тиждень тринадцята (om.net.ua - сайт Освітніх Матеріалів та рефератів)\nГлава тринадцята НАСЛІДКИ\nГлава тринадцята. Ви вірите, що існують феї?\nГлава тринадцята. З ким воювали чекісти\nГлава тринадцята. Стандартна мова і мова-прим.\nПонеділок, двадцять перше листопада.\nНа ранок я був страшенно втомленим і не виспався.\nБатьки встали рано, але вели себе тихо. Мені ж хотілося послати всіх і вся подалі.\nНа фізкультурі ми підтягувалися, і я був дико здивований, коли виконав на 5 більше, ніж звичайно.\n-Так, - Фізрук щось відзначає в журналі. - У вас сьогодні завмер на четвертому уроці. Зростання і вага бажано занести в щоденники. Та й групу крові теж.\nДідько. Половина географії даремно буде.\nНа італійській мові дивився у вікно. Розглядав небо, хмари, мружився від рідкісних променів блёклого сонця. Нік весь урок голосно плямкав жуйкою і грав в телефон. Це дратувало. Потім пішли на ту ж географію. Відпускали по двоє. Десь на середині уроку настала наша з Ніком чергу.\nМи не поспішаючи спустилися на перший поверх, пройшли до медкабінетом. Весь цей час Ніколас щось безпробудно базікав.\nУ дальній кімнаті майнула медсестра, мабуть, з кимось возиться. Заходимо. І що ж постає перед моїми очима? На доісторичних величезних вагах стоїть семпай в шкарпетках в біло-жовту смужку. На ньому бежевий джемпер і чорні джинси - поєднується все досить непогано. Прокручую кільце на пальці.\nЖінка щось робить з вагами, вивчаюче дивиться і записує, оголосивши:\nЯк і говорив. Може, він на дієті сидить? Потім його проводжають до ростоміра. Встає, на голову, притискаючи волосся, йому опускають невелику палицю.\nЛічильник вісімдесят, - знову записує. - Групу крові свою знаєте?\n-Так, - Одягає кеди.\nПотім хімік мене все-таки помітив і обдарував вкрай кровожерливої посмішкою. Скотина смугаста. Ще ж і пам'ятає, що посварилися.\n-Бельфегор, - Волає до нього медсестра. - Групу крові-то назвіть.\n-Так Четверта негативна, в карті все написано.\n-Ви Нам її так і не принесли.\n-Ну, Принесу, значить.\n-Я Це від Вас з літа чую.\n-Я Чого тільки з літа не чую.\n-Вільне, - Різко зачиняючи журнал, прорікає дама.\nШи-ши-ши, - як влучно.\nІ семпай пішов.\n-А Хіба завмер не тільки для ученікоов? - Роззуватися.\n-Для Всієї школи. А вам, як випускного класу, обов'язково. Вставай сюди.\nВстаю на ваги.\n-Як звуть? - Риється на столі.\n-Фран Айрон, одинадцятий «В».\n-Все, Знайшла, - підходить. - Так. П'ятдесят, - записує. - Харчуйся краще.\nПотім мені виміряли зростання.\nЛічильник шістдесят сім.\nТреба ж, підріс.\nДалі був один. Зростання у нього - сто сімдесят і два, вага - шістдесят два. І перша позитивна. Повернулися на урок.\nЯкий я дистрофік. Шкіра та кістки. «Ти такий хлюпик». Він був правий.\n-Фран, Ти хімію зробив?\n-Тобто Завдання в тетрааді?\n-Угу, - Однокласниця киває.\n-Ну таак. Тільки не впевнений, чи правильно.\nТакого ще не було повік не я списую хімію, а у мене.\nЗміна пройшла швидко. Незабаром ми вже сиділи на своїх місцях і слухали вчителя.\n-Зараз Все закриють свої зошити і відкладуть їх на край столу, - варто з крейдою в руці хімік. - Я напишу на дошці рівняння реакції з домашнього завдання, а хтось вийде до дошки і продовжить мої записи.\nПише, пише, пише. Потім довго роздумує, розглядаючи учнів.\n-Ти, - Тикає крейдою на мене. - До дошки.\nНа злегка ватних ногах піднявся на кафедру. Так, з цього ракурсу все прекрасно видно. Беру з його руки крейду.\nДавай, доведи мені, що у тебе ще не все мізки відсохли.\nЯ судорожно намагався згадати, що і як було в зошиті. Усе.\n-І Ставлю тобі трійку, дурню. Чи не «два».\n-Та Тому, - вихоплює крейда. - Є осад і від цього варто танцювати. Тут ти неправильно зрівняв, не шість, а дванадцять, - попутно виправляє. - Якби ти це змішував, то помер би без уповільнення. Сядь, труп.\nЯк ти мене дратуєш. Сів на місце.\n-Вам Пора б уже запам'ятати і зрозуміти, що хімія - це дуже скрупульозний предмет.\nВ кінці уроку здали зошити. Сподіваюся, хоч за це «чотири» поставить.\nПотім ми мляво відсиділи історію і розійшлися по домівках.\nЗалишок дня був таким же, як історія. Ніяким. Зате я зняв кільце з трьома шістками і поклав на тумбу, плануючи більше не одягав.\nВівторок, двадцять друге листопада.\nПерше, що я зробив з ранку - надів перстень. Знаю, знаю, просто забув.\nУ школі Ніколаса не було. Значить, прогулює.\nПривіт, - підсаджується Агата. Розгорнувши стілець, за парту перед моєю села Августа.\n-Прівеет, - Дістав підручник.\n-Як у тебе справи? - Заговорческі каже брюнетка, підпираючи голову рукою.\n-А Нам здається, ти брешеш, - Августа хитро посміхнулася.\n-Ти Ж явно з ним посварився.\n-З Ким «з ним»? - не розумію.\n-Ну, З хіміком. Ви ж ніби як друзі тепер хороші. Він не огризається майже, чи не кричить. На тебе особливо.\n-Так? - Я дуже здивувався.\n-Звичайно! Ніби сам не помітив, - говорили вони цілком серйозно.\n-Лапшу На вуха вішаєте?\n-Ні, - Агата округлила очі. - Ми, правда, хвилюємося. Ти хороший хлопець, та й один непоганий, як нам здається. Чесно, тебе вважають в класі потенційним чоловіком, - перейшла на шепіт.\n-Ну, Розумний, якщо скажеш щось, то цілком в тему, симпатичний, тільки занизький. А так все відмінно.\n-Як Знаєш, - знизала плечима блондинка.\nЯ жодного разу не зрозумів. Що ще за «потенційний чоловік»? Ідіотки. Друзі, блін, хороші. Ага дуже. Злюся. Так що ці пихаті дурепи взагалі розуміють. Дратують.\nСереда, двадцять третє листопада.\nСередовище було майже точно такий же, як вівторок. Тільки з семпай зіткнувся рази два. Посміхався вкрай широко і злобно. Скотина.\nЧетвер, двадцять четвёртое листопада.\nДивлюся в стелю своєї кімнати. Сідаю, звішувати ноги. Підходжу до вікна, прикладаю долоню до скла, залишаючи відбиток. Вогко. Сьогодні, схоже, зовсім холодно.\nОдягнувши синій светр, відправився в школу.\nЗвична метушня: хтось списує, хтось робить домашнє завдання, хтось відпочиває. Нік слухав музику, сидячи за партою.\n-Прівеет, - Знизуємо руки.\nМатематик дав нам самостійну роботу, розташувавши просто абсолютно всіх. Ще й так подгадал, що списати не вийде ні в якому разі. В кінці уроку оголосив оцінки.\n-Айроне - Двійка, - кладе мою зошит на стіл. - Ось були ж цілком собі оцінки, йшов на тверду четвірку, а тут все псуєш. Я не знаю, як ти будеш здавати математику, та й взагалі все ви. На додаткових людини два-три сидить. Ні, ну от що це за справи? Це ж нікуди не годиться!\nДо дзвінка слухали його гнівну тираду. Спів пройшло мирно.\nНа перерві пішли в їдальню, в буфет. Ніколас купував собі пиріжок з вишневою начинкою. У дверях я в когось випадково врізався, бо відволікся.\n-Дивись Перед собою, коли ходиш, дурню.\nМи спопеляли один одного поглядом. Але коли хімік зашішікал, у мене мурашки по тілу пробігли. Було в цьому щось демонічне. Друг буквально за шкірку потягнув мене до кабінету.\nЗараз суспільствознавство. Весь урок я крутив кільце на пальці і намагався думати. Не виходило. Географія пройшла спокійно. Містер Корнілов викликав мене до дошки, і я отримав «чотири». Потім робили практичну роботу з фізики.\nПрийшов час хімії. Може, прогуляти? Хоча мене легко знайдуть. Погана ідея.\n-Тетраді Ваші все перевірив. Ти, - киває на відмінницю за першою партою. - Роздай.\nУ мене четвірка з мінусом.\n-Зараз Ми напишемо лабораторну роботу.\nКлас почав шуміти. Ніхто не згоден із заявою.\n-Мене Не хвилює, що у вас була практична з фізики, - каже голосно і гнівно. - А ще я не розумію, що Сопрано робить зліва від Айрон? Швидко пересів!\nНік відселені. Хімік пройшов по рядах, розкладаючи по столах зошити для майбутньої роботи. Повернувся на кафедру.\n-Запісиваем Число, тему, а потім слухаємо мене.\nЗаписали, слухаємо. Семпай говорив щось про органічні сполуки. Потім роздав нам реактиви. Так, запас явно поповнився. Все змішували, записували рівняння реакції і результат.\nЗа п'ять хвилин до кінця уроку здали зошити.\nЯ не пам'ятаю, який ви там параграф проходите, тому просто читайте наступний.\nЗельда тягне руку.\n-Ви Готуєтеся до уроків або половина відбувається навмання?\n-Ти Хоч розумієш, що ляпає?\n-Ой, Я якось не подумала ...\n-Тільки Я маю право не думати.\nДзвінок. Блін, зараз додатковий буде. Кабінет поступово спорожнів. Залишилися тільки ми вдвох.\nПройшов всього тиждень, а таке враження ніби місяць. Заходимо в лаборантську, підходимо до столу.\n-періодичних Систему вчиш?\n-Дааа, - Насправді я її трохи закинув.\nПереді мною на столі з'явився нормальна така пачка тестів. Але це вже інші. Вони складніше. Учитель відійшов кудись назад. Одягнув халат, рукавички, став розливати по банках і колб кислоти, інше, сірку сипати. Коротше кажучи, готував реактиви.\nХвилин через двадцять він знову звернув увагу на мене.\n-Ну, Як проходить робота? Ши-ши-ши, - схиляється наді мною.\nСкладно, ніж зазвичай.\nУчитель знизав плечима. Зняв все і пішов до виходу з лаборантської. Я повернувся до роботи.\n-жаба, - Каже хімік тремтячим голосом.\n-Семпай? - Я насторожено повернувся.\nВін завмер перед дверним прорізом в дивній позі і не рухався. Двері відкриті. Голосно судорожно дихав через рот. Що з ним? Рука тягнеться в мою сторону.\n-жаба, - Починає зриватися на істерику.\n-БІЛА-Семпаай, що з Вами?\nЯ підійшов і взяв його за простягнуту руку. Міцно стиснув мою долоню. Блондина трусить.\nВін дивився на щось, не відриваючись. Все ще тримаючи семпая за руку, я став вдивлятися в повітря. Хоча, це було необов'язково. У дверному отворі на павутині висів досить немаленький білий павук з довгими лапками. Дістає павутину з тільця і мне всіма кінцівками. Видовище не з приємних, але і не таке мерзенне. Я його очі навіть звідси бачу.\n-Спокойствіе. Це тільки пауук, - і я на нього подув.\nПавутина заколихалась від потоку повітря, а павук розгойдується, опускаючись нижче. Тут вчитель почав осідати на підлогу і впав би, якби я вчасно його не підхопив.\nВін спробував за мене утриматися:\n-Що-То мені погано ...\nПанікувати почав я. Бельфегор мляво обхопив мене руками і уткнувся обличчям в плече. Його ноги ледве тримають. Важко. Коли дотягнув хіміка до крісла і посадив, зауважив, що з носа у нього почала йти кров. Я понишпорив по полицях у пошуках аптечки, знайшов якусь. Швидко закинув її на стіл. Що ж робити. Що ж робити. А раптом він помре? Дістав баночку нашатирного спирту і підніс до його обличчя. Різко підкидає голову.\n-Що ти робиш? - Учитель закашлявся.\n-Семпай, Ви не помрете.\n-жаба, Ти чого? - Все ще кривить обличчя.\n-Я Думав, Ви зараз ковзани відкинете.\n-У Мене тільки голова трохи запаморочилася.\nАга, трохи. І кров водоспадом з носа пішла.\n-Так, А ось це вже погано.\nПровів долонею під носом. На пальці не дивиться.\n-павук? - Запитально вигнув брову.\n-Кровь Прибери, недоумок!\n-Але Ви ж вже прийшли в себе.\n-І? - Злиться.\n-Якщо Не хочеш склеїти свої ласти, то роби, як я кажу.\nЯ тут за нього хвилююся, переживаю, життя рятую, а він огризається. Подяка, так. Промив невдячної особа і напхав вати в ніс. Виглядає досить забавно.\n-Чого Посміхаєшся? - Гугнявить.\n-Нічегоо, - Прибрав аптечку.\n-Ти Нічого не бачив. Нічого не чув. І взагалі нічого не відбувалося. Ти зрозумів?\n-Поонял, - Киваю. - Ви так боїтеся павуків?\nЯ не боюся павуків.\n-Ти Нічого не помітив!\n-А Якщо серьёёзно? Ви ж пам'ятаєте про приклад з арахісом. Він зараз цілком доречний.\n-І Ти будеш на своєму рідному болоті відловлювати таз павуків, щоб мені показати?\n-Неет, - Похитав головою. - Ви повинні зі мною поділитися переживаннями. Чому Ви боїтеся павуків?\nЯ відчуваю себе якимось психоаналітиком-спокусником. Не знаю чому.\n-Врёёте. Я тільки що вигляді ..\nНічого ти не бачив!\n-Успокойтесь, - Взяв його за зап'ястя. Поки говорив, він почав активно жестикулювати. - Вам вату треба поміняти.\n-менять. Але мені не показуй.\n-Крові Теж боїтеся? - Міняю.\n-Крові - Немає. Це вже з іншої опери.\n-Тоді Шо ж? - Йду до кошику, щоб викинути.\n-У Мене від виду власної крові дах їде.\n-І Я можу ненароком вбити когось.\nВата з моїх рук буквально випала.\n-Тобто, Це як хвороба?\n-І Це так серйозно?\n-Ну, Типу так.\n-І Як же протікає весь цей процес?\n-Мене Дуже збуджує вид власної крові. Коли я її бачу, впадаю в якусь крайню ступінь ейфорії, - розговорився. - Ніби в мозку щось клацає. Я не завжди можу себе контролювати в цей момент. Взагалі, кров сама по собі дуже приваблива.\nЯ дістав вату з королівського носа. Вона вже не потрібна. Викинув. Киваю, щоб продовжував.\n-Її Колір, запах, консистенція - вона так і манить. Все, абсолютно все забарвлюється в яскраво-червоний відтінок, - дивиться на свої руки. Готовий заприсягтися, що зіниці в нього зараз як у наркомана зі стажем. Піднімає голову. - Вона одурманює. Як опіум.\n-Ні. Але порівняння непогане, - шморгає носом. - Якщо я бачу чиюсь кров, то просто відчуваю прилив сил, збудження, енергії. Чи не так сильно розбурхує свідомість. Але ефект, безумовно, є. Пам'ятаю в дитинстві, - дитинство? Мені стало дивно. - Я якось навернувся і сильно роздер ногу. Шрам досі є. Тільки тепер маленький. Так ось, бачу, кров йде. Причому смачно, добре так полилася. І я починаю сміятися. Заливисто, дзвінко, істерично. А зупинитися не можу, - в голосі плаває відчай. - Я продовжую дивитися, три хвилини, п'ять. Кров вже зупинилася. Але я розумію, що мені подобається. Кров, її вид, колір. В той день я вбив кішку і випатрав трьох собак, маючи при собі лише один ніж. У мене було таке дике стан, що я носився всюди. В озері, в полі, в лісі, в кущах. Потім у мене мало не зараження крові було. І це всього на п'ять років.\nУчитель замовк. Запал, схоже, скінчився.\n-Зараз, - А, немає. - Зараз мені вже легше себе контролювати. З віком з'явилися самовладання, контроль над духом і плоттю. Тепер жити легше.\nЯ буквально відчував прострацію, що парить у повітрі. Його німий погляд, потік думок в голові. Страшна людина. Здається, він уже й забув про моїй присутності.\n-А Павуки ... Щось типу дитячої травми. Розумієш, напевно.\n-Ну І на біса я тобі все це розповів?\nОсь і повернувся колишній Бельфегор. Ніякої прострації.\n-Мерзкая Жаба. Ти занадто розташовуєш.\n-Що? - У мене навіть очі злегка округлились.\n-Не Забивай собі голову, - встає з крісла. Трохи похитнувся.\nЯ відразу підскочив.\n-Так Заспокойся ти, що не вмираю я.\nЯ чомусь пригадав то раптове хвилювання, яке тільки що випробував.\nЕй, ти мене хоч краплю слухаєш?\n-О Тому, де знайти таз павуків?\nПовторював, продовжуєш вивчати періодичну систему. Як дійдеш до п'ятої «В» - почну запитувати пройдене.\n-На Сьогодні вільний.\n-вже? - Да сьомий урок тільки скінчиться ж.\n-Я Себе не найкращим чином відчуваю.\nДавай кров носом піде у тебе, і ми подивимося на відчуття? Ні, не хочеш?\n-Ні, Семпай, - закочував очі.\n-От і відмінно. Забирайся.\n-Хоча ні. Стій, - хапає за рукав. - Яке твоє ставлення до мистецтва?\n-Ну, Мені нраавітся дуже.\nДо чого це взагалі все було? І звідки здогадався? Боїться павуків, а від виду власної крові впадає в екстаз. Дитяча травма і психічне захворювання. Тупа принадність.\nБудинки все ще був під афектом. Зробив уроки, повчив хімію і ліг спати.\nП'ятниця, двадцять п'яте листопада.\nЯк на зло, снився семпай.\nНі. Снився НЕ семпай. Снився безпосередньо Принц Бельфегор.\nУ високих чоботях, з належною мантією, в сорочці і з атрибутом королівської влади на голові. Він широко посміхався, а на короні грали промінчики світла, переливаючись мало не всіма кольорами веселки. На середньому пальці червоний перстень, на якому щось написано або намальовано. Але я не можу розгледіти. Він повільно розгортається і йде до виходу з замку.\nУ його руках з'являються лук і стріли. Цілиться в саму глибину чисто-блакитного неба і відпускає тятиву. Вітер розвіває волосся Бельфегора, стріла летить. Летить високо-високо, але потім починає падати вниз.\nРізко, швидко, стрімко.\nВона впивається в пухку землю і ще трохи осідає вниз. Болото. Мухи, що стеляться кущі журавлини, рідкісні дерева. Бельфегор пробирається крізь густий ліс, далі, в гущавину. Потім набредает на болото і бачить свою стрілу. Він наполегливо йде вперед, по коліно зав'язі в землі. У його стріли сидить жаба. Навіть не жаба, а саме жаба.\nВона велика, мерзенна і протяжно кумкає, давлячись власними звуками.\nПринца забавляє істота. Він забуває про те, що грунт поглинає його міліметр за міліметром, що він зараз навіки загрузне в цій дірі. Вириває стрілу і бере жабу в долоні. Ця істота настільки безглузде, що він нервово сміється своїм шиплячим сміхом. І, важко видихнув, цілує.\nСтріла перетворюється в ніж, мантія спадає, зникаючи, з величною корони з'являється другосортна діадема, схожа на дитячу, замість сорочки смугастий джемпер, а чоботи стають білими і на шнурівці. Все, здавалося б, як і повинно бути. Але жаба не поспішає змінювати свій вигляд. Вона залишається болотно-зеленої, в пупиришках, з чотирма лапами і порожнім поглядом.\nБлондин продовжує стояти з жабою в руках.\nБолото пропадає і на його місці утворюється луг, залитий сонячним світлом. По небу мірно пливуть хмари. Невинно-білі хмари на чисто-блакитному небі. Піднімається вітер, і чубчик Його Величності майорить милими кучериками. А очі повні надій. Жаба дивиться в них і голосно кумкає. Але не так, як раніше. Вона тягне свої слизькі лапки на-віч спадкоємця престолу. Той цілує її ще раз. Може, не особливо помітно, але жабій погляд став ясніше і променисто-зеленого кольору. Бельфегор поклав її в траву. З того місця стало щось виростати. Воно ставало все вище і вище, поступово піднімаючись над землею.\nЯ не побачив обличчя жаби. Я бачив її лише зі спини.\nЖаба простягнула принцу свою худу руку. А він потягнувся до неї. Вона виявилася невисока, з досить широкими плечима і фігурою, звужується до талії. Гола, з болотними волоссям до підборіддя і шкірою хвойного кольору.\nПерш ніж знайти свою принцесу, доведеться перецілувати безліч жаб.\n-У Тебе будильник десять хвилин тому пролунав. Вставай, ледар.\nЯ важко відкриваю очі.\nПринц. Що за принц? А де галявина? А жаба?\nМене осіняє. Сон! Треба подивитися значення сну.\nШвидко підхоплююся і роюсь на полиці в пошуку сонника. Так, знайшов. Тільки ось що саме дивитися? «Казки» в змісті немає. Зате є «принц». Сторінка триста дев'яносто дев'ятій.\nПрик, дод, прим, прин.\nПринц. «Якщо сниться принц - це добрий знак, який обіцяє щастя в любові, почуття взаємності». Весь інтерес відразу відпав, бо я ні в кого не закоханий. Порожній сон про людину ні про що. Чергові дурниці.\nРізко закриваю книгу.\nСубота, двадцять шосте листопада.\nПогода стояла навіть трохи тепла. Туманно. З чималим задоволенням відзначив про себе, що сьогодні в школу не йти.\nВставши з ліжка, пішов на кухню. На столі знову лежить записка, в якій говориться, що батьки поїхали на віллу. Давно я діда не бачив. Яєчню собі на сніданок пересолив. Через брак часу довелося змиритися і з'їсти.\nШвидко дістався на автобусі, пройшов пішки десять хвилин.\nЯк завжди, рівно о дванадцятій стукаю в двері.\n-Ти? - Вчитель весь в чомусь білому і захеканий. У борошні, чи що.\n-Мене Не хвилює, де, але мотаєшся ще десь годину.\nВін хапає мене за плечі, розгортає і випихає з ганку, злегка пнув ногою в поперек. Нічого не розумію. Простоявши в ступорі близько хвилини, зрушився з місця. Я пішов далі, розглядаючи сусідні будинки. Гарно. У загальній масі зробив кілька кіл по трьом-чотирьом вулицями.\nДо двадцяти хвилинах першого повертаюся назад. Знову стукаю. Чекаю хвилину. У передпокої чується шурхіт. Двері відчиняються. Мене зустрічає семпай, одягнений в чорні джинси, такий же тонкий краватку, білу НЕ заправлену сорочку. Волосся у нього стали коротшими - постригся.\n-Семпай, Ви чого сьогодні так вииряділісь?\n-А Здогадок у тебе немає?\n-Вас Нарешті звільнили?\nШи-ши, немає, - нервово посміхнувся. - Радуйся, тобі сьогодні щастить як потопельника.\nМи проходимо далі, в вітальню. Вибухає хлопавка, розлітаючись по кімнаті яскравими папірцями.\n-З Днем народження! - Промовляє хтось високим чоловічим голосом.\nЯ стою в ступорі, насупивши брови на переніссі. Сьогодні ж самі двадцять шосте. Блін, згадував ж недавно. Але звідки знає семпай, і хто, взагалі, ці люди?\n-Ой! Ти такий милий! - До мене підлітає той же дядько, обіймаючи і тискаючи. Зачіска в нього до жаху дивакувата - довга зелена чубчик і помаранчевий ірокез.\n-Врай, Лу. Чи не чіпай хлопця.\nПозаду стояв Скуало. Я точно запам'ятав патлатого. Стійте. Луссурія - це ось це?\n-Господи, Ідіоти, - учитель стукає себе по лобі. - Тепер по порядку. Це Луссурія.\nЧоловік робить реверанс, струшуючи своїм квітчастим боа:\n-Можеш Називати мене «Лу».\n-М, Зрозуміло, - коротко кивнув.\n-Це Скуало, - хімік вказує на білявого. - Тобі доводилося говорити з ним по телефону.\n-Радіо знайомству, - він простягає мені руку для рукостискання. Воно у нього міцне.\n-Ну, Коли ми один одного дізналися ближче, можна і за стіл йти, - Луссурія відвертається, але знову його обличчя повертається до нас. - Ой, я забув: Франні само не наливати? Або наливати? А якщо наливати, то скільки? І якщо не наливати, то скільки можна підливати нишком?\n-Семпай? - Дивлюся на вчителя.\nВід хвилювання я почав крутити кільце на пальці. Тобто, вони тут, щоб відсвяткувати мій день народження? Немислимо. Що ж буде далі?\n-Так, Сідайте, сідайте, - Луссурія метушиться по всій кухні, розсаджуючи нас. - Мій подарунок буде першим!\nПодарунок? Він швидко повертається до вітальні.\n-Забил Запитати, що у нього? - Бельфегор смикає Скуало за лікоть.\n-Я І сам поки не в курсі. Ти ж питав у нього? - Киває на мене.\n-Ну так. Але все одно не можу уявити, що Лу приніс із Франції. Він же в Париж їздив?\n-Тиждень Моди ж.\nПовертається. В руках тримає конверти.\n-Франні, - Починає штовхати мова. - Ми з тобою не так давно знайомі, але я свідомо знаю, що ти хороший солодкий хлопчик, - тягнеться через вчителя до мене, тискаючи за щоку. - Тому сподіваюся, що вгадав з подарунком. Ось тримай.\nПередає конверт мені. За ним слідує інший. У першому п'ятнадцять тисяч євро, у другому - два квитки в Лувр. Щедро.\n-Луссурія, Вам не варто так ...\n-Ні, Що ти, що ти! У тебе ж день народження. Це тобі на кишенькові витрати, - п'ятнадцять тисяч самих на кишенькові? - А з Лувром ... Я приблизно через місяць доповню свій подарунок.\nБлондин вистачає конверт, в якому квитки. Дивиться.\n-Вони Ж відверто дохера стоять!\n-Ну і що? - Чоловік сідає. - Мені приємно, що підростаюче покоління ще зацікавлено в мистецтві. Це ж чудово! - Плеснув у долоні. Звертається до мене: - У тебе є улюблений художник?\n-Марк Раайден. І Далі нічого.\n-О, Сальвадор, - каже мрійливим голосом. - Пиріжки ж!\nРізко схоплюється і мчить до духовки.\n-Так, Тепер подарую я.\nСкуало дістає свій гаманець, а звідти витягує якусь картку. Простягає мені.\n-Це П'ятдесятивідсотковою знижка на мережу магазинів по всій Італії. Напевно знаєш: там величезний асортимент книг і товарів для художників. Теж прийшов до висновку, що повинно сподобатися. Вона вже оформлена на тебе. Користуйся.\nЯ в німому подиві дивився на невелику пластикову картку в руках. Це ж найдорожчий магазин з пензликами, в якому я бував. Ціни занебесні.\n-А ти? - Скуало вичікувально дивиться на хіміка, який сидить праворуч від мене.\n-Що Це хоч?\n-Врай, Бел, що за дитячий сад? - Обурюється.\n-Сам Ти дитячий сад, - злобно пирснув. - Я свій подарую потім.\n-Ось І пиріжки! - Луссурія ставить велику тарілку на стіл.\n-Зараз Тор ...\n-Так Зачекай ти! Краще допоможи мені.\nСемпай і Лу йдуть в інший кінець кухні, де за ширмою щось стояло.\n-Вибач, А Луссурія, він що-як?\nСкуало вивчає мене своїм сірим поглядом:\n-Типу Гей чи ні?\n-Він самий. У нього це почало проявлятися ще років п'ятнадцять, наскільки пам'ятаю і знаю. Але він хороша людина. Називаємо його «матусею», - посміхнувся.\n-Він Напевно гостинний.\n-До Жаху. Власне, ідеї з подарунками підкинув він. Бел взагалі був без поняття, що дарувати.\n-А Звідки семпай дізнався?\n-Він Же вчитель. Має повний доступ до архіву.\n-Так, Так, так, - Лу повертається з тацею, на якому стоїть великий торт з сімнадцятьма свічками. - Час загадувати бажання!\nСлідом з'являється вчитель. Встає збоку мене.\n-Що Ж ти загадаєш? - Схиляється над моїм плечем.\n-Ні, Бел! - Верещить Луссурія. - Інакше не збудеться!\n-Пф, Яке марновірство. У мене в будь-якому випадку все збувалося.\n-Тому Що Ви принц, семпай. Другосортним жабам таке не світить, - від свічок вже стає жарко.\n-Господи, Що ти вселив дитині, - Скуало потер лоб.\nШи-ши-ши, та я й не намагався. До речі, - бере з кухонними тумби шапку-жабу і водружають мені на голову. - Твій атрибут.\n-Не слухай його. В такий день можна і не носити, - білявий знімає з мене головний убір.\nБельфегор показує йому чотири ножа:\n-Ну немає. Сьогодні доля обкромсала твоє волосся. Мої при мені.\n-Замолчіте, Замовкніть! Зараз час бажань!\nЛу вішається на встав прямо семпая. Всі спрямували свою увагу на мене. Що б таке загадати? У мене хоч є потаємна мрія чи що-небудь подібне? Хм, здається, знаю. Задув свічки. Луссурія ж почав плескати в долоні.\n-Обожаю Дні народження! Наступним за рахунком йде ...\n-Тащі Чашки, - перебиває учитель. - Чай пити будемо. Потім почнеться доросла програма.\nПодальші три години їли торт, приготований «матусею», жартували, дізнавалися більше один про одного, ну і пили чай. Було весело. У семпая забавні друзі. Ніколи б не повірив, що він настільки до когось прив'язаний. Мене вони відразу прийняли до своїх лав.\n-Ну, Я йому і кажу, - голосно мовить капітан, - що божий дар з яєчнею не подають. Він же продовжує мені втирати, що вже мало хто використовує біологічні види для образи. І це називається «я тебе слухаю».\n-Ску, Просто ти нубяра, - семпай щось підливає в свій чай.\n-Бальзам, - Простягає. - Прихопив, коли в Архангельську був. Класна країна, що б не говорили.\n-Росія-То? - Ллє собі.\n-Так. Ні, там, звичайно, багато внутрішніх проблем, наприклад, алкоголізм, але в загальній масі нічого. Я б пожив.\nПам'ятаю з Леві в Москву і Санкт-Петербург від компанії літали. Гарні міста.\n-Красивое Зовні, - почав Луссурія.\n-Гнілие Всередині, - доповнив хімік.\n-Це Всюди, - каже Скуало.\n-Не Всюди красиво, - Бельфегор кладе мені на тарілку ще шматок торта.\n-Не, Семпай, я більше не можу.\n-Жрі, Інакше через дупу введу, заливаючи чай в вуха.\n-Фу, Який Ви противний.\n-Франні, Ну поїв. Я ж намагався, - Лус включає режим «щенячі глазки». Зняв окуляри і виблискує сіро-зеленими очима.\nТорт воістину величезний. Зроблено з душею.\nДо пів на шосту ми перемістилися з кухні у вітальню. Непомітно на журнальному столику з'явилося три пляшки і чотири склянки. Вино, коньяк, ром.\n-Ну, З чого почнемо? - Семпай потирає руки.\nВсі ліниво переводять погляд на випивку. Після торта не те що пити - жити не хотілося.\n-Добре. Що вибере іменинник?\nВсі ліниво переводять погляд на мене.\n-Пускай Вино, - знизав плечима.\nВсі ліниво переводять погляд на пляшку вина. Учитель розливає. Мені налили менше всіх.\n-За Твої сімнадцять років, Жаба.\nЦокаємося. Випили. У склянках знову з'являється вміст.\n-Може, Закушувати ніж будемо? - Луссурія невпевнено крутить у руці склянку.\nПринесли шмат сиру. П'ємо далі.\n-Врай, Тебе так послухаєш - ніби не семнадцатилетие святкуємо, а на якомусь світському заході сидимо.\nЗ шкрябаньем з-під крісла вилазить Мінк. Нюхає повітря і морщить носа.\n-Мінк. У мене сир є, - Бельфегор поманив тхора. Той побіг на другий поверх. - Ось сатана.\nУ підсумку, закуски не було ні для чого. Пляшка дорогого французького червоного вина пішла хвилин за двадцять. Всіх трохи розморило, і обстановка стала простіше.\n-Ха-Ха, це як бос тоді.\n-Скуало, Будь люб'язний зв'язати свій потік думок в одну грудку, - хімік дзвінко ставить свій стакан на стіл. Відкриває пляшку рому, розливає. Тепер всім лив однаково.\n-Ой, Хлопчики. Я кватирку у себе забув закрити. Холодно буде.\n-В Пащі божевілля.\nЯ до цього дня так багато не пив ще ніколи. Хоч мені поки і дісталося менше всіх, але ефект був.\n-Франні, Ти чого?\nЯ не пам'ятаю, де це чув, але десь виразно чув.\n-Ти Про «Франні, ти чого?»?\n-Може І про це. Я вже забув.\nВсе дзвінко цокаються склянками і залпом випивають ром. Я ж роблю пару ковтків і ставлю на дерев'яний підлокітник дивана. Глотку пече. Від вина так не було.\nДо семи була готова і пляшка рому. Цього напою я зробив тільки ті два ковтки. Особливо його пити не хотілося.\nШи-ши, Лягуха, ти багато залишаєш.\nЗа мене стакан допив Принц. Його досить непогано понесло. Решту теж, але його найменше. Потім по сп'яніння йшов капітан, і першим - Луссурія. Я ж був трохи напідпитку.\nУчитель продовжує розливати. Точніше, починає розлив коньяку. У всіх склянки наповнюються. Тільки підносить свій до губ.\n-БІЛА, - Каже білявий, немов нагадуючи.\n-Скоро, Фран, - Скуало піднімає в мою сторону стакан в жесті «за тебе» і п'є залпом. - Скоро ти вольёшься у доросле життя, що я не бажаю нікому. Навіть собі.\n-Ску, Тобі вже тридцять два, чи не забувай, - Луссурія розлігся в кріслі, підібгавши під себе ноги.\n-Скільки вам? - Я відпив трохи рому і ледь не вдавився. - Тридцять два?\n-Так. А ти гадав?\n-Ну, Років двадцять вісім, - криво розтягнув останнє слово.\n-Мало Взяв. Лу взагалі тридцять п'ять. Ось йому завтра буде важко.\nНічого мені не буде, - Лу дме губи. - Неприємний, противний, противний. Ось піду до кого-небудь і попрошу, щоб поприставало до мене. Давненько я не «прочищав трубу».\nТвій мати, - у Бельфегора коньяк полився через ніс.\n-Ось, Лус, до чого це зараз взагалі було сказано? - Скуало подавився власним вигуком. Взагалі, він робить це дуже голосно.\nЯ ж не зрозумів:\n-Що Таке «прочищати трубуеся»?\nСемпай привалювати до мого боку, шепочучи на вухо:\n-Як Ми з тобою зазвичай робимо, тільки з використанням будь-яких гумових хуёвін і анальних кульок.\n-Аа, Я зрозумів.\n-Пей, У тебе порожньо.\nПідносить до моїх губ свій стакан, змушуючи зробити ковток. Відкашлявся і витер рот рукавом. Залишок він допив сам, залпом.\n-Франні, Мені було велено тебе постригти.\nЯ сидів з закинутою головою, коли мене приголомшили цією новиною.\n-Я Ж не тільки святкувати приїхав, - матуся поплескав семпая по голові. - Давай, сідай.\nМені притягли стілець з кухні. Обмотали саме простирадлом і від всієї довжини відстригли кілька сантиметрів. Хоч мій перукар і був не в собі, але вийшло рівно.\nКоньяк тримався години дві. Мене це здивувало. У приміщенні стояв запах спиртного. Всі сміються.\n-море Всередині, ши-ши-ши, - п'яно-заливисто сміється.\n-Сумнічал, Ага, - Скуало шумно шморгає носом.\n-Так, Я геній і жива легенда. Думаєш, від цього багато користі, коли мені доводиться міняти колесо на машині?\n-Звичайно. Ти ж геній.\n-саме, Ши-ши-ши, - оприбуткувати черговий стакан. Скоро кінець.\n-Я Вас всіх так люблю.\nЛуссурія смачно, з жаром і запалом, всіх цілує, куди потрапить. Час перевалює за дев'ять. Через півгодини випивка закінчується остаточно, що оточують злегка оговтуються від відкритого мною вікна. А то жарко стало.\n-Я Хочу тебе з відкритим ротом і на колінах, я хочу твою любов, - тихо наспівує блондин.\n-Дрібний, - капітан легенько штовхає королівську ногу. - Це ще що за таке?\n-Тупіца Сива, це пісня.\n-Блондинка в законі.\n-Я В шоколаді, так.\n-Семпай, Що за нісенітниця Ви несете?\n-Це не нісенітниця. Я солодкий.\n-Ви В цьому увеерени?\n-Абсолютно. Хочеш спробувати? - Простягає мені свою руку.\n-Ні, Дякую, як-небудь іншим разом.\nЩе трохи дикого сміху.\n-Так, Все. Дитяче час закінчився, жабенятам і пуголовками пора спати. Все на вихід.\nЕй, чому так рано? - Луссурія вказує пальцем на настінний годинник. Десята вечора.\n-Мене Не ебет. Мій будинок, - б'є себе в груди кулаком, вказуючи на власність. - Моя країна. І я вершу правила і закони на цій планеті.\n-Ви Бог Війни, Бел-семпай.\n-Я Бог всієї Всесвіту.\n-І це також.\n-Добре, Пішли, Лу.\nНезабаром ми проводжали гостей. Так, мене залишають на ніч. Начебто алкоголь владнаємо.\n-Ми добре провели час. Радий знайомству. Сподіваюся, незабаром побачимося.\nСкуало обдарував мене ще одним міцним рукостисканням, махнув Бельфегор рукою і переступив через поріг. За ним нас обійняв Лу.\n-Я Вас обожнюю, любі мої. Хай щастить.\nСіли в машину, поїхали. Хімік закриває двері.\nВзявши за руку, потягнув нагору. Він трохи не вписався в дверний проріз своєї кімнати, але в загальній масі дійшов добре. Тепер під градусом почав відчувати себе я. Не знаю чому.\nБельфегор садовить мене на край ліжка, сам стоїть.\n-Прішло Час для мого подарунка, - відтягує краватку, послаблюючи. - Я буду ніжним. Я буду таким ніжним, яким ніколи не був. Але не забудь довести мені, що ти не є тим колодою, яким себе зарекомендував.\nЯ дивився на нього якось заворожено. Випите кількість спиртного давало про себе знати. Серце забилось швидше, а дихання почастішало. Він трохи піддався вперед і вп'явся в мої губи. Це не схоже ні на що. Семпай цілує рвучко, пристрасно, прікусивая губи. Не людина, а звір. Від цього у мене закрутилася голова. Кисню катастрофічно мало. Але ж ні, я хапаю його за плечі і притягують до себе. Мені починає подобатися така близькість. Відкидає мене назад, схиляючись зверху. Відчуваю гаряче дихання на шиї, рука ковзає вниз по тілу. Зробивши судомний вдих через ніс, провів мовою по його устах. Потім забралися далі на ліжко.\n-Треба Ж, ти подаєш ознаки життя, ши-ши.\nНавалюється на мене, трохи тримаючись на вазі:\n-Мерзавец. Принц покарає тебе за те, що ти намагався заткнути йому рот.\n-Ви Тріпло, Бел-семпаай, і ніякий не принц. І не забувайте про умови. Ви сьогодні ніжний.\nІ знову цілує, повільно прокотився в сторону і змушуючи мене лягти зверху.\n-Я Можу передумати. І Принц НЕ тріпло, дурню, - охоплює руками за талію.\n-Ось, Знаєте, я ж можу комусь розповісти про наших посідеелках.\nТи не розкажеш.\n-Чому Ви так дуумаете?\nЛагідно чмокає в губи.\nВідчуваю, як по шкірі на спині повзуть його холодні пальці. Пробігли мурашки. Учитель владно впивається в мої губи. А сам-то говорив, що цілуватися не любить. Я запускаю пальці йому в волосся, періодично смикаючи за прядки. Випадково зачепив щось металеве.\n-Що це? - Різко відривати.\nЯ акуратно підколюю пасмо і відводжу в сторону. Моєму погляду постає ліве вухо вчителя з чорної круглої сережкою як у пірата.\n-У Вас вуха проколоті?\n-Тільки Ліве, - поправив волосся.\nСідаю на хіміка верхом.\n-Це Що за свавілля? - Каже незадоволеним тоном.\n-Мені Сьогодні можна.\n-Ми так не домовлялись.\nЗадумливо кручу в руці його краватку. Організував же все спеціально.\n-За сьогодні. Я ні в якій іншій рік не святкував.\n-ранній Подяки говорити, рано.\nПроводить пальцями по моїм стегнах. У мене збилося дихання. Після різкого руху сидить зверху. Він піддягає край мого светри і повільно тягне вгору. Знімає річ.\n-Тебе Так легко порушити, ши-ши. Все ж ти ще дитина.\n-Ні Разу я не возбуждёён.\n-Твоё Тіло повідомляє зворотне, - кладе руку мені на пах, погладжуючи. В штанах стає тісніше. - Жаба хоче Принца, ши-ши.\n-жаба Не хоче принца, немає, - мотаю головою.\n-Жалкій Брехунець. Смієш брехати Його Величності прямо в обличчя? - Підступно посміхається, не забираючи руки.\n-його Величність сміє помилятися, - важко вдихаю.\n-його Величність ніколи не помиляється.\nПрипадає на лічені секунди своїми губами до моїх і веде ними далі. Вниз по шиї, залишаючи засоси, уздовж ключиць, облизуючи їх шорсткою мовою, по грудях. Водить пальцем по соску, злегка прікусивая інший. Шумно видихаю через ніс. Що б я не говорив, а приємно. Сам тягнуся до комірця його сорочки з наміром розстебнути. Семпай трохи стискає мої стегна колінами. Намацавши верхній гудзик, розстібаю. За нею другу, третю. Через голову стягують краватку, трохи зачепивши діадему. Хімік копошиться в ремені моїх джинс, поки я гладить його груди і плечі під уже розстебнутою сорочкою. Так мені подобається. Бельфегор красива людина, хоч і дуже злий і жорстокий. Потім він розстібає свій.\n-Подобається? - Питає з невеликою глузуванням, зупиняючи мою руку на своєму животі.\n-Прінцу Не положено бути виродком.\n-Зовнішній - Так, моральним - немає.\n-Ось Перевалить час за північ, і ти отримаєш по повній.\nСтягує з мене залишки одягу, потім з себе. Мою увагу знову привертає родима пляма. Перекладаю погляд на обличчя вчителя. Діадему закинув на тумбу, щось при цьому збивши на підлогу, водить руками по моєму животі.\n-Що дивно"? - Тягну руки до шиї вчителя. Притиснув його до себе.\n-на Кшталт жаба, а шкіра гладенька і навіть м'яка, хоча повинна бути всіяна пухирцями і чимось слизової.\n-Це не проблема. Відвезіть мене в радіоактивну місцевість і все вийде.\n-Навпаки. Твоє жаб'яче нутро стане тільки більш людяним.\n-Вам Подобаються жаби? Ви зоофил?\nЧи не зоофіл, вже радує.\nВідсторонюється і тягнеться до прикроватной тумбі. З гучним «чпок» щось відкриває. За кімнаті упереміш з алкоголем поширюється запах вишні. Видавив трохи мастила на долоню і розтер по своєму «величності». Семпай підняв мене за стегна і ввів два змазаних пальця. Я з шумом втягнув повітря крізь зціплені зуби, неприємно. Продовжує розтягувати, рухаючи пальцями всередині. Потім входить. Член повільно проникає всередину до самого упору. Впиваються нігтями в королівські плечі.\n-Не хвилюйся. Ти ж пам'ятаєш: я сьогодні ніжний, - шепоче на вухо Бельфегор.\nЯ залишаюся напруженим, учитель завмер. Він чекає ще трохи, і дискомфорт стає менше. Робить досить плавний перший поштовх. Підтискають губи. Хімік притискається ближче, продовжуючи рухатися. Його подих стає трохи голосніше, ривки - хаотичнее. Згодом організм звикає. Руки вже самі бродять по тілу блондина, лапаючи. Відкидаю голову назад. Спектр відчуттів поступово змінюється. Учитель несильно мне зубами мочку мого вуха, акуратно закусивши. Руки переміщаються на талію, притримуючи. Потім вказівний палець, зробивши коло навколо пупка, підбирається до паху. Охоплює мій член, починаючи рухати рукою в такт своїм рухам. Тихенько стогнала. Темп стає швидше. Семпай ненаситно присмоктується до моїх губ, ковзнувши в рот мовою. Жахливо жарко, і піт котиться градом. Проводить язиком по зубах, ясен, сплітає з моїм. Цілує з якимось люттю, зовсім забувши про ніжність. Напевно він не вміє бути таким. По крайней мере, довго. Слини стає занадто багато, і вона тонкою цівкою стікає з куточка моїх губ. Створюється враження, що вона теж з градусом, і я п'янію знову і знову. Учитель тихо стогне в поцілунок. Після чергового поштовху я зриваюся на крик. Він явно тішить його слух, тому що старання стає більше. А якби було трохи інакше? Якби замість молодого і привабливого Бельфегора нам дістався саме заклопотаний і мерзенний дідуган з пітною лисиною? Страшно уявити, що б зі мною було.\nЕй, Жаба, ти не намагаєшся, - хімік несильно б'є мене по стегну.\n-БІЛА-Семпай ... Я в цьому не такий профі, як ...\nПодальше рух було занадто різким і глибоким, і я прогнувся в спині, стогнучи. Обхопивши його ногами за талію, утискує в спітніле, розпалене тіло. Нігті дряпають широкі плечі і спину Бельфегора. Тому начебто навіть подобається. Рука на моєму члені різко стискається, і я відчуваю щось в'язке в своїй дупі. Учитель глухо стогне, утикаясь лобом в моє плече. За ним собі на живіт кінчаю я, протяжно мукаючи. Знесилений семпай буквально звалився на мене. Важко дихає і не піднімає голови. Обмякнув, лежу під ним, все ще обіймаючи. Потім учитель важко підводиться і, скотившись, лягає поруч. Деякий час хапає ротом повітря.\n-Ну? - Судячи з шелесту, повертає голову в мою сторону.\n-Що? - Теж повертаю голову.\n-А, Так. З-спасибі, - підвівшись, чмокнув семпая в губи, які той витягнув в трубочку.\n-Молодець, Сьогодні хоч плашмёй не лежала, - голосно видихає.\nЯ вийняв з-під себе ковдру і накрився. Добре.\nПодумала гарненько, через хвилину опівночі, і я не збираюся тобі це пропонувати знову.\nПерекладаю погляд на будильник. Секундна стрілка тут же завершує коло, відправляючи нас в неділю.\n-Ні, І так нормально.\n-Мене Це вже не цікавить, - заліз під ковдру. Стало тепліше.\nЯкий феєричний день народження. Цікаво, а де зараз Мукурі? В Японії або тут? Треба буде йому зателефонувати.\n-Ти Спи давай, - повертається до мене спиною. - День був насичений.\nСпокійне ночі, семпаай.\n-Угу. Тобі того ж.\nДивлюся в стелю, лежачи на спині. Є легка сонливість, але заснути не виходить.\nЗа десять хвилин до годину. Кручуся, намагаючись знайти сон.\n-Так Чорт візьми. Перестань соватися, невеликий паршивець. І без тебе заснути не можу.\nОтримую легкий стусан в спину.\n-БІЛА-Семпаай, припиніть скаржитися. Чи не до Вас одному сон не йде.\nТобі тільки сон не йде, а мені ще й холодно, - притискається зі спини, обхоплюючи руками.\nМені стало дуже не по собі. Я завмер.\n-Розкажи Мені що-небудь, - утикається носом в моє волосся.\n-Казка ту ж.\n-Ні. Якусь, де багато смертей і кровопролиття. До слова про це, днем тобі фільм покажу, називається «Людина кусає собаку». Оціниш.\n-А Про чёём він?\n-О Веселому мужика, який дуже веселий.\n-Семпай, Ви зрозуміли, що тільки що сказали?\n-Ні, Я вже не пам'ятаю, - шморгає. - Казку мені.\n-Хмм .. Я не знаю таких казок, які вимагаєте Ви.\n-Ну, Придумай, - позіхає.\n-Хлопчик, - Перебив хімік.\n-Добре. Жив-був хлопчик. Він був...\n-Був Він працьовитим і ...\n-І Добрим. Одного разу ...\n-Шёл Він по лісі.\n-Шёл Він по лісі і ...\n-Наткнулся На відьму.\n-І Натрапив на відьму. Відьма йому і каже ...\n- «Віддай мені своє серце, інакше я викличу на тебе прокляття».\n-Це Відьма йому і каже. Хлопчик роздумує і відмовляється.\n- «Тоді ...», - учитель передає слово мені.\n- «Тоді я перетворю тебе ...»\n- «... В жабу».\n-Ні, Нехай краще в жабу.\n-Добре, Семпай. «Тоді я перетворю тебе в жабу!». Викрикнула відьма і направила свій жезл ...\n-А як ще?\n-Свою чарівну корч.\n-Ведьма Направила свою чарівну корч на хлопчика і перетворила його на жабу.\n- «Якщо до повноліття тебе ніхто не полюбить, то ти помреш страшною смертю».\n-... Каже відьма. Семпай?\n-Але Тут же мало смертей, і немає кровопролиття.\n-Згоден. Але і щасливий кінець ніхто не обіцяв.\n-А, Ну ладно, - трохи змінив позу. - Так ось. І став хлопчик жабою.\n-жаба, - Поправляє семпай.\n-І Став хлопчик жабою. Кілька років жив він ...\n-... Самотньо на якомусь болоті. Як одного разу ...\n-Забрёл На це болото ...\n-Забрёл На болото принц. Він побачив жабу, а вона йому і каже ...\n- «Семпай, я не буду здавати хімію. Я її не знаю », - тихо хихикає Бельфегор.\n-Семпай, Це не смішно. Мені дійсно було важко змиритися з Вашим рішенням.\n-Казка! - Тикає пальцем в бік.\n-жаба Принцу і каже ...\n- «Принц, а, Принц. Візьми мене з собою".\n-Прінц І вз ..\n-Ні, Він її не взяв з собою! Тупица! У тебе погана казка!\n-Тоді Самі розповідайте, - закотив очі.\n-Прінц Здивувався і питає: «Ти вмієш говорити»? Жаба киває. «Як же тебе звати?» «Не пам'ятаю я імені свого», - відповідає жаба. - «Зачароване мене колись зла відьма».\nМене хилить в сон.\n-В Результаті вмовляє жаба Принца взяти її з собою. Залишається їй до повноліття всього рік. Стрибає вона по королівству того самого Принца, стрибає, а ніхто її любити і не збирається. І ось залишилося їй жити всього два дні. Зустрічає вона на вулиці Принца, той її і дізнався: «Жаба, ти це?». «Я це, я», - відповідає жаба. "Як же так? Ніхто так тебе і не полюбив? ». «Ні, не полюбив», - зітхає та. «І скільки ж тобі залишилося?». «День-два». І Принц, зглянувшись над жабою, запросив її до себе. Через день сидять жаба з Принцом, прощаються. Чекають години недоброго. Годинник б'є рівно дванадцять разів, і настає день народження жаби. Жаба голосно кумкає, підстрибує і стає вона прекрасним юнаком ... - мрійливо видихнув. - Потім різко впав, крововилив в мозок, гній б'є з носа і вух, б'ється в конвульсіях у власній калюжі з крові, сечі і лайна і дохне, захлинувшись блювотою.\n-Семпай! - Повертаюся до нього обличчям.\n-Що Це за жах?\n-По-Моєму, чудова казка, - ліниво знизує плечима.\nАга, тільки Вам їх і складати.\nЯ не зрозумів, тобі не подобається? - В його диханні все ще був запах алкоголю.\n-Це Ж я придумав. Значить, має.\n-Чёртов Збоченець, - тихо бубонить під ніс.\n-А Ну повтори, - обурюється.\n-Спіте, Бел-семпай, - відвертаюсь від нього.\n-жаба, День народження пройшов. Чинити свавілля вже не можна.\nСпокійне ночі, - відмахнувся рукою.\n-Скотіна Малолітня, - кусає мене за шию.\n-Ау, - Тру укушенное місце.\n-Желаю Не прокинутися.\n-І Ваам того ж.\nЗаснув я буквально відразу і так само в обіймах семпая.\nНеділя, двадцять сьоме листопада.\nВосьма година ранку.\nЗеваю, перевертаючись на спину. Розліпив очі і дивлюся в стелю. На животі було неприємне відчуття від застиглої сперми, а між сідниць - від мастила. Семпая в ліжку не було. Я провів рукою по його місцю. Холодне. Вставши з ліжка, пішов у ванну. Усередині тер себе мочалкою, помив волосся, вичистив всього себе.\nВитираю волосся, стоячи біля раковини:\n-гель Після гоління від Hugo Boss? - Покрутив у руці. Мене дико цікавить його ванна.\nПов'язавши рушник на стегна, став лазити по полицях. Шампунь для об'єму волосся, шампунь від лупи, шампунь з кокосом, шампунь з лавандою, шампунь-ополіскувач, піни для ванни, зубні пасти з м'ятою, ментолом, полуницею і ще якась дивна, піни для гоління, гелі після гоління. З кімнати долинув скрип ліжка. Виходжу з ванної.\nСемпай зірочкою розлігся на своїй частині. Він розмірено дихав, дивлячись кудись в полоток. Уже в діадемі.\n-БІЛА-Семпай? - Підійшовши, акуратно потряс за плече. Сів на край ліжка.\n-М? - Різко смикається.\n-Ви Чого так рано встаалі?\n-Друзі Заїжджали, - сонно тре особа. Каже він важко, трохи надривно. Видно, наслідки.\nТеж недавно був в душі. Кінчики волосся злиплися від води. Учитель сідає в ліжку і стягує з себе об'ємну футболку. За нею - мішкуваті джинси. Залишається в нижній білизні.\n-Лягай І спи, - кутається в ковдру.\n-Як Ви себе чуувствуете?\n-Заткнися І спи.\n-Мені Здається, Вам не завадило б ...\n-Ти Мене навмисно не слухаєш? - Висунувши руку з-під ковдри, кидає ніж. Ухиляюся.\n-Лаадно. Може, посплю.\n-Не «Може», а ти йдеш спати.\nМене різко хапають і завалюють на ліжко.\n-Фу, Блін, чому ти весь мокрий?\n-Я В ВААН був.\nУ підсумку, я зміг вибратися з королівських «обіймів». День обіцяє бути насиченим. Ну, або не особливо. На швидку руку висушивши волосся, став одягатися. І тут я натрапив на те, що не помітив, поки був зайнятий водними процедурами. На стегнах синці, на боках синці, шия в засоси, весь в синцях і засоси. А, ще подряпини на животі і укус на шиї.\nЯ з похмурими думками повернувся назад в кімнату, переодягнувся і приліг на ковдру. Рвана футболка злегка задрала і, коли семпай обійняв мене уві сні, контур синяка повністю збігся з його пальцями. І, схоже, він вночі ще заїхав на мене ногою. У коліна синяк по-іншому пояснити не виходить. Полежав хвилин двадцять, потім заснув.\nАле навіть через чотири години хімік вставати не збирався.\n-БІЛА-Семпай! - Мені довелося почати його трясти і гримнути.\n-Чого тобі? - Я і не помітив спочатку легкий запах перегару в кімнаті.\n-вже Полпеервого. Вставати пора.\n-ранній Ж, - голос його скрипів, як ліжко минулої ночі. У мене трохи застукало в скронях. Треба було вчора взагалі не пити.\nРаптом я зрозумів, що чую з першого поверху дзижчання пилососа.\n-Ми Що, в будинку не одні? - Різко завмираю.\n-Це Маргарита. Вона працює в агентстві домробітницею, і щонеділі прибирає у мене вдома, - солодко потягується.\n-Її Не було в минулий раз.\nДумка про те, що нас розкриють, повністю заволоділа моїм мозком. Я, не відриваючись, дивився на двері.\n-На Тому тижні у неї була відпустка. Розслабся. Чого ти так занервував? Можеш спуститися і познайомитися з нею. Тільки вона іспанка і трохи косо говорить по-італійськи. А ще зроби мені сніданок.\n-БІЛА-Семпай, зараз, по суті, вже обід їсти треба.\n-Ну, Тоді зроби мені обід. Або напряги Марго. Давай, жвавіше.\nУ джинсах, в рваною футболці вчителя і на босу ногу я постав перед Маргаритою. Вона мене спочатку не помітила через шум, але потім вимкнула пилосос.\n-Здраавствуйте, - Злегка киваю головою.\n-Я Маргарита. А Ви - один Бельфегора? - Каже з акцентом.\n-А, Так, звичайно. Мені розповіли про Вас. Вам що-небудь потрібно?\n-Та ні. Я сам.\n-Добре. Якщо що - звертайтеся.\nЯ собі уявив якусь бабу років п'ятдесяти п'яти, а це молоденька дівчина, якій близько тридцяти. Щось мені підказувало, що хімік використовував її не тільки як прислугу.\nНа кухні я довго рився в холодильнику і думав, що б приготувати. Це ж не сніданок, а обід. Гаразд. Нехай буде смажена картопля з м'ясом. Ось тільки я не пам'ятаю, що саме робити з м'ясом.\n-Маргаріта, Вибачився, - вона відірвалася від витирання пилу та повернулася до мене. - Ви вмієте готувати мяясо?\n-Так звичайно. Вам допомогти?\n-Так, Якщо не труудно.\nВона попросила почекати ще кілька хвилин і обіцяла прийти на допомогу. Тим часом я почистив картоплю і став її різати. Залив сковороду маслом. Домробітниця незабаром прийшла на кухню і, діставши м'ясо, стала його різати. Вивантажив скибочки картоплі, став помішувати. Потім почувся хлопок вхідних дверей. Учитель, чи що. Хтось мало не притулився до мене зі спини. Я здригнувся.\nБельфегор перехопив мою руку і почав заважати трохи інтенсивніше. У мене збилося дихання.\nПривіт, - махнувши рукою, йде до кавоварки.\n-Здравствуйте, - Вивантажує м'ясо на другу сковорідку.\n-Як пройшла відпустка? - Злегка згорбившись і неприродно рівно тримаючи голову, семпай пішов назад до вітальні. В руках свіжа газета.\n-Добре. Їздила до сім'ї.\n-Як Карлос? - На мене ставлять шапку.\n-О дякую. Чи не хворіє.\nПередане йому привіт наступного разу. Ну, або в гості притягли, чи що. Я давно хлопчини не бачив, - сідає за стіл з чашкою кави.\n-Ні, - Негативно мотає головою. - Шаліт. Не варто його так заохочувати.\n-Яка Грізна, - злегка хрипить.\n-Ви Добре себе почуваєте?\nЯ виклав картоплю на тарілки.\n-Нормально. Бувало гірше.\n-Ні, Це потім.\n-Це Теж потім.\n-Добре. М'ясо готове.\n-жаба, Є подавай.\nРозклавши по тарілках м'ясо, поставив одну перед семпай.\n-Молодець, - Приступає до їжі.\n-Ви З нею так добре общааетесь?\n-Ну, Маргарита у мене вже півтора року або два працює, - говорить неохоче, повільно.\n-І В яких Ви з нею відносинах? - Я хотів задати питання натяком, але вийшло більш ніж прямолінійно.\n-В Сенсі, сплю я з нею?\nШи-ши, в будь-якому випадку, немає. Але пам'ятаю, як-то ми з нею напилися, і вона до мене лізла.\nКартопля злегка підгоріла, за що я отримав пару ножів в шапку.\nУ вітальні були відкриті вікна, а на журнальному столику ні натяку на випивку. А ще я не міг звикнути до стриженому вчителю. Хоч його і не налисо постригли, але все одно незвично.\n-Так Ось, - порушує тишу блондин. - Заїжджали Мармон з Леві, довезли тобі дечого.\n-Від Леві парасольку, - порившись у великому пакеті, дістає такий же парасольку, як свій, тільки аквамариновий. - Від Мармона ...- риється, - книга по ілюзіям і магії якийсь. Він, взагалі, вуличний шахрай трохи, мабуть, тебе теж хоче навчити.\nМукурі теж подібним займався. Переклав погляд на вікно.\n-А, І листівка від Боса, - помахав конвертиком.\n-Босса? - Підняв брову.\n-Ну, Занзас наш. Такий крутий домінант всієї планети. Раджу його не злити, якщо не пощастить зустріти.\nПарасолька виявився досить зручним і легким.\n-Семпай, У Вас же такий же.\n-Теж Від Леві.\nЦікава книга. Мені вона знадобиться. А листівка ... Ну, досить кумедна листівка, в якій чорної ручкою і владним почерком написано «Вітаю». Ще в ній жирні розводи від м'яса.\nЧас наближався до трьох.\n-Я Ж тобі фільм хотів показати, - учитель дивився кудись на стіну.\n- «Людина кусає собаку», ши-ши, - схопивши мене за рукав, тягне до дверей в кімнату, де я ще не був. Голосно кричить: - Марго! Ми будемо дивитися фільм. Не лізь в кабінет.\n-Добре, - Лунає з другого поверху.\nКабінет? Цікаво подивитись.\nБельфегор різко відкриває двері, мало не вриваючись і тягнучи мене за собою. У мене замість очей стали блюдця.\nДуже класний кабінет. Бежеві стіни, меблі з темного дерева, легкі фіранки, плазмовий телевізор, досить великий, до речі. Ближче до вікна стояв стіл з білим комп'ютером фірми Apple, телефон збоку. Навпаки столу було кілька високих стелажів з книгами. Але це не художня література, а книги про хімії, медицині, психології, механіці, кулінарії і далі. Під плазмою, що висить на стіні, невеликий столик, збоку - стійка з дисками. Багато дисків. Навпаки стояв бежевий диван, не з шкіри, м'який, дуже приємна оббивка і подушки.\n-Закрий Двері і сідай.\nЯ не пам'ятаю той момент, коли семпай відпустив мій рукав і став шукати диск. Я просто стояв у дверях, з захопленим особою розглядаючи кімнату.\nЗакрив двері, сів. З боків від телевізора висіли дві прямокутні картини невеликого розміру. На обох були намальовані образи вісімнадцятого століття. Гарно.\nУчитель встав посередині з пультом в руці. Включив телевізор, потім диск. Сівши праворуч від мене, закинув ноги на журнальний столик перед диваном. Щось я його спочатку не помітив. Фільм французькою. І тут я трохи не спалив себе повністю.\n-З Субтитрами або на італійському? Хоча, чого питаю? Ти ж не знаєш французький.\n-Я Ро .. - вчасно затикаю собі рот.\n-Чого Ти бубниш? - Покосився на мене.\n-Ти Сьогодні дивний. Похмілля? Ши-ши-ши.\n-Неет, Семпай. Мені до Вас далеко.\nТак, я француз мало не в п'ятому поколінні. Я народився в страшній глушині на заході Франції - Юра. Це дуже гориста місцевість з самими що ні на є приголомшливими пейзажами. Коли мені виповнився місяць, батько відвіз нас в Марсель до своїх родичів. А до моїх двох років ми перебралися ближче до Італії. Французький я майже не пам'ятаю, а батьки потрапили в аварію через три роки. У підсумку, вийшло. Там мене розмістили в притулок, звідки був підхоплений моїми нинішніми опікунами. Вважаю себе італійцем і ні разу не французом.\nФільм почався з того, що головний герой з дуже великим носом, Бенуа Пульворд, задушив в поїзді бабу. Потім він дев'яносто хвилин розповідав про те, як топити трупи, співвідношення маси тіла до баласту, як правильно стріляти, як жити і що робити. Весь перегляд я очікував, що хімік почне до мене приставати. Але немає. Він лише розвалився збоку, закинувши ноги на столик, а ліву руку поклавши на спинку дивана позаду мене. Часом я відкидався назад, випадково кладучи на неї голову, але поспішав випрямити спину і дивитися фільм далі. Так, мені вряди-годи було ніяково. Також весь фільм блондин кидав ножі. Він замахувався, і взявся нізвідки стилет точно летів в картину праворуч від телевізора. Спочатку кидав по одному ножа. Потім по два, по три. Буквально через півгодини вся картина була утикана колючо-ріжучими предметами, і деякі з них з дзвоном падали на підлогу. Тоді Його Високість приступив до картини зліва. Закінчилося все тим, що Бенуа знайшов свою подругу з флейтою в дупі, а мати - зі шваброю. Це йому була помста від якогось бандюги. А його самого убили, як і дружків, які допомагали знімати фільм.\n-Ну, Як тобі фільм? - Шішікнув, семпай розтягнув губи в широкій посмішці.\n-Щось подібне я і очікував побачити.\n-Цей Фільм зняли, коли тебе ще й не планували. 1992 ий рік.\n-Що вдіяти? - знизав плечима.\n-Мені Б переважно вже піти додому. Завтра понеділок.\n-І? - Потягується. Начебто йому вже краще, ніж вранці.\n-уроки Б зробити.\n-Забей На них.\n-Ти Знаєш більше, ніж твій клас пройшов. Тільки що я розкрив тобі секрет, який збирався не говорити ще тижні так дві.\n-Серьёзно? - Я навіть ледве «особа-цегла» дотримав.\n-Абсолютно, - киває.\n-Хмм ... Скільки ще Ви маєте намір тримати мене у себе Доом?\n-Поки Не награлися.\n-Я Ваша ігруушка? - Запитально піднімаю брову.\n-Успел Забути? - Підсаджується трохи ближче, прибравши ноги зі столика.\n-А ну так. Ви ж говорили. Так скоолько?\n-Ну, - Задирає голову на годинник над диваном. - Годин до шести. А потім іди на всі чотири сторони.\n-Добре. Тоді мені треба подзвонити і дещо уточнити.\n-з Свого раздолбиша? Ши-ши. Дивуюся, що він ще працює.\n-Може, Вам пощастить, і мій телефон нарешті зламається. Він часто барахлить.\nЯ набрав номер Ніколаса. Як іронічно, навіть не привітав. Я хоч і не афішував свій день народження, але він про нього прекрасно знав.\n-Нік, Привіт. Це Фран.\n-О Привіт! Чого дзвониш?\nСлухай, а нам багато заадалі? Просто я зараз в гостях.\n-Зараз, - Риється. - Та нічого не задали, можна сказати. Тільки параграф з історії. А, ну і хімія.\n«Хімія» він сказав з жахливим роздратуванням. Семпай, схоже, почув і притулив вухо до мого телефону, трохи повернувши, щоб було чутно обом.\nТи не сдеелал? - В даний момент я, звичайно, віддаю батьківщину, але Ніколас сам почав від мене відвертатися.\n-Так Я її і зрозуміти толком не можу. І цей Принцеса гребаной. Пихата чокнутая скотина. Чого він мене отсаділ? Нормально ж з тобою сиділи! Ще, блін, кричить кожен урок і крейдою своїм тикає. Засунути б йому цей мілкий куди подалі.\nНа обличчі так званої «Принцеси» розцвіла посмішка істерично звичайного.\n-Нік, Мені здається, ти загнув. Він же хороший учитель. Толково об'ясняяет.\n-Не знаю. Ти з ним подружився?\nЯ, не знаю чому, сіпнувся в сторону, але семпай за талію притягнув мене назад, продовжуючи слухати розмову.\n-Фран? Ти тут?\n-А, Так, вибач, отвлёёкся.\n-Я Ж не ідіот, - пирхаю. Бельфегор зауважує, що я брешу.\n-Ось і вірно. Не здивуюся, якщо його застануть за розбещенням неповнолітніх. Аж надто багато дівок по ньому з розуму сходять. Напевно користується увагою.\nПідкорювач жіночих сердець злегка штовхнув мене в бік, щоб закруглявся з балаканиною.\n-Лаадно, Я тобі подзвоню, як додому прийду. Поки.\n-А Ти хоч у кого? - Але я вже повісив трубку.\nПолегшено видихнув і підняв погляд на вчителя. Шішікает.\nШи-ши, я б крейда йому в ніс запхав, - маньячная посміхається, наголосивши на «йому».\n-Не Зліітесь. Між іншим, через Вас я зрадив одного.\n-Ти Молодець, - нахиляється, трохи втиснувши мене в диванну спинку. - Будеш повідомляти мені новини життя класу.\n-Я Не хочу уславитися щуром.\n-Ніхто і не дізнається, - треться носом об мою щоку. Так і знав, що почнеться.\n-Семпай, Я не буду цього робити.\n-Твоё Думку ніхто не питає, ши-ши, - невагоме стосується моєї щоки губами.\nЗначить, я буду треебовать, - злегка ухиляюся в сторону.\n-Все Рівні перед законом.\nУчитель притискається до мене всім тілом, вдавлюючи в диван. Важко.\nНічого страшного, - проводить рукою уздовж мого тіла.\n-Фі, Яка противна жаба.\nСемпай різко відсахнувся, встаючи. Я ж залишився лежати. Він що, дійсно відстав від мене? Стоїть біля телевізора, прибираючи диск. На моє ж здивування, тіло встигло налаштуватися на домагання і вимагало продовження. Вставши, підійшов до Бельфегор зі спини і обійняв. Футболка слабо пахла його шкірою.\n-Чого тобі? - Кладе упаковку з диском на столик.\n-Жаба? - Розвернувся.\nтиждень дванадцята «-- попередня | наступна --» тиждень чотирнадцята


Ліхтенштейн хоче відсудити у Чехії втрачене після Другої світової майно – Сумські Дебати\nЛіхтенштейн хоче відсудити у Чехії втрачене після Другої світової майно\n17:58 / 22 августа 2020\nКрихітна альпійська держава Ліхтенштейн почала судовий процес по поверненню частини земель, конфіскованих Чехословаччиною у її правлячої сім’ї в кінці Другої світової війни.\nЦього тижня Ліхтенштейн подав офіційну скаргу до Європейського суду з прав людини, заявивши про “нехтування” Чеською Республікою питанням повернення майже півмільйона акрів землі і деяких з найвеличніших замків і палаців Європи. Вони були конфісковані в 1945 році.\n“Для нас незаконне застосування чехословацьких декретів і наслідки цього були невирішеним питанням. Експропріація без компенсації неприпустима”, – заявила міністр закордонних справ Ліхтенштейну Катрін Еггенбергер.\nЦентральним питанням є декрет, яким післявоєнний чехословацький уряд визначив правлячий дім Ліхтенштейна та 38 інших сімей як “німецькі”, і таким чином позбавив їх майна та активів через нацистську військову провину.\nЙдеться про землі, які більш ніж в 10 разів перевищують площу нинішнього Князівства Ліхтенштейн, а також про деякі з найбільших палаців і аристократичних резиденцій Центральної Європи. Зокрема, йдеться про два об’єкти Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО: розлогий неоготичний Замок Ледніце – дім сім’ї Ліхтенштейнів протягом більше 700 років – і бароковий замок Валтіце.\nХоча спірні активи, які раніше належали правлячому дому Ліхтенштейну, є найбільш цінними в цій справі, ті, що пов’язані з 38 іншими особами, включають корпоративні холдинги та ділові інтереси.\n“[Справа] пов’язана з фундаментальними питаннями суверенітету. Ми робимо це не тільки тому, що в цьому замішаний Княжий дім. Це стосується всіх 39 наших громадян . Чим менша країна, тим важливіше відстоювати свої права”,-сказала Еггенбергер.\nІ він, і глава МЗС Ліхтенштейну висловили сподівання, що ця справа не зашкодить їхнім стосункам. Дипломатичні відносини між двома країнами були офіційно встановлені тільки в 2009 році в результаті тривалої суперечки.\n← У Сумах здавали кров для благодійності і читали вірші\nПриводил домой и показывал порно: в Винницкой области задержали педофила →


Догляд за Роза і їх посадка | Потрiбна допомога? Є-help!\nВсі троянди для Формування якісного рослин, Рясне і тривалому цвітіння вімагають родючою, добро заправлений органічними добрива, рівномірно зволожених (альо НЕ перезволожених) грунтів, Сонячна положення, захищеному від сильних наскрізне вітрів.\nПідготовка троянд до посадки\nПеред посадкою троянд я Дуже уважний переглядаю саджанці, видалялися ВСЕ зламані, слабенькі гілками і покоробленние корінці,. вкорочена корінці до 30 – 35 см. ЯКЩО саджанці поступаються за обрізанімі КРАЇНА, зрізі потрібно оновити. ЯКЩО корінці виявило підсушенімі, саджанці перед посадкою слід зануріті в прохолодну воду на день.\nПри весняній посадці необхідно вкоротіті Пагоня і Залишити Подальший кількість нирок (штук):\n– У чайно-гібридних троянд – 2-3;\n– У троянд флорибунда – 3-4;\n– У нізькоросліх Поліантових – 2-3;\n– У вісокоросліх для раннього цвітіння вкоротіті Пагоня на 10-15 см;\n– У видів в'юнких троянд групи Rambler і при весняній, і при осінній посадці – до 30-35 см;\nПочнопокровніе троянди в обрізанні не потребує, необхідно Ліше оновити зрізі коренів. У плетистих крупнодветковіх троянд, Паркова, полуплетістие, Шраби потрібно трохи вкоротіті корінці і ВИДАЛИТИ слабенькі і покоробленние вершини пагонів.\nПри Осінній посадці у саджанців Всіх груп трохи вкорочують Пагоня, бо навесні після Зняття Укриття покладено обрізка троянд згідно головним правилам залежних від групи і сорту. Про Це Ретельно розказано в статті Обрізка троянд. ЯКЩО саджанці троянд куплені рано навесні і несприятливим погодні усвідомлював не дозволяють їх вісадіті в Відкритий грунт, я ставлю їх у відро, ящик або іншу тару, засінаю Волога піском Вище Місця Щеплення зверху встановлено дуги із прутів і накриває саджанці плівкою, щоб НЕ віпаровувалася волога. У такому вігляді в холодному приміщені вони зберігаються до посадки.\nВибір саджанців і догляд за Роза\nЯКЩО е Придбай саджанці троянд пізно восени, коли вже земля замерзла, то зберігати їх найкращому в підвалі, в ящиках, прісіпанімі Волога піском. Через брак підвалу я Такі троянди зберігаю в прикопа. Для прикопа Вибирай найвищий Місце на власній ділянці, де навесні НЕ накопичуються талі води. На обраному | місці Вікоп траншейку глубинности 45-50 з Нахил в один Сторона, на дно якої насипають пісок. На нахилилася Сторона укладаю саджанці троянд, попередня підклавши під їх лапник. Перед закладанням у прикопа корінці саджанців обрізаю до 30-35 см. До Настане зими на корінь з'являється каллус, з Якого навесні розвинуться корінці. При укладанні троянд у траншеї необхідно стежіті, щоб Місце Щеплення Було загліблене більш ніж на 10 см. Рослини засінаю піском, копітко проливаю водою, добро утрамбовують, щоб не було порожнеч б між КРАЇНА, зверху засипается землею, потім прікріваю ялиновим гіллям. Над прикопа встановлено невісокі дуги сухого Укриття, зміцнівши їх перекладинами. Зверху кладу руберойд, потім плівку, щоб у Укриття Було сухо і тепло. Навесні відкідаю сніг і Ко знімаю Укриття. Накриває троянди лутрасилом і так зберігаю саджанці до посадки в грунт.\nПринциповим вмів скроню декоративність кущів троянд є вірна підготовка землі на ділянці, де вони будуть рости. Рози виростають практично на всіх видах грунтів, альо воліють неважкі, сугліно і середньосуглинкових з достатнім вмістом гумусу. Грунт має буті повітропронікною і добро вбіраті всередині себе поливної або дощову воду, пропускаючи її до коренів.\nРози НЕ Любляна сухих пісочних грунтів, називають прохолодною і голодні, Так як взимку вони промерзають, а влітку перегріваються. Вони погано утрімують воду і пожівні речовин, які стрімко віміваються і йдуть в ніжні, не доступні корінню грунтові шари. Погано розвиваються троянди і на Тяжко, мулістіх, болотистих грунтах і грунтах з вузьким грунтовим шаром. Мало не Любляна троянди також камьяністіх грунтів. До великому жалю, бездоганних грунтів НЕ буває. Але грунт можна поліпшіті, облагородіті, ворота непогану жівільне середовище для звичайного раз ¬ витку троянд. У млосні землі необхідно додати торф, компост, пісок, золу, добро перепрілий курячий або кролячій послід. Це підвищите водо-і повітропронікність. У Легкі піщані грунти, добро пропускають воду, вносячи субстрату, що затримує волога – компост з домішкою торфу, дернової землю і вівітрену глину. На низьких, перезволожених ділянках прорівають дренажні канавки.\nДуже важливо знати, які рослини росли на ділянці, де будуть вісаджені троянди. Всі Представники розоцвітих, такі Як перстач, айва, глід, вишня, груша, абрикос, ірга, чорноплідна Горобина, не годяться Як попередників, тому що вони беруть Із землі Такі ж пожівні речовин, що і троянди. Не можна вісаджуваті троянди на ділянці, де раніше росли троянди Більше 10 років. Ці землі віснажені і заражені Різня шкідників і збуднікамі захворювань. Таке землю потрібно поміняти на глибину до 50 см.\nНа мінеральне живлення троянд вплине реакція грунтового розчину. Вона може буті кислі (рН 7) або нейтральною (рН = 7). На кислих і лужних грунтах троянди прігнічуються. Найкращі землі для троянд – слабокисла (рН 5,5-6,5). На Лужний грунтах майорить хлороз листя, бо погано засвоюється фосфор, бор, марганець, залізо. При скроню кислотності погіршуються фізичні та біологічні властивості землі, зменшується її родючість. Частіше Такі землі бувають на перезволожених ділянках. Чим більше в грунті органіки, тим більше жівільноі вон є.\nРеакцію середовища в корнеобитаемом шарі можна віміряті приладнав «ІКП-Дельта». Більш точно аналіз кислотності землі можна Зробити в агрохімічної лабораторії і за Його плодами проводитися коригування.\nДля простого визначення кислотності землі можна скористати лакмусовим папером, яка змінює Власна Колір, якщо помістити її в водний розчин землі. ЯКЩО грунт кислий, лакмусовий папірець забарвлюється в червонуватий колір, якщо Лужний – в синій.\nНепоганими індикаторами кислотності землі можуть буті деякі рослини. На кислому грунті добро ростут Польовий хвощ, щавель, кислиця, живучка вузьколиста, на Лужний – Стаєнна, хрін і Інші рослини.\nКіслотність грунту потрібно тримати під контролем.\nЯКЩО реакція грунтового розчину Лужний, необхідно провести підкислення землі, тобто підвищіти її кіслотність. Для цього вносячи кислий торф, листовий або хвойних перегній, суперфосфат. ЯКЩО реакція кисла, грунт вапнують. Для вапнування використовують тонко подрібненою вапна, доломітове борошно; кісткове борошно, золу. Вапно необхідно додавати в маленьких кількостях, тому що її надлишок послаблює ріст рослин.\nСадимо Роза – вдалі поради\nПосадочне місце троянд\nЩоб виростити Пишний ї безупинно розквітаючій кущик троянди, необхідно не тільки лише придбати непоганий саджанець, альо і вірно Його висадити. При вибори Місця для посадки троянд ві повінню вірно візначітіся, Якова роль в дизайні Ділянка повінню грата троянди,-хочете ви Зробити колекційну ділянку (розарій), прікрасіті чг Зона відпочинку, альтанку, ганок, арку, висадити чг троянди в міксбордері або вірощуваті троянди для реалізації. Всі ці питання повінню буті продумані, розробка план, і Ліше тоді вмотивованим призначенню, беручи до уваги особливості розташування вашої ділянки, будівель, освітленості і т. д., можна вісаджуваті вподобані сорти.\nВибираючи персональної, Місця для посадки троянд, необхідно дуже врахувати їх вживання, які Досить Величезні.\nЖиття і довголіття троянди поклади від певних умов середовища. Всіма видами та сортами троянд потрібне світло, тепло, повітря, вода і не погане харчування.\nТроянди – Дуже світлолюбні рослини, і Тривалість освітлення Протяг доби вплине на їх розвиток, освіта бутонів і Тривалість цвітіння. У затінених місцях формують слабенькі і тонкі пагони слабшає зростання коренів, утворюються сліпі (неквітучі) Пагоня Відразу зніжуеться випаровуваності (транспірація) води листками. Освітленість Усередині кущика вплине на Його формування та габітус. Насичений світ влітку забезпечує скупченням пожівніх речовин і дружно освіти пагонів і бутонів.\nНа зростання і цвітіння троянд значно вплине термічний режим Повітря і землі. Краще виростають троянди при температурі Повітря 15-22С. Дуже нерідко в гарячі літні Деньки, коли температура Повітря перевершує 25С, при рідкісних посадках троянд грунт перегрівається. У цих випадках грунт навколо кущів мульчують торфом, торф'яної крихти, перегноєм або скошеною травою. Температура землі вплине на розвиток коренів троянд і їх здатність всмоктувати жівільні речовин. Краща температура землі повинна буті 17С, альо НЕ Вище 20С. При Низькі температурі корінці втрачають здатність всмоктувати жівільні речовин, тому рослини розвиваються слабо, виникають сліпі Пагоня.\nРози НЕ Любляна Як застою Повітря, так і протягів. Їм також НЕ підходять Низькі, заболочені місця, тому що вони дуже чутливих до надлишки води. Особливо небезпечний для троянд найвищий Рівень грунтових вод. Корінці Прищеплена троянд просочується глибоко в землю, до 1 м, а іноді і глибше. На ділянках, де грунтові води стояти високо, корінці троянд, постійно стікаючісь з водою і не отримуючи достатності кисню, загнівая, листя жовтіє, рослини хворіють і нерідко гинуть. Рівень грунтових вод повинен буті НЕ Вище 1 м, альо нерідко вони залягають близько до поверхні землі. На жаль, це може прізвесті до проблем. Мало не Уніклей їх і я. На Моїй ділянці Рівень грунтових вод високий, тому ВСЕ рабатки, де вісаджені троянди, і розарій довелося піднімати на 40-50 см від основного рівня землі. Беручи до уваги згадані Вище вимоги, троянди вісаджують на відкриту, добре освітлених (особливо в першій половини дня) ділянках, коли Йде насичений випаровуваності води листям. Це знижує небезпеку ураження грибними захворюваннямі. Бажана, щоб такі ділянки малі ухилу (менше 8-10 °) Захід або південний схід. Це забезпе їм непоганий термічний режим. Навесні на таких ділянках Ніколи НЕ застоюються талі води, а значить, немає і небезпека віпрівання троянд.\nНепріпустімо, щоб троянди протягом усього дня знаходиться Під прямими, гаряче Луча сонця. У таких умів вони стрімко відцвітають, забарвлення рослин біліє, а пелюсток у чорних троянд підгорають («запікаються») i втрачають декоратівність. Тому потрібно вібіраті Такі куточками, де рослини в полуденну спеку трохи затінене. Легкий від тінь можна зробити за допомогою величезних чагарників, дерев, які можуть буті ще й непоганим Захист від північних і північно-східних вітрів. Але не можна садить троянди Дуже близьким до дерев і чагарників, коріння яких відбирають Волога і харчування і роблять тінь Протяг тривалому годин, утрудняють звичайний Розвиток рослин і погіршують їх цвітіння. Троянди, вісаджені в північній Сторони Будинки, в тіні, хворіють. Їх Пагоня НЕ візрівають, виникає Багато нецветущем пагонів. У таких усвідомлював троянди нерідко вообщем НЕ зацвітають.\nТроянди в Підмосков'ї можна вісаджуваті Як навесні, так і восени. Багато садівнікі, наступні радам, воліють весняні посадку. Вона виправдовує себе, якщо Є здібності укриту троянди осінньої посадки повітряно-сухим методом.\nРослини, вісаджені навесні, вімагають до для себе більшого УВАГА: Постійно потрібно стежіті за вологістю землі, копітко прітіняті саджанці від сонця. Ці троянди пріжіваються, збільшують Коренєву систему, потім майорить надземних частину. Найкращий годину посадки – середина квітня – кінець травня, коли грунт зовсім відтане і прогріється до 10-12С.\nЯ віддаю Переваги самє осінню посадку і більше 25 років вісаджую троянди з початку вересня і до середини жовтня, що забезпечують їм не погане повітряно-сухе Укриття на зиму. Через 10-12 днів після осінньої посадки утворюються маленькі, юні коріння, які встигає прижитися в Настане Морозов, загартуватіся і добро зимують у повітряно-сухих Укриття. Навесні у таких рослин відразу майорить і Коренева система, і надземні частина, стрімко формується сильний, здоровий кущик (при правильному формує обрізки). Юні кущики починає цвісти відразу З старих.\nПри весняній посадці саджанці відстають у рості від вісадженіх Восени два тижні, а при несприятливим вмів – і більше.\nВизначте. де і які троянди ві будете садить, завчасно Викопать посадкові ями. Для весняній посадки їх найкращому готувати Восени, для осінньої – навесні. ЯКЩО так не вихід, все таки потрібно Це Зробити хоча б за два-три тижні до посадки. ЯКЩО е вісаджуете троянди в розарій або маленькими групами, потрібно Зробити розмітку, беручи до уваги розмірі кущів троянд тій чи іншій групи в дорослому стані. Від густоти посадки поклади подалі Розвиток троянд.\nНе можна садити троянди Дуже нерідко Так як це створювати в розвітку грибних захворювань. Уражені рослини погано цвітуть і втрачають листя в Нижній Частина кущика. При загущених посадках утруднюється догляд за Роза, особливо обрізання і розпушування. Непотрібна рідкісна посадка троянд. У цьому варіанту грунт навколо кущів (особливо в гарячі деньки) дуже прогрівається, вісіхае і виникають бур'яни.\nПосадки троянд повінню буті такими, щоб за ними було комфортно доглядати, пов'язувати Пагоня, прігінаті і вкріваті кущики на зиму. Тому я саджанців їх в розарії в два або три ряди в шаховому порядку. Відстань між Рослин чайно-гібридних троянд і троянд флорибунда я дотримуйтесь 40-50 см. Ширина рабатки повинна буті Менш 120-130 см, а доріжка Між рабатками для зручності ОБРОБКИ кущів з двох сторін – найменш 50 см. Над такою рабатки просто встановити повітряно – сухе Укриття.\nПлетістих троянди вісаджую У сіток або решіток на відстані більше 1 м один від одного, полуплетістие та паркові – на відстані 1,5 м. Маленькі троянди і троянди патіо вісаджую по бордюру на відстані 25-30 см. При посадці плетистих і штамбових троянд обов'язки ' Неодмінно треба Передбачити Місце для їхнього укладання Під Укриття на зиму.\nПри посадці троянд у міксбордерах, в композиціях з іншими багатолітнікамі неодмінно потрібно Передбачити Місця підходів до троянд, щоб можна було провести піджівлення, обробка хімікатами, обрізку і не пошкодіті поруч зростаючі рослини.\nДля непоганого розвітку троянд потрібно дотримуватися вірно глубинности посадки кущика.\nЯкщо на вашій ділянці грунт Насипна і родючою, ями риють на глубинности розміщення коренів плюс 10-15 см. Так, при довжині коренів 35 см Глибина ями повинна буті 45-50 см, ширина – 50 см. На нових, невиснажені ділянках Верхній шар землі (на багнет лопати) я вживається для виготовлення грунтової консистенції, який відзначився ями при посадці. Заправка ям означеної нижчих грунтових консистенцією забезпечує Роза непогану приживлюваність і їх подалі розвиток. ЯКЩО грунт глинистий, млосна, ями риють глибше – на 60-70 см.\nМоїй дільніци близьким 30 років, тобто грунт на ньому вікорістовувалася Протяг тривалому годин, тому я стовідсотково видалялися грунт ями і вживається її при компостуванні.\nЗемлю для заповнювання ям я готую завчасно. Для цього на великому Шматко плівки готую грунтових суміш Подальший склад:\n-2 Відра родючої садової землі (наприклад, з огіркової грядки)\n– 1 відро перегній;\n– 1 відро піску;\n– 1 відро торфу;\n– 1/2 – 1 відро вівітреноі глини;\n– 1 відро дернової землі;\n– 2 склянки кісткового Борошнєв;\n– 2 склянки золи;\n– 1-2 жмені суперфосфату і всеосяжного мінерального добрива «Кеміра універсал». Можна додати 1-2 склянки доломітового Борошнєв.\nВсі складові копітко перемішую і суміш насипають у відра або Величезні пакети.\nІснує два методи посадки троянд.\n1-ий метод – найпоширеніше, можна сказати, традиційний: на дно ями насипають гіркою приготовлену суміш. Посадка в даному випадку краще проводитися вдвох. Один тримає опущень в яму саджанець, другий помірно розподіляє і розправляє корінці на пагорбі. Глибина визначається місцем окулірування, його призначення і повинності знаходітіся на 3-5 см нижчих рівня землі ділянки, де вісаджують троянди. Не можна допускати загінання коренів вгору. Корінці рівномірно засіпають виготовлення грунтових консистенцією Обережно ущільнювальні її руками, пізніше втоптують ногами. Саджанець рясно поливають І коли вода поглине, інспектують стан Місця Щеплення. ЯКЩО земля осіла, саджанець Незначно піднімають і додаються землю. Потім саджанець підгортають на 20-25 см і прітіняють Протяг 10-12 днів. Після посадки дивляться за вологістю землі, поки рослини не приживуться. У суху погоду їх поливають кожні 4-5 днів. Земля повинна буті волога альо НЕ вологою.\nПеред посадкою корінці саджанця слід зануріті в бовтанку Подальший склад: 2 Частина глини і 1 частина свіжого коров'яку, розведення водою до густоти сметани. Добро в бовтанку Додати перед вживанням 1 пігулку гетероауксину або гумату натрію.\nЯ саджанців троянди іншим – вологим методом.\nУ яму виливати відро, а час від часу і більше, води з розчинення в ній пігулки гетероауксину або додаю гумат натрію до одержания Суміші кольору слабо завареного чаю. Однією рукою тримаю саджанець у центрі ями, іншою рукою рівномірно засінаю яму пріготовленоі земельна консистенцією. Волога земля відмінно заповнює місце між корінням і не утворює порожнеч (повітряних кишеньок). Часом необхідно струшувати саджанець, добро ущільнювати землю, намагаючись НЕ пошкодіті Коренєву Шийко і кору на скелетних коренів і інспектувати розміщення Місця Щеплення. Воно має буті на такому ж рівні, як і при посадці Першим методом, іншими словами на 3-5 см нижчих поверхні землі. ЯКЩО Коренєва Шия знаходиться Вище рівня землі, то в суху, гарячу погоду вон Може пересохнути, рослина погано пріжіваеться і може загинуть. З іншого боку, пробуджуються бруньки підщепі (Шипшина) нижчих Місця Щеплення і виникає рясна здичавіла поросль.\nПри дуже глибокий посадці Коренєва Шия знаходиться в місці, де земля погано прогрівається, в підсумку ріст рослини затрімуеться, саджанець погано пріжіваеться і Скоро перебігати на власні корінці. Досвідченим методом встановлено, що при хороших величин загліблення Місця Щеплення (3-5 см) в кліматічніх умів Підмосков'я троянди добро пріжіваються, ростут і Відмінно зацвітають Довгі роки. Після посадки я підгортають саджанець і прітіняті ялиновим гіллям або ящиками з гратами або щитами. Після того як нирки рушати в ріст, прітінення прибираю. Разокучивают кущики тоді, коли прокинулися нирок відростають Пагоня до 3-5 см, добро поливаю і мульчують шаром (5-7 см) торфу або добро перепрілого перегній або компосту, відступаючі від центру кущика і не стікаючісь з Пагоня. Мульча виручає рослина в гарячу і суху погоду від пересіхання і перегріву, а в прохолодні Деньки – ось переохолодження. Вона покращує структуру землі, також заважає виникненню бур'янів. Рослини стрімко пріжіваються і добро розвиваються.\nРоза Відео із серії «вдалині сезон» для садівніків-аматорів\nОсобливості посадки троянди різних груп\nПлетістих троянди саджають Малість глибше інших, загліблюючі Коренєву Шийко на 8-10 см нижчих рівня землі. Зазвичай їх вісаджують в арок, колон, альтанок, поблизу стінок і грат. У стін троянди саджають у ями на відстані більше 40-50 см від їх.\nВідростаючих батоги розправляють на решітці (сітці), встановленої У стінки на відстані більше 10 см, що забезпечують непогану вентиляцію і зручність їх Кріплення. У пергол, альтанок, арок та інших опор троянди вісаджують на відстані 20-30 см. підв'язувати їх необхідно з того боку, з якою укладають у Укриття на зиму. Батогами троянд, вісадженіх У колон, обдуває їх Навколо по спіралі і зміцнюють в 3-4 точках по вертикалі синтетичність м'яким шнуром або шпагатом.\nШтамбові троянди саджають навесні під кутом 30 °, щоб штамб при укладанні в Укриття на зиму не зламався. Нахил повинен буті в Бок Укриття. В яму з навітряного боку забівають міцного кілочок, до Якого кріпітіметься троянда. Кілочок встановлюються д., ніж у ямі будуть розташовані корінці Штамбові троянди. Поперечник кілочка 3-4 см, висота має буті таким, щоб його вершина перебувала нижчих Місця Щеплення. Краще в Властивості кілочка Використовувати міцну трубку, яка буде служити Додатковий кріпленням для Великої гіллястої крони штамбові троянди, щоб при сильному вітрі її НЕ зламало. Коренева система загліблюеться так, щоб верхні корінці були прісіпані землею більш ніж на 10-15 см. Стволик штамба зміцнюють в 2-3 місцях до кілочка залежно від Висота штамба. У місцях Кріплення штамб обв'язують мішковіною, щоб НЕ пошкодіті кору Стовбур. Для підв'язки Використовують еластичності шпагат. Підв'язку роблять у вігляді «вісімки». Всі Кріплення повинності буті надійним, щоб Сильні порівня вітру не зламали крону.\nПеред посадкою крона повинна буті обрізана тому що це вімагаеться щеплені на штамб сорти троянди. Щоб уберегти Розу від вісіхання, Пагоня обкладають вологим мохом, м'якою Волога папером або іншим Волога матеріалом. Потім крону покривають щільною крафт-папером, а зверху надягають плівковою пакет, який щільно зав'язують низом, У підстави крони. Щоб зберігалася вологість, крону Часом обпріскують. У суху теплу погоду Бажан грунт Навколо Стовбур закрити кулею Волога торфу або моху.\nКореневі троянди, вірощені в контейнерах або Горщик, вісаджують навесні, коли мине небезпека весняних заморозків, Зазвичай в кінці квітня – початку травня. Як велика частина цих троянд надходить на реалізацію з теплиць, їх потрібно знезаразити: обпріскаті Суміші мідного купоросу (1 ст ложка на 10 л води) або розчин фундазола (1 ст ложка на 10 л води). Потім їх Варто прікопаті на 10-12 днів в півтіні для акліматизації на відкриту повітрі. Щоб уникнути переохолоджень їх накриває лутрасилом. Ямку готують таких розмірів, щоб земельна ком, війнятій з контейнера, в ній вільно розташовувався. На дно ями необхідно насіпаті куля (10-12 см) пріготовленоі грунтової консистенції. Рослини підрізають, відаляють зламані і слабо розвинення Пагоня, рясно пролівають водою. Чи не руйнував земельної кома, рослину необхідно акуратненько звільніті з контейнера, зануріті в центр ями і засіпаті грунтових консистенцією все місце між грудки і стіною ями. Це складайте приблизно 10 см. ЯКЩО корінці густо обплітають ком, його необхідно в 2-З місцях надрізати гострим ножиком вертикально на глибину 1,5-2 см. Це дозволить надрізати корінці швідше проростати в новітній грунт з Межі кома, а Рослин швідше прижитися. Грунтових суміш добро ущільнюють і пролівають водою. Рівень земельної кома повинен знаходітіся на рівні землі, рослини НЕ підгортають. Після посадки їх потрібно прітіняті до того часу, поки вони не приживуться.\n← Як добре мати пластикові вікна\nАбразивний інструмент і перфоратор →\nMAXCACHE: 0.51MB/0.00178 sec


Аніта Луценко показала, як тренуватися з котом. Politeka\nУкраїнський фітнес-тренер Аніта Луценко придумала використовувати кота для тренувань\nДівчина зняла тренування з твариною під час фітнес-туру на Кіпрі, повідомляє Clutch.ua.\nТренер пожартувала над передплатниками і виклала відео, де використовувала домашня тварина замість ваги на тренуванні. Жарти жартами, а при відсутності гантелей і наявності спокійного тварини вдома це цілком піддається реалізації.\n«Це самий звичайний кіт з Кіпру, без підготовки, якого ми зустріли в лісі. Ми довго дивувалися його спокою. Захотілося зробити що-небудь смішне – так і виникла ідея зняти таке відео », – зізнається Аніта.\nДо своїх підписників тренер опублікувала таке повідомлення.\n«Не тренуєшся, тому що немає компанії? Однією нудно? Для фітнес-залежних не може бути ніяких перешкод! Варто просто додати кмітливість і креатив! Беремо будь-яку тварину або що завгодно вагою кілограм в 5-10 (бо коти бувають різні): маленьку дитину, великої дитини, мішок цукерок, які не можна їсти – і починаємо тренуватися! Випади, присідання і станова тяга з такою вагою стають дуже ефективними.\nГоловне – небажано брати акваріум з рибкою, а то буде мокро і незручно », – жартує дівчина.\nТеги: Анита Луценко аніта луценко как похудеть кіт кот коты тренировки тренування як схуднути


Чому люди розходяться? - Теревені - Сторінка 5\nВідправлено 24.03.2010 – 09:41\nDreamWeaver (24.03.2010 01:19) писав:\nпостійно бачити\_спати\_їсти\_гуляти і тд. з однією і тією ж людиною - це жесть.\nце щастя, якшо ти цю людину любиш.\n#82 Посилання на це повідомлення #82 Twinkle\nВідправлено 24.03.2010 – 16:15\nCastiel (18.03.2010 20:14) писав:\nАга, кожен тиждень нове!\nА от мені хлопець каже, що весь час одне й те саме - нецікаво. Не те, щоб аж кожен тиждень нове кохання, але якогось різноманіття хочеться. Не в об’єкті кохання, а взагалі - в стосунках.\n#83 Посилання на це повідомлення #83 reyneke\nВідправлено 01.05.2010 – 19:06\nЛюди розходяться тому, що де-які жінки не вміють готувати.\n#84 Посилання на це повідомлення #84 веснянка\nВідправлено 01.05.2010 – 23:19\nreyneke (1.05.2010 20:06) писав:\nтак?от блін, а як це - вміти готувати?щодня сніданки, обіди й вечері: млинці, борщі, голубці бла бла))?\nвміти готувати - це вміти дивувати, смачно\nа розходяться через те, що деякі люди плутають такі речі із обов"язком\n#85 Посилання на це повідомлення #85 reyneke\nВідправлено 02.05.2010 – 06:59\nвеснянка (2.05.2010 00:19) писав:\nНеодноразово чула від співробітників таку фразу: "якщо б вона не вміла готувати, я б на ній не оженився", уплітаючи звичайні домашні котлети.) Вміти готувати значить готувати смачно. А за дивуваннями, то в цирк, мабуть.\nТак і що, якщо дружина домогосподарка, то готування не входить в її обов"язки?\n#86 Посилання на це повідомлення #86 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 09:20\nreyneke (2.05.2010 07:59) писав:\nНу,це ж ясно,що будь-який чоловік хоче прийти додому і смачно поїсти.Голодний чоловік-злий чоловік,тому вміння смачно готувати потрібно будь-якій жінці,яка хоче щоб чоловік був задаволений.За " звичайні котлети"....Дуже добре,якщо для вас це не є великою проблемою-приготувати ті самі котлети.Але є дуже багато жінок,і з деякими шедеврами я особисто зтикалася,які пельмені просто зварити не знають як-одна дівчина при мені закинула заморожені пельмені в щойно налиту холодну воду і дуже дивувалась,чого у мене на обличчі з"явився вираз шоку.....\nАле не думаю,що це причина того, що люди розходяться-є багато повністю щасливих сімей,в яких жінка з кухнею не дружить взагалі,разом харчуються в кафе і не роблять проблему з невміння готувати.Думаю люди розходяться тоді,коли стають чужими людьми,які просто живуть на одній площі.Тобто-втрачається взаєморозуміння,інтерес один до одного,лишається тільки пустота в душі і байдужість.А невміння готувати,неакуратність і багато інших мілких недоліків людини-це є просто причина зайвий раз вилити на близьку людину своє незадоволення життям в загальному.\nВідправлено 02.05.2010 – 09:28\nspanky (2.05.2010 09:20) писав:\nНу,це ж ясно,що будь-який чоловік хоче прийти додому і смачно поїсти.Голодний чоловік-злий чоловік,\nНу, і кидається на шмат їдла шматуючи, випускає кігті. Підходити небезпечно - ричить. Ги, ви тут прямо якогось неандертальця змалювали.\n#88 Посилання на це повідомлення #88 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 10:00\n---- (2.05.2010 10:28) писав:\nНеандертальця змалювали ви,а я підтверджую правильність вислову: " Шлях до серця чоловіка пролягає через його шлунок...." Якщо ви так говорите,це означає,що з такою проблемою особисто ви в житті не стикались.А я знаю чоловіків,які роками мріють прийти додому і почути,що дома пахне не тільки кип"ятком для чаю....\nВідправлено 02.05.2010 – 10:08\nSensssorika (24.03.2010 10:41) писав:\nСолідарний на всі сто. Для мене, відсутність людини яку я кохаю, дискомфорт.\n#90 Посилання на це повідомлення #90 yushchenko\nВідправлено 02.05.2010 – 10:23\nspanky (2.05.2010 10:00) писав:\nНеандертальця змалювали ви,а я підтверджую правильність вислову: " Шлях до серця чоловіка пролягає через його шлунок...." .\nА по-моєму через інші органи.\nЗавжди дивувався цьому вислову. Якщо нема прив'язанності, то хоч марципани в постіль подавайте - не втримаєте мужика біля себе. Є більш важливі якості жінки, ніж бути вправною хазяйкою чи кулінарним генієм.\nТа й взагалі, якось так з дописів вище виходить, що чоловіка треба ублажати жрадлом, веденням господарки. Позиція наложниці, рабині, гувернантки. Фє.\nЯкщо ви так говорите,це означає,що з такою проблемою особисто ви в житті не стикались.\nЖінка може бути чимось зайнята іншим, ніж чекати, поки я прийду з роботи, щоб одразу заткнути мою злісну агресивність шніцелем з індички.\nВ такому випадку я сам агресивно відкриваю холодильник, розриваю шмат сала і дико бурчу. Потім я вже вдоволений, махаю хвостом і муркаю.\n#91 Посилання на це повідомлення #91 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 10:39\n---- (2.05.2010 11:14) писав:\nТак,якщо прив"язаності нема,від смачної їжі вона не з"явиться,але,якщо прив"язаність була,вона може швидко щезнути,якщо жінка пару раз закине пельмені ( ще й магазинні) в холодну воду.....\nАле ви зовсім неуважно читаєте дописи.Ось частина мого попереднього допису. Покажіть,де тут позиція наложниці чи гувернантки? Мій чоловік знав відразу,що наймичку з мене зробити просто неможливо,але це не мішає мені старатись приготувати йому щось смачненьке.\n---- (2.05.2010 11:23) писав:\nЯсно що може бути зайнята чимось іншим,наприклад привести себе в порядок для того,щоб ублажити той орган,через який пролягає шлях до вашого серця,поки ви дико бурчите і злосно жуєте кусок сала.....\nПовідомлення відредагував spanky: 02.05.2010 – 10:41\nВідправлено 02.05.2010 – 10:49\nspanky (2.05.2010 10:39) писав:\nЯсно що може бути зайнята чимось іншим,привести себе в порядок для того,щоб ублажити той орган,через який у вас пролягає шлях до серця,\nЧерез вени пролягає шлях до серця, ага, вона мені коле героїн.\nОй, пластик, з якого зроблені магазинні пельмені швидко не розварюється.\nТобто за кілька помилок на кухні вже треба розходитись? То як, щоденник їй вести, ставити "Двійки", "прослухала курс".\n#93 Посилання на це повідомлення #93 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 10:54\n---- (2.05.2010 11:49) писав:\nТобто за кілька помилок на кухні вже треба розходитись?\nВи вже вдруге погано читаєте допис. Мені процитувати ще раз? Я ж написала,що це не причина щоб розходитись,але ви це чомусь постійно пропускаєте.\nВідправлено 02.05.2010 – 11:03\nЗапаси жиру наше все.\nspanky (2.05.2010 10:54) писав:\nЧому? Читав. Просто Ваші тези заперечують одна одну:\n1. "Голодний чоловік-злий чоловік,тому вміння смачно готувати потрібно будь-якій жінці,яка хоче щоб чоловік був задаволений"\n2. "Але не думаю,що це причина того, що люди розходяться"\nБо получається ніби, постійно незадоволений чоловік (в випадку горе-кухарки) не хоче розійтись. Це або мазохізм, або бізнес-інтереси.\n#95 Посилання на це повідомлення #95 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 11:06\n---- (2.05.2010 12:03) писав:\nТак,якщо сидіти на салі.......\nВідправлено 02.05.2010 – 11:14\nspanky (2.05.2010 11:06) писав:\nНу, і стрибки тролейбуса на вибоїнах краще амортизуються тим салом.\n#97 Посилання на це повідомлення #97 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 11:15\nУ кожної людини є свої пріорітети.Я мала на увазі,що жіноче невміння готувати не робить чоловіка щасливим,хоча ось вихід-треба завжди мати в холодильнику кусок сала!!! Оооо,завтра проексперементую!!!!! Купляю сало-їсти не варю. А якщо чоловік буде злий-покажу ваші дописи-буду мати відмазку.\nПовідомлення відредагував spanky: 02.05.2010 – 11:20\n#98 Посилання на це повідомлення #98 yushchenko\nВідправлено 02.05.2010 – 11:49\nspanky (2.05.2010 11:15) писав:\nТак, роздрукувати можна, затверджу підписом документ.\nА взагалі то цим не переймався, сам можу дати собі раду і навіть сім'ю нагодувати. Жінці до речі подобається..\n#99 Посилання на це повідомлення #99 spanky\nВідправлено 02.05.2010 – 12:10\n---- (2.05.2010 12:49) писав:\nХа,мені би теж сподобалось,якби я свого чоловіка хоча б на 8 березня біля кухонної плити побачила! Але це марні сподівання . Вашій жінці в цьому випадку пощастило.\nВідправлено 02.05.2010 – 12:37\nspanky (2.05.2010 12:10) писав:\nКапці. Я возгордився сам собою. Хи, то буває рідко, тому радується.\nА може він просто не вміє, чи був нещасний випадок, скажімо як в мене, коли намагався посмажити млинці з горохової муки, бо переплутав. Вони розлазились, я їх зліпляв. Муку всю перепсував, цукор використав, несмачні виходили...навіть з варенням було "не то". Розвинувся кулінарний психоз.\nПовідомлення відредагував ----: 02.05.2010 – 12:47


А могли б і просто послати — Високий Замок\n10.03.2021, 19:00 483\nУкраїна у надскладній ситуації. Пандемія, яка вирує. Росія, яка де факто погрожує повномасштабною війною. Величезний дефіцит бюджету. По суті, розбалансування державного управління. Соціальні та політичні протести. Гіпертрофований вплив олігархів\nМожливо, у Нью-Васюках Зеленського по-іншому — проводиться Олімпіада, чи Україна вже колонізувала Марс. Але в реальності ситуація близька до системної кризи і хаосу, в який державу може занурити навіть випадковий «чорний лебідь».\nУ таких випадках вкрай важливою є якісна комунікація і довіра. Власне, це єдині інструменти, за допомогою яких можна дати відповідь на виклики. Бо якщо довіри немає, то і грошей не дадуть (МВФ), і з допомогою у принциповому питанні протистояння російській агресії (яку не зупиняють жодні спроби домовитися десь посередині) теж буде проблема, як видно із скандалу з «вагнерівцями». І суди та правоохоронна система, керовані по дзвінку, яким українці не довіряють, провокуватимуть нові і нові приводи для вуличних акцій.\nЗавжди є ризик наразитися на звинувачення у підігруванні Порошенку, але Зеленський сам обрав його на роль свого головного «дзеркала», у яке я думаю президенту зараз боляче дивитися. Та й коли ми говоримо про період 2014−2019 років, мова йде про багатьох людей в органах влади, в політиці.\nУ цю «п'ятирічку» багатьох результатів, особливо у зовнішньополітичній сфері, вдавалося досягти саме завдяки вмілій комунікації та вибудовуванню довіри. І, к*рва, мені подобається, що Порошенко мав мужність публічно перепросити за те, що війна не закінчилася швидко, як обіцяв, хоча його провини у тому, що Росія ввела свої регулярні підрозділи в Україну влітку 2014 року, не було.\nКомунікативні навички нинішньої влади — це рівень Мендель, яка на рівному місці спровокувала конфлікт з міжнародними експертами в дискусії чи справді Зеленський бореться з олігархами. Хамовита зверхність до Андерса Аслунда, який вказав на те, що влада боїться вголос вимовити прізвище Коломойського, говорить, що на Банковій геть не розуміють наслідків псування таких стосунків. Адже, скажімо, у гучній публікації The Washington Post щодо відставки голови НБУ Смолія влітку минулого року резюмуюча фраза «слово Зеленського нічого не значить» належить саме цьому відомому експерту, до якого звернулися за коментарем.\nЗ іншого боку, вона не послала його подалі прямим текстом так, як це робить офіційна особа, -радник глави Офісу президента Арестович посилає коментаторів. І не пообіцяла втоптати Аслунда в землю, як робить він же.\nІ це вже хорошо…\nЩо Україні робити з її перемогою?\nПосаду Гетьмана - в Конституцію України\nЗамітки на полях опитування\nЮлія Тимошенко під “зовнішнім управлінням”?\nкомунікація зовнішня політика влада


16 листопада – день ангела у Світлани! Нaйкращої вам долі та жiночого щастя! Будьте кoхaними та здоpoвими, наші Світланки!\nПривітання з Днем ангела Світлани у віршах, прийміть наші щирі побажання, наші Світланки За матеріалами\nЗ днем ангела, Свілано, вітаю,\nЗдоpoв’я міцнoго бажаю,\nІ завжди на допoмогу пoспішає!\nВ день іменин хай сеpце переповнять почуття,\nДуша від щастя запaлає та зрадіє,\nЗдоpoв’я ще бажаємо на сотню літ,\nЗ Днем Ангела Світлана, найкращі привітання!\nТвоє ім’я Світлана – найкраще із імен,\nХай Світлану нашу ангел вберігає,\nДарую вам, Світлано, в цей прекрасний день!\nІсус Христос здоpoв’я посилає\nПуд здоpoв’я і пуд віри,\nРадості у твоє серце,\nІ добра у твою вдачу!\nЗ днем Ангела ми тебе вітаємо,\nПриглядаюсь я у календар, що за така днина,\nЦе ж у тебе сьогoдні, Свєтка, іменини!\nБажаю, щoб життя булo, як кажуть – малина,\nЩoб у тебе десь за містoм вирoсла хатина,\nПід вікнoм, щoби цвіла червoна калина,\nА в гаражі, щoб гуркала нoвенька машина.\nІ щoб з цьoго збулoсь хoч би пoлoвина!\nДля мене ти, моя Світлано,\nПрекрасна, ніжна і кохана,\nМене бентeжать твої очі,\nЗ тобою разом бути хочу\nТак, що ночей не сплю.\nДля мене ти одна-єдина,\nМоя царівна й господиня!\nЗдоpoв’я міцного бажаю.\nТебе з іменинами, Світланко, вітає!\nВ День Ангела Світлани бажаю я любові\nНатхнення, щастя світлого, здоpoв’я,\nБудь здоpoва та квітуча,\nМи вітаємо тебе з Днем ангела, люба,\nЩоб з тобою завжди був янгол, коли важко!\n← Щоб оповісти, як Аліна втікала із київської оселі в глухе, але мальовниче село, часу не вистачить. Батько, звісно, підняв на ноги півстолиці, але силoміць повертати додому повнолітню доньку правooхоронці не мали права\n– Як ти посмів притягти цю дитину в мій будинок? А мене ти запитав? У нас своїх двоє! Навіщо вона тут? Віддай її своїй матері! З нами вона жити не буде! А ще краще – хай вона слідом за своєю матусею вирушає! →\nЗ появою нової няні для дитини поведінка чоловіка явно змінилась. Оксана підозрювала найгірше, тому встановила приховану камеру. Побачене здивувало, обурило, і насмішило жінку\nglobalpres.co Комментарии к записи З появою нової няні для дитини поведінка чоловіка явно змінилась. Оксана підозрювала найгірше, тому встановила приховану камеру. Побачене здивувало, обурило, і насмішило жінку отключены\nФарбуємо яйця своїми руками. Значення кольорів та прості ідеї фарбування\nglobalpres.co Комментарии к записи Фарбуємо яйця своїми руками. Значення кольорів та прості ідеї фарбування отключены\nРиба в томатному соусі з цибулею і морквою\nglobalpres.co Комментарии к записи Риба в томатному соусі з цибулею і морквою отключены


Як вивезти дитину за кордон: нові правила сумчанам пояснили у Мін'юсті (інфографіка) – Трибуна – новини Сум та Сумської області\nЯк вивезти дитину за кордон: нові правила сумчанам пояснили у Мін’юсті (інфографіка)\n13 липня 10:05 0\nРаніше, щоб дитина, яка проживає в неповній родині і не має 14 років, могла виїхати за кордон, потрібна була згода обох батьків. Та 3 липня уряд прийняв закон №8296, який передбачає нові правила про виїзд за кордон дитини, і те, як це тепер буде регулюватися в залежності від різних сімейних обставин. Днями Міністерство юстиції опублікувало інфографіку, яка пояснює оновлену процедуру.\nЗ дитиною за кордон – про новації процедури розповіли у Мін’юсті\nЯкщо той із батьків, з яким живе дитина, хоче вивезти її за кордон менше, ніж на місяць, зробити це можна без згоди іншого.\nЯкщо ж один із батьків, який проживає з дитиною, хоче вивезти дитину за кордон більше, ніж на місяць, зробити це він може без згоди іншого лише за таких умов:\n1). якщо інший з батьків не сплачує аліменти понад 4 місяці;\n2). якщо заборгованість більше 3 місяців у випадку, коли аліменти сплачуються:\nдитині з інвалідністю;\nдитині, яка хворіє на важкі перинатальні ураження нервової системи;\nдитині, яка має важкі вроджені вади розвитку\nотримала важкі травми;\nПри цьому потрібно мати документ від лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу.\nТакож треба довідка про наявність заборгованості одного з батьків зі сплати аліментів. Приміром, якщо мама живе з дитиною, а батько не платить аліменти, вона може вивезти дитину без його дозволу, якщо у неї є така довідка.\nПідтвердити місце проживання з одним із батьків може або суд, або висновки органів опіки та піклування.\nПраво виїхати за межі України з дитиною також отримає той з батьків, який не проживає з нею.\nЦе можна зробити за таких умов:\n1). Отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон від тата або мами, з ким живе дитина.\n2). Не мати заборгованості зі сплати аліментів.\nЯкщо другий з батьків не надає такої згоди протягом 10 днів, можна звернутися до суду з заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди.\nЗакон також передбачає, що виїхати за кордон дитина може не лише на лікування, навчання і відпочинок, але й для участі в дитячих змаганнях, фестивалях, учнівських олімпіадах та конкурсах за кордоном, в тому числі у складі організованої групи дітей.\n#ЧужихДітейНеБуває • Мінюст • Суми • Сумщина •