Яку професію вибрати?. Мы отвечаем\nНа главную > Страны > Яку професію вибрати?\nЦе питання хвилює скоріше студентів, що шукають підробіток, а також випускників і тих, хто вирішив перекваліфікуватися, ніж тих, хто успішно трудиться за фахом, записаної в них у дипломах. Найчастіше студенти, що шукають роботу, керуються однієї із двох цілей: заробити грошей і знайти фінансову незалежність або ж придбати досвід роботи ще до закінчення Вуза. У першому випадку підійде будь-яка робота: продавцем, промоутером, барменом, офіціантом. Розмір зарплати прямо залежить від працьовитості й відпрацьованих годин, а навички спілкування з людьми й роботи в команді в придадуться практично на будь-якій роботі.\nЩо стосується далекоглядних студентів, то спочатку, коли вони будуть працювати по своїй спеціальності, про високу зарплату краще не мріяти: ніхто не хоче платити більших грошей співробітникові без досвіду. Але по закінченні вузу витрачені зусилля окупляться з лишком.\nТим, хто вирішив перекваліфікуватися, насамперед необхідно проаналізувати свої професійні якості, а вже потім визначатися з вибором нової професії.\nВы прочитали ответ на вопрос Яку професію вибрати? и если понрвился материал то запиши в закладки - » Яку професію вибрати?? СКАЧАТЬ.\nЯка країна сама «тюльпановая»? »\nДо вибору професії потрібно підходити із всією відповідальністю, тому що людина повністю реалізується тільки в правильно обраній, улюбленій справі. Є різні тести на вибір справи свого життя, серед яких зустрічаються досить корисні. Фахівці радять згадати саме приємне й незабутнє враження з дитинства, із чим воно було зв'язано, проаналізувати цю ситуації й зробити висновки, у якому напрямку вам потрібно розвиватися. Часом ми й не підозрюємо про свої здатності й приховані можливості, такі\nПотрібно чи допомогти підліткові при виборі професії?\nВибір професії - відповідальний момент у житті підлітка, парубка. Вибирає професію випускник восьмирічної школи, надходячи в професійно-технічне училище або в середній спеціальний навчальний заклад, і випускник середньої школи - незалежно від того, іде він учитися далі або надходить безпосередньо на виробництво. Вибір професії має велике суспільне значення. Ніж вдаліше обрана професія, тим вище віддача в праці, тим більше можливостей для всебічного гармонійного розвитку особистості. Правильний вибір професії припускає знайомство з різними\nЯкі особливості в законодавстві Туреччини?\nУ кожній країні є свої закони, які, часом, разюче відрізняються від тих, що існують у країнах-сусідах, особливо, якщо жителі цих країн прихильники різних релігійних плинів... У Туреччині, як і в будь-якій іншій країні, є свої закони, тому відпочиваючим, які мають намір провести там своя відпустка, не заважало б з ними познайомитися. Людина, що відправився на відпочинок у Туреччину по туристичних ваучерах, не має права працювати в цій країні. Будь-які гроші,\nДля тих, хто захоплюється шопингом, перебуваючи на відпочинку або відвідуючи інші країни під час відряджень, подорожей і т.д., не заважало б познайомитися із системою Tax free, що припускає повернення частини грошей, заплачених за покупку... У більшості розвинених і країн, що розвиваються, працює система Tax free, вона припускає повернення частини витрачених на покупки в чужій країні засобів. У вартість речей, предметів побутової техніки й інші товари в багатьох країнах заздалегідь заставляється\nЧи Можна дарувати гроші на весілля і як їх красиво впакувати?\nСпоконвічною проблемою було, що ж подарувати молодим на весілля. Добре, якщо молоді підготували список потрібних їм речей, і кожний запрошений смог вибрати для себе подарунок, що він подарує. А, якщо такого списку ні, те може виявитися в молодят п'ять соковижималок, три м'ясорубки, два пилососи й так далі. Те в цьому випадку найдоцільніше дарувати молодим гроші. Подарувати гроші - це все-таки непоганий подарунок для молодий сім, тим більше, що для проведення\nРазместил: Библиотекарь и опубликовал 3 Ноябрь 2015 В разделе: Страны


Чи дозволяється стригти волосся під час Великого посту згідно з церковними правилами\nЧи можна стригтися під час посту.\nУ період Великого посту існує безліч суворих духовних і фізичних обмежень, які не слід порушувати віруючим людям. У тому числі і заборону на стрижку волосся. Але якщо в цьому є особлива необхідність, сходити в перукарню можна, інформує w2w.com.ua.\nВ першу чергу варто звернути увагу на здоров'я і доглянутість волосся. Якщо воно сильно січеться, а також стало ламким і млявим, то в даному випадку стрижка є необхідною процедурою для повернення їм колишнього вигляду.\nЯкщо вчасно не сходити в перукарню, то через кілька тижнів локони буде важко розчісувати і укладати в зачіску. Це створить незручності у догляді, а також буде виглядати неакуратно і неохайно. Тому в даному випадку чекати практично п'ятдесят днів до стрижки не потрібно.\nЯкщо хочеться змін\nЯкщо головною необхідністю стрижки волосся є бажання просто змінити імідж, то від такої ідеї під час посту краще відмовитися. Адже важливе завдання цього не легкого періоду — це відсторонитися від спокус і зосередитися на власному духовному вихованні.\nНаводити красу, щоб привернути увагу протилежної статі, а також стати більш жіночними не бажано у Великий піст. Справа в тому, що в цей час слід якомога менше потурати своїм примхам і бажанням, уникати самомилування в дзеркалі і виставляти напоказ свою красу.\nЯкщо вам хочеться змін, то краще почекайте деякий час, обдумайте своє рішення, подумайте про щось більш важливе і серйозне, а потім вже сміливо йдіть до перукарні. Адже для поліпшення свого зовнішнього вигляду або кардинальної зміни іміджу завжди можна знайти більш відповідний період.\nЯкщо чоловік наполягає\nКоли кохана людина просить вас підстригти волосся, виходячи з своїх особистих побажань, яке повністю збігається з вашим, то краще з ним погодитися. Для церкви дуже важливо, щоб чоловік і дружина жили в повній гармонії. Будь-які сварки, конфлікти і недомовки неприпустимі в сім'ї як у звичайній час, так і в період Великого посту. Саме тому, згідно з правилами релігії, близькість між чоловіком і жінкою, які живуть разом не обмежується під час їх цих же міркувань.\nПідстригти волосся і постати в новому вигляді перед власним чоловіком — означає лише ще сильніше порадувати його, а також зробити більш щасливим, що є важливою частиною сімейного життя. В даному випадку стрижка не забороняється законами церкви, тому можете сміливо йти до перукаря.


Увага! Формується список присяжних Менського районнного суду Чернігівської області – МЕНСЬКА МІСЬКА РАДА\nУвага! Формується список присяжних Менського районнного суду Чернігівської області\nАвтор: Менська міська рада\t/ 22.07.2016\nЧинним законодавством передбачено можливість громадянам приймати участь в судочинстві на рівні з професійними суддями, ставши присяжними. Відповідно до ст. 60 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” (далі Закон) список присяжних затверджується на два роки і переглядається в разі необхідності для заміни осіб, які вибули зі списку. Стаття 61 даного Закону передбачає ряд вимог до бажаючих стати присяжними. Так, присяжним може бути громадянин України, який досяг тридцятирічного віку і постійно проживає на території, на яку поширюється юрисдикція відповідного суду. Не підлягають включенню до списків народних засідателів та списків присяжних громадяни:\nУ разі, якщо Ви відповідаєте даним вимогам і маєте бажання стати присяжним звертайтеся до міської ради (заступник міського голови з питань діяльності виконкому Скляр І.В., 2-12-42).\nКінцевий строк звернень до міської ради 12 серпня 2016 року.


Іра́н (перс. ایران [ʔiɾɒn] — Країна аріїв), офіційна назва — Ісла́мська Респу́бліка Іра́н (перс. جمهوری اسلامی ایران — Джомгурі-йе Есламі-йє Іран) або застаріла назва Пе́рсія — держава у Західній Азії. З 83 мільйонами населення, це 17-та за чисельністю населення країна світу. Територія площею 1 648 195 км², робить її другою за розміром країною Близького Сходу та 17-ю у світі. Межує на заході з Іраком, на північному заході — з Азербайджаном, Вірменією, Туреччиною, на півночі — з Туркменістаном, на сході — з Афганістаном та Пакистаном. На півночі омивається Каспійським морем, на півдні і південному сході — Перською затокою. Її центральне розташування в Євразії та Західній Азії та близькість до Ормузької протоки надають їй геостратегічного значення. Тегеран — політичний та економічний центр Ірану, і найбільше і найнаселеніше місто Західної Азії, яке має понад 8,8 мільйонів жителів у місті та 15 мільйонів у метрополії.\n- Президент Ібрагім Райсі\nIR / IRN / 364\nВ Ірані проживає одна з найдавніших у світі цивілізацій, історія якої починається з утворення еламітських царств у IV тисячолітті до н. е., які вперше були об'єднані іранськими народами у VII столітті до н. е., досягла піку своїх територіальних володінь у VI столітті до н. е. за Кира Великого, чия Перська Імперія простягнулася від Східної Європи до долини Інду, і була однією з найбільших імперій в історії. Імперія потрапила під правління Олександра Македонського у IV столітті до н. е. і була поділена на кілька елліністичних держав. Іранський заколот у III столітті до н. е. встановив Парфійське царство, після якого у III столітті слідувала Сасанійська імперія, провідна світова держава протягом наступних чотирьох століть.\nПолітична система Ірану містить елементи президентської демократії та ісламської теократії під управлінням автократичного «Верховного лідера». Іран вважається авторитарною державою зі значними обмеженнями та зловживаннями щодо прав людини, включаючи жорстоке придушення масових протестів, несправедливі вибори та обмежені права як жінок та дітей.\nСучасна назва Ірану (перс. ايران) через пехл. Erān сходить до авест. Airyāna, що утворене від самоназви давніх індоіранців — «arya» і є або прикметником «Арійська країна», або генетивою «Країна аріїв» у виразі типу авест. airyanam dahyunam — «країни аріїв».\nВ епоху Ахеменідів (550—327 рр. до н. е.) давньоіранське поняття «Aryānam Dahyunam» трансформувалося в давньоперс. «Aryānam Xšaθram» — «Держава аріїв», яке згодом дало назву державі Аршакідів (250 до н. е. — 224 н. е.) — Aryānšaθr / Aryānšahr.\n) походить від авест. «Airyānam Xšaθram», означає «Царство аріїв». Авестійський дифтонг «ai» трансформувався в середньоперський «е».\nІран має тільки дві просторі низовини — рівнина Хузестан на південному заході країни і Південно-Каспійська низовина на півночі країни. Перша з них, приблизно трикутної форми, є продовженням Месопотамської низовини і становить, в середньому, близько 160 кілометрів в ширину. Вона розтягнулася на 120 км й висота її, заледве, перевищує рівень моря, а наприкінці різко впирається в передгір'я Загросу. Більша частина рівнини Хузестан вкрита болотами. Південно-Каспійська низовина є набагато довшою й розтягнулася на 640 кілометрів уздовж узбережжя Каспію, але в своєму найширшому місці становить менше 50 км, а в деяких місцях менш ніж 2 км і в окремих частинах берега моря перетинається передгір'ям Ельбурса. Узбережжя Перської затоки на південь від рівнини Хузестан і на узбережжі Оманської затоки спостерігаються тільки локальні рівнинні ділянки, оскільки гірські нагромадження Загросу в цих областях підходять прямо до берегової лінії.\nВ арідних умовах Ірану розподіл рослинного покриву залежить від ступеня зволоження території та господарської діяльності людини, особливо, землеробства і випасу худоби. Північні, найбільш зволожені, схили Ельбрусу до висоти 2500 м вкриті густими широколистяними лісами з перевагою дуба, граба, клена, бука, залізного дерева, в'яза, платана, ясена, волоського горіха, сливи. На узбережжі Каспійського моря місцями зустрічаються перевиті ліанами непрохідні субтропічні ліси.\nКаспійські ліси й змішані ліси Гирньян (Hyrcanian) на півночі країни — 19 000 км².\nВапнякові гірські лісові масиви в північно-східних районах (Ялівцевий ліс) — 13 000 км².\nФісташкові ліси в східних, південних та південно-східних районах — 26 000 км².\nДубові ліси в центральних і західних районах — 35 000 км².\nКущі й чагарники в Кевір пустелі та у центральній і північно-східній частині країни — 10 000 км².\nПівнічні та центральні райони Загроса, у недалекому минулому були зайняті дубовими лісами, нині значною мірою знищені в ході інтенсивних безладних рубок і через непомірного випасу овець та кіз. Їх змінили рідколистяні чагарники зі значною участю дуба, роль якого поступово скорочується у міру просування на південь, де випадає менше опадів, тутешньою особливістю стають ксерофільні рідколісся з фісташки, аличі, мигдалю, а також степова і напівпустельна рослинність. По долинах річок на південному заході країни поширені тугайна і болотна рослинність, а на узбережжі Перської затоки місцями зустрічаються мангрові зарослі. Степова і пустельна рослинність характерна для багатьох невисоких гір, у степах переважають багаторічні та однорічні злаки, полину, астрагали. Нерідко степи чергуються з ділянками чагарникових зарослів. У пустелях домінують саксаул, верблюжа колючка, солянки, аристида. Великі райони внутрішніх плоскогір'їв Ірану внаслідок нестачі вологи і ґрунтового засолення практично позбавлені рослинного покриву, безплідні також ділянки сипучих пісків.\nЗаселення території Ірану припадає на глибоку давнину (див. Зарзійська культура). Іранські народи стають панівними на його терені до початку I тисячоліття до н. е.. Частина племен (перси, мідійці, бактрійці, парфяни) осіла в західній частині плоскогір'я; кіммерійці, сармати, алани, белуджі оселилися на сході і вздовж узбережжя Оманської затоки.\nПершою значною іранською державою стало Мідійське царство, засноване наприкінці VIII — початку VII століття до н. е., зі столицею в Хамадані. Мідійці швидко встановили контроль над усім західним Іраном і частково над східним. Спільно з вавилонянами мідійці розгромили Ассирію, захопили північне Межиріччя й Урарту, а пізніше — Вірменське нагір'я.\nПісля смерті Олександра Македонського в 323 до н. е. його імперія розпалася на кілька окремих держав. Велика частина території сучасного Ірану відійшла до Селевкії, однак парфянський цар Мітрідат незабаром почав завойовницькі походи проти селевкідів і включив до складу своєї держави Іран, а також Межиріччя.\nЗа царя Хосрова I (531—579) почалася активна експансія: в 540 захоплена Антіохія, в 562 — Єгипет. Візантійська імперія потрапила до податкової залежності від іранців. Були зайняті прибережні області Аравійського півострова, в тому числі Ємен. У цей же час Хосров розгромив ефталітську держава на території сучасного Таджикистану. Військові успіхи Хосрова привели до розквіту торгівлі і культури в Ірані.\nОнук Хосрова I, Хосров II (590—628) відновив війну з Візантією, але після дуже вдалого початку наприкінці зазнавав поразки за поразкою. Військові витрати покривалися за рахунок непомірних податків з торговців і поборів з бідняків. У результаті по всій країні почали спалахувати повстання, Хосров був схоплений і страчений. Його онук, Йезігерд III (632—651) став останнім сасанідським царем. Незважаючи на припинення війни з Візантією, розпад імперії тривав. На півдні іранці зіткнулися з новим супротивником — арабами.\nАрабські набіги на Сасанідський Іран почалися в 632 році. Найнищівнішої поразки іранська армія зазнала в битві при Кадісії в 637 році. Арабське завоювання Ірану тривало до 652 року, і він був включений до Халіфату Омейядів. Араби поширили в Ірані іслам, який сильно змінив іранську культуру. Після ісламізації Ірану бурхливо розвивалися в Халіфаті література, філософія, мистецтво, медицина. Іранська культура стала основою для початку золотого століття ісламу.\nУ 750 році іранський генерал Абу Мослі-Хорасані очолив похід Аббасидів проти Омейядів на Дамаск, а потім на столицю Халіфату — Багдад. У подяку новий халіф дарував іранським губернаторам певну самостійність, а також взяв кількох іранців як візирів. Однак у 822 році Тахір I ібн Хусейн, губернатор Хорасану, проголосив незалежність провінції і оголосив себе родоначальником нової іранської династії — Тахіридів.\nНезважаючи на прийняття іранським суспільством ісламу, арабізація в Ірані не мала успіху. Насадження арабської культури зустріло опір іранців і стало поштовхом до боротьби за незалежність від арабів. Важливу роль у відновленні національної самосвідомості іранців відіграло відродження перської мови і літератури, пік якого припав на IX—X століття. У зв'язку з цим здобула популярність епопея Фірдоусі «Шахнаме», цілком написана на фарсі.\nУ 962 році тюркський полководець Алп-тегін виступив проти Саманідів і заснував державу Газневідів зі столицею в Газні (Афганістан). При Газневідах культурний розквіт Ірану продовжився. Їх послідовники Сельджуки перенесли столицю в Ісфахан.\nУ 1220 році північний схід Ірану, що перебував у складі Хорезмського царства, піддався вторгненню військ Чингіз-хана. Розоренню піддався весь Хорасан, а також території східних провінцій сучасного Ірану. Близько 50 % населення було вбито монголами. У результаті голоду та війн до 1260 року населення Ірану скоротилося з 2,5 млн до 250 тисяч осіб. Завершив завоювання Ірану онук Чингіз-хана Хулагу-хан. У заснованій ним державі його нащадки Ільхани правили до середини XIV століття.\nІслам шиїтського напрямку був прийнятий в Ірані як державна релігія при шаху Ісмаїлі I з династії Сефевідів в 1501 році. У 1503 році Ісмаїл розгромив Ак-Коюнлу і побудував на її руїнах нову державу зі столицею в Тебризі. Найвищого розквіту імперія Сефевідів досягла при Аббасі I, розгромивши Османську імперію та приєднавши до себе території сучасного Іраку, Афганістану, частини Пакистану, території Азербайджану, частини Вірменії і Грузії, а також провінцій Гілян і Мазендеран на березі Каспійського моря. Таким чином, володіння Ірану простягалися вже від Тигру до Інду.\nПершим ділом Надір-шах змінив державну релігію на сунізм, а потім розгромив Афганістан і повернув Ірану Кандагар. Відступаючі афганські війська бігли в Індію. Надір-шах закликав індійського могола, Мохаммед-шаха, не приймати їх, але той не погодився, тоді шах вдерся в Індію. У 1739 році війська Надір-шаха увійшли в Делі, однак незабаром там спалахнуло повстання. Іранці влаштували в місті справжню різанину, а потім повернулися в Іран, повністю розграбувавши країну.\nУ 1740 році Надір-шах здійснив похід у Туркестан, у результаті якого кордону Ірану просунулися до Амудар'ї. На Кавказі перси дійшли до Дагестану. У 1747 році Надір-шах убитий.\nУ 1750 році влада перейшла до династії Зендів на чолі з Карім-ханом. Він став першим за 700 років персом, який став на чолі держави. Він переніс столицю в Шираз. Період його правління характеризується практично відсутністю війн і культурним розквітом. Влада Зендів тривала лише три покоління, і в 1781 році перейшла до династії Каджарів. Засновник династії, скопець Ага-Мохаммед-хан, вчинив розправу над Зендами та нащадками Афшарідів. Зміцнивши владу Каджарів в Ірані, Мохаммед-хан влаштовує похід на Грузію, розгромивши Тбілісі і знищивши понад 20 тисяч жителів міста. Другий похід на Грузію в 1797 році не відбувся, оскільки шах був убитий власними слугами (грузином і курдом) у Карабасі. Незадовго до своєї смерті Мохамммед-хан переніс столицю Ірану в Тегеран.\nУ результаті серії невдалих війн з Росією Іран при Каджарах втратила майже 50 % своєї території. Процвітала корупція, втрачався контроль над околицями країни. Після тривалих акцій протесту в 1906 році в країні відбулася Конституційна революція, в результаті чого Іран став конституційною монархією.\nУ 1920 році в остані Гілян проголошена Гілянська Радянська Республіка, яка проіснувала до вересня 1921 року.\nУ 1921 році Реза-хан Пехлеві скинув Ахмед-шаха і в 1925 році оголошений новим шахом.\nУ 1942 році суверенітет Ірану відновлений, влада перейшла до сина шаха — Мохаммеда. Однак СРСР, побоюючись можливої агресії з боку Туреччини, тримав свої війська в північному Ірані до травня 1946 року.\nУ 1951 році головою Уряду Ірану стає Мохаммед Мосаддик, який активно займається реформаторством, домагаючись перегляду домовленостей щодо розподілу прибутків компанії «British Petroleum». Відбувається націоналізація нафтової промисловості Ірану. Однак у США негайно і за активної участі британських спецслужб розробляється план перевороту, здійснений в серпні 1953 року онуком президента Теодора Рузвельта — Кермітом Рузвельтом. Мохаммед Мосаддик був зміщений зі свого посту та поміщений у в'язницю. Через 3 роки він був звільнений і посаджений під домашній арешт, де й перебував до своєї смерті в 1967 році.\nУ 1963 році з країни був висланий аятола Хомейні. У 1965 році учасниками групи «Фєдаянє Іслам» був смертельно поранений прем'єр-міністр Хасан Алі Мансур.\nУ 1973 році заборонені всі політичні партії та об'єднання, заснована таємна поліція. До кінця 1970-х Іран охопили масові протести, які вилилися у повалення режиму Пехлеві і остаточне скасування монархії. У 1979 році в країні відбулася Ісламська революція і була заснована Ісламська республіка.\nІсламська революція в Ірані стала переходом від шахського монархічного режиму Пехлеві до ісламської республіки на чолі з аятолою Хомейні — провідником революції та засновником нового порядку. Початком революції прийнято вважати масові антишахські протести в січні 1978 року, придушені урядовими військами. У січні 1979 року, після того як країну паралізували постійні страйки та мітинги, шах з родиною залишив Іран, і 1 лютого в Тегеран прибув Хомейні, який перебував у вигнанні у Франції. Аятоллу зустріли мільйони тріумфуючих іранців. 1 квітня 1979 року після проведення всенародного референдуму Іран офіційно проголошений ісламською республікою. 3 грудня того ж року була прийнята нова конституція.\nВнутрішньополітичні наслідки революції проявилися у встановленні в країні теократичного режиму мусульманського духовенства, підвищення ролі ісламу абсолютно у всіх сферах життя. Відбулися кардинальні зміни і в зовнішній політиці. Відносини Ірану з США стали вкрай напруженими. Дипломатичні відносини розірвані 4 листопада 1979 року, коли в Тегерані було захоплено посольство США, а дипломати провели в заручниках 444 дні. Загарбники (студенти, серед яких, за деякими даними, можливо, був майбутній президент Ірану, тоді — офіцер спецпідрозділу КПІР і активіст молодіжної організації «Установа згуртування єдності» — Махмуд Ахмадінежад) стверджували, що переслідували агентів ЦРУ, що планували повалення революційного уряду. Вони також вимагали видачі шаха. Лише в 1981 році за посередництва Алжиру криза була розв'язана, і заручники відпущені на батьківщину. Не покращилися відносини і з СРСР — Ісламська революція практично збіглася за часом з введенням радянських військ в Афганістан. За деякими відомостями, спочатку планувалося захоплення саме радянського, а не американського посольства.\nТим часом президент сусіднього Іраку Саддам Хусейн вирішив скористатися внутрішньою нестабільністю в Ірані і його натягнутими відносинами з країнами Заходу. Ірану були (не вперше) пред'явлені територіальні претензії щодо нафтоносних районів уздовж берега Перської затоки на схід від річки Шатт-ель-Араб. Зокрема Хусейн зажадав передачі Іраку західного Хузестану, де більшість населення становили араби і були величезні запаси нафти. Ці вимоги були знехтувані Іраном і Хусейн почав підготовку до повномасштабної війни. 22 вересня 1980 року армія Іраку форсувала Шатт-ель-Араб і вторглася в Хузестан, що стало для іранського керівництва повною несподіванкою.\nУ 1997 році президентом Ірану був обраний Мухаммад Хатамі, що проголосив початок проведення політики терпимого ставлення до культури і встановлення тісніших зв'язків з країнами Заходу. Наприкінці 1990-х європейські держави почали відновлювати перервані революцією економічні зв'язки з Іраном. Тим не менше США залишилися незмінні у своїй позиції. Американське керівництво висунуло Ірану звинувачення в спонсоруванні тероризму і розробках зброї масового знищення. Пізніше президент США Джордж Вокер Буш закріпив за Іраном ярлик країни «Осі зла».\nДругою за значимістю посадовою особою в Ірані є президент. Президент є гарантом конституції і главою виконавчої влади. Рішення з ключових питань приймаються тільки після схвалення Вищого керівника. Президент призначає членів Ради міністрів і координує роботу уряду. Десять віцепрезидентів і 21 міністр уряду затверджуються на посаду парламентом. Хоча президент призначає міністрів оборони та розвідки, кандидатури повинні бути заздалегідь схвалені Вищим керівником. Президент обирається прямим всенародним голосуванням на чотирирічний термін. Кандидати в президенти повинні бути попередньо схвалені Радою вартових. На президентських виборах 2013 року перемогу здобув Хассан Рохані.\nЗаконодавча влада представлена однопалатним парламентом — Меджлісом (перс. مجلس شورای اسلام — «Ісламська консультативна рада»). Верхня палата була розформована після революції у 1979 році. Меджліс складається з 290 членів, що обираються всенародним голосуванням на чотирирічний термін. До обов'язків парламенту входить розробка законопроєктів, ратифікація міжнародних договорів та складання бюджету. Усі кандидати у депутати Меджлісу також затверджуються Радою вартових.\nРада вартових конституції складається з 12 членів, 6 з яких призначає Вищий керівник. Решта 6 членів призначаються парламентом за поданням голови Верховного суду. Рада вартових стверджує кандидатів на ключові пости, в тому числі кандидатів у президенти, члени уряду і парламенту. Основний обов'язок Ради — перевірка законопроєктів на відповідність ісламському праву. У випадку якщо є розбіжності з шаріатом, законопроєкт відправляється на доопрацювання. Крім того, Рада має право накласти вето на будь-яке рішення Меджлісу.\nРада експертів складається з 86 представників ісламського духовенства і збирається на тиждень кожен рік. Рада експертів обирає Вищого керівника і має право змістити його з посади у будь-який час (хоча такого прецеденту ще не було: нинішній Вищий керівник ― Алі Хаменеї — лише другий в історії країни, тоді як перший, Хомейні, помер, будучи ще на посаді). Засідання Ради проходять у закритому режимі. Члени Ради обираються всенародним голосуванням на восьмирічний термін.\nЗакони ісламської республіки засновані на ісламському праві. Державний апарат тісно переплетений з ісламським духівництвом. У зв'язку з цим присутні обмеження прав людини, пов'язані насамперед з релігією. Зокрема, в системі державного устрою існує спеціальний орган — Рада вартових конституції, діяльність якого забороняє немусульманам обіймати вищі державні посади, а членам парламенту — складати законопроекти, що суперечать шаріату. Згідно з Конституцією (стаття 13), крім ісламу визнаються тільки три релігії: християнство, юдаїзм і зороастризм, віряни всіх інших релігій (буддисти, багаї та ін.) вважаються «незахищеними невірними», вони не можуть бути представлені в парламенті і не мають практично жодних юридичних прав.\nПрисутні деякі обмеження свободи преси: після приходу до влади консервативного крила було закрито більшість прореформістських газет. Заборонена трансляція західної музики. Обмеження стосуються не лише друкованих засобів масової інформації та телебачення. Інтернет також піддається цензурі. Діяльність провайдерів, у тому числі комерційних, контролюється міністерством інформації. Перевірці підлягають всі нові зареєстровані вебсайти в домені .ir, існує автоматична фільтрація електронної пошти. Заборонені порнографічні та антиісламські сайти. Сайти опозиційних організацій в основному розташовані на зарубіжних серверах.\nРеволюція збіглася за часом і з введенням радянських військ до Афганістану, що вкрай негативно позначилося на стосунках з СРСР. Іран підтримував дипломатичні відносини з Радянським Союзом, однак пропозиції СРСР про проведення двосторонньої зустрічі ігнорувалися. Відомо також, що 1988 року Аятолла послав Горбачову телеграму, в якій пропонував йому будувати ісламську республіку в СРСР.\nДипломатичні відносини між Іраном та Україною були встановлені 22 січня 1992 року.\nІснують територіальні суперечки між Іраном і ОАЕ відносно трьох островів в Ормузькій протоці, що контролюють вхід у Перську затоку. Наприкінці 1940-х островами поперемінно володіли шейхи Абу-Дабі і Дубая, що знаходилися під британським протекторатом. У 1971 році, після відходу Великої Британії з регіону, острови повинні були дістатися ОАЕ, до складу яких увійшли обидва цих емірати, але їх захопив Іран. На островах донині розташований значний військовий контингент.\n19 липня 2019 року патруль Корпусу вартових ісламської революції в Ормузькій протоці захопив британський нафтовий танкер Stena Impero, який за даними військових порушив територіальні води країни. 22 липня прем'єр Британії Тереза Мей провела екстрене засідання щодо можливої реакції офіційного Лондону. Представники Британії у пояснювальному листі до ООН наполягають, що танкер не входив у територіальні води Ірану, а інцидент стався на тлі загострення відносин між Іраном та західними країнами.\nПрезидент США Трамп влітку 2019 року заявляв, що незважаючи на угоду між Джоном Керрі та адміністрацією Обами з Іраном, країна продовжувала приховано поповнювати запаси урану («Іран збагачувався ураном», — заявив Трамп). Згідно з умовами договору, для Ірану встановлювався ліміт на збагачення урану. 7 липня Аббас Аракші, міністр МЗС Ірану, заявив, що країна почне збагачення урану вище концентрації 3,67 % для забезпечення паливом електростанції в Бушері. Для урану, що використовується в ядерній зброї, рівень збагачення має сягати 90 %. Це викликало обурення офіційного Вашинґтону й обіцянки посилити санкції проти Ірану.\nВ липні 2019 року керівник іранської Організації з атомної енергії Алі Акбар Салехі заявив, що Іран планує відновити роботу ядерного реактора на важкій воді. Це пояснюється необхідністю отримання електроенергії для країни, і мова не йде про ядерну зброю.\nДо 1950 року Іран був розділений лише на 12 останів: Ардалян, Азербайджан, Белуджистан, Фарс, Ґілян, Аракі-Аджаму, Хорасан, Хузестан, Керман, Ларестан, Лурестан і Мазендеран. У 1950—1960-х роках їх було 10, а потім в період з 1960 по 1981 рік збільшилася до 28.\nУ 2004 році найбільший остан Хорасан був розділений на 3 остани — Північний Хорасан, Хорасан-Резаві та Південний Хорасан. Невелика територія, що залишилася, була приєднана до остану Єзд.\nЗараз розглядаються проєкти створення нових останів: Талиш (з Гіляну і Ардебілю), Тебес (з Єзду), Середній Азербайджан (із Західного і Східного Азербайджану), Ердестан (з Ісфахану), поділу остану Систан і Белуджистан на остан Систан і остан Белуджистан, Фарсу на Західний і Східний Фарс, а також створення столичного округу з Тегерана і інші проєкти.\n67,5 % населення Ірану живе в містах. До 2030 року це значення, імовірно, досягне 80 %. Найбільше місто — Тегеран з населенням 7,1 млн чоловік (14 млн в агломерації). У Тегерані зосереджено більше половини промислової могутності країни, в тому числі — автомобільне, електронне, збройне, хімічне, харчове виробництво. Друге за величиною місто — Мешхед, священне місто шиїтів.\nУ середині 1990-х років сільське господарство давало приблизно 29—30 % ВВП. Важливе місце в економіці Ірану займають традиційні кустарні промисли і ремесла, зокрема килимарство. Експорт килимів істотно скоротився через припинення їх збуту в США і конкуренції виробників інших країн.\nІран є ключовим членом Організації економічного співробітництва, до якої входять країни південно-західної Азії, а також центральноазійські республіки колишнього СРСР. Іран активно розвиває економічні зв'язки з країнами регіону і ставить за мету формування зони вільної торгівлі за типом ЄС. Розвиваються вільні торгово-промислові зони в Чабахар і на острові Кіш.\nДля розширення експорту газу може бути зроблена спроба відновити мережу газопроводів IGAT, у тому числі IGAT-1 потужністю 9,6 млрд кубометрів на рік, побудований у 1970 році для здійснення поставок газу до Вірменії і Азербайджану, і IGAT-2 потужністю 27 млрд кубометрів на рік, будівництво якого не було завершено у зв'язку з Ісламською революцією в 1979 році. Обидва газопроводи потребують реконструкції. Їх розконсервація може дозволити Ірану постачати газ через Україну в ЄС. Як альтернатива розглядається розширення діючого газопроводу з Ірану до Туреччини і далі до Греції.\nУ 2005 році в Ірані налічувалося 132 млрд барелів доведених запасів нафти (близько 10 % від світових запасів). Іран добуває 4,2 млн барелів на добу, з них експортує близько 2,7 млн барелів. Іран був четвертим експортером нафти у світі (другим в ОПЕК), а також найбільшим постачальником нафти до Китаю.\nТуристична індустрія Ірану серйозно постраждала в результаті ірано-іракської війни, проте в наш час[коли?] відроджується. У 2003 році було видано 300 тисяч туристичних віз, більшість — паломникам з сусідніх ісламських держав, що прямують до Мешхеда і Кума. У 2004 році Іран відвідали вже 1,7 млн іноземних туристів. Якщо для мусульман основний інтерес становлять священні місця, то європейців цікавлять головним чином археологічні розкопки і стародавні пам'ятники. У 2004 році доходи туріндустрії перевищили 2 мільярди доларів. У 2014 році 5 млн туристів принесли 7,5 млрд доларів до скарбниці країни.\nІранські євреї — залишки першої діаспори. Після 1979 року їхня чисельність не зростає і має тенденцію до скорочення через еміграцію. Євреї — міські жителі — представники інтелігенції, буржуазії, торговці. У Ширазі діє Рабіністична Школа. У релігійному відношенні 85 % юдеїв — ортодокси, решта — караїми.\n↑ Savory, R. M.. «Safavids». Енциклопедія ісламу (2nd вид.).\n↑ (перською) https://web.archive.org/web/20080410011625/http://fa.wikisource.org/wiki/قانون_اساسی_جمهوری_اسلامی_ایران. Архів оригіналу за 10 квітня 2008. Процитовано 23 січня 2008. Пропущений або порожній |title= (довідка)\n↑ Основні відомості про становище багаї в Ірані. Архів оригіналу за 19 січня 2012. Процитовано 2 квітня 2011.\n↑ Э. Худояров. В Иране избавляются от «голубых». Архівовано 30 вересня 2007 у Wayback Machine. (рос.)\n↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 18 листопада 2008. Процитовано 2 квітня 2011.\n↑ Iran popin pages: Tables — Population by sex and nationality, Iran 1996. Архів оригіналу за 9 лютого 2011. Процитовано 2 квітня 2011.\n↑ Open Doors—World Watch List 2010. Архів оригіналу за 14 січня 2010. Процитовано 2 квітня 2011.\nМ. С. Бур'ян, Я. Л. Шолох. Іран, Ісламська Республіка Іран // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2005. — Т. 3 : Е — Й. — С. 533. — 672 с. : іл. — ISBN 966-00-0610-1.\nС. І. Данилов. Іран, Ісламська Республіка Іран // Енциклопедія сучасної України : у 30 т. / ред. кол. І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2020. — 10 000 прим. — ISBN 944-02-3354-X.\nС. В. Павлов, К. В. Мезенцев, О. О. Любіцева. Географія релігій. — К., 1999. — С. 185—188\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Іран&oldid=33898595\nОстаннє редагування: 27 листопада 2021, 18:29\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 18:29, 27 листопада 2021.


5 головних міфів про біль під час місячних (чи варто її терпіти)\nДівчаток з дитинства вчать замовчувати і недооцінювати біль, пов'язану з місячними, проте від неї страждає не менше 176 млн. жінок в світі. Навколо цієї теми існує безліч стереотипів, які грунтуються на незнанні.\nЯкщо жінка відчуває сильні больові відчуття під час місячних, то це може свідчити про можливе захворювання - ендометріоз. Під час нього тканина, з внутрішньою оболонкою матки, розростається за її межі. Іншими словами, ця тканина кровоточить щомісяця, але крові нікуди виходити. При ендометріозі жінка може відчувати різні відчуття: від неприємних тягнучі болі внизу живота до непритомного стану. Мало хто знає, що таке ендометріоз, тим не менш, його симптоми вносять істотні зміни в життя кожної десятої жінки в світі.\nМіф №1. Терпіти біль під час місячних - це нормально\nЗгідно з останніми дослідженнями, 57% українок вважають, що з менструальним болем потрібно просто змиритися. При обстеженні лікарі і самі пацієнтки не завжди приділяють належну увагу розмовам про можливі болі під час місячних, або фахівці просять лише оцінити біль за шкалою від «одного до десяти». Але така шкала досить суб'єктивна. Реальність така, що больові відчуття при ендометріозі не мають нічого спільного з цифрами. Біль - це складний і не до кінця вивчений процес, який безпосередньо пов'язаний з нашою соціальною активністю. Сім років - стільки може тривати діагностика, і найчастіше вона затягується, тому що жінки звикли вважати біль нормою.\nЗамовчування проблеми призводить до негативних наслідків для жінки, починаючи від припинення інтимних відносин і віддалення від рідних і близьких, закінчуючи депресією, а часом навіть суїцидом. Дослідження показують, що близько 40% жінок з діагнозом ендометріоз навіть відмовилися від роботи через сильний біль.\nМіф №2. «Народиш - пройде»\nЖінки часто можуть почути пораду, що при народженні дитини сильні болі можуть відступити. Від місячних до пологів - жіноча біль сприймається як «природна» і передбачувана. Ця віра пронизує суспільство і постійно зміцнюється. Але народження дитини абсолютно точно не є способом лікування ендометріозу і позбавлення від ненависних больових відчуттів. На сьогоднішній день не існує простого способу вилікувати ендометріоз, але існують способи терапії, що дозволяють полегшити біль і зробити життя комфортнішим.\nЯкщо розглядати хірургічне втручання, то видалення вогнищ ендометріозу за допомогою правильно проведеної лапароскопії є головним і найефективнішим способом. Успіх операції залежить від поширення хвороби і професіоналізму хірурга. Проблема полягає в тому, що не так багато лікарів спеціалізуються на видаленні ендометріоізних тканин і можуть безпечно провести операцію навіть на ранніх стадіях захворювання. Варто знати, що операція не є гарантією того, що болі не повернуться, (як часто і буває), оскільки механізм виникнення і розвитку ендометріозу здебільшого не вивчений.\nГормональні препарати також можуть полегшити біль, примусово зупиняючи місячні. Таке «припинення» може принести лише тимчасове полегшення, до того ж, все залежить від індивідуальних особливостей організму жінки. Перед вибором гормональних препаратів обов'язково варто проконсультуватися з фахівцем.\nЕндометріоз у всіх протікає по-різному, з різними емоціями і відчуттями. Комусь допомагають грілки і тепла ванна, комусь - заняття йогою або голковколювання, хтось на час менструації змінює свій раціон харчування. Важливо розуміти, що підходить конкретному організму, і не залишати без уваги свій емоційний стан.\nМіф №3. Жінки з ендометріозом не можуть мати дітей\nПриблизно 30-50% жінок з ендометріозом безплідні, а ймовірність того, що безплідна жінка страждає ендометріозом, в 6-8 разів більше, ніж у тих, хто здатний народжувати. Ризики зіткнутися з неможливістю мати дітей при ендометріозі пов'язані не тільки із захворюванням як таким, а з ускладненнями від часто неминучого хірургічного втручання і травмування яєчників, що призводить до критичного зниження запасів яйцеклітин і спайковим процесом. Тому особливу увагу варто приділити якості проведеної операції, під час якої повинна бути видалена вся ендометріоїдна тканину. Після успішно проведеної лапароскопії більшість жінок успішно вагітніють. Планувати вагітність можна відразу після операції, відкладати на рік або більше і переходити на гормональну терапію не потрібно.\nБезпліддя на тлі ендометріозу - це не вирок. Важливо не ховатися від проблеми, не закриватися, а знайти підтримку у близьких і допомога у фахівців. Більшість жінок, які пройшли лікування від ендометріозу, успішно вагітніють, виношують і народжують дітей.\nМіф №4. До Ендометріозу схильні тільки дорослі жінки, а не підлітки\nЕндометріозом можуть хворіти як дорослі, так і підлітки. Дослідження, проведене в США, виявило, що при лапароскопії у 45% дівчат-підлітків з хронічною тазової болем було виявлено це захворювання.\nУ більшості випадків хвороба може проявитися після початку перших місячних. Імовірність, що болі можуть початися після вступу в менопаузу, вкрай мала. Найчастіше ендометріоз проявляє себе болями під час менструації або незадовго до / після неї.\nМатерям важливо стежити за станом своєї дитини: якщо дочка важко переносить менструації, якщо в цей період помітно знижується її активність, стають неможливими заняття спортом або похід в кіно - це привід запланувати візит до гінеколога. Навіть якщо відносини «мати-дочка» не дозволяють відверто обговорювати репродуктивне здоров'я всередині сім'ї, то розмова підлітка один на один з лікарем допоможе прояснити картину і поставити або виключити діагноз.\nНа жаль, якщо не лікувати ендометріоз, то хвороба прогресує: осередки стають ширше, і інтенсивність болю може збільшуватися з часом. Бувають випадки зменшення уражених тканин після вагітності, але це точно не спосіб лікування ендометріозу. Всерйоз вважати, що материнство позбавить від хвороби, - велика помилка, і вже точно не те, що варто рекомендувати юним дівчатам в кабінеті лікаря.\nМіф №5. Ділитися переживаннями і інформацією про біль соромно і ненормально\nІсторично склалося, що жінки рідко або взагалі ніколи не скаржаться на болі, супроводжуючі менструальний цикл. Однак близько 80% жінок відчувають неприємні відчуття перед початком і під час менструації, а 79% зізналися, що ніколи не зверталися за допомогою до лікарів, незважаючи на тривожні симптоми. Все це негативно позначається на їх самооцінці, Працездатності і соціалізації. Але обговорювати цю тему потрібно, як мінімум, для збереження почуття власної гідності і для підтримки свого здоров'я. Деякі жінки бояться розповісти про місячні навіть своєму лікарю, соромляться ділитися якоюсь інформацією, таким чином, не надаючи фахівцеві можливості повністю розібратися в ситуації і допомогти. Якщо складно почати діалог з доктором, треба зрозуміти, хто з близьких людей зможе без насмішок і докорів поговорити на тему менструації. Поступово, розповідаючи про свої переживання, можна відчути себе комфортніше і вільніше від забобонів.\nЗамовчування і неможливість розділити ці теми з близькими можуть позбавити жінок комфортної і щасливого життя, а юним дівчаткам створити складнощі з ухваленням свого тіла і його процесів без комплексів і страхів.\nУ сучасному суспільстві спостерігається здорова тенденція в частині ведення відкритої розмови на табуйовані теми, розвінчання стереотипів. Це важливий крок на шляху до подолання страху говорити про природні процеси, з якими стикаються мільйони людей.


Ку! Кін-Дза-Дза (2013) — афіша, сеанси, квитки на фільм у кінотеатрі Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми\nКу! Кін-Дза-Дза (2013) — розклад сеансів і продаж квитків на фільм «Ку! Кін-Дза-Дза» у кінотеатрах Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми.\n"Ку! Кін-Дза-Дза" змусить глядачів по-новому поглянути на сьогоденну дійсність. Всесвітньовідомий віолончеліст Володимир Чижов та його двоюрідний племінник Толік, який мріє стати ді-джеєм, зустрічають на вулиці дивака з чудернацьким пристроєм у руках. Толік не роздумуючи натискає кнопки та разом зі своїм дядьком переноситься на планету Плюк. Там все майже як і в нас - гроші витрачаються на речі, які того не варті, людей не просто зустрічають по одягу, але й ділять на класи у залежності від "кольору штанів", ще й "уряд на іншій планеті живе". Все майже як у нас, але виглядає дикувато, тож герої пропри що намагаються повернутися на Землю.\nМультфільм "Ку! Кін-Дза-Дза" створено, як і фільм "Кін-Дза-Дза" режисером Георгієм Данелія. Зберігши загальну канву сценарію, мультфільм має також і багато додатків, які відображають сучасні проблеми суспільства. Робота над стрічкою почалась у 2005 році, але через фінансові труднощі виникли перерви у творчому процесі. Не дивлячись на це, мультфільм вийде на екрани у тому вигляді, у якому початково був задуманий режисером.\nМикола Губенко, Іван Цехмістренко, Андрій Леонов, Олексій Колган, Олександр Адабашьян, Георгій Данелія, Ігор Кваша, Вахтанг Кікабідзе\nГеоргій Данелія, Олександр Адабашьян, Андрій Усачов


Зaпoвiтнi бaжaння кoжнoгo знaкa Зoдiaкy: 12 пpиклaдiв\nЗaпoвiтнi бaжaння є y кoжнoгo. Iнoдi вoни cидять тaк глибoкo вcepeдинi людини, щo вoнa в них нe мoжe зiзнaтиcя caмa coбi. Вce oднo цe жoдним чинoм нe зaвaжaє їй вcтaти нa шлях їх викoнaння. Toмy дeякi вчинки кpyжляють тiльки бiля cвoєї мpiї.\nHaйзaпoвiтнiшi бaжaння вoгнeнних знaкiв\nПpeдcтaвники цiєї cтихiї вiдpiзняютьcя нaдмipнoю eнepгiєю. Зa цим пoкaзникoм вoни здaтнi зaтьмapити iнших знaкiв зoдiaкy. Дo них вiднocять:\nMaкcимaлicти. Xoчyть дocягти вcьoгo й oдpaзy. Toмy нepiдкo мoжyть вecти ceбe нe зoвciм aдeквaтнo.\nCпиcoк зaпoвiтних бaжaнь y Oвнiв oбмeжeний кap’єpoю. Якщo їм вдacтьcя дoмoгтиcя визнaння нa poбoтi, тo вoни oтpимaють cпpaвжнє щacтя. Toмy caмe пpaця y них знaхoдитьcя нa пepшoмy мicцi.\nЗдaтнi зaдoвoльнити cвoї aмбiцiї нaйнeймoвipнiшим чинoм. Чeкaють мacштaбнoгo визнaння, тoмy нepiдкo йдyть в пoлiтикy aбo твopчicть.\nHa дpiбницi нe poзмiнюютьcя. Meтa життя вciх Cтpiльцiв – змiнa cвiтy. Ha мeншe вoни нaвpяд чи пoгoдятьcя.\nHaйзaпoвiтнiшi бaжaння зeмних знaкiв\nВкpaй poзвaжливi нaтypи. Пpaгнyть нacaмпepeд дo мaтepiaльнoгo блaгoпoлyччя. Витaння в хмapaх нe їхня cтихiя. Дo них вiднocять:\nЧacтo їх пoвeдiнкa бyдyєтьcя caмe нaвкoлo гpoшeй. Пpи цьoмy y кoжнoгo пpeдcтaвникa є влacнi пpихoвaнi мoтивaтopи.\nMpiють пpo кaзкoвe бaгaтcтвo. Toмy мoжyть дoбy пpoвoдити нa poбoтi, нaмaгaючиcь пoлiпшити cтaн cпpaв.\nTyт вce iнaкшe. Глибoкo в дyшi кoжнa Дiвa мpiє дiзнaтиcя cпociб пpo мaкcимaльнo швидкe дocягнeння блaгoпoлyччя. Hepiдкo тoмy лeгкo змiнюють poбoтy i пepeїжджaють з мicця нa мicцe.\nПoтaй вiд yciх типoвий Koзepiг хoчe cтaти oб’єктoм пoклoнiння. Пpиpoднo, бaгaтo хтo зapaз пoклoняютьcя бeзпocepeдньo гpoшaм. Toмy чим бiльшe їх бyдe y пpeдcтaвникiв цьoгo знaкa зoдiaкy, тим кpaщe.\nHaйзaпoвiтнiшi бaжaння пoвiтpянoї cтихiї\nПpo пpeдcтaвникiв цiєї cтихiї мoжнa cкaзaти oднe: люблять витaти в хмapaх. Бyдyють тaкi пoвiтpянi зaмки, щo їм пoзaздpили б бaгaтo пиcьмeнникiв-фaнтacтiв. Дo них вiднocять:\nЗaпoвiтнi бaжaння людeй, якi нapoдилиcя пiд цими cyзip’ями, нepiдкo втiлюютьcя. Пpocтo вoни вoлoдiють yнiкaльним дapoм вiзyaлiзaцiї.\nCлaвa i зaвoювaння cвiтy. Чacтo мpiють пpo нayкoвi вiдкpиття, якi змiнять peaльнicть, aбo пiдкopeння кocмocy.\nHaйcпpaвeдливiший знaк зoдiaкy. Mpiють пpo тe ж i для вcьoгo cвiтy. Звичaйнo, цi фaнтaзiї peaлiзyвaти вкpaй вaжкo, тoмy фaхiвцi ввaжaють їх тeopiї yтoпiчними.\nTyт вce пpocтo i cклaднo вoднoчac. Фaнтaзiй y Вoдoлiїв бaгaтo, тoмy тoчнo мoжнa cкaзaти oднe – вoни мpiють пpo викoнaння вciх бaжaнь.\nHaйзaпoвiтнiшi бaжaння вoднoї cтихiї\nЯк пpaвилo, мpiї цих людeй нaйбiльш пpaктичнi. Вoни нe звoдять пoвiтpяних зaмкiв aбo нe пpaгнyть змiнити пpинципи cвiтoбyдoви. Пpocтoтa втiлeння poбить пpeдcтaвникiв вoднoї cтихiї oдними з нaйбiльш щacливих знaкiв зoдiaкy. Дo них вiднocять:\nПpи цьoмy пpocтoтa caмoї мpiї дoзвoляє їм пocтiйнo pyхaтиcя нa шляхy дo її здiйcнeння. Пicля peaлiзaцiї cтaвлять бiльш мacштaбнi зaвдaння.\nБeзпeкa для них знaхoдитьcя нa пepшoмy мicцi. Mpiють пpo cвiй вiдoкpeмлeний кyтoчoк, дe вийдe cхoвaтиcя вiд yciх тpивoг.\nПoтaй бaжaють oтpимaти oкyльтнi знaння. Taкa здaтнicть дoзвoлилa б Cкopпioнaм пoмcтитиcя вciм кpивдникaм i винaгopoдити вciх шaнyвaльникiв.\nБpaти вiд життя вce. Фaнaти caмopeaлiзaцiї, yлюблeнoї poбoти. Звичaйнo, мpiють i пpo взaємнy любoв.


Кабмін затвердив додаток до диплома європейського зразка – Освіта.UA\nУкраїнський диплом з додатком європейського зразка буде адекватно оцінений у будь-якій країні Болонського простору\nЯк повідомляє прес-служба Міністерства освіти і науки (МОН), 2 березня 2010 року Уряд підтримав нові ініціативи МОН, щодо внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 р. №1260 "Про документи про освіту та вчені звання".\nЗміни передбачають запровадження додатка до диплома про вищу освіту, розробленого відповідно до форми, затвердженої Європейською комісією, Радою Європи і UNESCO/CEPES.\nЯк зазначають у Міністерстві, додаток до диплома європейського зразка є обов'язковим документом у переважній більшості країн Болонського процесу і видається разом із дипломом про вищу освіту.\nМетою такого документу є надання достатньої, незалежної інформації для покращення міжнародної "прозорості" та справедливого академічного і професійного визнання кваліфікацій (дипломів, ступенів, сертифікатів тощо).\nБагато країн без цього додатка взагалі не визнають дипломи про вищу освіту. А відтепер український диплом з таким додатком буде адекватно оцінений у будь-якій країні Болонського простору, підкреслюють фахівці МОН.\nЯк повідомлялось раніше, Кабмін затвердив положення про дослідницький університет.


Генерал Константінов із фільму "ТАРС уповноважений заявити" | Служба зовнішньої розвідки України\nВ. Бояров пiд час роботи в МДБ УРСР\nПо завершенню операції В. Бояров у загальних рисах розповів про її перебіг письменнику Юліану Семенову. Вони були добрими знайомими і підтримували між собою дружні стосунки. Ю. Семенов одразу зацікавився цією темою і зателефонував до Голови КДБ СРСР Ю. Андропова, аби отримати дозвіл на написання повісті. Під час роботи над твором і зйомок художнього фільму генерал Бояров виступав у ролі головного консультанта.\nНародився Віталій Костянтинович Бояров 27 серпня 1928 року у місті Чугуїв Харківської області. Його батько, кавалерист чапаєвської дивізії, служив у органах ДПУ. У 1938 році сім’я Боярових переїхала до Києва, тут їх застала війна. Батько пішов добровольцем на фронт, згодом воював у партизанському загоні. У одному з боїв загинув.\nУ 1944 році Віталій з матір’ю повернулися у звільнений Київ. Юнакові тоді ще не виповнилося й 16 років, але він рвався на фронт. По допомогу звернувся до батькового товариша генерал-лейтенанта Строкача – начальника штабу партизанського руху в Україні. Звісно, що його бажання задовольнити не могли. Водночас Строкач посприяв, щоб хлопця взяли на навчання у школу радистів.\nУ червні 1945 року Віталій здобув спеціальність радіопеленгаторника. Ще під час навчання його разом з іншими курсантами залучали до участі у деяких військових операціях. По війні служив у підрозділі радіоконтррозвідки МДБ УРСР. Йому присвоїли, як виняток, звання молодшого лейтенанта, але військову вислугу років почали рахувати з моменту досягнення повноліття. Тобто, майже рік служби не увійшов до календарної вислуги років. Але Віталій Бояров не дуже цим переймався.\nУпродовж кількох років він працює у підрозділах радіоконтррозвідки, водночас обирається звільненим секретарем комітету комсомолу МДБ УРСР. У 1949 році перейшов на оперативну роботу, працював на різних посадах в управлінні контррозвідки республіканського міністерства держбезпеки. У 1956 році перебував у закордонному відрядженні в Угорщині. По поверненню до Києва і навчання у Вищій школі КДБ СРСР (заочно) обіймає посаду начальника відділу у цьому ж управлінні, займається протидією іноземним спецслужбам.\nНаступний період службової кар’єри В. Боярова пов’язаний з роботою у розвідці. Після дворічного навчання у 101-й (розвідувальній) школі КДБ СРСР його направили до Великої Британії другим секретарем радянського посольства. Це була посада прикриття, реально ж він виконував функції заступника резидента зовнішньої розвідки по лінії “К” (зовнішня контррозвідка). Його попередника на цій посаді довелося у терміновому порядку через зраду колеги відкликати на батьківщину. На новому місці В. Бояров займається контррозвідувальним забезпеченням діяльності радянського дипломатичного представництва, а також проникненням у спеціальні служби і поліцейські структури країни перебування шляхом вербовки їхніх працівників.\nУ той час колишній співробітник англійської розвідки Кім Філбі уже знаходився на території Радянського Союзу, в Англії ж залишилися деякі його джерела, з якими слід було поновити зв’язки. Це мав робити Бояров на першому етапі свого перебування за кордоном. Філбі надав рекомендації щодо роботи зі своїм колишнім колегою, офіцером британської розвідслужби МІ-6, росіянином за походженням. Боярову вдалося встановити з ним контакт і розпочати співробітництво, але, як і у випадку з його попередником на посаді заступника резидента, втрутилися непередбачувані обставини – зрада співробітника КДБ Носенка. Зрадник особисто знав Боярова і міг його виказати. У цій ситуації довелося призупинити оперативну роботу, щоб все ретельно зважити і визначитися, як діяти далі. А події розгорталися стрімко. По видворенню з Москви другого секретаря англійського посольства, у відповідь в Англії персоною нон грата оголосили другого секретаря радянського посольства – Віталія Боярова.\nВін пробув за кордоном менше двох років. Претензій з боку керівництва зовнішньої розвідки до нього не було. Навпаки, роботу оцінили позитивно, навіть нагородили медаллю “За бойові заслуги”, яку вручив Голова Президії Верховної Ради СРСР А. Мікоян. У 1965 році В. Боярова, з урахуванням попереднього досвіду, призначили заступником начальника управління зовнішньої контррозвідки ПГУ КДБ СРСР. Начальником цього управління був генерал Григорій Григоренко. Подальша їхня спільна робота тривала довго і досить плідно. У 1969 році, після призначення Г. Григоренка першим заступником начальника 2-го Головного управління КДБ СРСР, замість себе він рекомендував саме В. Боярова.\n”Холодна війна” набирала обертів, виникали нові загрози для радянських громадян за кордоном, зокрема, почастішали випадки їх вербування, збільшилася кількість інцидентів щодо радянських дипломатичний представництв. Під керівництвом В. Боярова для протидії цьому створюється своєрідний інститут офіцерів безпеки при посольствах, залучили підрозділи прикордонних військ для спеціальної охорони посольств у Нью-Йорку, Бонні, країнах Латинської Америки і Близького Сходу.\nВ. Бояров детально знайомиться з відповідним досвідом роботи спецслужб США, Центральної і Латинської Америки, Північної Африки, заочно вчиться у Вищій дипломатичній школі МЗС СРСР і особисто бере участь у проведенні складних операцій. Одна з них пов’язана з розробкою колишнього командира радянського есмінця капітана 1-го рангу Артамонова, який утік у Швецію, потім перебрався до США, і там його взяли на службу в розвідувальне управління міністерства оборони. Коли це з’ясувалося, керівництво прийняло рішення відправити одного зі співробітників для встановлення з ним контакту і схилення до роботи на радянську розвідку.\nВіталій Бояров розробив спеціальну операцію, яка полягала в тому, щоб виманити Артамонова на зустріч у Відень, там заарештувати й таємно вивезти до Радянського Союзу. Але в останню мить керівництво КДБ прийняло рішення про призупинення операції. З’ясувалося, що Артамонов завербований ЦРУ. Водночас оперативна гра з ним тривала і була завершена, щоправда з деякими відхиленнями від попереднього плану, уже О. Калугіним – наступником В. Боярова на цій посаді.\nУ 1972 році В. Бояров став генерал-майором, через дев’ять років – генерал-лейтенантом. На той час він уже працював на посаді першого заступника начальника 2-го Головного управління КДБ СРСР. І саме тоді, на початку 1980-х років, на телевізійні екрани вийшов художній фільм “ТАРС уповноважений заявити”. Ще до опублікування Юліаном Семеновим однойменної повісті і зйомок фільму колеги по роботі вже знали про успішне завершення цієї операції у 1977 році і про її високу оцінку керівництвом КДБ. Обмежене коло людей знало й про те, що реальні події відбувалися не на африканському континенті, а в Колумбії.\nНа фоні загального позитиву вкралася, щоправда, невелика крапля дьогтю. Під час допиту головного фігуранта справи Олександра Огородніка й написання ним власноручних зізнань агент ЦРУ несподівано розкрутив ручку і проковтнув ампулу із сильнодіючою отрутою. Це був прокол у роботі контррозвідки, і від керівництва КДБ довелося вислухати чимало неприємних слів. Проте невдовзі ситуацію вдалося виправити. Завдяки ретельно продуманому плану оперативна гра з американською розвідку ще якийсь час тривала. Це дало змогу затримати на гарячому під час проведення тайникової операції співробітницю посольства США у Москві Марту Петерсон і оголосити її персоною нон грата. У вилученому в неї контейнері знайшли інструкції для агента, мініатюрні фотоапарати для зйомки документів, гроші, золоті прикраси і резервуар з новою порцією отрути. І хоч задум якомога довше поводити за ніс ЦРУ й нав’язати свої правила гри не вдалося реалізувати сповна, все ж дії розробників і керівників операції оцінили високо.\nНа посаді першого заступника начальника 2-го Головного управління КДБ СРСР Віталій Бояров працював до 1985 року. Потім – робота у Головному управлінні державного митного контролю при Раді Міністрів СРСР першим заступником начальника, а згодом – начальником відомства. Після виходу у 1991 році на пенсію став засновником і президентом Міжнародної асоціації з правових і податкових питань “І. Л. Т. С.”, президентом Всеросійської спілки ветеранів митної служби, а по смерті свого колишнього керівника і земляка Григорія Григоренка обраний президентом Асоціації ветеранів контррозвідки.\nСкрипник О. Розвідники, народжені в Україні. – К.: Ярославів Вал, 2011. – С. 549 – 553.


Детектор медіа. Всі матеріали по тегу кінодистрибуція сторінка: 3\nСтали відомі претенденти на отримання Національної кінопремії «Золота дзиґа» у вісімнадцяти номінаціях.\nПро литовсько-український копродукційний досвід і довгий шлях до українського глядача «Детектор медіа» поговорив із продюсерами та прокатником стрічки на спеціальному показі в кінотеатрі «Жовтень».\nМіністерство культури України пропонує скасувати часові обмеження для кіносеансів фільмів з індексом глядацької аудиторії «18». Відповідна зміну Мінкульт пропонує внести до пункту 8 Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів.\n1 березня - прес-брифінг «Українська кінопанорама. Репертуар наступного місяця»\nЧерговий захід із циклу прес-брифінгів «Українська кінопанорама. Репертуар наступного місяця» відбудеться в четвер, 1 березня, о 13:15, в інформаційному агентстві «Укрінформ» за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 8/16\nГоловний приз Міжнародного Берлінського кінофестивалю отримала картина «Не чіпай мене» румунської режисерки Адіни Пінтиліе. Кращою режисурою визнано роботу Веса Андерсона у стрічці «Острів собак», а гран-прі журі дістався фільму «Обличчя» польської режисерки Малгожати Шумовської.\nРежисер фільму «Кіборги» Ахтем Сеїтаблаєв повідомив, що офіціальну копію стрічки вже можна переглянути в інтернеті.


Скільки коштує життя наших військових, чи корупційний зв'язок для армії\nУ скільки ми оцінюємо життя своїх захисників? Напевно, для більшості з нас навіть сама постановка питання буде абсурдною. Життя – безцінне, і втрати, які ми несемо на фронті, не вимірюються грошима, лишаючись болем і жертвою за волю та незалежність України.\nАле не для всіх. Приблизно в 100 мільйонів доларів оцінює життя українських солдат на передовій сімейний «холдинг» Пашинських – батька і сина. Ця сума має осісти в кишенях всіх зацікавлених осіб, якщо їм вдасться протиснути свого постачальника засобів зв’язку для української армії.\nВід початку війни на Сході військовий зв’язок був проблемою для ЗСУ. Сучасних рацій, які б забезпечували надійний обмін інформацією, не було. Тому в армію волонтери везли все, що могли дістати. Наприклад, цивільні рації Motorola, які, попри свою вразливість до перехоплення та придушення, все одно спочатку були значно кращими, ніж нічого.Проблеми зі зв’язком завжди виринали в критичні моменти боїв. Так, наприклад, серед причин великих втрат у ДАПі та Дебальцевому, експерти називають не тільки провальне планування операцій згори, але і погану координацію дій бійців через російські «глушилки». Отже, проблему треба було вирішувати якомога швидше – наші військові потребували професійного зв’язку не менше, ніж сучасного озброєння.\nЗбройні Сили та правоохоронні органи України мають потребу у засобах зв’язку орієнтовно на 1 мільярд доларів. Зараз Міоноборони розглядають закупівлю на 350 мільйонів доларів.Всередині 2015 року Міністерство оборони розпочало обирати постачальника рацій для ЗСУ. Одразу треба зауважити, що компаній, які виробляють високоякісне сучасне обладнання доволі мало. Серед них можна назвати Thales (Франція), Harris (США), Selex ES (Велика Британія), Rohde&Schwarz (Німеччина), Elbit (Ізраїль). В тому ж 2015 ізраїльською компанією Elbit були проведені успішні тестові випробування засобів зв’язку на українському полігоні. Випробування показали надійну роботу рацій, їхню стійкість до засобів радіо-електронного придушення (РЕП), і комісія підписала позитивні висновки щодо цієї техніки. Наприкінці року Міноборони уклало контракт з Elbit на суму близько 4 млн доларів на поставку першої партії обладнання. Тут треба сказати декілька слів про компанію Elbit Systems. Це – найбільша приватна оборонна компанія Ізраїлю, яка постачає своє обладнання більше, ніж в 50 країн світу, серед яких і 10 країн-членів НАТО. Вона входить у першу трійку компаній-виробників такого обладнання. Співпраця з ізраїльтянами виглядала доцільною не тільки з огляду на якість її продукції, але і через заявлений українською владою курс на приведення ЗСУ до стандартів Північноатлантичного альянсу. Напочатку рішення про співпрацю з Elbit Systems було погоджено всіма. В тому числі, начальником Військ зв’язку генералом-майором Володимиром Рапко, який неодноразово відзначав високу якість ізраїльського обладнання. Все ніби йшло добре, поки на горизонті не з’явилася турецька компанія Aselsan.Конфлікт інтересівВсередині 2016 року на керівництвом Військ зв’язку почав здійснюватися тиск з вимогою «впустити» в контракти ще одного виробника – турецьку компанію Aselsan. Незважаючи на те, що Aselsan є потужним оборонним холдингом Туреччини, зовнішньоекономічне визнання його здобутків в плані зв’язку доволі скромне. Головними покупцями продукції Aselsan є країни Сходу та Прикаспійського регіону. Цікавий факт: зв’язкове обладнання компанії постачалося в Азербайджан, але в ході чергового загострення в Нагорному Карабаху, російські засоби РЕП (адже саме Росія підтримує Вірменію в цьому конфлікті) «вибили» турецький зв’язок. Після чого Азербайджан, попри всю дружбу з Туреччиною, закупив рації Elbit Systems. Що змусило українських військових переглядати угоди на користь турків? Якість зв’язкового обладнання? Ні, вона в цілому була гірша, ніж запропоноване Elbit. Ціна? - Також ні. Військові експерти стверджують, що на світовому ринку озброєння ціни на обладнання турецької компанії Aselsan є на 30-40% нижчими за ціни на аналогічне обладнання ізраїльської компанії Elbit Systems.Не дивлячись на цей факт, Міноборони вкінці 2016 року придбало певний перелік обладнання турецької компанії на суму близько 1,5 млн доларів США. При тому, що аналогічне обладнання за такою ж специфікацією та кількістю, пропозицію придбати яке компанія Elbit офіційно надала Міноборони, також складає 1,5 мільйонів доларів. Але Міноборони все одно придбало турецьке обладнання, яке було лише на 2% дешевше, і формальна сума контракту була нижчою на 30 тисяч.У мене виникає питання до Міноборони, НАБУ та Генпрокуратури. Чи правда, що ізраїльська Elbit, до прикладу, пропонувала новітнє обладнання останнього - третього покоління, яке можна було б придбати у кінці 2016 року, з такими характеристиками:> 80 Kpbc VHF та > 500 Kpbc Wideband UHF,і чи правда, що аналогічне обладнання турецької компанії третього покоління, яке придбало Міноборони, має такі характеристики: - 16 Kpbc та 112 Kpbc Wideband UHF.Як бачимо, аналогічні показники турецької компанії в кілька разів є гіршими.Таким характеристикам відповідає обладнання лише другого покоління компанії Elbit, яке на ринку озброєння є дешевшим на 15-20%, і яке Міноборони придбало у 2015 році.Враховуючи те, що Міноборони в кінці 2016 року придбало обладання Aselsan останнього (третього) покоління практично за цінами обладнання останнього (третього) покоління компанії Elbit, (при тому що технічні характеристики обладання Aselsan останнього (третього) покоління відповідають характеристикам придбаного обладнання Elbit попереднього (другого) покоління), то вартість турецького обладнання є завищеною близько на 50%. Ці коштихотіли покласти собі в кишені спритники з Міноборони. Те турецьке обладнання, що було придбано за 1,5 мільйони доларів з такими характеристиками насправді коштує близько 750 тисяч доларів.І якщо це все так, то хтось тоді має сісти до в’язниці.Ніби немає сенсу відмовлятися від кращого, щоб за цю ж ціну придбати щось гірше, чи не так? З точки зору логіки – безперечно, але не з точки зору сімейних інтересів. Активним лобістом Aselsan є батько та син Пашинські.\nПерший - народний депутат від «Народного фронту» Сергій Пашинський (свого часу був головою наглядової ради державного концерну «Укрборонпром», а сьогодні є головою комітету парламенту з питань національної безпеки та оборони) та його син - Антон Пашинський, який теж має потяг до військової сфери попри відсутність необхідної освіти та досвіду роботи.Так у 2015 році 25-річний Антон став топ-менеджером держструктури «Спецтехноекспорт» - торгівельного агенту «Укроборонпрому», який і веде операції з купівлі-продажу військового обладнання. За словами більшості дотичних до військової сфери, «Укроборонпром» та його структури вже давно перетворилися на клановий вузол, який, в силу своєї корупційної природи, реально гальмує переоснащення ЗСУ та розвиток сфери українських озброєнь. Під тиском Пашинських Міноборони приймає рішення відмовитися від обладнання Elbit на користь Aselsan. Таке рішення було прийнято - УВАГА! - не на підставі відомчих випробувань техніки чи порівняльних випробувань техніки двох компаній, а, фактично, лише на основі демонстрації обладнання - виставки та рекламних проспектів з описом характеристик та фото обладнання компанії Aselsan. Хоча у листі від 26.10.2016 Рапко повідомив Начальника Генерального штабу Муженка, що «організовано та проведено практичну демонстрацію радіозасобів, в ході яких продемонстровано практичну роботу радіозасобів у порівнянні обладнання двох компаній». А насправді це виявилось службовою фальсифікацією, адже тоді не було застосовано відповідної методики порівняльних випробувань під час т.зв. практичної демонстрації.У цьому ж листі Рапко у листі до Муженка вважає за доцільне визначити Aselsan в якості постачальника та звертається до Муженка - на основі цієї сфальшованої інформації - з проханням написати до Міноборони та РНБО визнати Aselsan постачальником засобів зв’язку.І, як не дивно, Міноборони звертається 7 грудня 2016 року до Турчинова з листом, де підтверджує вибір Пашинського-Рапка.А сьогодні Міністерство оборони здійснює різні організаційні та технічні маніпуляції для того, щоб протягнути турецьке обладнання.Момент істиниЯ – народний депутат. Моє завдання - зробити все від мене залежне, щоб українські бійці отримали якісне обладнання, щоб їхні життя не опинялися під загрозою через те, що зв'язок «лягає» від російських РЕПів. Моє завдання, як народного депутата – простежити, як використовуються кошти, що сплачують в бюджет українці, і втрутитися, якщо я бачу зловживання чи корупцію. Нам не потрібно придумувати велосипед і гадати чиє ж обладнання краще. Можна все зробити простіше: провести порівняльне випробування, визначити якість обладнання і, виходячи з цього, приймати рішення щодо подальшої співпраці з тим чи іншим виробником.Після безпосереднього втручання Президента та Прем’єра, Міноборони розпочало такі порівняльні випробування обладнання двої компаній, про що мені повідомив Гройсман у парламенті.\nНаступного дня я відвідав військову частину, де відбувалися ці випробування. Вони були організовані в одній із військових частин згідно з наказом МО N185 від 24.05.2017 р.Особливо хочу зазначити, що один з керівників Комісії на моє пряме запитання запевнив мене, що такі випробування не є секретними і можуть відбуватися за моєї участі, як народного депутата.І що я там побачив?Не дивлячись на пропозицію Elbit Systems проводити випробування відповідно до стандартів НАТО, турецька компанія в унісон з Міноборони України виступили проти і затвердили зручну для себе методику.Методика складена так, щоб вкінці отримати «потрібний» результат, лише формально виконавши доручення Президента та Прем’єра.Міноборони хоче порівнювати засоби зв’язку другого покоління ізраїльської Elbit Systems, які були закуплені в 2015 році (а не рації нового зразка - третього покоління, що пропонувались в кінці 2016 року для поставок в Україну та пропонується зараз) з раціями турецького виробника Aselsan третього покоління, придбаними вкінці 2016 року.Вказане ставить учасників порівняльних випробувань в нерівні умови, оскільки мали б порівнюватися засоби зв'язку одного і того ж - останнього - покоління виробництва обох вищезгаданих компаній.На пропозицію порівнювати наявне нове ізраїльське обладнання з аналогічним турецьким, МО відповіло, що треба брати для тесту ще більш нове турецьке. Але проблема в тому, що «ще більш нового турецького» зараз в Україні просто немає. А як можна порівнювати щось реальне з уявним лише по заявлених технічних характеристиках? Всупереч цьому до випробувань не були допущені новітні розробки "Elbit Systems", які компанія була готова надати. На обладнання під час бою впливає надто багато факторів, щоб можна було обмежитися простим співставленням техніко-технічних характеристик. Саме тому обладнання необхідно порівнювати одночано в однакових умовах.Отже, що ще, крім маніпулятивної методики, я побачив на суботніх випробуваннях? Я побачив бажання комісії за будь-що «протягнути» турків. Ось один із прикладів.Під час випробувань на певній робочій відстані турецьке обладнання перестало працювати і генерали дозволили замінити його під час проведення експерименту, що взагалі недопустимо під час таких випробувань!У мене на очах нова турецька станція, яка була придбана Міністерством оборони в кінці 2016 року, протягом половини дня так і не запрацювала. І це – це військова техніка, яка мала б проходити сотні тестів і перевірок на відмовостійкість. Техніка, від якої залежить життя українських бійців. Фактичні параметри цих порівняльних випробувань відомі виключно членам комісії, які їх фіксували. Усім іншим учасникам випробувань ці результати є недоступні. Але враховуючи те, що найкраще обладнання не брало участь у порівняльних випробуваннях відповідно до правильної методики, то результат буде очевидно прогнозованим.Пізніше мені стало відомо, що у той день, коли мали проводитись польові випробування обладнання зв'язку на стійкість до засобів радіоелектронної боротьби (РЕБ) знову зявились якісь причини, аби не просвести повноцінних випробувань. С початку ніби спустилось колесо в машині, потім зламався карбюратор, а потім начебто поламалось і саме обладнання РЕБ. Новому обладнанню т.зв. "72 серії" взагалі "приділили увагу" лише 2 дні з 16 днів порівняльних випробувань.У даному випадку "правильно" складена методика проведення порівняльних випробувань, затверджена чиновниками генштабу і Міноборони "працює" на "потрібний" результат!Навіщо виконувати доручення Верховного головнокомандувача та міністра оборони, якщо сила корумпованих бюрократів є значно вищою? Навіщо одночасно випробовувати і порівнювати нову так звану "72 серію", яка в рази навіть по паспортних характеристиках краща від аналогічного обладнання, якщо сила корумпованих бюрократів через "правильну методику" сильніша здорового глузду?\nОдразу після випробувань депутат від Блоку Петра Порошенка Іван Вінник, секретар комітету з нацбезпеки та оборони, який очолює Сергій Пашинський, звинуватив мене у несанкціонованому доступі на режимний об’єкт, розголошенні таємниці, у різній маячні, аж до державної зради.Такі заяви - це реакція людей, які раптом дуже занепокоїлись тим, що громадськості стане відоме те, що насправді відбувається. І люди дізнаються про те, що є насправді державною зрадою, яка може мати місце в діях Пашинських та його посібників.Гадаю, одного такого епізоду вистачило б, щоб поставити під сумнів прийнятність пропозиції Aselsan. Але не в Україні. Скандал довкола засобів зв’язку для армії триває. Наші бійці залишаються заручниками сімейних інтересів та корупційних схем. Страждає й імідж України, адже ми показуємо себе як ненадійного та непередбачуваного партнера. Тим більше, у такій делікатній сфері як оборонна співпраця. Інтереси влади і інтереси Україні с кожним днем стають все далі одне від одного. Впевнений, що ця ситуація може зацікавити детективів НАБУ.\nАвтор Юрій Дерев'янко, народний депутат, член парламентського Комітету з питань запобігання та протидії корупції\nармія зброя корупція


Як містити акваріумну равлика |ЯкПросто\nЯк зменшити dpi\nЯк намалювати балерину\nЯк написати скаргу у кримінальній справі\nЯк тримати спину рівною\nЯк перехопити домен\nЯк перемогти імпотенцію\nЯк вкоротити плаття\nЯк зробити електронну адресу\nЧому з’являються веснянки\nЯк оцінити ефективність персоналу\nЯк продати кролика\nЯк нагодувати щеняти\nЯк зробити поводок для собаки\nЯк розповісти про собаку\nЯк містити акваріумну равлика\nБагато видів равликів, які живуть в дикій природі, можна розводити і в домашньому акваріумі. Справа в тому, що вони воліють стоячу воду проточною. При правильному догляді кількох представників сімейства apple snail або ампуллярій можна виростити в акваріумі у себе вдома.\nВиди ампуллярій розрізняють за формою раковини, розміру, відстані між гирлом і витками, формі витків. Але робити це повинен досвідчений акваріумніст, а не новачок. Визначити вид равлики за кольором панцира практично неможливо, так як деякі види мають кілька кольорів. Часто навіть заводчики не можуть вказати навіть на підлогу ампулляріі до тих пір, поки вона не почне відкладати ікру.\nЗгідно інформації, опублікованої на сайті «Наш акваріум», ампуллярій можна утримувати в звичайному акваріумі з рибками. Равлики, якщо вони не належать до видів, які харчуються молюсками, не зашкодять ім. Ампулляріі люблять акваріумну флору, проте вони не здатні знищити її повністю.\nТримайте акваріум під кришкою, адже равлики можуть зробити з нього «втеча». Але ніколи не закривайте ємність наглухо, так як ампулляріям потрібно дихати. Для нормальної життєдіяльності достатньо буде 10 л води на кожну равлика. Не наливайте воду до країв, залишайте 10 см простору для того, щоб равлику було, куди відкласти ікру.\nВода в акваріумі не повинна бути занадто м’якою. Інакше ампулляріям нічим буде зміцнювати панцир. Слідкуйте за рівнем ph, він не повинен опускатися нижче 7. Поповнюйте вміст кальцію у воді за допомогою додавання подрібненого мармуру або вапняку. Вони продаються в будь-якому зоомагазині.\nСлідкуйте за температурою води в акваріумі. Вона повинна бути не нижче +18, але не вище +28 градусів. Чим холодніше вода, тим нижче активність ампуллярій. Занадто тепла вода сприяє частому відкладання ікри, але знижує тривалість життя равлики з 4 років до 1 року.\nАкваріумні равлики харчуються нетвердою їжею: консервованим шпинатом, перетертими овочами (огірок, морква), кормом для рибок і т.д. Не перегодовуйте ампуллярій, інакше ви ризикуєте засмітити воду гниючими залишками їжі.


Інтелектуальне спілкування з Ларисою Івшиною | Національний університет «Острозька академія»\nНаціональний університет «Острозька академія» 24 січня відвідала головний редактор щоденної всеукраїнської газети «День», громадський та політичний діяч, почесний академік Острозького академічного братства, член наглядової ради НаУОА та щирий друг альма-матер Лариса Івшина.\nВізити Лариси Івшиної до Острозької академії з нагоди Дня соборності вже стали традиційними. Цьогорічна зустріч розпочалася з вітального слова Лариси Івшиної щодо перепризначення Ігоря Пасічника на посаду ректора Національного університету «Острозька академія». З цієї нагоди головний редактор газети «День» подарувала Ігорю Демидовичу видання «Бібліотеки газети «День» «Сила м’якого знака» та дизайнерську клубну хустку, спеціально виготовлену до 15-річчя «Дня». Лариса Олексіївна подякувала ректору та студентам за плідну співпрацю, за активні відгуки на ініціативи «Дня». У свою чергу «День» також підтримував Острозьку академію у відзначенні 2010 року князя Василя-Костянтина Острозького, ініціативі відзначення 1160-річчя української державності. Історія дружби газети «День» та Острозької академії справді тривала і знайшла своє писемне вираження у товстій теці з друкованими матеріалами видання про альма-матер під назвою «Волинський роман „Дня“ та Острозької академії», яку редакція «Дня» раніше подарувала академії.\nЗустріч, що тривала понад дві пари, проходила у формі конструктивного діалогу студентів та Лариси Івшиної. Під час спілкування студенти були особливо активними і поставили аж 28 запитань. Спудеїв цікавили питання української історії, журналістики, українського суспільства, про важливість громадянської позиції і про інтелектуальні проекти газети «День». За найкращі питання студенти отримали цінні подарунки від Лариси Івшиної. 8 студентів були відзначені книгами «Сила м’якого знака», фотоальманахами «Жива історія» та унікальними календарями «Дня». Утім, за словами студентів, найбільшою нагородою для них було саме інтелектуальне спілкування з Ларисою Івшиною.\nЗавершилася зустріч запрошенням Лариси Івшиної до подальшої розмови: «Сподіваюся на продовження спілкування на шпальтах газети, на сайті «Україна Incognita» та у «Літній школі журналістики «Дня», — сказала на завершення Лариса Івшина.\nНа пам’ять про чергову зустріч зі спудеями Острозької академії Лариса Івшина повезла у Київ картину художниці Галини Черниш «Волинська Петраківка», яку їй подарував Ігор Пасічник.


Поляки на карантині: студентка Кароліна Кохановська з Тернополя\nПоляки на карантині: студентка Кароліна Кохановська з Тернополя\nОстання учасниця циклу «Україна. Поляки на карантині» – Кароліна Кохановська, студентка медичного факультету Тернопільського національного медичного університету імені Івана Горбачевського.\nМене звати Кароліна і мені 21 рік. Я походжу з маленького містечка Глогув, що знаходиться на заході Польщі. Зараз навчаюся на першому курсі медичного факультету в Тернопільському національному медичному університеті імені Івана Горбачевського (розмова відбулася навесні цього року, – ред.).\nУ моїй групі навчаються четверо студентів із Польщі. Чому я обрала освіту в Україні? Тому що з фінансового боку я можу собі це дозволити. Збираючи рекомендації польських медиків щодо внз, я дізналася, що освіта в Тернополі на досить високому рівні і багато польських лікарів мають дипломи саме Тернопільського національного медичного університету.\nНавчання відбувається англійською мовою, що для мене дуже комфортно. Українці – приємні в спілкуванні, щирі та доброзичливі. Єдиною проблемою для мене спершу була українська мова.\nЯ мрію стати кардіологом. Після випуску з університету мушу здати іспит у Польщі для підтвердження рівня моєї освіти, а далі буду вирішувати, адже кардіологія – дуже відповідальна галузь медицини.\nКарантин доволі сильно вплинув на моє життя. Щодня я спілкувалася з великою кількістю людей на лекціях та семінарах, зустрічалася з друзями. Через соціальну дистанцію я не бачила своїх друзів кілька місяців. Ми спілкуємося в чатах та дзвонимо одне одному, але це зовсім не те.\nТакож мені не вистачає фізичного навантаження. Для того, щоб встигати на лекції, мені доводилося ходити пішки до 6 км щодня, адже приміщення університету розташовані по всьому місту.\nТому, що життя – непередбачуване. З нами сталася доволі неприємна історія. В Тернополі я живу на квартирі разом зі своїм хлопцем та котом Збишеком. Ми дуже хотіли провести Великдень вдома, в колі родини, але для перетину кордону нам потрібні були дозвільні документи. Оформлення паперів зайняло два тижні, і я дуже просила працівників консульства, щоб у документі зазначили, що Збишек теж має право перетнути кордон.\nДалі разом з іншими студентами ми найняли авто і доїхали до пункту пропуску Шегині. Виглядали ми досить дотепно. На колінах лежали валізи, а на валізах – Збишек. Працівники прикордонної служби шукали пана Збишека і дуже сміялися, бо це був кіт. На щастя, нам дозволили в'їхати на територію Польщі. Наші батьки їхали 8 годин, щоб забрати нас двома машинами. При цьому вони не могли з нами контактувати, тому просто лишили нам авто для доїзду.\nПісля карантину я мрію поїхати в подорож до Австрії. У нас був запланований та оплачений тур, але його відмінили. Я хочу побути зі своєю родиною, побачити друзів та відвідати концерт. Мені хочеться відчути життя на повну.


Ефективний сайт стартапу: як сподобатися клієнтам, партнерам і інвесторам одним сайтом (Частина 3) | Укрнеймс.БЛОГ\nЕфективний сайт стартапу: як сподобатися клієнтам, партнерам і інвесторам одним сайтом (Частина 3)\n28/08/2019 Алина Близнюк Веб-мастер\nМолоді підприємці як ніхто інший знають, як важко завоювати довіру аудиторії, якщо у компанії ще немає імені. Формування довіри процес не швидкий, але дуже важливо все зробити правильно з самого початку. На сайті стартапу розмістіть всю інформацію, яка може привернути увагу користувача до вашого продукту, технології і компанії:\nсертифікати, патенти, дипломи, що свідчать про перемогу в конкурсах;\nфото засновника і команди – так у вашого продукту буде людське обличчя;\nісторія компанії, її досягнення – навіть якщо ваш стартап виріс не в гаражі, а в тепличних умовах акселератора, не потрібно це приховувати;\nбізнес-презентації, відеоролики, 3D-екскурсії по шоурумах, приклади впроваджень продукції;\nподяки та відгуки клієнтів – клієнтові важливо знати, що він у вас не перший і що іншим все сподобалося;\nновини або блог компанії – це покаже, що ви розвиваєтеся;\nадреса, фотографії офісу, телефони – те, що підтвердить вашу реальність;\nреквізити, установчі документи, контактні дані.\nЯкщо ви завели на сайті розділ з новинами, не забувайте його оновлювати, інакше відвідувачі засумніваються, чи живий ще ваш стартап.\n5. Різні завдання – різні розділи\nЯкщо ви шукаєте інвестора, не варто писати про це прямо на головній. Головна – для цільової аудиторії вашого продукту. Зробіть розділ «Інвесторам» і опишіть там свою інвестиційну пропозицію, додайте бізнес-презентацію, процитуйте найцікавіше з бізнес-плану, розкажіть про своє стратегічне бачення. Якщо інформації багато, розподіліть її за підрозділами. Або створіть для неї окремий лендінг.\nЯкщо вам для повного щастя не вистачає партнерів, дійте за тим же принципом, що і з інвесторами – створіть відповідний розділ на сайті з докладною інформацією та перевагами.\nСкладно знайти щось більш переконливе, ніж реальний приклад вашої роботи. Зрозуміло, у стартапа навряд чи буде багато реалізованих проектів, але проілюструвати застосування вашого продукту в реальних умовах необхідно. Якщо вам поки не вдалося продати своє рішення, сфотографуйте процес випробувань, знайдіть партнера, який погодиться впровадити ваш продукт безкоштовно, або випробуйте його на собі і поділіться враженнями. Все краще, ніж порожнеча в розділі «Портфоліо».\n7. Роботи – теж люди\nІснує повір’я, що перед в’їздом в нову квартиру першою туди потрібно запустити кішку. Також і з сайтом (тільки це не забобони) – щоб туди потік трафік, його спершу повинні вивчити пошукові роботи. Зазвичай у пошукових роботів немає з цим проблем, якщо, звичайно, у файлі robots.txt на вашому сайті немає наступного запису:\nНе треба нехтувати цими інструментами, інакше з індексацією сайту в пошукових системах можуть бути проблеми.\nЩоб сайту стартапу нічого не заважало просуватися в пошукових системах, крім robots.txt, потрібно ще багато чого налаштувати. Ваш сайт працює правильно, якщо в нього:\nсклеєні доменні імена;\nправильно оформлені Robots.txt, sitemap.xml;\nвідсутні дублі сторінок;\nзавантаження сторінок менше 3 секунд;\nправильно спрацьовує помилка 404;\nє мікророзмітка для соціальних мереж;\nсайт працює за HTTPS-протоколом;\nв коді є заголовки H1-H6;\nдизайн адаптивний та сучасний;\nє контакти, схеми проїзду і форми зворотного зв’язку;\nправильно прописані метатеги і заголовки сторінок;\nє посилання на соціальні мережі та мессенджери;\nналаштована регіональна приналежність сайту;\nна сайті немає битих посилань, працюють 301 редиректи;\nтексти в відділах, що продають, унікальні;\nє авторські права на всі фото;\nпідключені коллтрекінг, CRM, Roistat, email-трекінг;\nрегулярно оновлюються новини і каталог;\nтелефони і почта на першому екрані та в подвалі сайту;\nє форми зв’язку, політика конфеденційності, згода на збір та обробку даних згідно ЗУ-№ 2297-VI.\nЯкщо ви працюєте з клієнтами з інших країн, переконайтеся, що на версіях ваших сайтів, орієнтованих на іноземну аудиторію, дотримані всі вимоги відповідних країн. Законодавство Євросоюзу, наприклад, вимагає, щоб відвідувачі могли відключити можливість відстеження їх дій на вашому сайті, якщо на ньому встановлена метрика від Google. Згідно із законодавством Німеччини на сайті повинна бути сторінка Impressum.\n10 кроків до ефективного сайту стартапу\nВивчіть ринок, визначте цілі, сформуйте портрет ЦА – на їх основі побудуйте стратегію просування.\nВиберіть зручний движок для сайту, який відповідає потребам SEO-просування.\nРетельно продумайте перший екран. Проблема клієнта, рішення і заклик до дії – найважливіше. І не забудьте про контакти. Додайте віджети соцмереж, онлайн-консультант і модуль зворотного дзвінка.\nПродумайте структуру: для кожного завдання – свій розділ.\nЗробіть контент цікавим, корисним і коротким – використовуйте картинки, фотографії, відео, 3D-моделі, іконки і інфографіку.\nКоли сайт буде розроблений і наповнений, проведіть юзабіліті-аудит і перевірте сайт на відповідність вимогам пошукових систем.\nРегулярно оновлюйте, доповнюйте і вдосконалюйте інформацію на сайті. Оцінять не тільки люди, але і пошукові роботи.\nПокажіть портфоліо з описом проектів і фотографіями, відобразіть все на карті, якщо географія ваших проектів може вразити.\nПублікуйте соціальні докази – відгуки клієнтів, партнерів, інформацію про участь і перемогу в галузевих конкурсах.\nТестуйте нові рекламні інструменти і аналізуйте результати.\nДух підприємництва і вогонь в очах, безумовно, важливі для молодого бізнесмена, який запускає на ринок інноваційний продукт. Ентузіазм має властивість згасати, коли довго немає результату. Щоб ваш стартап почав показувати позитивну динаміку до того, як наснага команди (і гроші інвесторів) почнуть вичерпуватися, на самому старті розробіть маркетингову стратегію і якісний сайт. І тоді все у вас вийде.\nПредыдущая запись:Домен .GAY з’явився в кореневій зоні\nСледующая запись:Facebook шукає фахівців для розробки гаманця Calibra і пошуку багів в монеті Libra


Попередження про погіршення погодних умов | Коблівська сільська територіальна громада Миколаївська область\n» ОГОЛОШЕННЯ » Попередження про погіршення погодних умов\nУ зв’язку з ожеледицею зростає травмонебезпека як для пішоходів, так і для автомобілістів!\nбез нагальної потреби не виходити на вулицю (передусім літним людям та дітям без нагляду дорослих); не заходити за межі встановлених огорож, а в місцях відсутності звертати увагу на наявність небезпечних утворень з криги і снігу на дахах будинків, деревах;\nМиколаївська облдержадміністрація нагадує, що у зв’язку з погіршенням погодних умов всі комунальні та дорожні служби області переведені у посилений режим роботи та закликає водіїв не створювати перешкоди для роботи спеціальної техніки.\nБудьте уважні та обережні! Не наражайте на небезпеку себе та своїх рідних!


Чи можна вагітним лікувати зуби з анестезією? — Kraina.One\nДіти 27 жовтня 2021\t Перегляди: 159\nЗубний біль може виникнути в найнесподіваніший момент у будь-якої людини, не виключаючи жінок, які очікують народження нового життя. Це вкрай неприємне відчуття дуже сильно отруює життя майбутньої мами і нерідко сприяє порушенню її сну, тому від нього необхідно позбавлятися максимально швидко.\nЧи можна лікувати зуби при вагітності з анестезією?\nНезважаючи на це, багато жінок, які незабаром очікують народження немовляти, відкладають візит до лікаря-стоматолога через острах заподіяти шкоду майбутньому малюку. Найбільші побоювання у них при цьому викликає необхідність використання анестезуючих препаратів під час терапевтичного або хірургічного лікування зубів.\nУ цій статті ми розповімо вам, чи можна вагітним жінкам лікувати або виривати зуби з анестезією, і як це може позначитися на їхньому стані.\nАнестезія під час лікування або видалення зубів може бути небезпечною. Це пояснюється тим, що для знеболювання в таких випадках нерідко застосовуються лікарські препарати на основі адреналіну.\nУ результаті його впливу помітно звужується просвіт кровоносних судин, завдяки чому зменшується інтенсивність кровотечі, а больові відчуття блокуються. Все це нерідко призводить до підвищення тиску, який, у свою чергу, може спровокувати підвищений тонус матки.\nЦей стан вкрай негативно відбивається на здоров 'ї та життєдіяльності немовляти в материнській утробі, а у важких випадках він здатний викликати викидень або початок передчасних пологів. Саме тому використовувати знеболюючі препарати на основі адреналіну в період очікування малюка категорично протипоказано.\nМіж тим, сьогодні при лікуванні або видаленні зубів може застосовуватися така анестезія, яка безпечна для вагітних жінок. Це препарати Примакаїн і Ультракаїн, в яких містяться артикаїн і епінефрін - речовини, що не мають несприятливого впливу на плід і здоров 'я майбутньої мами.\nЦі медикаменти не здатні проникати через плацентарний бар 'єр, тому їх можна використовувати під час очікування крихти, абсолютно не турбуючись про його стан. Щоб уникнути небезпечних наслідків, при необхідності терапевтичного або хірургічного лікування зубів протягом усього періоду вагітності, слід обов 'язково повідомити доктора про своє становище і довірити кваліфікованому фахівцеві вибрати відповідний препарат для знеболювання і його дозування.\nСимптоми лямбліозу у дітей\nСеріал "Тиран": актори та їхні образи\nG - точка у чоловіків для максимального задоволення


ᐈ Спрей Organic Keragen Blow Out Thermal Spray для термозахисту волосся купити дешево в Харкові, Києві і Україні | Keratin.com.ua\nНа складі 395.00\t395.00 грн.\n490.00 грн. Знайшли дешевше?\nВи зекономите: 95.00 грн. (-19%)\nТеги: термозахист для волосся\nТермозахисний спрей для волосся Organic Keragen Blow Out Thermal Spray (виробництво США) - професійний засіб, розроблений для додання блиску локонам і полегшення укладання. Унікальна формула з кератином і колагеном забезпечує не тільки відмінний естетичний ефект, але і дбайливий догляд при постійному використанні.\nСплутані, схильні до пошкоджень локони;\nПористі, пухнасті пасма, що створюють складності в укладанні.\nОсновним компонентами термозащитного спрею є кератин і колаген. Кератин заповнює порожнечі в волосяному стрижні і забезпечує силу, еластичність, слухняність волосся, а колаген відповідає за зволоження пересушених кучерів.\nГлянцевий блиск волосся відразу ж після застосування;\nЗахист від високих температур при використанні інструментів стайлінгу;\nШвидка і проста укладка із застосуванням Organic Keragen Blow Out Thermal Spray.\nКосметика підходить для застосування на вологому та сухому волоссі, забезпечуючи ефект кератинізації. Наявність пульверизатора робить застосування легким і швидким.\nСпрей-термозахист для волосся дозволить запобігти січенню кінчиків, якщо регулярно наносити його на пасма.


Феміністичний дискурс в українській літературі другої половини ХХст. : концепції, представники, особливості творчості. — Студопедія\nФеміністичний дискурс в українській літературі другої половини ХХст. : концепції, представники, особливості творчості.\nФеміністичний дискурс ІІ пол. ХХ ст. У сучасній українській прозі окреме місце займають твори, написані жінками. Їх вирізняють не лише увага до жінки і жіночих проблем. Жіноча проза – це інший стиль мислення і письма, інша манера мовлення, інший тон. Інакшість жіночого письма, що відбиває жіночий досвід, дала підстави Т.Гундоровій ствердити, що „український постмодернізм має гендерну спрямованість”.\nЦікавою є гіпотеза О.Забужко, за якою жіноча література являє собою наднаціональне явище і нагадує колоніальну літературу тим, що переважно залишається незнаною, недооціненою і маргінальною. Однак ця гіпотеза досить вразлива, адже масив колоніальної літератури, зокрема української, переважно чоловічий.\nВ українській літературі чоловіки також не стороняться проблеми статі. Зокрема, проблему одвічної боротьби статей порушують роман Ю.Андруховича „Перверзія”, повісті Вал. Шевчука „Закон зла (загублена в часі)”, „Жінка-змія” „Горбунка Зоя”, „Чортиця”, „”Місяцева Зозулька із Ластів’ячого гнізда”. Роздуми про державу і жінку В.Медведя, різка критика фемінізму Є.Пашковським, неприйняття фемінізму А.Кокотюхою, який є уособленням „справжнього мужика”, іронічні зауваги з приводу фемінізму Д.Стуса чи глибинний традиціоналізм В.Даниленка у цьому питанні свідчать не тільки про критичне ставлення авторів-чоловіків до означеної проблеми, а й про їхнє усвідомлення того факту, що проблема фемінізму в українському суспільстві існує і ця проблема є істотною. О.Забужко авторка поетичних книжок „Травневий іній”, „Диригент останньої свічки”, вибраних віршів „Автостоп” і „Новий закон Архімеда”; роману „Польові дослідження українського сексу”, книжки повістей і оповідань „Сестро, сестро”, „Дівчатка”, „Інопланетянка та ін. „Польові дослідження...” – це перший бестселер О.Забужко в українській літературі. Поява книжки супроводжувалась скандалом, який мав на меті розрекламувати авторку і її твір. О.Забужко говорила суспільству те, чого воно не хотіло про себе чути. Це ж робив і Ю.Андрухович в „Рекреаціях”. Різка реакція з боку українського суспільства на цей роман не була також результатом його еротичного чи, тим паче, порнографічного змісту. Адже секс у романі взагалі відсутній. Такий жарт з читачем можна розцінювати як недобросовісну рекламу. Суспільство передусім дратувала не так гендерна проблематика, як той незнаний в українській літературі тип жінки, що з’явився у „Польових дослідженнях...”. Його шокувала відвертість цього образу: привабливої, вільної, освіченої інтелектуалки й цинічної, навіть вульгарної фурії, яка асоціюється з відьмою. Інші твори О.Забужко не отримали такого розголосу, як „Польові дослідження...”. Це оповідання „Сестро, сестро”, повісті „Дівчатка” й „Інопланетянка”. Іноді у них порушуються татуйовані теми, наприклад лесбійство у „Дівчатках”. Усі критики сходяться на тому, що творчість О.Забужко започаткувала в українському суспільстві дискусію на тему жінки й жіночості, а в літературі – на тему жіночого письма й жіночого погляду на сучасний світ.\nЄвгенія Кононенко також починала з поезії: „Вальс першого снігу”. Вона авторка збірок оповідань „Повії теж виходять заміж”, романів „Імітація”, „Зрада”, книжки „Без мужика”. Останнім часом вийшли книжки оповідань „Новели для нецілованих дівчат” і „Три світи”. Найбільший успіх у критики мав дебютний роман „Імітація”. Про нього писали здебільшого чоловіки, які відзначали високий рівень майстерності авторки. На особливу увагу заслуговує у творчості Є.Кононенко проблема фемінізму, найповніше втілена в есеї „Без мужика”., про який говорять, як про фрагмент творчої автобіографії авторки. Цей есей має на меті оказати витоки фемінізму авторки, яка виросла з мамою і бабусею – „без мужика”. Як і будь-яка нормальна жінка, вона прагнула знайти рідну собі душу, але на її шляху траплялися: божевільний дисидент, підстаркуватий ловелас,; математик-імпотент, мужик, який зробив їй двох дітей; іноземець, на якого немає вже ні здоров’я, ні сил. Можливо, завдяки саме цьому шляху авторка збагнула, що насправді їй потрібні зовсім не чоловіки, а творчість.\nМалі та великі епічні форми у творчості І.Нечуя-Левицького й Панаса Мирного. Розгортання епіко-психологічної концепції. | Тема 2. Мова і професія