних цінностей інших народів;\n— сприяти здобуттю дітьми освіти у закладах освіти або забезпечувати домашню освіту в обсязі вимог до її змісту, рівня та обсягу;\nЄ сім умов, за яких у дитини виробляються корисні навички:\nv щира любов до батьків,\nv приязне ставлення до оточуючих,\nv зовнішня привабливість (одяг, манери),\nv можливість спостерігати правильне соціальне спілкування (поведінка батьків, вчителів),\nv висока самооцінка,\nv достатній запас слів,\nv вміння підтримувати розмову.\nСидіння перед телевізором гальмує в дітей розвиток лівої півкулі головного мозку. А нею визначається розвиток мови. Отже, з часом у дитини можуть виникнути ускладнення під час спілкування. «Теле-комп’ютеро-мани» швидше реагують, але миттєва реакція, позбавлення осмислення не завжди корисні.\nv Якщо дитину постійно критикувати — вона вчиться ненавидіти.\nv Якщо дитина живе у ворожнечі — вона вчиться агресивності.\nv Якщо дитину висміюють — вона стає замкнутою.\nv Якщо дитина зростає у докорах — вона починає жити у почуттях провини.\nv Якщо дитина зростає у терпимості — вона вчиться сприймати інших.\nv Якщо дитину підбадьорюють — вона починає вірити в себе.\nv Якщо дитину хвалять — вона вчиться бути вдячною.\nv Якщо дитина зростає в чесності — вона вчиться бути справедливою.\nv Якщо дитина живе у безпеці — вона вчиться вірити людям.\nv Якщо дитину підтримують — вона вчиться цінувати себе.\nv Якщо дитина живе у розумінні і доброзичливості — вона вчиться знаходити любов у цьому світі.\n(Із пластового часопису «Цвіт України»).\n4. Якщо без покарання обійтись не можна, то нехай дитина обере його сама. (Практика свідчить, що діти, як правило, вибирають більш суворе покарання, ніж хотіли батьки. Але в таких випадках вони вже не вважають його жорстоким, несправедливим і не ображаються на батьків).\n1. Шановні батьки, пам'ятайте! Тільки разом у співпраці зі школою та громадськістю можна добитися бажаних результатів у вихованні й навчанні ваших дітей.\n3. Щоденно цікавтесь навчанням дитини. Радійте її успіхам, допомагайте узагальнювати, співставляти, аналізувати вивчене, прочитане, побачене. Не дратуйтесь із-за кожної невдачі, що спіткає дитину, не карайте і не ображайте її гідності, а допоможіть зрозуміти і усвідомити помилки, недоробки і загартуйте її силу волі своєю допомогою і розумінням.\n4. Привчайте дитину до самонавчання й до самоконтролю у виконанні домашніх завдань і обов'язків. Надавайте розумну допомогу у їх виконанні. Важливо викликати інтерес до навчання, але не муштрою і силою, а добрим словом, підтримкою, порадою, терпінням і ласкою.\n5. Сприяйте тому, щоб дитина сформувала у собі активну життєву позицію: брала участь у всіх класних, шкільних заходах, концертах, щоб не боялася декламувати, співати, танцювати, виконувала б сумлінно шкільні доручення, проводила виховні години. Для цього необхідно бути в курсі шкільного життя, цікавитися планами дитини щоденно, допомагати підготуватися до уроку вивчити необхідне, підтримувати в дитині впевненість і сміливість.\n7. Обов'язково надавайте посильну допомогу школі (квіти, озеленення, оформлення куточків, класу, ремонт приміщення, участь у концертах, зборах).\n4. Знати і, виконувати правила дорожнього руху, вміти поводити себе на вулиці, в школі.\n5. Відкривати й закривати самостійно двері будинку, квартири.\nЯкими діти народжуються, це не від кого не залежить, але щоб вони шляхом правильного виховання зробилися хорошими — це в нашій владі.\n1. Пам'ятайте, що навчання — один з найважчих видів праці і що розумові сили і можливості дітей неоднакові.\n3. Навчання не сприяє розвиткові учня, якщо воно вимагає від нього механічного заучування і не потребує напруження, розумових сил, пізнавальної активності, мислення і дії.\n4. Будьте милосердні до своїх дітей. Найпростіший метод виховання, що не потребує ні часу, ні розуму, — побити дитину і цим образити її, озлобити або й зламати. Відмовтесь від опіки, крику, насилля й наказового тону.\n6. Пам'ятайте, що за науково обґрунтованими нормами над виконанням усіх домашніх завдань учні 5—6 класів повинні працювати до 2,5 год., 7 класу — до 3-хгодин, а 8—11 класів — до 4 годин.\n7. Не хвилюєтесь, ваша дитина отримає не таку оцінку, якої вам бажалося б, за виконану роботу. По-перше, оцінка відіграє виховну роль, а, по-друге, це не остання оцінка.\n8. Дайте дитині можливість пережити радість успіху в навчанні, визначити індивідуальну доріжку в розумовій праці.\n9. Здоров'я дитини — крихка кришталева куля й тримають її три Атланти: спадковість, спосіб життя й середовище. Організуйте правильний режим життя, харчування, навчання й відпочинку дітей.\n10. Обов'язково помічайте й заохочуйте навіть мало помітні успіхи дітей у навчанні й поведінці, використовуйте для цього слова схвалення, поцілунки, різні види морального й матеріального заохочення.\nv Я відповідаю на всі запитання дитини терпляче і чесно.\nv Я поставив стенд, на якому малюк може демонструвати свої роботи.\nv Я не сварю дитину за безлад в кімнаті і на столі, якщо це зв'язано з творчим заняттям і робота ще не закінчена.\nv Я доручаю дитині посильні завдання, допомагаю їй будувати власні плани, приймати рішення.\nv Я беру дитину у цікаві поїздки, купую книги і матеріали для її улюблених занять.\nv Я ніколи не кажу своєму нащадку, що він чимось поступається перед іншими дітьми чи навіть дорослими.\nv Я привчаю дитину самостійно мислити, заохочую її фантазувати, придумувати історії, вчити вірші, розучувати пісні.\nv Я щодня знаходжу час, щоб побути наодинці, поговорити.\nv Я ніколи не докоряю дитині за помилки.\nv Вчу вільно спілкуватися з дорослими будь-якого віку.\nЯкщо ви виконуєте тільки 20 відсотків з того, про що йде мова, треба замислитися. Але якщо дані правила є у вашій сімۥї нормою, то, можливо, іноді варто знизити виховний запал і надати більшу свободу і собі, і дитині.\nКоли я часом чую, як підлітки, а то й молоді люди звертаються до батьків: «батя», «папаша», «старик», «маманя», «мамаша» або заочно називають їх «мої предки», мені робиться боляче і ніяково. Боляче за себе, ніби це стосується мене, і за тих батьків, до яких так звертаються. Чому сьогодні з'являється зневага дітей до батьків, відчуженість між ними? Чогось подібного, принаймні в наших селах, колись не чули. В Україні не лише до батька, матері, діда, баби, а навіть подружжя, сусіди між собою зверталися на «Ви». Любов і повагу до батьків, старших, як і працьовитість, гідність, релігійність у наших родинах виховували змалку.\nСлово батьків або старших у сім'ї було законом для менших. Вони вже змалку мали свої обов'язки, виконували різну роботу, посильно працювали. Дівчатка переймали науку від матері, баби — вчилися прясти, вишивати, ткати, розписувати писанки, шити одяг, наводити лад у хаті. Хлопчики вчилися чоловічого ремесла від батька чи діда. Наприклад, колись було за правило, що дівчинка 7—10 років могла вишити собі сорочку.\nТримати в чистоті, охайності своє робоче місце, коли кожна річ має своє постійне місце; під руками завжди мати тільки те, що потрібно, а використавши, покласти туди, звідки його взяв; після виконання всіх домашніх завдань у ранець покласти все необхідне для шкільних занять наступного дня з тим, щоб нічого не забути вдома.\nСівши за письмовий стіл, відразу приступити до роботи, не відволікаючись на сторонні справи, працювати зосереджено, наполегливо, або, як кажуть у народі, «коли став робить, то байдики не бить».\nВиконувати завдання у той день, коли їх одержано; золотим правилом поведінки нехай стане мудра народна порада: «Нинішньої роботи на завтра не відкладай».\nНе братися відразу за багато справ, бо «Хто багато починає, той мало закінчує».\nБлаго — натхненна праця, яка будить охоту до неї, і це має дуже велике значення. «Була б охота, піде на лад всяка робота», — вчить народна педагогіка. Саме така мета вбачається у духовно-моральній допомозі. Тепле слово, лагідність, доброзичливі стосунки в сім'ї, щира порада, зразковий приклад батьків у тих чи інших вчинках, родинна любов, увага та повага, підтримка та взаємовиручка в скрутну хвилину — ось якої саме допомогти у навчанні потребують наші діти від своїх батьків.\nНе тримайте страх ні в собі, ні в дітях\nПочуття страху характерне для більшості дітей. Це може видатись дивним, але сам по собі цей страх не існує. Він з'являється несвідомо й тільки в наших думках. Лякливі думки вносять у життя, особливо дитяче, обмеження, викликають почуття пригніченості, руйнують віру в себе. Батьки повинні пам'ятати про це й не навіювати дітям негативних емоцій, залякувати їх.\nНауковці вже давно довели, що страх є живильним ґрунтом для хвороб. Згадаймо давню притчу.\n— До міста, аби вбити тисячу людей, — відповіла Чума.\n— Ти сказала мені, що прямуєш до міста, аби вбити тисячу людей, а померло аж десять тисяч, — мовив їй старий.\n— Я сказала тобі правду: я вбила тільки тисячу. Решту згубив страх!\nОтож, страх — продукт власної свідомості. Він зникає, якщо його не тримати.\nНе повинно бути (ні в батьків, ні в дітей) емоційної і розумової напруги останні півгодини перед сном та перші півгодини після сну. Тоді у ваших дітей не буде серйозних нервових розладів.\nХлопчик, який невпевнений у собі, починає відставати і в інтелектуальному розвитку, і у фізичному — затримується ріст.\nЗа день кожна дитина повинна одержати від батьків 7—8 словесних «погладжувань» («Ти охайна, доню», «Ти добре полагодив стілець, сину», «Ми всі тебе любимо» тощо).\nДитина «псується» багато разів, щоб знову відчути життя і себе. «Розвалюється», щоб будувати себе по-новому. Ніхто не підпадає під схему. І ніхто не помилиться добровільно. Але при цьому не повинно бути ніякої іронії з боку дорослих, ніякого кепкування над дитиною. Застерігаю — це небезпечно.\nДитину можна і треба підхвалювати без вихваляння.\nЗверніться і за допомогою як до рівного.\nВиховання — це завжди трішки спектакль. Є моменти, коли і дорослий повинен зуміти вдати з себе безпомічного, беззахисного, залежного. Саме так — від вашої дитини. Практикувати це вже можна, починаючи з 6—7 років.\nЯкщо ви хвалите дитину за те, чого у неї немає, це ще не означає, що ви кажете неправду. Ми говоримо так, ніби це могло бути. Передаємо цю віру, прищеплюємо її дитині. І навіть якщо у неї нічого не виходить, все одно треба хвалити щедро за спробу досягти бажаного. За спробу зробити спробу.\nВажливо хвалити дітей вранці (і якомога раніше). Це для них аванс на довгий і важкий день. І на ніч слід похвалити (або просто поцілувати й сказати лагідне: «На добраніч»).\nНа практиці, на жаль, інше: «Я тобі вже показував. Ну що ж ти такий дурний?», «Ти знову зігнувся, нещасний?», «Не розумієш? Яка нездара!»\nБудувати свої взаємовідносини з учнями за правилом — перед вами діти, які болісно переживають свій хворобливий стан, але ніколи не треба нагадувати їм про це, особливо у присутності інших.\nСтворювати такі умови (природо-відповідні, соціальні, медико-педагогічні), які б активно відокремлювали дітей від переживань, пов'язаних з їхніми хворобами, викликали б у них життєрадісність, оптимістичність почуттів.\nВ кожній дитині і підлітку необхідно бачити не тільки учня, а й особистість з її виключно індивідуальними рисами характеру, волі, інтелекту, багатогранними нюансами поведінки, ставлення до навчання, здоров'я і у відповідності з цим застосовувати ті чи інші медико-педагогічні впливи.\nДобиватися (усвідомлення учнями ефективності і життєвої необхідності як лікувальних процедур, так і шкідливих занять: забезпечувати органічну наступність навчально-виховних і оздоровчих заходів, єдність медико-педагогічних впливів, взаємне їх доповнення і коригування з метою створення психологічної врівноваженості і впевненості у видужанні.\nСпиратися на реальний рівень знань учнів, викликати у них впевненість у своїх силах, здібностях і можливостях, що підвищує їх самооцінку і породжує свідоме, активне ставлення до навчально-пізнавальної діяльності, активізує процес видужання.\nГотувати дітей у процесі і після спеціального лікування до активного повнокровного життя і навчання при збереженні повноцінності мислення, волі, інтелекту.\nШановні батьки! Пропонуємо вам провести зі своїми дітьми експеримент. Він допоможе вам з'ясувати, чи виховані ваш син або донька. Одержавши результати (можливо, невтішні), не поспішайте дорікати дітям. Висновки зробіть і для себе.\n2. Чи бувають випадки, що батьки зайняті якоюсь роботою (генеральне прибирання, ремонт тощо), а тебе посилають на вулицю або в кіно, щоб «не крутився під ногами»?\n3. Відклади на хвилинку книжку і оглянь квартиру не своїми, а маминими очима. Чи немає в кімнаті речей, які лежать не на місці?\n4. Чи можеш ти одразу, нікуди не заглядаючи, назвати дні народження батьків, бабусі та дідуся, братів і сестер?\nВ. Чи трапляється так, що, крім маминого доручення, ти виконуєш ще якусь роботу «від себе», за власною ініціативою (наприклад, тебе попросили протерти підлогу в коридорі, а ти ще й все взуття почистив)?\n7. Мама пригощає тебе апельсином, тістечком, цукеркою. Ти завжди перевіряєш, чи дісталося смачне дорослим?\n8. У батьків випав вільний вечір. Вони збираються в гості або в кіно. Чи висловлюєш ти своє небажання залишитися вдома (просиш їх не йти, вимагаєш узяти й тебе, кажеш, що тобі самому страшно або, можливо, мовчки сидиш з кислим і незадоволеним виглядом)?\nОтже, було десять запитань. Якщо хороший син або донька, знаки повинні стояти на полях такі: «+ - + + + + -». Але можлива й протилежна картина. Тоді треба серйозно замислитись.


Денис Іванченко: «Проблема полягає в тому, щоб подолати страх» - FFR\nОднак і сказаного «в межах жанру» було досить, щоб почути і замислитися…\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Привіт, Денисе! Що тебе просто зараз найбільше цікавить?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Я почав читати один наукпоп, відомий зараз. Про чоловіків і жінок. Поговоримо про те, що незрячі так чи так читають менше?\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Ну, вони слухають.\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Ну зрозуміло, це теж читання. Мене, скажімо, вводить у ступор література, кіно й всяке мистецтво на тему незрячих.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Ти таке читаєш?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Ні, але хіба “з-під палки”. Типу люди просять: «Подивись». А щодо мобільності, краще скажу, що в обговоренні орієнтування є дві крайнощі: несамостійним незрячим, яких батьки завжди водили за руку, наводять як приклад людей, які самі давно ходять і вже чогось досягли. Вони, ті розумахи, добре орієнтуються, а ти що, не можеш?\n«– Давай, бери тростину й пішов! Стоп, куди? Ти не так ідеш, давай я з тобою пройдусь… Пішли, тааак, можеш же, коли хочеш… Куди, стіиииииииий, ямааааа! То й що, шо ти тростиною знайдеш? Я ж попереджаю, хочу, як краще!» – ось типовий монолог чуйних батьків, який чув від багатьох незрячих, з яким стикався і сам.\n– Ну й, звичайно, варіант “Я сам (сама) все тобі принесу, мені легше, щоб ти був (була) вдома!”\n– Проблема ж полягає в тому, щоб подолати страх. Особисто в мене емансипація відбувалася через те, що дуже-дуже треба було самому кудись іти: в банк, наприклад, аби переказати гроші. Я був готовий до конфліктів, оскільки маю ще інші проблеми зі здоров’ям, тому певні підстави боятися у дружини й мами є. Друге – це гумор. Люди часто питають: “Хто вас випустив на вулицю?” Я на це кажу, що в клітці закінчились банани, тому я порвав кайдани, зламав пута й пішов!\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Так, це правда. Мені пощастило в тому, дружні стосунки у мене виникли вже з самостійними і навченими незрячими. Понад те – з Петербургу до мене просто приїхала самостійно Алія. І тут я зрозуміла, що вона у Києві справляється краще за мене. Ну й про рідкісне явище: наскільки воно рідкісне, доходити до мене почало кількома роками пізніше. Як і те, чого це їй вартувало. Але зняло з мене всяку потребу няньчитися, панькатися і втрачати свідомість, бачачи незрячу людину з тростиною. Я навіть можу не допомагати, щоб подивитися, як саме він / вона взаємодіє з простором.\n– Про банани зараз поговоримо. На банани треба заробляти. Ми на цьому з тобою знайомилися, ти був коректором книги “Очі сліпих”. Філфак Національного університету ім. Тараса Шевченка, правильно?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Так, про цей філфак у мене є своя історія. Історія, яку обіцяв розказати приватно, але дуже хочу публічно, ніде цього не розказував.?Словом, 2007-й рік, травень. Поїхала моя мама в Київ, у відрядження. А разом з тим вирішила поїздити по університетах, спитати, що і як: як проходять іспити незрячі, до чого готуватися.?У якомусь інформаційному центрі нашого «Шеви» (університет ім. Т.Г. Шевченка. – Ред.) їй нічим не допомогли, я навіть не знаю, куди вона потрапила. А от у Драгоманова вона говорила з кимось із філологічного факультету. її налякали й сказали рішуче «ніт!». Мовляв, от у нас нещодавно навчалася дівчинка, так з неї всі знущалися. На вашого сина чекає те саме, подумайте! Приїхала вона, вся в сльозах.\n– Не плач, кажу, та не журися, щось придумаємо. Дзвоню своєму приятелеві Євгенові Свєту: він тифлопедагог і багато з чим стикався. “Женю, що робити?”\n– “Та нічого не робити просто йди і подавай документи з покер-фейсом! Тобі ніхто не має права відмовити, до того ж, зараз діють квоти й ти вступаєш поза конкурсом. Але йди у приймальну з диктофоном: в разі чого, аби було що надати суду!”. Я так і зробив, готувався все пояснювати: про Брайль, скрінрідери, про свої виграні олімпіади. Але нічого такого не сталося: уявіть, мене просто спитали, як я зможу скласти іспити!\n– Я пояснив, що це можна зробити двома способами: усно або ви, університет, знайдете фахівця, що знає шрифт Брайля. Вони порадились і на засіданні приймальної комісії вирішили, зваживши на добрі оцінки й олімпіади, зарахувати мене без іспитів.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – А шкільний атестат з відзнакою?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Я, чесно кажучи, не пригадую, з відзнакою він, чи ні. Але профільні предмети – 11.\n– Коли я вступав до університету, зі здоров’ям було трохи гірше, ніж зараз. Тоді не думав, що зможу колись хоч трошки ходити самостійно – це не було безпосередньо пов’язано з порушенням зору. Я їздив на пари з мамою, яка цілими днями чекала на мене в коридорі. Пізніше вона зустрічала мене лише після пар і не працювала під час моїх сесій. Але оце “лише після пар” – справжня переможенька, бо коли вступав, ходив не з тростиною, а з опорною палицею. Зі мною в групі ніхто перші дні не спілкувався, хоча на парах щось толкове намагався говорити. Все почалося на 4-й день: я просто запитав, що їм розказували в бібліотеці, куди я не пішов? Всі, перебиваючи одне одного, почали: “Там книжки роздавали… Розказували, як користуватися бібліотекою! А ти як читаєш? Чи ти не читаєш, тільки пишеш?”\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Словом, просте запитання “зробило” в їхніх очах мене звичайною людиною. А далі вже ставав самостійнішим: одногрупники підказували, де яка авдиторія та інші об’єкти.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – А читати-писати-Брайль – не питання? Які роки? Диктофони були вже?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Та все було, це 2007– 2014. Я шарашив Брайлем, чим викликав жвавий інтерес.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Ага, стукає, заважає. Лаялися?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Трошки, але я потім “покаявся” і приходив з ноутом.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Брайль можна вже в принципі відмінити на тлі технічного прогресу, чи хай побуде?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Брайль тільки в деяких випадках можна геть не використовувати, а так, писати для запам’ятовування краще, ти ж сама знаєш. Моя дружина, Юля, вивчала англійську й іспанську, а я – українську мову й літературу. І от, у неї знаєш скільки було конспектів? Три сумки в клітинку! Такі ото, як люди в 90-х по електричках возили городину в Київ. Три повних сумки! Це мінімум, десь є ще!\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – О, і усі у вас списували, правда? А ще диктофони… Благодать для групи.\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Ну щодо прямо списували, то ні, просто підказували. Бо ми, звичайно, прийшли отримати освіту, а багато з наших одногрупників – диплом. А диктофони – це не панацея, щиро кажучи. Бо знову переслуховувати те саме, аби вичленувати щось корисне – неефективно. Хоча, якщо предмет складний, там все корисне й диктофон – твій найкращий друг. Так хай себе не піарить – хай людЯм поможе!\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – У мене два ящики столу конспектів за пять років. Філфак Драгоманова, українська філологія. “Філолухи”, тобто за внутрішнім статусом філологів я дещо нижче стою…\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Попередники були, звичайно, але викладачі ж міняються. Хоча у Юлі навіть не скажу, вона викладачів, які добре знали, як працювати з незрячими, не зустрічала. У нас із Юлею були трошки різні стратегії й настанови: вона більш вимоглива до себе й хотіла робити от майже точно, як всі. Просила когось допомогти з табличками, схемами тощо. Я ж намагався трошки пристосувати викладання до себе, а трошки – себе до викладачів. Схеми й таблички сам не використовував, а намагався їх адаптувати й записати собі іншим способом, аби розуміти. Все інше складав або усно, або набирав на комп’ютері й роздруковував. Юля ж йшла іншим шляхом: будь-якою ціною зробити так, як вимагають! І якщо вже не могла дотриматись якоїсь вимоги – це трагедія була страшна! Її любили за це, а мене любили за те, що я чітко знав міру власних можливостей: намагався домовитись, як вибудувати роботу\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Я думаю, це правильніший підхід. Знаю, як складно працювати користувачам програм екранного доступу з табличками, і саме дівчата здебільшого й просять мене інколи допомогти. Бо дуже тяжко відрізнятися від усіх і не могти зробити щось самотужки.\n– А було таке, що хотілося вимагати дотримання норм законодавства чи базових прав, якось захищатися від оточення?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Було, трохи розкажу. Ще на першому курсі, коли мені треба було показати, де розташований туалет, частина групи, мабуть, подумала, що мене треба ледь не довести до унітазу, а може, й щось більше. Ну і, як я потім дізнався, лідерка цієї частини заявила: “Чого я маю возитися з тим інвалідом?” І от до чого це призвело: інша частина групи щиро на це образилась, двоє дівчат запросили мене на пиво й розповіли про цю штуку. І з цією, “не інвалідною” частиною ми досі спілкуємось. Інший випадок був з викладачкою (імені не називатиму, бо вона “покаялась”). Я набирав конспект на ноуті, а вона вирішила, що мені не цікаво, тому я сиджу й граюся в іграшку. Після взаємних підколювань конфлікт залагодився.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Денисе, тобто дружнє спілкування і навчання – це праця з обох боків. Скласти лапки на черевці і завмерти не допоможе. Але стривай, ти не киянин. В коридорах університету ми з колегами якось заблукали і розминулися, кумедний був випадок. І от, ти вступаєш, спочатку допомагала мама, а що було далі?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Так кажу ж, одногрупники далі вже розповідали, що і як. У мене труднощі були лише з підвалом – там неясно, де які авдиторії.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – А коли сам почав ходити? Чи не почав?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – На другому курсі. Коли одногрупники показали, що і де, тоді й почав. Але, сама розумієш: там всі ходять разом, самому не так часто доводилось ходити. Хіба у своїх індивідуальних справах.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – А який з предметів філфаку був найскладніший і чому? Чи було щось абсолютно недоступне для незрячого?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Фонетика, ясна річ, абсолютно недоступна. Всі ці огублення, хвильки-носики… Усно її складав, ще й за підказки іншим викладачка мене виперла з авдиторії вперше в житті!\n– Найскладніші, мабуть, були всі на першому курсі. А далі – все просто і звично.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – А на собі вимову звуків ніхто з викладачів не намагався показати?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Що на собі показати? Фонетику? Я б не наважився мацати губи й носи викладачів.\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – (Рапортує) Школа-інтернат № 5 ім. Якова Петровича Батюка!\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Досвід гуртожитку? Незрячий в гуртожитку – це як, страшно?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО:- У гуртожитку не жив, в мене живе тітка у Києві. Хоча про наш гуртожиток ходили легенди. Розпуста, богема і всяке. Трохи шкодую, що не жив там, але трохи…\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – В чому розрив?\nДЕНИС ІВАНЧЕНКО: – Люди не завжди можуть зрозуміти новий ступінь свободи – ти сам вирішуєш, що записувати, а що ні, наприклад. Приходити на пари, чи ні – ніхто тобі по сраці не надає вже, як з таким жити?!\n– В інтернатах всі, хто має більше п’яти звивин – відмінники й королі, а у відкритому світі це дещо інакше. Добре, що марнославство – не моя слабкість, а багатьох “королев”, скинутих з трону величі й краси, це страшенно ламало! Я не жартую, до речі.\nЮЛІЯ ПАТЛАНЬ: – Я розумію, що не жартуєш. Оце ми до важливого підібралися…\n(Далі – буде…)\n#захистправлюдейзінвалідністю #Юлія Патлань\nКоли розпочався карантин і всі всерйоз спробували на собі обмеження в пересуванні та життя без улюблених магазинів, кафе, ресторанів та будь-яких інших послуг, звідусіль залунали думки про те, що тепер нарешті ми всі …


Мовний закон, посвідчення для заручників, боротьба з порушеннями на виборах: які закони розглядатимуть депутати цього тижня | СЬОГОДНІ\nПісля двотижневої перерви нардепи повертаються до сесійної зали. Пленарний тиждень для ВР обіцяє бути непростим – на порядку денному блок оборонних проектів, посилення відповідальності за "виборчі" порушення і захист заручників. "Сегодня" розібралася, чим займеться парламент найближчими днями.\nПочати депутати планують з президентського законопроекту про багатонаціональні військові навчання. Він дозволить військовослужбовцям інших держав брати участь в маневрах на нашій території. Докладається до ініціативи гаранта і детальний план – до кінця 2019 року в Україні хочуть провести шість навчань, а гостями стануть військові з США, Румунії, Великої Британії і Північної Ірландії. Вказані в плані і "виїзні" заходи – за цей рік ЗСУ відпрацьовуватиме маневри в Німеччині, Угорщині, Грузії, Румунії та Нідерландах, всього їх заплановано 19. Крім цього, завтра Рада спробує замінити військкомати "територіальними центрами комплектації". Нарешті, цього тижня розглядатиметься урядовий проект, за яким в оборонно-промисловий комплекс буде заборонено залучати інвестиції з РФ.\nЩе одна ініціатива Кабміну – посилення відповідальності за порушення виборчого законодавства.. Серед нововведень – штраф (до 3400 грн) за публічне розголошення свого вибору на дільниці для голосування і таке ж покарання за знищення або псування бюлетеня. За масові "вкидання" чиновники, крім уже чинного штрафу в 5100 грн, хочуть карати в'язницею до двох років, а за підробку документів або печатки виборчої комісії – п'ять років тюрми. Зараз за підробку не карають взагалі. Нардепи також планують заборонити будь-які перевірки ЗМІ з боку чиновників, в тому числі і податкової служби, на період виборів президента України.\nЗаручники і мова\nСеред інших планів – турбота про тих, кого захоплювали терористи. Колишнім заручникам пропонують видавати відповідні посвідчення. Вони дадуть право на безкоштовну медичну допомогу, психологічну реабілітацію, а також поблажки у відносинах з банками. Наприклад, на час, коли вони перебували в заручниках (незалежно від терміну), вони звільняються від відсотків за кредитами.\nУ четвер нардепи у другому читанні розглядатимуть закон про українську мову. За ним мовою науки, культури, книговидання, преси, комп'ютерних програм, реклами і поштового зв'язку за замовчуванням буде українська. Однак, за словами спікера ВР Андрія Парубія, до другого читання подано 2,5 тисячі правок, і за день Рада його навряд чи зуміє повністю розглянути.\nАкцент на правках і питання Супрун\nПолітолог Володимир Фесенко вважає, що цього тижня всі питання в сесійній залі затьмарить "мовний" законопроект.\n"Там дуже багато поправок, і я думаю, весь тиждень піде на розгляд цього питання. Як я розумію, його повинні прийняти до виборів, і він буде головним, оскільки у нього багато прихильників серед депутатів. Ще є один момент – можуть спробувати затвердити Уляну Супрун міністром охорони здоров'я. Але тут залежить від того, чи набереться достатня кількість голосів", – додає він.\nА ось на думку політаналітики Руслана Бортника, цього тижня в першому читанні можуть ухвалити закон щодо виборів, запропонований урядом:\n"Сьогодні всі народні депутати і сам уряд фактично вже є учасниками електорального процесу, а тема боротьби з порушеннями на виборах – дуже гаряча. Але, найімовірніше, проект цього тижня приймуть тільки в першому читанні, а фінальне розгляд буде набагато пізніше – правок буде багато і розгляд напевно затягнеться. Тому не факт, що зміни встигнуть набрати чинності до парламентських або президентських виборів".\nНагадаємо, на початку жовтня 2018 року Верховна Рада ухвалила закон про українську мову. Всі сфери життєдіяльності країни можуть зобов'язати використовувати виключно українську мову. Щоправда, інтернет-ЗМІ буде легше – потрібно лише мати українську версію сайту.\nвибори Верховна Рада українська мова заручники закони Супрун правки


11:28 09 Листопада 2020\nХлопчик був у важкому стані.\nФото: лікарня ОХМАТДИТ\nУ Львівській дитячій лікарні ОХМАТДИТ, що на вул. Лисенка, 31 вилікували кількамісячного хлопчика з вродженою вадою кишківника – кишковою непрохідністю, внутрішньоутробною інфекцією, йдеться на їхній сторінці у Фейсбук.\nПерші місяці життя дитина фактично провела у лікарні – її двічі оперували в лікарні іншої області. Коли у дитини стан повторився втретє, батьки привезли двомісячне дитя у львівську лікарню.\nЗа словами заступника директора лікарні ОХМАТДИТ з хірургічної частини Богдана Мальованого, у хлопчика був дуже важкий стан – кишкова непрохідність, декомпенсована форма, важка внутрішньоутробна інфекція. Дитину прооперували.\nОдужання було непростим, рани не гоїлися, дитячий кишківник реагував на чхання, кашель та будь-які гігієнічні процедури. Відтак, команда хірургів наважились і вперше у Львові використала метод VAC-терапії або вакуумне лікування інфекцій. Це найсучасніший спосіб вилікувати найважчі інфекції, які неможливо лікувати всіма відомими способами.\nУ черевну порожнину маленького пацієнта лікарі помістили спеціальну систему з армуючої губки, покритої іонами срібла, і спеціальної плівки, якою закрили всі органи черевної порожнини від інфікованих. Живіт при цьому не зашивали. Дозований від'ємний тиск очищував рани від інфекції, тим самим лікарі могли продовжити лікування пацієнта.\n«Дитину виписали додому. Поки що вона вдома зі стомою. Мама розповідає, що її синочок уже набрав вагу, тобто у нього все добре з обміном речовин, незважаючи на оперований кишківник, він добре їсть. Минулого тижня маленький пацієнт з мамою приїхав на контрольне обстеження. Зараз ми готуємося до наступної операції, щоб ліквідувати стому. Це буде фінальний етап лікування цієї дитини», – кажуть хірурги.\nЗа усіма прогнозами лікарів, хлопчик буде вести звичайний спосіб життя і не відрізнятиметься від своїх однолітків.\nТЕГИ: лікарня, ОХМАТДИТ, операція, Богдан Мальований, дитячий кишківник, вроджена вада кишківника


У новому випуску «Ігри приколів» розкажуть, як приготувати обід на 25 гривень\nОдин з шести курйозних скетчів у виконанні акторів буде представлений у вигляді імпровізованої кулінарної рубрики.\nАктори навчать глядачів готувати обід на 25 гривень, адже саме такий денний бюджет на страви має українець із мінімальною зарплатнею.\nВ одному з номерів глядачі побачать пародію на український гурт Dzidzio. Популярний колектив намагатимуться спародіювати одразу декілька артистів, які бажають заробити на корпоративі.\n«Слава богу на естраді є такий чувак: штучну бороду приляпав, і уже співак. Вельми дякуєм, шановний, що з’явився ти. Поки на ТВ мелькаєш, будем ситі ми», -заспівали пародисти.\nНагадаємо, половина скетчів у проекті «Ігри приколів» є музичними. У новому випуску програми глядачі побачать пародію на українських політиків у музичному номері від «депутатського бенду «Сплюнь».\n«Віргінський опосум, коли відчуває небезпеку, прикидається мертвим. В Україні є щонайменше 450 таких опосумів, що ведуть себе так само, коли бачать хижака – чи то НАБУ, чи то Верховний Суд. Четверо з них мімікрували до нашої сцени», - прокоментував номер ведучий Ігор Ласточкін.\nУчасники імпровізованого музичного гурту так представили свій колектив:\n«На наших концертах люди отримують виключно хороший настрій і гречку. Дозвольте представити учасників гурту. Михайло Сергійович, наш барабанщик, стукав ще при Кучмі. А це колишній «регіонал» Олександр Сергійович, який колись грав партію на балалайці, але дуже швидко перелаштувався на трембіту».\nОкрім того, сьогодні о 20.15 телеглядачі побачать першу частину чвертьфіналу третього Чемпіонату з гумору «Ліга сміху», у якому виступлять п’ять команд разом зі своїми зірковими тренерами. На сцену вийдуть «Ось ці хлопці радіофізики» (тренер Ігор Ласточкін), «Загорецька Л.С.» (тренер Юрій Горбунов), «Тріо різні та ведуча» (тренер Олена Кравець), «Крупа» (тренер Сергій Сивохо) та «Мініпанки» (тренер Оля Полякова). Тема виступів – «Цивілізації». Так, Ігор Ласточкін вийде на сцену в образі візантійського імператора, Оля Полякова шукатиме загублену Антлантиду, а Олена Кравець виступить з гумористичним монологом про проект «Танці з зірками».\nПершу частину чвертьфіналу «Ліги сміху» дивіться на телеканалі «1+1» сьогодні о 20.15, а новий випуск розважально-гумористичного шоу «Ігри приколів» - о 22.20.\nАктор серіалу «Дім Бобринських» Артур Логай розповів, як син відреагував на екстравагантний образ графа\nДо нас завітає гість з моєї юності: Олена Кравець розповіла, яким буде новорічний «Вечірній Квартал»\nНовий рік 2022 на 1+1: святкові програми та фільми\nНестандартний балет від Кухар і Стоянова та фотошоп для DOROFEEVA: яким буде новий «Вечірній Квартал»


ГУЦУЛ Юрій Васильович\nВ тому числі: апарат – 14\nЗагальні відомості про Борщівський район\nКількість населених пунктів – 73, в т.ч. м. Борщів, смт. Скала-Подільська, смт. Мельниця-Подільська, 70 сільських населених пунктів.\n- Скала-Подільську об’єднану територіальну громаду утворено\n17 липня 2015 року з центром у смт.Скала-Подільська, шляхом об’єднання 1 селищної, 5 сільських рад, всього 12 населених пунктів (смт.Скала-Подільська, села Лосяч, Гуштин, Нивра, Іванків, Турильче, Бережанка, Вербівка, Гуштинка, Залуччя, Підпилип`я, Трійця) ( Населення - 4412 осіб)\n- Мельнице-Подільську об’єднану територіальну громаду утворено 17 липня 2015 року з центром у смт. Мельниця-Подільська, шляхом об`єднання 1 селищної, 11 сільських рад, всього 20 населених пунктів (смт.Мельниця-Подільська, села Білівці, Боришківці, Вигода, Вільховець, Горошова, Дзвенигород, Дзвинячка, Дністрове, Збручанське, Зелене, Кудринці, Латківці, Михайлівка, Михалків, Окопи, Трубчин, Урожайне, Устя, Худиківці). (Населення – 15942 осіб)\n- Озерянську об’єднану територіальну громаду утворено 17 липня 2015 року, з центром у с.Озеряни, шляхом об`єднання 1 селищної, 3 сільські ради, всього 5 населених пунктів (села Озеряни, Жилинці, Констанція, Пилатківці, Грабівці). (Населення - 2659 осіб)\nСекретар - Дунець Анатолій Євгенович;\n- Більче-Золотецьку об’єднану територіальну громаду утворено 18 грудня 2016 року, з центром у с.Більче-Золоте, шляхом об’єднання 3 сільських рад, всього 6 населених пунктів (села Більче-Золоте, Монастирок, Мушкарів, Юр`ямпіль, Олексинці, Шершенівка). (Населення – 3819 осіб)\n- Борщівську об’єднану територіальну громаду утворено 11 грудня 2016 року, з центром у м.Борщів, шляхом об’єднання 1 міської та 7 сільських рад, всього 9 населених пунктів (місто Борщів, села Верхняківці, Висічка, Королівка, Мушкатівка, Слобідка-Мушкатівська, Пищатинці, Стрілківці, Цигани). (Населення - 17944 осіб)\nВ складі Борщівської районної ради є 36 депутатів, створено 8 фракцій: ВО «Батьківщина» - 8 депутатів, ВО «Свобода» - 7, «БПП «Солідарність» - 6, Радикальна партія Олега Ляшка – 4, ПП «Громадянська позиція» - 3, ПП «Громадський рух «Народний контроль» - 3, Демократична партія України – 3, ПП «Українське об’єднання патріотів «УКРОП» - 2.\nНа даний час утворено п’ять об’єднаних територіальних громад: Борщівська, Мельнице-Подільська, Скала-Подільська, Озерянська та Більче-Золотецька.\nЗагальні тенденції партійно-політичного життя. Діяльність громадських організацій.\nВ Борщівському районі зареєстровано у встановленому законом порядку 96 місцевих (районних, міських) організацій політичних партій.\nТакож зареєстровано 98 громадських організацій. Найбільш активними є ІГС, які ввійшли в склад Громадської ради при райдержадміністрації, затверджений розпорядженням голови райдержадміністрації від 29.12.2018 р. №411-од.\nЗокрема: Борщівська районна громадська організація ім. Р.Шухевича; Борщівське районне об’єднання Всеукраїнського товариства «Просвіта» ім. Т.Г.Шевченка; громадська організація «Студентська рада Борщівського агротехнічного коледжу»; громадська організація «Федерація футболу Борщівського району»; Мельнице-Подільський шкільний осередок Всеукраїнського дитячого творчого об’єднання культурних, розумних, організованих, кмітливих, спритних (КРОКС); Борщівська районна громадська організація Українського товариства мисливців та рибалок; районна організація Тернопільської обласної організації ветеранів Збройних Сил України; громадська організація «Гільдія народних умільців «Перлина»; Борщівська районна громадська організація інвалідів «Зорі надії»; Борщівська громадська організація «Союз Українок»; Борщівська районна громадська організація Товариства Червоного Хреста України; районна організація Конгресу України інтелігенції Борщівщини; Борщівське районне літературно-мистецьке об’єднання «Ліра»; Борщівська районна громадська організація «Військово-морське братство Борщівщини»; Борщівська районна Спілки дітей політв’язнів та репресованих України; Борщівське відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів; громадська організація «Самооборона Борщівського району»; творче об’єднання художників Борщівщини «Потік»; Борщівська районна спілка воїнів-афганців «Інтер»; Борщівська районна громадська організація «Борщівщина мистецька»; громадська організація «Рада підприємців»; районна громадська організація «Воїни АТО Борщівщини»; Борщівська районна добровільна громадська організація «Спілка Чорнобиль»; Борщівська районна федерація футболу, а також громадська організація «Рідна Борщівщина».\nКерівники даних громадських організацій запрошують представників органів виконавчої влади та місцевого самоврядування до участі в заходах, засіданнях круглих столів тощо, які організовують. Також беруть участь в заходах з відзначення в районі державних та національних свят.\nРізними службами органів виконавчої влади району постійно надаються роз`яснення, проводяться зустрічі керівників райдержадміністрації з головами об’єднаних громад щодо вирішення проблемних питань життєдіяльності краю.\nНа виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року №638-р «Про реалізацію право просвітницького проекту «Я МАЮ ПРАВО!» у 2017-2019 роках», з метою підвищення рівня правової обізнаності населення, створення належних умов для набуття громадянами правових знань, забезпечення їх конституційного права знати свої права і обов’язки, надання рекомендацій щодо використання та захисту прав громадян у повсякденному житті, а також подання достовірної інформації про виконану роботу для належного інформування Міністерства юстиції, працівниками Борщівського РВ ДВС, Борщівського РВ ДРАЦС, нотаріальної кантори ГТУЮ у Тернопільській області із залученням Борщівського бюро правової допомоги, щотижня впродовж 2019 року організовувались мобільні інформаційні пункти в найбільш людних місцях міста Борщева, організаціях та установах району.\nЩомісяця у Борщівському районному центрі зайнятості проходить інформаційний семінар для військовослужбовців та учасників АТО/ООС щодо гарантій і правового захисту, встановлених законодавством для осіб даної категорії, зокрема пільги учасникам бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».\nПровідною галуззю економіки, в якій сконцентрована більша частина основних фондів і в якій зайнята значна кількість працюючих району, є промисловість.\nПромисловий комплекс району представляють 7 промислових підприємств, якими в 2019 році вироблено продукції на суму 621,0 млн. грн., або на 26,6% більше до минулого року (за рахунок підприємств харчової галузі – 140,5%, підприємств будівельної галузі - 102,2 % до 2018 року).\nПрограма з реалізації промислової продукції виконана на 102,3%. В 2019 році не здійснювали виробничу діяльність ПАТ «Борщівський сирзавод» та ДП «Укрспирт».\nЗаклади освіти: загальноосвітні школи – 57 од.; дошкільні навчальні заклади – 44 од.; ДНЗ «Борщівський професійний ліцей» – 1 од., Борщівський агротехнічний коледж – 1 од.\nСтаном на 01.01.2020 року мережа закладів культури району, які не ввійшли в ОТГ, нараховувала 38 закладів, а саме: 17 бібліотек, 21 клубна установа.


Кульбабчине натхнення: Відьмочка і чарівно-синя цукерочка\nСиній колір — жіноча стихія. Глибокий, таємничий, мов сутінки чи глибокі води гірського озера... Синій колір — активізує усі наші жіночі чари, вивільняє інтуїцію і загострює відчуття... Група "Кульбабчине натхнення" разом з Товарами для рукоділля від Місіс Fox і українською натуральною еко-косметикою ZILLYAприготували для вас, дівчата, справді чарівну цукерочку за унікальним рецептом.\n1. Авторська схема Олександри Сергієнко "Відьмочка" (за ілюстрацією Каті Дудник).\n2. Відріз тканини, пофарбованої вручну спеціально для вишивки за цією схемою (Linda від Zweigart, тканину фарбувала Тетяна Супрун).\n3. Золотисті бісер Mill Hill і нитки Kreinik для вишивки "Відьмочки".\n4. Книга з серії "Золота колекція української вишивки", випуск, присвячений синьому кольору — джерело натхнення і естетичної насолоди.\n5. Розмальовка-антистрес "Магія".\n6. Чарівний крем Азазелло для догляду за обличчям (унікальний продукт, перевірила на собі! )\n1.Бути учасницею груп:\n2. Зробити репост даного запису собі на стіну і не видаляти його до кінця розіграшу.\n3. Дочекатись 31 липня, коли за допомогою додатка, випадковим чином буде визначено переможницю.\nПоштова пересилка головного призу в межах України — за рахунок організаторів. У випадку, якщо рандом спершу обере чарівницю з будь-якої іншої країни, вона отримає "втішний" приз — схему "Відьмочка" у форматі PDF. Кількість таких "втішних" призів необмежена (все залежатиме від волі рандома:))\nФейкові сторінки, сторінки для розіграшів і сторінки дівчат, що не захоплюються рукоділлям (вишивкою), — участі в розіграші не беруть!\nБільше того, всі учасники розіграшу отримають 10%-знижку на покупку моїх схем. Скористатись знижкою можна буде до 7.08.2016.\nА тепер — кілька слів про саму схему "Відьмочка". Розмір у хрестиках: 199 х 139. Кольорів у палітрі DMC 56 (в тому числі 9 змішаних) + 1 колір металіка. Стібки: хрестик, напівхрестик, 3/4 хрест, бекстіч, французькі вузлики. Канва рекомендується темно-синя. Схема доступна до продажу, кому цікаво і хто не вірить в рандом — пишіть мені прямо зараз, не чекаючи завершення розіграшу.\nБажаю всім чарівного настрою, натхнення і кохання!\nОпубліковано Oleksandra Serhiienko о 18:47\nОля Сковронська 18 липня 2016 р. о 19:19\nкласна цукерочка!!! книгу я таку маю- то ж хай удача посміхнеться комусь із дівчаток)\nOleksandra Serhiienko 19 липня 2016 р. о 01:19\nЯ вже навіть розгледіла, що в книзі є твої роботи, Олю! Чарівниця ти:)


Куртка чоловіча Killtec Den Ocean (33928 820) | Гірськолижні куртки, костюми лижні купити у Львові з доставкою по Україні\nКуртка чоловіча Killtec Den Ocean\nКод товару: 746 490\nАртикул: 33928 820\n3 919.02 грн\nKilltec Den Ocean - чоловіча куртка виконана за новітніми технологіями, водонепроникна, вітрозахисна і «дихаюча». Завдяки високій 10 000 мм мембрані 3000 г / м2 / 24 години утримує тепло всередині і виводить надлишкову вологу назовні. Прекрасно працює в повсякденному використанні, а також в гірських поїздках і зимових видах спорту.\nПроклеєні шви на куртці Den захищають від вологи. Твердий капюшон, сумісний з більшістю шоломів, захищає від холоду. Куртка використовує систему внутрішніх кишень і сніжний пояс, який захищає від проникнення холоду та снігу всередину. Більш швидке «скасування скі-пасу» без зняття рукавички буде забезпечено кишенею, яка розташована на рукаві куртки. Ще однією перевагою куртки є снігові манжети на рукавах, які додатково захищають від попадання вологи в куртку. Манжети мають отвір для великого пальця, яке запобігає ковзанню рукавів під час рухів.\nКуртка зі спортивним профілем призначена для комфортного катання на лижах, а також для повсякденного використання в холодні дні. Крім того, куртка відрізняється дуже цікавим кроєм і модним дизайном, та не обмежує свободу рухів.\nДихання 3.000 g/m²/24 h\nRace Nova Jacket Men Black Anthracite '21\n8 849 грн 11 550 грн\nВідгуки про Куртка чоловіча Killtec Den Ocean


Табір "Чайка" занепадає - Мелитопольская горрайонная газета Новый День\nГлавная страница » Все новости » Район » Табір «Чайка» занепадає\nТабір «Чайка» занепадає\nМайно ДОТ Чайка майже знищено\nМинулого року на охорону майна давно недіючого оздоровчого табору «Чайка», що знаходиться в Алтагирі, з бюджету району витратили близько 130 тис. грн., а депутати за цей час так і не визначилися з подальшою долею цього закладу.\nСтан будівель погіршується\nЗа останній рік в таборі, де вже давно не лунають дитячі голоси, збільшилася кількість аварійних приміщень. Про це під час засідання президії ра-йонної ради повідомив голова райради Олександр Мордик.\nВін зазначив, що у лютому поточного року виїжджав на об’єкт, і побачене там ніяк не радує.\n— Ситуація погіршилася: м’яка покрівля зовсім зіпсувалася, зараз там тече дах, прогнила підлога. Нам треба прийняти якесь рішення, — наголосив районний очільник.\nУ 2017 році спеціалісти апарату районної ради активно шукали охочих подарувати оздоровчому закладу друге життя. Та, зважаючи на те, що у Молочному лимані рівень води впав, на цю пропозицію ніхто не відгукнувся.\nПісля інформації про стан справ члени президії запропонували оцінити майно «Чайки» та виставити його на продаж. Більшість присутніх пропозицію підтримали.\nДе взяти гроші, ніхто не знає\nПроти висловилася член президії, депутат райради Оксана В’юник. Вона запропонувала створити на території табору кемпінг.\nАле не все так просто. Як стверджують фахівці, при створенні кемпінгу на території оздоровчого закладу, по-перше, треба змінити його призначення, а по-друге, вкласти чималі кошти у цей проект. Присутні наголосили: якщо б в районному бюджеті були гроші на ремонт табору, то питання про його продаж взагалі не підіймали. А депутат Василь Масалабов запропонував депутатці здійснити цей проект власним коштом. Але Оксана В’юник відповіла, що в неї бізнес є, і цей напрямок її не цікавить.\nНа засіданні президії наголошували, що, на жаль, при відсутності у лимані води, діяльність табору втрачає сенс. Присутні підкреслювали, що цього року в районному бюджеті дефі-цит коштів на захищені статті витрат, тож віднайти гроші на багатомільйонну реконструкцію неможливо.\nУ підсумку дискусії було вирішено розглянути подальшу долю «Чайки» на засіданні найближчої сесії районної ради, а депутатам до цього часу надати свої пропозиції щодо вирішення цього питання.


Йтиметься про поняття, без якого не існує ані Борхеса, ані нашого світу, -- про пам'ять. Ієрархію Борхесових понять стисло можна розташувати так: у центрі Бог, навколо якого навхрест лежать сон і смерть, пам'ять і час, за смертним лежить метафізика, за сном -- насильство, далі -- письмо, за часом -- реальність, за пам'яттю -- вічність. З-посеред цих застановчих понять, що повсякчас є на думці цього оповідача, аспект пам'яті у Борхеса порушує кожний, хто говорить про нього. Тож пам'ять вивищується владним генієм у згаданій українській збірці. Хто як не бібліотекар знає, наскільки важлива пам'ять, хто як не Борхес є хароном до книгозбірень.\nЗ яких міркувань міг би виходити Борхес, який оперує фактами і символами всіх: західних і східних світів, -- щоб пам'ять усюди позначувалась в його творах своєю потугою? Чи це не пам'ять як вимір, однаковість усього, якість, що її ані втратити, ані набути, бо вона всюди? Ти лиш так чи інакше навчаєшся розуміти її. Уявімо, що вона -- образ (це наче народження світу), який є всіма образами, всіма іменами, який є рухом, і, віддзеркалившись у собі, в його ритмі виникає тотожність двох, далі тотожність двох від кожного, і народжується дев'яносто дев'ять імен, із якими сполучає свій рух людина. Перед кожною міфологією вона бачить Єдиного (підіть подивіться на керамічну виставку закарпатки у "Дзизі"). Охопніший образ вищого рівня не вміщується в образі менш охопного нижчого (подумайте про дзеркало в пів людського зросту, що на праву руку каже ліва), тіснота позначує згин реальності. В якусь мить два образи загострюються в рисах своєї неподібності і, відображені на свідомість, в русі своєї забутої відповідності, вони породжують поезію, доцентровий рух і хаос, розщеплення. Або й те, й те: образ лабіринту з каменя і лабіринту з піску (оповідання "Два царі й два лабіринти"). Цей ритм, таке розтотожнення образу на багато образів ускладнюється і розширюється. Але проблемний, центральний образ, на якому відбиваються всі інші, лишається той же -- людина. Саме вона здатна приймати всі віддзеркалення пам'яті, від щонайохопніших до найнезначніших.\nОдним із найбільших образів Борхеса є Загір (однойменне оповідання), одне з дев'яноста дев'яти арабських імен Бога, яке означує "створіння або речі, які мають жахливу властивість не забуватися й чий образ може довести людину до божевілля". Такий владний образ викликає в усіх менших образах найбільшу відповідність до себе і вбирає їх у себе, тож людина врешті не здатна думати ні про що інше. Те, що слабші віддзеркалення Загіра, який, звісно, може мати різну форму (від намальованого на стіні тигра, мідної астролябії, мармурової жилки в одній із тисячі двохсот колон, одного пророка із Хорасана до монети в двадцять сентаво) присутні повсякчас, відомо кожному. В щоденних турботах це може стосуватися як нав'язливої думки, так і "партійної" чи "мовної" свідомості. Борхес, як інтелектуальний хірург, витинає з-поміж затертих імен, що втратили кореневу силу, ті кілька, яким за допомогою окремих операцій відновлює і посилює Образність. Так, проста монета в двадцять сентаво починає втягувати в себе свої відображення з образів, що їх пропонують просторові назви (Гуджарат, Ява, Кордова, Фарос... майдан Гарай), імена (Харон, Теодоліна... Шопенгауер), речі і вироки. В оповіданнях аргентинця трагічна напруга, що її так повно відобразили свого часу Есхіл, Софокл та Евріпід, згущується в дуже короткому часі, одведеному читачеві, і цей час, який є одним з облич пам'яті, вказує на згин і розрив у часі.\nКожна з великих філософсько-релігійних традицій володіє рівнорядними сильними образами-символами, в яких відбивається безліч інших дрібніших. Так образна сила Троянди є рівною образові божественної дитини, що грається в божественному саду, і образові Уробороса, змія, що поглинає власний хвіст і здатен знищити усесвіт (навіть з уяви; спробуйте-но візуально закінчити цей образ), і образові Хреста, і гераклітівської річки, в яку не ввійдеш двічі... (А знаєте, як можна побачити безкінечність на живо в наші дні? Трапляється в комп'ютері така "вавилонська" помилка, коли в папці з'являється папка, що точнісінько повторює оцю першу.) Як письменник Борхес чинить щиро: він не нав'язує себе тим образам, які очищує дбайливою рукою бібліотекаря, що завжди знає більше, ніж скаже. Він дає захопити себе, пильнуючи, щоб кожна деталь посилювалася у відображенні головного образу. Тож, саме образові, звідки б не було його взято -- хай лиш він якнайближче стоїть до Тотожності, -- письменник надає ваги. Не людина, що прагне і діє, а образ, ідея, що підкорює людину і навертає у себе: бібліотека, невмирущий, мрець, мінотавр, Загір, лабіринт, Алеф -- всі вони відсторонюють у людині її звичайний розумовий хаос, незначні, тьмяні і мерехтливі образки і думки.\nВідтак, Борхеса слід бачити поетом; з тих великих, що впливають на цілі покоління поетів. Цій інтелектуальній поезії, а поезією, очевидно, слід вважати всяку, в якій є образ-ритм-відкриття, бракує лише такої формальної ознаки традиційної поезії, як метричність. А проте, недарма Борхесове письмо, поезії (Борхеса вважають одним з вершинних майстрів класичного сонета), оповідання та есеї, переросло в борхесівський стиль, впливу якого зазнала ціла Європа, не кажучи вже про Америки.\nА годилося б... Борхес -- приклад того, куди і як може завести інтелект. Але як він скінчив? Як кожна порядна людина -- помер. Обріс пам'яттю, отою, що породжує. Перефразовуючи його, віддзеркалився у Загірі. А що є Загір, як не тінь Троянди і розрив Покривала?


Красиве й потворне в романі Олеся Гончара “Людина і зброя” - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Нові твори ⇒ Красиве й потворне в романі Олеся Гончара “Людина і зброя”\nКрасиве й потворне в романі Олеся Гончара “Людина і зброя”\n“Творчість Олеся Гончара відзначається різко індивідуальним колоритом, він цілком органічний, і його ніколи не плутаєш із іншим. М’яка задушевність, тонке ліричне почуття, ненав’язливий романтичний аромат, на яких лежить печать самобутньої письменницької особистості”, – так сказав Євген Гуцало.\nІ дійсно, ці риси властиві чи не кожному рядку роману “Людина і зброя”. Це перший масштабний антикультівський Твір в українській літературі. Драматичним постає життя, автор висловлює тривогу за долю всього людства, бо саме воно\nцілими століттями тримає в руках зброю і само ж гине у страшних війнах. Димитр Добрєв (болгарський письменник) писав: “Роман “Людина і зброя” спрямований проти війни, проти знищення найвищого творіння на землі – людини. Книга ця захищає мир у всьому світі. Вона закликає всіх людей до творчої праці”.\nГерої роману “Людина і зброя” молоді. Вони всі різні за вдачею, з неоднаковими поглядами на життя, кожен по-своєму розуміє патріотизм. Автор є дослідником, бо вирішує такі проблеми, як гуманізм на війні. Він показує відповідальність героїв перед собою, перед іншими, уміння бути чесними, намагання\nвзяти тягар війни на свої плечі, підтримати один одного. Та не всі герої проявляють людяність, мужність, благородство, порядність. Наприклад, Гладунов – на вигляд здоровенний хлопець, бравий, вишуканий, але, коли почався бій, саме в момент випробування, елементарна порядність і сила Духу в нього зникли, він став боягузом і дезертиром. Гончар захоплено пише про справжніх солдат-патріотів, які незламні духом, вірні Батьківщині, а отже, вірні собі. Вони долають найважчі обставини і залишаються людьми: з любов’ю, з честю, товариською солідарністю, шляхетністю душі.


ОСТАНІ СХОДИНКИ ДЛЯ ВИПУСКНИКІВ ГРУПИ 62 К-3\nКожного року в нашому закладі освіти проводяться конкурси фахової майстерності серед учнів ліцею. Ось і настала ця приємна подія для наших випускників. Ще будуть конкурси, перемоги, розчарування, але сьогодні в учнів групи 62 К-3 теоретичний тур. Виявили бажання приймати участь в конкурсі 11 ліцеїстів.\nВони вже переможці тому що вирішили перевірити себе, адже попереду іспити, захист дипломної роботи і є ще над чим попрацювати.\nЗа результатами теоретичного туру перемогли 3 учениці, які набрали найбільшу кількість балів це: Орлова Ізабелла, Мєшкова Наталія, Демченко Світлана. Наступний етап - практичний тур. Учениці повинні були розробити технологічну картку, організувати робоче місце при приготуванні страви дотримуватись санітарії та гігієни, презентувати блюдо.\nБуло видно що дівчатка хвилюються адже рядом не було їх майстра виробничого навчання Оксани Юріївни, яка могла б підказати, порадити. Час вичерпано, страви готові для подачі. Журі розглядає, оцінює зовнішній вигляд страв, враховує всі недоліки при приготуванні, дегустує і порадившись підводить підсумки. За результатами двох турів перемогла Орлова Ізабелла, на другому місці Мєшкова Наталія і на третьому- Демченко Світлана.\nВІТАЄМО ПЕРЕМОЖЦІВ КОНКУРСУ З ПРОФЕСІЇ «КУХАР»!


Дієтологи радять, як правильно харчуватися в холодну пору року\nВосени організм жителя середньої смуги переходить на «енергозбережний» режим і починає працювати по-іншому. Ця обставина в першу чергу спричиняє за собою зміну щоденного раціону. Дієтологи розповіли про головні правила зимового харчування.\nЗниження лібідо, стан сонливості, пригнічений настрій, постійне бажання з'їсти чого-небудь «солоденького» або залізти в гарячу ванну. Це дуже поширені осінньо-зимові симптоми, які є цілком нормальними з погляду лікарів. «З приходом холоду перш за все коротшає світловий день, зменшується кількість УФ-променів, і, як наслідок, сповільнюється обмін речовин, знижується вироблення гормону серотоніну, який відповідає в першу чергу за позитивний настрій. Тому немає нічого дивного в тому, що знижуються загальна рухливість і працездатність», – вважає лікар дієтолог-ендокринолог дієтологічного центру «Клініка доктора Іонової» Тетяна Крилова.\nПроти природи, як мовиться, не попреш: попереду нас чекають як мінімум п'ять місяців мінусових середньодобових температур і пригніченого настрою. Втім, експерти упевнені, що якщо грамотно харчуватися і давати організму «зимове» паливо, то через два-три тижні організм успішно адаптується, і ви будете чудово себе почувати. В першу чергу потрібно перебудувати свій щоденний раціон і слідувати деяким «зимовим» правилам харчування.\nПравило перше: збільшення калорійності і «енергоємності» їжі. Перш за все, взимку потрібно зробити акцент на так званий «важкий білок» – це м'ясо, риба і птиця.\n«Якщо влітку ми без цього чудово обходилися, то взимку без білка наш імунітет помре: якщо його мало поступає в організм, то і імунні клітини не виробляються в потрібній кількості. Два-три рази на тиждень обов'язково влаштовуйте рибні дні, також в раціоні обов'язково повинні бути присутніми телятина і курка», – радить лікар-дієтолог медичного центру «Ріммаріта», дійсний член Національної асоціації дієтологів Ольга Перевалова.\nНе потрібно забувати і про молочний білок: щодня необхідно випивати один-два стакана молока, кефіру, ряжанки або інших молочних продуктів. У великих кількостях повинні бути присутніми в меню так звані «сезонні овочі»: білокочанна капуста, брокколі, пастернак, топінамбур, гарбуз, ріпа, буряк, морква, ріпчаста цибуля, картопля. Вони зараз знаходяться на піку своєї «вітамінної активності» (починаючи з лютого їх корисність буде стрімко зменшуватися).\nНаприклад, після сніданку цільнозерновою кашею ваша «батарея» працюватиме добре протягом трьох-чотирьох годин.\nЄдине «але»: підвищення калорійності споживаної їжі незмінно спричиняє за собою збільшення у вазі, і тут вже нічого не поробиш. «Метаболізм людей, що живуть в нашій кліматичній зоні, запрограмований на те, що взимку ми обов'язково додаємо пару-трійку кілограмів. Інакше ми відчуваємо брак енергії для обігріву, у нас знижуватиметься імунітет. Потрібно до цього віднестися спокійно: у перший місяць тепла, коли обмінні процеси прискоряться, ці кілограми підуть самі собою», – заспокоює дієтолог Ольга Перевалова.\nЩоб не набрати дуже багато зайвої «зимової» ваги, краще вживати вуглеводи в першій половині дня, а на вечерю їсти нежирне м'ясо, рибу з великою кількістю зелені або низькокалорійні кисломолочні продукти. І якомога більше рухатися, навіть якщо вам цього не хочеться! Чим більше ви рухатиметеся, тим активніше працюватиме обмін речовин, а отже, тим більше у вас буде енергії для життєдіяльності.\nДруге, на що потрібно звернути особливу увагу при складанні свого зимового раціону, – це правильні вітаміни.\nНе варто без кінця поглинати «поролонові» екзотичні фрукти і «парафінові» яблука, в яких не міститься практично нічого корисного. Дієтологи радять вживати взимку якомога більше цитрусових, в яких багато вітаміну С (саме він найефективніше протистоїть вірусним інфекціям, поширеним в холодний час). Єдине застереження любителям свіжовичавленого соку з цитрусових натщесерце: потрібно змішувати його з водою в пропорції один до одного, якщо не хочете через якийсь час спалити собі слизисту шлунку. І ще потрібно випивати вичавлений сік відразу ж, тому що вітамін С руйнується миттєво. Якщо стакан постоїть декілька хвилин на відкритому повітрі, в ньому буде мінімум користі.\nВтім, у багатьох на цитрусові фрукти буває алергія, це досить поширене явище. В цьому випадку вітамін С можна «витягнути» з мочених яблук і квашеної капусти, де він теж міститься у великих кількостях. Дуже допоможуть заповнити нестачу вітамінів і заморожені ягоди (свіжі ягоди в цей час року абсолютно даремні з погляду користі, а коштують у декілька разів дорожче). Також в раціоні повинні бути присутніми зелень і салати, які служать джерелом фітонцидів (антимікробні речовини, що містяться тільки в свіжому листі і стеблах рослин).\nІснує досить поширена думка, що в холодний час потрібно знижувати кількість споживаної рідини, але в цьому є лише доля правди. «Влітку людині потрібно більше рідини, ніж взимку, але це не означає, що взимку потрібно мало пити. Загальна кількість споживаної рідини повинна бути не менше півтора літрів в день, і з цієї кількості літр повинен припадати на частку чистої питної води. Інше – це теплий чай, морси, компоти», – вважає лікар-дієтолог Тетяна Крилова.\n«Не можна взимку харчуватися усухом'ятку, холодними стравами і пити холодні напої. Тільки тепле і гаряче. Якщо без «холодних перекушувань» складно обійтися, купуйте різні енергетичні батончики-мюслі і беріть з собою з будинку термос з гарячим чаєм. Це дуже виручає. Особливо корисно заварювати в термосі сушені ягоди – шипшину, глід, чорноплідну горобину», – стверджує Ольга Перевалова. Крім того, вона радить використовувати для приготування їжі приправи, що «зігрівають», – перець, аніс, кардамон, гвоздику, коріандр, імбир.\nХарчуватися потрібно часто і різноманітно – це головний принцип харчування, який і взимку не втрачає своєї актуальності. Міняйте кожен ранок каші, робіть різні свіжовичавлені соки, купуйте різні сорти хліба: таким чином організм одержуватиме максимум необхідних корисних речовин і боротиметься з холодом, депресією і вірусними захворюваннями.


COSRX - AC Collection Calming Liquid Mild - Заспокійливий тонік - 125ml | Купити в Cosibella\nCOSRX - AC Collection Calming Liquid Mild - Заспокійливий тонік - 125ml\nЗволожує, заспокоює і знімає роздратування, відновлює правильний pH шкіри.\nID товару: 1898\nCOSRX AC Collection Calming Liquid Mild - ніжний, заспокійливий тонік для щоденного використання, готує шкіру до наступних етапів догляду. Тонік не містить алкоголю і підходить для всіх типів шкіри, включаючи чутливу шкіру. Він багатий речовинами, що викликають значне підвищення рівня гідратації шкіри, такими як: гіалуронова кислота, пантенол, алантоїн і бетаїн.\nалантоїн - зволожує, заспокоює роздратування,\nмасло чайного дерева - має антибактеріальну, протигрибкову і протизапальну дію,\nСпосіб використання: Нанесіть тонік вранці і ввечері після ретельного очищення обличчя. Можна застосовувати тонік двома способами, за допомогою рук або змоченим ватним диском.


Гефест – бог вогню і ковальської справи, всепожираючого полум’я і ручних робіт, а також покровитель металообробки, різних ремесел, плотничества і скульптур. Він займає свою особливу нішу в суспільстві безсмертних олімпійців. У Греції бог ковальства Гефест був партеногенетическим дитиною Гери. Він був вигнаний з гори Олімп або своєю матір’ю за його потворності, або Зевсом.\nБог-коваль Гефест створив більшу частину легендарних металевих артефактів на Олімпі, включаючи зброю олімпійців. Він у прямому сенсі слова працював олімпійським ковалем, але, по всій видимості, задарма. Йому поклонялися в виробничих і промислових центрах Греції, особливо в Афінах. Культ Гефеста був заснований в Лемносі. Символами Гефеста є молот, залізні щипці і вогняна ковадло.\nГрецькі міфи та гомерівські вірші сповнені розповідей про те, що Гефест володів особливою силою, здатною приводити в рух що завгодно. Він сконструював золотих тварин біля входу в палац Алкиноос таким чином, щоб вони могли нападати на загарбників і вторженцев. Стародавні греки вважали, що у всіх статуях присутній іскра життя завдяки цьому богу. Цей вид мистецтва (створення статуй) і анімістична віра в їхнє життя сходить до мінойському періоду, коли Дедал, будівельник лабіринту, створював статуї, які рухалися самі по собі. Статуя бога, за поданням еллінів, сама частково була божеством, а зображення на могилі людини могло викликати його дух.\nМіф про вигнання\nВ одній з гілок грецької міфології Гера скинула Гефеста з солярного небосхилу, тому що він «зморщився від ноги». Він впав в океан і був вихований Фетіду (матір’ю Ахілла і однією з 50 нерейд) і Эвриномой.\nЗа іншою версією Гефест, намагаючись врятувати свою матір від Зевса, був скинутий з небес самим Громовержцем. Якимось чином, будучи повергнутим, подібно Люциферу, він опинився на острові Лемнос, де його навчали синтианцы – давнє плем’я, що жили в цих краях. Більш пізні автори описують його кульгавість як наслідок його падіння, в той час як Гомер робить його кульгавим і слабким від народження.\nДивіться також: Як утримувати чоловіка-Скорпіона: поради та перевірені способи\nГефест був одним з олімпійців, які повернулися на Олімп після вигнання.\nВ архаїчній історії бог ковальства Гефест помстився Гері за те, що та відкинула його, зробивши для неї чарівний золотий трон, з якого неможливо було встати. Інші боги відчайдушно просили героя повернутися додому, на небесну гору Олімп.\nНарешті, Діоніс опьянил його вином і відвів покірного коваля назад, причому зробив це у супроводі гуляк. У намальованих сценах танцюристи з фалічними фігурами, що становлять почет Діоніса, говорять про те, що процесія була частиною дифирамбических містерій, які передували сатиричних п’єс в Афінах п’ятого століття. Така історія найвідомішого бога ковальської справи.\nГефест є одним з найзагадковіших богів грецької міфології. Незважаючи на свою загадковість і другорядну роль у міфології, його образ неймовірно архетипичен. Боги ковальської справи зустрічаються у всіх релігійних і міфологічних концепціях, але тільки у греків історія Гефеста знайшла епічний масштаб.\nВін грає свою власну важливу і незамінну роль в театрі божественної життя. Він кував блискавки Зевса, зброя воїнів Олімпу, обладунки своїх колег по олімпійському цеху. Він спілкувався з Зевсом, Герой, Діонісом і всіма іншими Безсмертними. Йому поклонялися прості елліни, приносили дари, складали і виконували гімни на його честь, шукали (і, як подейкують, домагалися) його прощення, благословення і заступництва. Цей бог ковальства на віки віків обезсмертив своє ім’я, зробивши його синонімом майстерності, наполегливості, працьовитості і безкрайньої творчої енергії, втіленої у фігурі ремісника.\nПорожня життя, що робити: душевні поради


Які документи потрібні для роботи у Польщі у 2022 році - Хочу в Польшу.com\nЗгідно з останніми повідомленнями, у Польщі працює понад два мільйони українців. Не дивно, що багато громадян України цікавляться, які документи потрібні для роботи у Польщі у 2022 році. Від того, наскільки повним буде пакет документів залежить успішність працевлаштування в Польщі, а також захист прав працівника. У цій статті наведено вичерпний список паперів, необхідних для ведення трудової діяльності біля Польської Республіки.\nЯкі документи обов’язкові?\nНезалежно від того, який вид робочої візи отримав український працівник, важливо пам’ятати, які документи для роботи в Польщі є обов’язковими. Їхній вичерпний список представлений нижче:\nДокумент, що засвідчує особу заявника. Йдеться про звичайний український паспорт. Єдиною вимогою є актуальність фотокартки, а також належний стан паспорта.\nЗакордонний паспорт. Важливо пам’ятати, що термін дії закордонного паспорта не може перевищувати 10 років. Також у документі має бути вільне місце для встановлення штампів при в’їзді/виїзді з країни. Відповідно до нових стандартів ЄС, закордонний паспорт має бути біометричним. Для оформлення робочої візи може додатково знадобитися довідка з ОДІІРФО.\nМедстархівка. При оформленні медичного страхування слід пам’ятати про кілька вимог. По-перше, сума страхового відшкодування не може бути нижчою за тридцять тисяч євро на одну особу. Страхова франшиза має бути мінімальною (залежно від конкретного округу України вона не може перевищувати 100 євро). Термін дії страхового поліса не повинен бути меншим за термін дії робочої візи.\nВізова анкета Візова анкета одночасно виступає у ролі заявки та опитувальника. Станом на 2022 рік анкету можна заповнити онлайн, паралельно записавшись до візового центру. Для консервативніших клієнтів можливий варіант ручного заповнення анкети. Будь-які можливі помилки в анкеті можуть призвести до відмови. Для отримання робочої візи може знадобитися одна або дві фотокартки, які необхідно вклеювати в анкету.\nПисьмове запрошення на робоче місце. Для початку роботодавцю, який бажає запросити працівника на роботу до свого підприємства, необхідно створити відповідний документ до польського воєводства. Якщо воєводство схвалює документ, далі він прямує здобувачеві.\nКвитанція про сплату сервісного збору ППВА Польщі. Візовий центр виконує роль ретранслятора між роботодавцем та здобувачем. Квитанція підтверджує факт сплати послуг візового центру.\nЩо являє собою «Карта поляка»?\nКарта поляка – це документ, що підтверджує зв’язок трудового іммігранта з Польською Республікою. Вона надає багато прав (зокрема право на реєстрацію). Тим, хто вдалося отримати картку, можна пред’являти меншу кількість паперів для отримання робочих віз, оскільки для них працевлаштування на території Польщі відбувається за спрощеним патерном. Зокрема, власнику картки немає потреби оформляти страховий поліс та отримати запрошення від роботодавця.\nВажливо! 14 липня 2019 року набули чинності зміни до закону, що регулює отримання Карти Поляка. Тепер документ можуть отримувати ті люди, які проживають за межами Польщі та не мають польського громадянства. Раніше претендувати на отримання цього документа могли вихідці з 15 країн, що утворилися після розпаду СРСР.\nДля офіційного працевлаштування на польському підприємстві необхідно зібрати список документів, а це вимагає багато часу і коштів. Але всі ці зусилля є цілком виправданими. По-перше, більшість польських роботодавців згодні працювати лише з тими українцями, які мають робочу візу. По-друге, мігрант з України, який погодився працювати неофіційно, наражає на ризик свої права, інтереси і, нарешті, своє здоров’я. Міграційна служба може депортувати нелегального працівника будь-якої миті, оскільки робота без офіційного дозволу є прямим порушенням трудового законодавства Польщі.\nЗ недавніх пір до Польщі можна виїхати за безвізом, запровадженим для громадян України. Примітно, що цей момент може дещо спростити пошук роботи в Польщі, але якщо хтось думає, що з біометричним паспортом можна поїхати в цю країну і не отримати дозвіл на роботу, то він дуже помиляється.\nБіометрія дає право на безпроблемний перетин польського кордону. Проте це питання має нюанси. Справа в тому, що знайти роботодавця та обговорити з ним можливість прийняття на роботу необхідно ще, перебуваючи в Україні, тому що саме роботодавець має скласти декларацію на іноземця про намір працювати в Польщі, після чого переслати йому ці документи, і саме з ними можна вирушати підписувати трудовий договір та отримувати відповідний дозвіл.\nДо речі, трудовий договір і дозвіл на роботу є обов’язковими документами. Роботодавець зобов’язаний підписати договір, тому що на його основі створюється заява на страхування працівника, а також перерахування за нього податків бюджету. Якщо такий документ не підписано, то робота вважається нелегальною, але наслідки цієї події стосуються лише роботодавця, якому загрожує штраф.\nПродовження робочої візи\nМаксимальний термін дії польської робочої візи становить 60 днів. Для візи категорії D стандартний період дії візи становить лише два тижні. Якщо працівник планує продовжувати свою трудову діяльність на території Польщі, необхідно подбати про продовження робочої візи. Продовжити візу можна з однієї з наведених нижче причин:\nпроблеми зі здоров’ям, які не дозволяють повернутися до рідної країни;\nпродовження роботи біля Польської Республіки;\nінші непередбачувані обставини, у зв’язку з якими повернення в Україну є неможливим.\nОчевидно, що кожна з цих причин повинні мати документальне підтвердження. Продовжити польську робочу візу без наявності вагомих на те причин працівникові не вийде. Для початку необхідно звернутися до воєводства та подати повний пакет документів (які документи треба для роботи в Польщі та продовження візи, потрібно дізнатися у консульстві). Далі воєвода може вимагати додаткових паперів, що підтверджують необхідність продовження. Відмову можна оскаржити протягом двох тижнів.\nАборт в Польщі. Сейм відхилив законопроект про лібералізацію абортів. Коментарі політиків


ЛВ. На звіра — Всеукраїнський журнал "Лісовий вісник"\nЛВ. На звіра\n23/06/2017 От: lv admin Из: Волинська обл.\nПерший день літа. Ще пахне весною, але вже по-справжньому гаряче і літо вступає у лісові володіння новими відчуттями. Передзвоном птахів, неймовірною зеленню трав, колір яких настільки ніжний, що дивитися – не надивитися. У лісах вирує життя. Люблю цю пору: коли пахне цвітом, травами, хвоєю, першими грибами і свободою. Сьогодні я прийшла до лісу не просто так. Я прийшла озброєна. На звіра. Щоправда, моєю улюбленою зброєю є об’єктив. Саме з нього і планую «полювати». Мисливствознавець «Маневицького ЛГ» Микола Корець обіцяє показати місця, де любить відпочивати звірина. І я з нетерпінням чекаю зустрічі зі звіром.\nСфотографувати диких тварин влітку досить проблематично. Заважає листя, високі трави, спека. Тварини полюбляють вдень відпочивати десь у холодочку і не висовуватися, як то кажуть, на люди. Тому найкращий час, аби їх побачити, година шоста ранку, можна навіть ще раніше. Але ми спізнилися. Зараз уже ранок у розпалі – половина на дев’яту. Я, якщо чесно, хвилююся. Так, у вольєрі звірів побачу, а от у відкритій природі – хтозна. Тож не зволікаючи пересідаємо в «УАЗ» – і гайда до галявин, де полюбляють гуляти козлики.\nЇдемо вибоїстою лісовою дорогою. Ґрунт вимитий дощами, ями чималі, але для лісівників то не перепона. Вони звикли до таких шляхів, хоча за останні десять років у лісах збудовано багато й добротних доріг, які й лісовими важко назвати, бо не кожне село такі має. Вистелені щебенем, вимощені, зі зливними канавами, щоб не руйнувалися завчасно. Ці дороги мають не тільки економічне, а й соціальне значення – скорочують шлях між селами. То ж і лісівники, і прості селяни у виграші.\n…Отож, наша дорога пролягає через ліс, поміж яскравих галявин. Обабіч малинники, чорничники… Розумієш, що тут люди виживають завдяки лісові. Бо ж то і пожива, і заробіток. Співрозмовник на мою репліку щодо багатих лісів каже: цього року весна пожартувала морозами так, що замерзли і галявини з конваліями, яких тут неймовірно багато, і кущі чорниці, навіть деяким травам перепало. І дійсно: галявини з конваліями стоять чорні. Добре мороз погуляв, не пошкодував квіток, які мали от-от розквітнути. Так і стоять, наче заворожені. Тільки привабливість втратили – почорніли сильно.\nА ось і галявина із високою травою та молодим лісом. Микола Миколайович призупиняє машину. Показує вдалину. Дійсно, там видніється руденько-бежева голівка. Розумію, що дістати таку відстань буде складно, швидко міняю об’єктив і переймаюся, аби добре втримати рівновагу, бо ж штатива не брала. У лісі не до статичності…\n«Стріляю». Ніби влучила. Мають бути непогані фото. Від’їжджаємо трохи далі. «А от і козлик», – чую. Знову піднімаю свою «пушку». Тішуся. Ніби є!\nЗараз досить багато комарів у лісі і козулі мало виходять. Але ці спокійно гріються на сонечку, пасуться на галявинах. Таку картину, кажуть, можна спостерігати і вранці, і ввечері.\nУ цей час ці тваринки вже мають потомство. Вони приводять маленьких на світ у кінці квітня, травні. «Нерідко на дорозі можна побачити двоє-троє маленьких кізочок, – розповідає Микола Корець. – Літо – благодатна пора для них, а найважче взимку. Нерідко великий сніговий покрив і льодяна кірка не дає можливості дожити до весни. Проте ми продумуємо такі деталі наперед: біля годівниць скрізь розчищаємо сніг, аби тварини могли спокійно прилягти. Тож відпаду цього року не було».\nМикола Корець розповідає, що у їхніх угіддях налічується біля 455 кіз. При оптимальній чисельності – 502.\nПід’їжджаємо до вольєра. Знаходиться він на території Галузіївського лісництва. Його площа 6,2 га. Микола Миколайович розповідає, що на цей момент тут знаходиться 19 диких свиней. З них 10 молодняка і 9 дорослих. Частину з них за трохи будуть випускати в природнє середовище. Є 4 свиноматки. Дві вже привели потомство, а ще дві – мають. Свиноматки молоді, мають лише по півтора роки. Лісівники сподіваються, що до кінця року буде ще малеча.\nСвиней випускають зазвичай через 3 місяці після народження. Тоді поросята вже вміють самі харчуватися, стають більш самостійними, а відтак – стає менша імовірність бути впійманими бродячими собаками й іншими хижаками.\nТут кабана багато, а от інші користувачі його не мають. Адже для того, аби звір був, потрібна достойна кормова база. Аби кабан не йшов по городах, його треба цілий рік підгодовувати.\nНа території лісгоспу є 9 підгодівельних майданчиків, де два рази на тиждень проводять підгодівлю кабана. Силос, кукурудзу купують. По лісу розкидані й плантації посівів, які також слугують для підгодівлі диких звірів.\nМи заїхали на одну із таких площ. І хоча днями ішов дощ і трохи вирівняв ґрунт, все одно добре видно, як шукаючи поживу, ділянку порили свинячі рильця. Поле наче знову переоране. На таких ділянках сіють овес, просо, жито, кукурудзу. Наразі у Маневицькому лісгоспі засіяно 19,2 га.\n«Коли тільки починали, популяція дикого кабана на цій території була досить малою. За три роки в природне середовище ми випустили близько 60 кабанів. Всі вони були вирощені у цьому вольєрі», – каже співрозмовник.\nЗбільшення кількості дикого кабана у лісі нерідко призводить до того, що дикий звір таки виходить на околиці, де селяни порозбивали собі городи. Буває, й понищить посіви чи посадки. То люди скаржаться, але, як каже Микола Миколайович, це одиничні випадки і ті, хто мають городи біля лісу, мусять розуміти, що звіра за ногу не прив’яжеш, а поля краще огородити. На цьому і зійшлися. Лісгосп пообіцяв допомогти з матеріалом для огорож, а селяни пообіцяли загородити свої господарства.\nЄ поблизу й вольєр для розведення фазанів. Тут зараз мешкає 19 птахів. З них 5 самців і 14 самок.\n«Це все минулорічний молодняк, який ми самі виростили. 3 фазанки вже висиджують яйця. Є вже 10 з інкубатора. Тільки минулого року в природне середовище випустили близько 30 фазанів, – розповідає мисливствознавець. – От коли часто їздиш по лісі, то бачиш: то там вони, то там. Прижилися в нашому лісі. Зиму пережили добре. Прилітають інколи й на подвір’я до фазенди. Пам’ятають, де жили, де вольєр стоїть.\nДля розмноження у маневицькому лісі фазанів привезли із Одещини».\nБіля вольєрів розкинулася база для мисливців. Збудували її три роки тому.\nКоли побудували вольєр, постало питання про те, що треба місце, де б можна було переночувати, пообідати за потреби, сховатися від негоди. Так почалося будівництво цієї бази. Насамперед, вона потрібна для мисливців, які купують ліцензії та приїздять сюди на полювання. Вони повинні мати місце перепочинку та ночівлі. Таку послугу вони можуть купити. Також мисливці можуть отримати такі послуги, як приготування чаю, харчування. Та й у хатині не страшні ні дощі, ні завірюхи.\nКажуть, бажаючих полювати вдосталь. На індивідуальне, колективне. Найбільший попит на кабана. Є й такі, які хочуть полювати на козулю. Таке теж можливе. А також полюють на пернату дичину.\nМи заїхали на водойми, які розташовані неподалік. Проте «зловити» качки не вдалося.\n«Два роки у нас було засушливе літо, а в районі 9 користувачів мисливського господарства, які хочуть полювати на пернату дичину. Я виходив із пропозицією, щоб на рік усім закрити полювання на пернатих, бо 2 роки не було води, були суховії, дичини поменшало, то треба птахам дати можливість відновитися, – каже Микола Миколайович. – Але багато хто не розуміє цього і протестує. Поки думаємо, чи будемо відкривати полювання на дичину у себе, чи ні. Але качки є. От їду і бачу: то там, то там є каченята. Бо є місця, де ми не дозволяли полювати і качка збереглася».\nЗагалом найкращі місця, де полюбляє гніздуватися качка, – Черевахівське і Вовчецьке лісництво. На цих територіях дуже багато природних ставів. От там найчастіше і проходять полювання.\nЄ на території лісництва і лосі.\n«Десь п’ятнадцять, – каже співрозмовник. – Сьогодні полювання на цю тварину заборонено. Але вважаю, що це неправильно. Є певні лісництва, в яких популяція дозволяє проведення полювання. Якщо ж кількість мала, то полювання не відкриють. Чого забороняти? Адже якщо є лося забагато, то його кількість треба врегульовувати, бо він приносить значну шкоду. Знищує величезну кількість культур молодняка. Чомусь це не враховують. Ситуація ж така: у зв’язку з забороною полювання на лося, вже два місяці немає лімітів. Користувачі страждають. Дуже багато мисливців просять приїхати на індивідуальне полювання на самця козулі, але вже два місяці такі полювання неможливі».\nА от браконьєрам жодні заборони ні до чого. Вже цього року було зафіксовано 7 фактів незаконного полювання. Це, зазвичай, люди з навколишніх сіл. Лісівники всіх їх уже знають. Ловлять, штрафують. Браконьєри платять мізерні штрафи і знову йдуть займатися тим, чим і займалися. Такого, аби зловили і чоловік більше не пішов на браконьєрку, не було. Кажуть мисливці, треба збільшити штрафи і покарання жорсткіше давати. Попався не незаконному полюванні – позбавити на 5-6 років мисливського квитка, аби не мав доступу до лісу.\n«Основне, що потрібно для ведення мисливського господарства, це охорона та захист тварин, створення сприятливих умов для збільшення популяції, розширення ареалу, – каже директор державного підприємства «Маневицьке лісове господарство» Володимир Радіон. – Головне, щоб звір був у лісі. Для цього ми працюємо. Для цього заготовляємо корми. Що купуємо, а що самі вирощуємо. Будуємо вольєри, розводимо кабанів, випускаємо їх у дику природу. Сьогодні маємо диких свиней навіть трохи більше оптимальної кількості. Але ми стараємося тримати звіра в лісі, аби він не ішов шукати корми на людські городи. Насамперед дбаємо, щоб було вдосталь підкормочних площадок. Де в лісі є вільний куточок, чи галявини, чи біополяни, всі намагаємося застосовувати з користю для звіра. Охорона теж у нас надійна. За минулий рік склали найбільше в області протоколів про порушення Правил полювань, найбільше конфіскували зброї. Порядні мисливці задоволені, ліцензії продаємо усім охочим. Місцеві мешканці полюють також. Мисливський сезон 2016-2017 року пройшов нормально. Ми виручили біля 200 тисяч гривень. Фактично те, що вклали – повернулося».\nПам’ять про загиблих у роки воєн береже ліс\nУ 2023 році населення світу досягне 8 млрд, – ООН


Опубліковано: Оксана Семенович · 2 Лютого 2022\nЗ салонів авто також пропадають сумки і барсетки з грошима та документи. При цьому злодії псують замки дверей, розбивають скло та часто спричиняють більші збитки, аніж вартість викраденого майна. Пам’ятайте – все дороговартісне майно та готівку потрібно забирати з автівки!\nПрацюючий тернополянин повинен отримувати в середньому 10 тис. грн\nТернопіль – 14 і Бережани – 17: ситуація з коронавірусом в області