Мій секрет позбавлення від страху\nПерший обов'язок людини – подолати страх.\nПоки у людини трясуться піджилки,\nЙого дії залишаються рабськими.\nЕмоції людини: гнів, роздратування, страх, біль, радість, співчуття і так далі. Їх дуже багато в кожному з нас. Емоції тісно пов'язані з нашими внутрішніми якостями, вони просто є відображенням того, що відбувається у нас всередині. Ми часто боїмося і заперечуємо власні емоції. Причини їх проявів так і залишаються для багатьох загадкою. Сьогодні я вирішила поділитися з вами своїм розумінням емоції, яку я часто відчуваю.\nСтрах – це один з найсильніших прийомів свідомості\n"Закон людської натури говорить: відсутність знань породжує страх, а страх включає індивідуальну уяву.”\nНайсильніша зброя страху – це невідоме. Пам'ятайте — страх живе там, де є сумніви, невпевненість і нерішучість. Починаючи писати статтю, відчуваю, що страх живе всередині мене навіть зараз. Але тепер я знаю, що коли відчуваю страх, треба йти йому назустріч. І тільки тоді я зможу з ним розпрощатися.\n“Страх – це всього лише помилковий вибір, емоція від Тваринного начала, в яку Особистість вкладає силу своєї уваги і, таким чином, матеріалізує її. Треба володіти духовною свободою в пізнанні світу, тобто бути звільненим від подібних страхів через свій стійкий вибір, самопізнання, прагнення до вищого, духовного світу.”\nСтрахи... їх у моєму житті було багато завжди. Страх критики, страх почати нову справу, страх оцінки, страх сказати правду, страх перед майбутнім. Тепер я знаю, долаючи їх, я стаю сильнішою. Навіть зараз, коли ділюся з вами, я йду назустріч страху і він розчиняється. Згадуючи ситуації з життя, розумію, що були труднощі, випробування. Я їх пройшла і впоралася. Значить, я можу. Розуміння, що потрібно рухатися далі і пізнавати нове, довіряти Богові.\n“Страх зовсім не в небезпеці, він у нас самих.”\nНаприклад, страх оцінки. Як з ним впоратися? Усвідомити, що всі ми одне ціле. Ми всі один одного доповнюємо і допомагаємо. Кожна людина на землі талановита, і треба про це пам'ятати, і, що особливо важливо, говорити щиро про це своїм друзям. Важливо пам'ятати, що в будь-якій справі можна зробити помилки. Але це досвід і, завдяки йому, ми розвиваємося. І усвідомивши, що всі люди проходять схожі відчуття, страх оцінки розчиняється.\nВсе життя мене не залишало відчуття, що я щось шукаю. Я завжди була відкрита для нового, була в пошуку. Тільки зараз я розумію внутрішню потребу: я шукала головну мету свого життя. І я її знайшла!\nВсередині день за днем з'являється відчуття опори, внутрішньої опори. Я відчуваю захищеність. Мені дуже хочеться поділитися цим почуттям з друзями, але я розумію, що знову з'являється страх оцінки. Я впораюся. Працюючи над собою, відчуваю в собі зміни. Я згадую ту маленьку дівчинку, якою була. Я була відкрита світу, я любила все і всіх навколо себе, і не було страху, була тільки щирість, довіра до світу і любов. І тільки зараз починаю прокидатися і буджу себе кожен день. Коли є внутрішня опора і любов — страхів немає. Я відкрита світові, світ любить мене, і я це відчуваю. І це величезна внутрішня свобода і щастя, які нічим не заміниш. І тільки зараз, пишучи ці рядки, щиро можу сказати Богу:\n"Дякую тобі, Господи, за мій шлях, за розуміння, за усвідомленість".\n“Найвеличніша перемога - це перемога над самим собою.”\nАвтор: Єлена, Білорусь\nпізнання людини страх як позбутися почуття страху саморозвиток\nСолнышко, спасибо за помощь )))\nЛена огромная Благодарность за искренность и Чувства!


НДР Особливості кліматичних умов Прилук - презентация к уроку Географии\nГлавная / География / НДР Особливості кліматичних умов Прилук\nПрезентация на тему: НДР Особливості кліматичних умов Прилук\nВізит на метеостанцію ПрилукиВізит на метеостанцію Прилуки\n- виявити тенденції коливання кліматичних показників; - виявити тенденції коливання кліматичних показників; - визначити ступінь справджуваності народних прикмет погоди.\n- опрацювати літературу відповідної тематики; - опрацювати літературу відповідної тематики; - зібрати дані інструментальних метеорологічних спостережень та дані спостережень метеорологів-аматорів; - визначити середні багаторічні температури повітря; - побудувати відповідні графіки; - визначити середні багаторічні значення кількості опадів; - побудувати діаграму опадів; - виявити тенденції їх зміни; - вивчити прикмети погоди за порами року; - визначити ступінь їх справджуваності.\nОб’єкт дослідження – метеорологічні показники по метеостанції міста Прилуки та народні прикмети погодиОб’єкт дослідження – метеорологічні показники по метеостанції міста Прилуки та народні прикмети погоди\nПредмет дослідження – температури повітря, кількість опадів за період з 1930 по 2011 рік, кількість днів з опадами, тривалість безморозного періоду, прикмети погоди.Предмет дослідження – температури повітря, кількість опадів за період з 1930 по 2011 рік, кількість днів з опадами, тривалість безморозного періоду, прикмети погоди.


Зимове взуття для дитини: які моделі в тренді?\nЗима в наші міста прийшла в цьому році досить рано, тому питання придбання зимового одягу і взуття для дітей зараз актуальні як ніколи.\nКожна мама хоче, щоб її дитина була одягнена не тільки тепло і комфортно, але і, бажано, красиво і стильно. У попередньому матеріалі ми розповідали, як обрати перше зимове взуття для дитини, а в цій статті зібрали відмінні моделі, які допоможуть зберегти ніжки вашої дитини в теплі, а й при цьому бути стильним і модним малюком.\nПопулярні кольори у взутті для дітей в цьому році традиційні - сині і сірі відтінки для хлопчиків і рожеві, кольору фуксії а також бордові для дівчаток. Кольорові комбінації і помітні варіанти не особливо популярні і не користуються великим попитом. У ходу переважно монотонні моделі, що доповнюють образ.\nПри цьому також не варто забувати, що для вулиці краще мати кілька варіантів взуття, в залежності від температурного режиму за оком і сюрпризів погоди: дощ, сніг, сльота, сонечко і т.д. Крім того, якщо ви їдете в ТРЦ або на розвиваючі заняття, то краще не взувати малюкові занадто теплу взуття, щоб він не запарився в автомобілі, а потім і в приміщенні, або ж мати на цей випадок змінне легшу пару. Різка зміна холоду теплом і навпаки може посприяти тому, що ваша дитина сильно спітніє.\nПопулярні моделі дитячого взуття в цьому році.\nLURCHI 1499 грн.\nGEOX 2299 грн.\nPRIMIGI 1600 грн.\nCLARKS 1499 грн.\nLURCHI 2899 грн.\nAGATHA RUIZ DE LA PRADA 1499 грн\nECCO 2499 грн.\nLURCHI 1699 грн\nECCO 2199 грн\nMIRACLE ME 1799грн\nChicco 2500 грн.\nДитячий одяг Взуття


Візит до миколаївського Центру захисту тварин • Сергій Рудик\nВізит до миколаївського Центру захисту тварин\nВізит до миколаївського Центру захисту…\nТовариство! Пам’ятаєте історію місячної давнини про масове вбивство собак в Миколаєві?\n“У Миколаєві вбили понад 100 собак у Центрі захисту тварин”\n“У Миколаєві вбили майже сто собак: чому це сталося”\n“У Миколаєві комунальники за одну ніч вбили 100 собак та 35 цуценят”\n“Україна не шкуродерня: у Миколаєві керівника притулку звинуватили у вбивстві 200 собак”\nСаме під такими заголовками рясніли майже всі національні канали: 112 Україна, 1+1 (ТСН), Прямий, 5 канал… Я вже не кажу про регіональні ЗМІ.\nПісля сигналів активістів Партії зелених України вирішив і сам розібратися у ситуації, що сталася.\nПриїхав на територію міського КП “Центр захисту тварин”. Перше, що впало в око: КП охороняють так, ніби тут не безпритульних собак тримають, а склади з ядерною зброєю. На територію пропустили тільки мене і моїх помічників Святослава Заворотнього та Олександра Галкіна. Оглянули вольєри. Умови тримання та проведення стерилізації безпритульних. Бачили крематорій: “де спалюють збитих на проїжджій частині або ж загиблих безпритульних тварин” – слова адміністрації закладу. Про крематорій – це тема для окремої розмови. Зустріли і предстаників ГО “Чотири лапи”. За спільною домовленістю із КП представники цієї організації відловлюють безпритульних тварин, привозять сюди, стерилізують і потім вивозять на те ж місце, де їх і спіймали.\nЯкі враження? Двоякі.\nЗ одного боку умови утримання, на відміну від аналогічного закладу під Києвом – КП “Притулок для тварин”, значно кращі. Ніякого супротиву чи перешкоджання моїй діяльності зі сторони адміністрації не було. Навпаки, все показали і розказали.\nА тепер щодо цифр.\nЗа інформацією старшого реєстратора, який нас супроводжував, зараз на території закладу утримується 38 собак. Хоча за 15 до оголошення цієї цифри, звучала інформація про 23 тварини ( утримання однієї собаки обходиться міському буджету понад 80 грн/добу, може саме в цьому причина різних підрахунків?). Частина із них вже стерилізовані, частина ще ні. За версією адміністрації закладу: приспано і кремовано 70 тварин, які були особливо агресивними і становили загрозу для мешканців міста. Певна річ, громадські активісти заперечують ці дані і називають цифри в 2 рази більші.\nАби поставити крапку над “і” в цьому питанні днями (як тільки надійде більш уточнена інформація від актвістів ) направлю відповідні депутатські звернення.


«Нібулон» завершив будівництво терміналу в Запорізькій області - LDaily\nГлавная › Новини › «Нібулон» завершив будівництво терміналу в Запорізькій області\nТОВ СП «Нібулон» завершило будівництво перевантажувального річкового терміналу в Запорізькій області (с. Тернівка Вільнянського р-ну). Загальний обсяг інвестицій «Нібулона» в реалізацію проекту становить близько $ 23 млн. Потужності терміналу дозволяють приймати 300 тис. тонн зерна на рік.\nЗа весь період будівництва об’єкта, яке почався 12 жовтня 2018 р було переміщено понад 400 тис. м3 ґрунту, вироблено 13,6 тис. м3 бетонних конструкцій і забетоновано більше 29,4 тис. м3, змонтовано 3640 тонн металоконструкцій і побудований вантажний причал довжиною 150 м.\nТакож «Нібулон» провів днопоглиблювальні роботи р. Плоска Осокорівка, що забезпечить підхід судів до вантажного причалу перевантажувального терміналу філії.\nОфіційне введення в експлуатацію нового терміналу заплановано на 2 липня ц.р., але на сьогоднішній день підприємство вже розпочало роботу і готовий брати зерно нового врожаю.


Джерело розповіло, коли вийде перший гнучкий iPhone - Главред\nСтало відомо, коли Apple випустить перший гнучкий Айфон\nОчікується, що в основу його екрана ляже нова технологія з використанням срібних нанопроводів, що дозволить помітно підвищити міцність дисплея.\nПерший гнучкий Айфон вийде тільки в 2023 році / Reuters\nАвторитетний Галузевий аналітик Мін-Чі Куо, який спеціалізується на продукції Apple, розкрив свіжі подробиці про те, коли компанія почне випускати складні пристрої.\nЗа його словами, вже у 2023 році варто чекати появи 8-дюймового iPhone з гнучким екраном. В основу його екрану ляже нова технологія з використанням срібних нанопроводів, що дозволить помітно підвищити міцність дисплея.\nУ своїй новій аналітичній записці Куо пише, що складні смартфони стануть невіднятною частиною флагманського сегмента будь-якого великого виробника. У найближчі роки саме цей тип апаратів сприятиме заміні колишніх флагманських пристроїв на більш нові і Apple стане найбільшим постачальником в цьому сегменті.\nНа жаль, ніякої інформації про хоча б приблизною ціною умовного iPhone Fold аналітик не розкрив. Очікується, що вона буде перебувати на рівні вартості iPhone 12 Pro Max в одній з топових комплектацій (〜$1399). Зараз в компанії розроблені прототипи складних екранів для внутрішнього тестування, проте повноцінного прототипу складного смартфона на поточний момент поки немає.\nПерший гнучкий Айфон / концепт від Gilsing Design\nНагадаємо, що раніше цього року свій перший гнучкий смартфон презентувала китайська Xiaomi – він називається MIX Fold і по конструкції корпусу нагадує Samsung Galaxy Fold 2, екран у якого складається всередину. За даними Gizmochina, компанія реалізувала понад 30 000 пристроїв за першу хвилину старту продажів.\nПро доступність нового пристрою за межами Китаю поки нічого не сказали.\nРечі, які потрібно викинути з дому після 50 років Високий кров'яний тиск: найпростіший спосіб знизити його сьогодні Справжня причина кадрових перестановок в Кабміні Зеленський оцінив справу Медведчука і натякнув, хто буде наступним "Медведчук піде по трупах": спливла скандальна історія з минулого кума Путіна


Веб-сайт працює в тестовому режимі.\nДопомога 0 800 50 56 46 privatization@spfu.gov.ua\nРегіон: м. Мелітополь, провулок Бадигіна, 1/1\nПриватизовано у: 2016 р.\nІнвестор: фізична особа\nПриватизовано за: 2 900 439 грн.\nДодатково інвестовано: 3 500 000 грн.\nСьогодні 45-квартирний будинок загальною площею майже 2,5 тисячі кв м, розташований за адресою:м Мелітополь, провулок Бадигіна, 1/1, готовий прийняти нових мешканців. Натомість ще у 2016 році тут стояла недобудова. Тоді Регіональне відділення продало її за 2900439,60 грн з урахуванням ПДВ, уклавши договір купівлі-продажу з фізичною особою, яка вклала ще понад 3,5 млн грн інвестицій у будівництво житлового будинку та облаштування прилеглої території.\nДепартаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 05.10.2017 був виданий Сертифікат, який засвідчує відповідність об'єкта проектній документації та підтверджує готовність будинку до експлуатації.\nПри будівництві 5-поверхового будинку були дотримані державні будівельні норми, стандарти і правила та створені комфортні й безперешкодні умови для проживання осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп.\nОберіть регіон: Усі регіони Вінницька обл. Волинська обл. Дніпропетровська обл. Житомирська обл. Закарпатська обл. Запорізька обл. Івано-Франківська обл. Київська обл. Кіровоградська обл. Луганська обл. Львівська обл. Миколаївська обл. Одеська обл. Полтавська обл. Рівненська обл. Сумська обл. Тернопільська обл. Харківська обл. Херсонська обл. Хмельницька обл. Черкаська обл. Чернівецька обл. Чернігівська обл. м. Київ\nОтримуйте інформацію про нові об'єкти\nДякуємо! Пошта прийнята!\nПошта не прийнята!\nПідготовка найбільших об’єктів здійснюється спільно з:\nФонд державного майна України:\n01601, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9\nФакc: (38 044) 286-79-85\n© 2017 Фонд державного майна України


«Zaxid.net» (Львів): УГКЦ. Двадцять років по тому… | Православіє в Україні :: Інтернет-видання УПЦ\nМитрополит Володимир (Сабодан) милосердя молодь Ющенко Києво-Печерська Лавра Священний Синод УПЦ Церква і політика українська християнська культура іконопис забобони діаспора Патріарх Алексій II церковна журналістика шляхи єднання Католицька Церква Церква і влада комуністи та Церква автокефалія церква і суспільство педагогіка Археологія та реставрація Голодомор Предстоятелі Помісних Церков Доброчинність УПЦ КП Президент Віктор Ющенко краєзнавство секти Церква і медицина Мазепа постать у Церкві Вселенський Патріархат розкол в Україні 1020-річчя Хрещення Русі УГКЦ конфлікти монастирі та храми України вибори Приїзд Патріарха Кирила в Україну церква та політика\n«Zaxid.net» (Львів), Анатолій Бабинський, 01.10.09\nОзнакою росту людини чи будь-якої організації чи установи є її здатність аналізувати свої дії та вчинки. Усвідомлення того, ким вона є та до чого прагне. Не менш важливою складовою цього процесу є спроможність до критичного огляду пройденого шляху, виявлення помилок та відзначення позитивних тенденцій. 20 років тому Українська Греко-Католицька Церква вийшла з підпілля та почала поступово відновлювати і налагоджувати всі аспекти церковного буття. У святочних заходах, які відбувались в різних містах України та були присвячені цьому двадцятилітньому ювілею, головна увага була зосереджена навколо самого «катакомбного періоду», а також навколо тріумфального виходу з підпілля. Водночас дуже мало або зовсім не звучало виступів і промов, які б торкались досвіду останніх 20 років, їхнього аналізу. Може скластися враження, що за цим наголосом на «тріумфальному» несвідомо крилася спроба відвернути увагу від проблемних і болючих питань. Святкування проходило в такій атмосфері, ніби з підпілля ми вийшли вчора. Тому в цій невеликій статті я б хотів поділитися роздумами над деякими аспектами нашого пост-підпільного існування останнього двадцятиріччя.\nЗа 20 років Греко-Католицька Церква практично відновила кількісні показники, які мала до 1946 року. Організовано єпархіальні структури, утворено нові єпархії та Екзархати, які охопили територію всієї України. Також завдяки новим політичним умовам, а саме державній незалежності, було відновлено осідок глави Церкви в першопрестольному Києві. Відроджено діяльність духовних шкіл, а Львівську Богословську Академію реорганізовано в Католицький Університет, під дахом якого почали діяльність різні наукові інститути. На хвилі відродження УГКЦ втішалася великою кількістю покликань до монаших згромаджень та священства. У лоні Церкви розпочали роботу соціальні та харитативні організації. Особливого піднесення надав греко-католикам візит в Україну Папи Івана Павла ІІ 2001 року та проголошення блаженними 28 мучеників, які загинули в часи радянського тоталітаризму.\nЗазвичай, коли говорять про наше буття в останні 20 років, то зосереджуються саме навколо наведених фактів. Часом в додаток до них можна ще почути про сумну долю визнання Патріаршого статусу УГКЦ і затягування процесу беатифікації митрополита Андрея Шептицького. А в приватних розмовах із духовенством можна почути про нищівну секуляризацію і про те, що якщо зараз не шукати шляхів реорганізації церковного життя, головно парафіяльного, то за кілька років священики займатимуться «душпастирством стін». Насправді тішить те, що греко-католицьке духовенство, а особливо молоде покоління, цим переймається. Проте не всі. Значна частина священиків і далі втішається поволі згасаючою хвилею духовного піднесення двадцятирічної давності. Це тоді, як за статистикою ті, хто за кілька років формуватимуть кістяк впливової еліти і середнього класу нашої держави, сьогодні ставляться до Церкви якщо не байдуже, то навіть вороже. Також на фоні цього вже сьогодні маса номінальних греко-католиків шукає духовного зросту у різних протестантських деномінаціях, а часом у відверто сектантських течіях.\nДоводиться констатувати, що в пасторальному вимірі в УГКЦ серед духовенства загалом не відбувається пошуку форм організації парафіяльних спільнот, а місцями трапляється давня практика запозичення римо-католицьких моделей, наприклад, харизматичних.\nУ зв’язку з підпільним становищем УГКЦ в часі проведення ІІ Ватиканського Собору, сприйняття деяких його рішень в останні 20 років спричинили низку проблем у внутрішньому житті. Насамперед це стосувалось параграфів Собору про ставлення до православних (з цього часу вони вже не називались «схизматиками», а «нез’єдиненими братами») та закріплення на соборному рівні Католицької Церкви потреби плекання власних традицій, а особливо в Східних Католицьких Церквах. Попри всю слушність та своєрідну революцію у сприйнятті східної християнської спадщини Ватиканським Собором, в Україні ці рішення наклалися на складні соціально-політичні умови існування Греко-Католицької Церкви.\nВ 1946 році за підтримки радянської влади частина УГКЦ була приєднана до Російської Православної Церкви. А в подальші роки в Західній Україні єпархіальні управління Московського Патріархату проводили методичну роботу з викорінення питомих для греко-католиків обрядів та служб. Завдяки чому у свідомості греко-католицького духовенства та вірних склався стійкий образ православного як агресора та окупанта (оскільки представники Російської Церкви співпрацювали із радянськими державними органами та до ІІ Світової війни Московська Патріархія не була присутня на галицьких теренах, таке сприйняття було великою мірою виправданим).\nВідповідно, та частина УГКЦ, яка перебувала в підпіллі, всіма силами намагалась зберегти ті практики, які були в Церкві до 1946 року. Однак ці традиції несли на собі печать столітньої латинізації та поступової втрати відчуття цінності і унікальності власної києво-візантійської спадщини.\nТаким чином після виходу УГКЦ з підпілля спершу виникла низка конфліктних ситуацій, пов’язаних із поверненням колишньої власності у користування Церкві. Однак, окрім зовнішнього протистояння із православними, вже згадані постанови ІІ Ватиканського Собору викликали значне внутрішнє протистояння на літургічному ґрунті та на більш глибинному рівні – віднайдення власної ідентичності, до чого закликав Собор.\nЧастина священиків і богословів УГКЦ закликала до повернення та відродження східної духовної та богословської спадщини, яка в іншої частини духовенства і мирян асоціювалась із віроломним православ’ям Російської імперії і періоду радянської держави, а збереження старих літургічних практик, богослов’я та духовності визначалось ними як істинно католицьке. На жаль, ця частина греко-католиків не змогла сприйняти оновлене розуміння вселенськості як єдності у різноманітності на противагу старій уніфікації.\nНа цьому ґрунті в середовищі Греко-Католицької Церкви з різною гостротою виникали конфлікти між самими священиками, між духовенством і парафіянами та між самими вірними. Серед найбільш поширених конфліктів були суперечки навколо вживання в Літургії слова «православний» та щодо причастя вірних: чи приймати його навколішки (латинська практика) чи, відповідно до східної традиції, стоячи - тощо. Більшої глибини сягнула полеміка між богословами УГКЦ на сторінках церковної періодики. Як зазначив нещодавно синкел у справах монашества Львівської Архиєпархії УГКЦ о. Михайло Дуткевич, протистояння щодо літургійних питань було найбільшим стресом для нашої Церкви у ці 20 років.\nЗрозуміло, що це протистояння підсилювалось напруженими відносинами із православними, а саме, ті, хто стояв в обороні «дособорової» практики, апелювали до того, що в часи підпілля греко-католики зберігали цю традицію перед загрозою православно-радянського тандему. Прихильники ж відродження східної традиції намагаються донести до духовенства і мирян образ православ’я з «людським обличчям».\nНайбільш болючим результатом цього протистояння став відхід від Греко-Католицької Церкви (і Католицької Церкви взагалі) групи мирян і священиків на чолі з о. Василем Ковпаком, який приєднався до лефевристського руху Римо-Католицької Церкви. Цей рух відзначається негативним ставленням до рішень ІІ Ватиканського Собору та стоїть в обороні тридентійського католицтва, однією із особливостей якого є антиекуменічне налаштування. А саме екуменізм став однією з провідних ідей ІІ Ватиканського Собору. На жаль, доводиться констатувати, що в переважній більшості серед вірних Української Греко-Католицької Церкви ідеї ІІ Ватиканського Собору, головно в тих ділянках, які торкаються ран нашого минулого, чи то відносин із православними, чи очищення від наслідків латинізації, так і не знайшли належного відгуку та рецепції. Як висловився один греко-католицький богослов, серед вірних і частини духовенства сьогодні панує «криптолефевризм», їхні думки збігаються із тим, що відкрито артикулює група на чолі із о. Василем Ковпаком.\nОкрім суто церковних проблем, керівництво Церкви і її вірні майже одразу після виходу з підпілля зіткнулись із новою масовою культурою, яка наповнила екрани телебачення та хвилі радіостанцій пропагандою споживацького способу життя. Церква, яка в умовах підпілля дбала тільки про власне існування, а після виходу з катакомб зосередилась на нарощуванні втраченого потенціалу, не змогла витримати конкурентну боротьбу із культурою вседозволеності та релятивістським способом мислення.\nБа навіть більше, часом вона не могла протистояти втягуванню себе в цю споживацьку систему координат. Можна припустити, що це було швидше проблемою росту та збігом зовнішніх обставин і що тільки зараз УГКЦ є достатньо сильною, щоб давати відсіч цим викликам. Але доводиться констатувати, що попереду немалий шмат роботи. І розпочинатись, на мою думку, він повинен із вже згаданого пошуку нових форм організації парафіяльного життя чи, якщо висловлюватись в дусі ІІ Ватиканського Собору, розвитку парафіяльних спільнот. А також через проповідь «сучасною мовою» і за допомогою сучасних засобів.\nПевні проблеми в житті УГКЦ останніх 20 років були пов’язані також із стосунками з нашими братами – римо-католиками. Хоч існує низка документів Католицької Церкви, які повинні сприяти утвердженню східної ідентичності греко-католиків, поряд з цим латинське богослов’я, яке є панівним у Католицькій Церкві, нівелює можливість існування Церкви в єдності з Римським Папою, яка б мала відмінну богословську і канонічну традицію. Водночас і надалі відчувається брак знань про ідентичність Східних Католицьких Церков з боку ієрархів, духовенства та вірних Римо-Католицької Церкви. Римо-католики часто надалі сприймають греко-католиків як «переодягнених» латинян (до речі, так само сприймають УГКЦ і православні) та залишаються байдужими до питань, пов’язаних із їхньою власною ідентичністю. Зокрема нещодавно Українській Греко-Католицькій Церкві було відмовлено утворити в Італії (де через трудову еміграцію опинилась велика кількість вірних УГКЦ) Екзархат для українців і вмотивовано це було насамперед відмінністю від латинської практики – наявності одруженого священства.\nОтож, за останні 20 років Греко-Католицька Церква доволі успішно розвинула освітню базу. Однак минулого року мій знайомий із Свято-Філаретовського Інституту з Москви (РПЦ) звернувся з проханням порадити йому кілька богословських праць виданих останніми роками в УГКЦ. Я не зразу зміг відповісти, а потім довго міркував, чому при такій великій кількості захищених докторатів студентами греко-католиками в найкращих католицьких освітніх закладах Західної Європи, в нас немає що «почитати»? Попри велику кількість богословів, в нас досі немає власного богослов’я. У книжковому магазині, де продається релігійна література, українські прізвища можна порахувати на пальцях. А це те, що визначатиме наше майбутнє.\nПідсумовуючи ці рядки, я розумію, що торкнувся лише невеликої кількості тих запитань і викликів, які виникали чи зараз постають перед УГКЦ. Водночас справедливими будуть закиди, що я не звернув уваги на жодний позитивний аспект розвитку Греко-Католицької Церкви, а таких насправді багато, і я це усвідомлюю. Адже ми маємо, наприклад, масу соціальних і харитативних проектів, успішні наукові інститути тощо. Про це багато сказано і, я впевнений, буде сказано ще більше. Проте сподіваюсь і такий огляд не буде зайвим у нашому розумінні того, що відбувається і що з цим робити.\nВласне, що з цим робити, на мою думку чітко прописано в документах Церкви. Перш за все, орієнтиром до будь-якої справи завжди залишається Блага вість. Чи це екуменічні ініціативи чи внутрішньо церковний діалог, вони не можуть відступати від євангельських заповідей любові і прощення. А далі маємо документи Соборів і Синодів Католицької Церкви і Греко-Католицької зокрема. Якщо б всі виконували літургічні приписи до Кодексу Канонів чи звернення Синоду УГКЦ «Про літургійні питання», не було б суперечки на обрядовому рівні. Якщо б усі заглибились у вчення ІІ Ватиканського Собору, то ми б мали зараз справжні парафіяльні осередки християнського життя... Наразі хочеться тільки побажати в наступні 20 років надолужити все, що з різних причин було недопрацьовано чи втрачено. А ресурси для цього, я впевнений, знайдуться.\nМоніторинг ЗМІ | УГКЦ | Церква і влада | | 2197 reads


Вчені: вживання какао може зробити вас розумнішим | Anywell\nAnywell › Здоров'я › Вчені: вживання какао може зробити вас розумнішим\nВчені: вживання какао може зробити вас розумнішим\nЩо холодніше стає на вулиці, то сильніше нам хочеться зігрітися, а какао — це не просто популярний вибір, але й «розумний».\nДослідники з Університету Бірмінгема виявили, що вживання продуктів, багатих на флаваноли, які зазвичай містяться в какао, підвищує розумову працездатність.\nФлаваноли — це натуральні антиоксиданти, які містяться в какао, винограді, яблуках, чаї, ягодах і навіть у вині. Вони можуть поліпшити когнітивні здібності, а також стимулювати рівень оксигенації мозку та крові. Результати показують, що вживання продуктів, багатих на флаваноли, дійсно допомагає прискорити розумові процеси й ефективніше розв’язувати складні завдання.\nУ дослідженні взяли участь 18 чоловіків у віці від 18 до 40 років. Перед тестуванням, щоб побачити, як флаваноли впливають на їхній мозок, учені перевіряли кровообіг кожного учасника. Потім їм дали два напої: какао, збагачене флаванолами, і звичайне какао.\nЕксперимент показав, що в учасників, які вживають напій, багатий на флаваноли, був вищий рівень оксигенації крові, ніж у тих, хто пив просто какао. Також дослідники виявили у них значні поліпшення у швидкості й точності виконання складних завдань — у середньому на 11%.\nЧитайте також: Стресуєте? Вчені кажуть, чашка какао перед сном заспокоює і допомагає заснути


День Державного Прапора і День незалежності України – Національний університет "Запорізька політехника"\nСтворено: root | on Травень 11, 2020\n24 серпня Україна відзначає найбільше державне свято – День Незалежності. Воно встановлене на честь виняткової історичної події – ухвалення у 1991 році Верховною Радою Української РСР абсолютною більшістю голосів Акта проголошення незалежності України. Цей документ увінчав тисячолітні прагнення Українського народу мати власну суверенну державу і самостійно визначати свою долю. Для українців свобода і гідність завжди були основоположними цінностями, що спонукали до боротьби за незалежність. На початку ХХ століття, в часи Української революції 1917–1921 років, наш народ зміг відродити державність, а 24 серпня 1991 року Актом проголошення незалежності України вона була відновлена. Важливим кроком до повернення історичної справедливості стало прийняття 16 липня 1990 року Декларації про державний суверенітет України. Тоді Верховна Рада УРСР підтримала прагнення народу ліквідувати політичну та економічну залежність від московського центру і розбудовувати самостійну державу, відроджувати національну культуру, історичну пам’ять. Акт про державну незалежність 24 серпня 1991 року спирався на Декларацію про суверенітет. А результати Всеукраїнського референдуму 1 грудня 1991 року стали найпереконливішим підтвердженням волі народу . Постання суверенної України відіграло вирішальну роль у розпаді СРСР, остаточному руйнуванні комуністичної тоталітарної системи. Це стало початком нового етапу розвитку демократичної сучасної Української держави. Сьогодні незалежність України – запорука вільного розвитку держав і народів Європи і головна перешкода для російського імперіалізму, який намагається політично, економічно та духовно поглинути Україну. Нині в умовах агресії з боку Росії ми продовжуємо боротьбу за власну свободу та незалежність. Тож попереду – велика робота. Українська громада має об’єднатися для подальшої розбудови держави, розвитку громадянського суспільства, консолідації нації, відстоювання територіальної цілісності держави.\nГасла цьогорічної кампанії При підготовці та проведенні урочистих, освітніх, інформаційних, культурно-мистецьких та інших заходів на відзначення 29-ої річниці Акта проголошення державної незалежності Український інститут національної пам’яті пропонує використовувати такі гасла і ключові повідомлення кампанії з відзначення Дня Незалежності України.\nНезалежність – це ти! Україна – це ти!\nНезалежна країна – вільна людина Україна починається з тебе 29 років незалежності.\nЦінуй свою свободу Незалежні, бо вільні духом\nРозвиток країни – відповідальність кожного.\nНезалежність пов’язана для українців передусім з новими можливостями та торжеством прав людини. Це наш шанс на щастя і мир, змога дихати на повні груди повітрям свободи після століть неволі, життя за чужими правилами, участі в чужих війнах, лицемірства, брехні, несправедливості та репресій. Майбутнє країни – в руках кожного з нас. Прагнення до свободи і чутливість до несправедливості – визначальні риси українців, що давали нам наснагу і сили залишатися собою в часи бездержавності. Здобуття незалежності для творення власного майбутнього – найвищий вияв свободи нашого народу. Творення нової України – нелегкий процес. Але ми гідно долаємо перешкоди, облаштовуємо свій край і торуємо власний шлях, ні на кого не нападаючи, нікого не пригнічуючи і не повчаючи. Ми поважаємо порядних сусідів, взаємовигідно співпрацюємо з ними і завжди допомагаємо у складну годину, але рішуче протистоїмо загарбникам, які вбивають наших людей й посягають на наше по праву. Перейшовши позначку “29” ми наближаємося до ювілейної дати – 30 річчя незалежної України. Нехай же цей рік стане знаковим для всієї країни, для громад і окремих людей. Це чудова нагода створювати об’єкти інфраструктури і публічні простори, парки, сквери, музеї, театри, розпочинати соціальні та мистецькі проєкти й започатковувати різноманітні ініціативи, направлені на спільне благо, готуватися до відзначення ювілею нашої незалежності на найвищому рівні. Наша незалежність оплачена дорогою ціною – незбагненною кількістю життів тих, хто помирав за ідею вільної України зі зброєю у руках і без неї, незліченною кількістю років втраченої свободи тих, хто сидів за неї у таборах та в’язницях, не кажучи вже про споконвічні мрії й натхненні зусилля мільйонів творців, які зберігали і творили все те, що зараз є надбанням української культури.\nПроголошення незалежності – логічне завершення українського державотворення у ХХ столітті. Відзначаючи 29-ту річницю ухвалення Акта проголошення незалежності України, слід вшанувати всі попередні етапи – Русь, Галицько-Волинське князівство, Велике Князівство Литовське, Українську козацьку державу, українські державні утворення початку ХХ століття. Від них сучасна Україна успадкувала традиції державництва. Вперше у ХХ столітті незалежність Україна проголосила 22 січня 1918 року. Після того українці декілька разів втрачали волю через внутрішні незгоди перед лицем зовнішньої агресії. Тому ми маємо вчитися на помилках попередників і пам’ятати, що національна єдність є обов’язковою умовою збереження державності. Наша сила в соборності, в здатності знаходити спільну мову і протистояти силам, які хочуть розсварити суспільство, посіяти недовіру та чвари й зрештою поневолити наш край. Проголошення незалежності України у 1991 року відіграло вирішальну роль у розвалі СРСР й остаточній ліквідації комуністичної тоталітарної імперії. 24 серпня 1991 року українці остаточно утвердили свої прагнення жити у власному домі на власний розсуд. Однак боротьба триває й нині, коли українці змушені захищати від російської агресії територіальну цілісність та суверенність України. Це боротьба не лише за людей і територію, а за право бути собою, вільно вирішувати як жити, у що вірити, кого любити, з ким дружити, куди прагнути і яке майбутнє обирати. Роки бездержавності коштували нашому народу неймовірної кількості жертв. Унаслідок Голодомору, Голокосту, державного терору, депортацій та воєн загинули мільйони українців. Ми повинні це пам’ятати і за жодних обставин не допустити повторення подібного лиха. Вільна українська держава, активне й відповідальне громадянське суспільство та потужні збройні сили – це ті базові речі, які захищають права людини та гарантують усім українцям гідне майбутнє. За ці три десятиліття ми не починали воєн, добровільно відмовилися від ядерної зброї, а наші миротворці звитяжно допомагали ООН встановити мир і порядок у багатьох куточках землі. Але наша миролюбність не заважає нам боронити рідну землю від нахабного загарбника. 29 років незалежності продемонстрували світу, що Україна відбулася як держава, здатна утверджувати демократичні цінності, відстоювати свободу, гідність та розмаїття, захищати свій суверенітет і територіальну цілісність. Нам вдалося побудувати толерантне суспільство, в якому знаходять спільну мову та взаємну повагу різні етнічні, релігійні, соціальні групи.\nДержавний Прапор є одним із державних символів країни. Це стяг правильної геометричної (частіше прямокутної) форми із спеціальним забарвленням. Кольори прапора відбивають національні традиції, ідентифікують певну територію. Жовто-блакитні барви символізували Київську Державу ще до християнізації Русі. Майже всі герби міст Київщини й України обрамлялися жовто-блакитними кольорами. З XVIII століття полкові й сотенні козацькі прапори Війська Запорозького виробляли з блакитного полотнища, на якому жовтою фарбою наносили хрест, зорі, зброю, постаті святих. Утвердження синьо-жовтого поєднання як українських національних кольорів відбулося під час європейської “весни народів”. Уперше такий прапор замайорів у червні 1848 року на міській ратуші Львова. Відтоді полотнища в національних кольорах використовували під час Шевченківських та інших свят у Галичині, Буковині та Закарпатті. На Наддніпрянщині це стало можливим після революції 1905–1907 років. Із падінням царизму ті барви були вже загальновизнаною українською символікою. 25 березня 1917 року під синьо-жовтими прапорами відбулася 25- тисячна маніфестація солдатів-українців і студентської молоді в Петрограді, а 29 березня в Києві під час Свята свободи українські солдати йшли окремою колоною під національними прапорами. “Ціле море людських голів навкруги, – описує “Свято свободи” Сергій Єфремов. – І розгорнулась поруч безконечна стрічка людей, що безупинною лавою йшли і йшли протягом цілого дня. Мають корогви на вітрі, голосно лунають нечуті ще слова, гремить бадьора мелодія… Ось блакитно-жовті – сонце і небо – українські прапори. Ось червоні, як гаряча кров, робітницькі знамена. Ось біло-червона лава польських стягів і нечисленна сила інших”. 31 березня учасники Українських зборів у Чернігові встановили український прапор і виконали “Ще не вмерла Україна”. 1 квітня в Києві з ініціативи Центральної Ради відбулася понад 100-тисячна маніфестація. Тисячі солдат-українців Київського гарнізону несли синьо-жовті знамена з написами: “Вільна Україна”, “Вічна пам’ять борцям за волю”, “Війна до перемоги”. У Харкові, Полтаві, Катеринославі та інших містах України і за її межами відбулися подібні акції під синьо-жовтими прапорами. 18 травня 1917 року в Києві розпочав роботу перший Український військовий з’їзд, на який делегація з Петрограду передала синьо-жовтий прапор із гаслом на ньому: “Хай живе національно-територіальна автономія”. Влітку 1917-го під цим прапором вирушав на фронт перший український підрозділ – полк імені гетьмана Богдана Хмельницького. Тоді ж частина кораблів Чорноморського флоту підняла українські прапори. Вперше – на есмінці “Завидний” з ініціативи керівника української ради корабля Івана Прокоповича. Офіційно стяг затвердили 27 січня 1918 року в Тимчасовому законі про флот УНР: “Прапором торговельного флоту визначалося “полотнище о двох – блакитному і жовтому кольорах”. 29 квітня на есмінцях і лінкорах, що базувалися у Севастополі, підняли українські прапори. Флагманський корабель “Георгій Побідоносець” подав сигнал про підняття стяга над українським Чорноморським флотом. До Києва та німецького штабу надіслано відповідні повідомлення. Зокрема, в телеграмі до столиці Української Держави зазначалося: “Цього числа Севастопольська фортеця і флот, що перебувають у Севастополі, підняли українські прапори. Командування обійняв контрадмірал Саблін”. За гетьмана Павла Скоропадського на блакитно-жовтій основі формувалися різні службові штандарти. 16 липня гетьман затвердив військовий прапор Української Держави. 13 листопада 1918 року Українська Національна Рада у Львові проголосила державним прапором Західноукраїнської Народної республіки синьо-жовтий стяг. За УНР Директорії також використовувався прапор у синьо-жовтих барвах. Окупувавши Україну, більшовики карали за синьо-жовтий. На Підкарпатській Русі, яка увійшла до Чехословаччини, 20 березня 1920 року ухвалено крайовий синьо-жовтий прапор. У 1934-му чехословацька влада заборонила використовувати його. Українство обурилося: “Ми маємо свій прапор… Його історія сягає глибоко в минувшину нашого народа, аж на тисячу років назад… прапора уживав наш князь Лаборець, а потім Федір Корятович. …По світовій війні народні ради русинів з огляду на історичні традиції проголосили синьо-жовті барви за барви підкарпатської Русі й нашого руського народу”. 15 березня 1939 року Сойм Карпатської України в Хусті затвердив синьо-жовтий прапор Карпатської України. Українська військова організація та її наступниця Організація українських націоналістів також використовували національний прапор. Скажімо, в листопаді 1928 року до 10-річчя Листопадового чину у Львові над собором святого Юра українські активісти вивісили синьо-жовтий стяг із написом “УВО”. На початку 1930-х років з’явився гімн ОУН зі словами: “Під синьожовтим прапором свободи з’єднаєм весь великий нарід свій”. У квітні 1941-го Другий великий збір ОУН (б) визнав синьо-жовтий прапор національним державним українським прапором. Улітку 1941-го національні та націоналістичні (червоно-чорні) стяги майоріли в селах під час проголошення Акта відновлення Української Держави. У другій половині ХХ століття синьо-жовтий пройшов шлях народного визнання та юридичного оформлення. Були поодинокі спроби піднести український прапор. 1 травня 1966 року над будинком Київського інституту народного господарства у Києві (нині Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана) замість червоного прапора зранку височів синьо-жовтий. Георгій Москаленко (студент вечірнього відділення наргоспу) та Віктор Кукса (робітник), які це зробили, планували викликати неабиякий резонанс – прапор мали побачити студенти і робітники заводу “Більшовик”, які зранку збиратимуться в колони на першотравневу демонстрацію. Через 9 місяців КГБ знайшов сміливців. Вони отримали відповідно 3 та 2 роки таборів суворого режиму. 22 січня 1973-го в Чорткові на Тернопільщині Володимир Мармус із вісьмома товаришами вивісив 4 національні прапори. 26 квітня 1989-го у Львові під українським прапором відбувся мітинг пам’яті жертв Чорнобильської трагедії, а 22 травня того ж року – Шевченківське свято в Києві. 23 березня 1990 року він з’явився над Тернопільською міськрадою; 3 квітня – над Львівською ратушею; 24 липня – урочисто піднятий над Київською міською радою. 4 вересня 1991 року, вже після проголошення незалежності України, національний синьо-жовтий прапор замайорів над Верховною Радою України. 28 січня 1992 року Державний Прапор України затверджений Верховною Радою України. Це стяг із двох рівновеликих горизонтальних смуг синього і жовтого кольорів, із співвідношенням ширини до довжини 2:3. Державний Прапор як символ нашої країни є втіленням національної єдності, честі та гідності, традицій державотворення, історії та сьогодення. Про історичні етапи українського державотворення Русь – перша українська держава. Її утворення було результатом соціально-економічного та політичного розвитку слов’ян. Перед- і ранньодержавні слов’янські племінні об’єднання на великих просторах східної Європи були сконсолідовані довкола Києва, що став центром політичного тяжіння та культурного піднесення. Це об’єднання почалося у ІХ столітті. У наступні століття Русь стала важливим суб’єктом європейського політичного простору. Підтримувала політичні, економічні та культурні зв’язки з більшістю європейських держав того часу від Візантійської імперії до Французького королівства. У період Русі розпочалася консолідація слов’янських племен південносхідної Європи в єдиний етнос русинів-українців, почала формуватися українська мова. Прийняття князем Володимиром у 988 році християнства, поширення писемності на основі кирилиці, кодифікація норм звичаєвого права в першому правовому кодексі “Руській правді” князя Ярослава Мудрого та його спадкоємців – усе це стало фундаментом правової та політичної культури українського народу. Саме Русь заклала основи державницьких традицій українців. Звідси родом герб, грошова одиниця, а, головне, Київ як політичний і культурний центр України. Русь пройшла типовий шлях ранньосередньовічної держави. Від об’єднання слов’янських племен династією Рюриковичів у ІХ столітті до окремих земель-князівств ХІІ–ХІІІ століть на чолі з представниками цієї ж династії. Київ перестав виконувати роль політичного центру після того, як у 1169 році його спалив Володимиро-Суздальський князь Андрій Боголюбський. Завершила занепад Русі монгольська навала 1239–1242 років. Продовжило традиції української державності Галицько-Волинське князівство. В умовах монгольського загарбання і розпаду державних структур у Подніпров’ї галицько-волинські князі у ХІІІ–ХІV століттях розвинули інститут державності на значній частині українських земель. Тоді вдалося не лише зберегти, а й посилити європейський вектор розвитку, стати частиною спільних зусиль у боротьбі із монгольським нашестям. Виявом цього стало коронування 1253 року Данила Галицького у Дорогичині короною, присланою Папою Римським Інокентієм ІV. Саме в ті часи на українських землях з’являється традиція міського самоврядування – магдебурзьке право. Втім, повноцінний його розвиток пов’язаний уже з наступною епохою. У середині XIV століття українські землі увійшли до складу Польського королівства і Великого Князівства Литовського. Велике Князівство Литовське – одна з найбільших держав тогочасної Європи – стало фактичним продовжувачем традицій Русі. Економічно і культурно руські землі були значно розвиненіші за литовські. Руські еліти сформували обличчя литовської держави. Було засвоєно чимало норм руського права, назви посад, станів, система адміністрацій тощо. Державною мовою Великого Князівства Литовського стала руська, якою велися ділові папери. Основним джерелом права була “Руська правда”, пізніше – “Литовські статути”, укладені на її основі. Українські землі в складі Великого Князівства Литовського користувалися широкою автономією. У XVI столітті українці витворили новий соціально-політичний феномен – запорозьке козацтво. Виникло козацтво завдяки комплексу економічних, політичних, релігійних, соціальних чинників. Передусім, це – природне прагнення до самозбереження, самоствердження і самореалізації, а також наявність великого масиву вільних земель – Дикого поля. Як окремий соціальний стан козацтво на давньоруських військових і європейських лицарських традиціях створило військово-політичну організацію – Запорозьку Січ, засновану на принципах особистої свободи та виборності влади. Козаки освоїли степові простори Подніпров’я, Слобожанщини, Донеччини. У Запорозькій Січі формувалися підвалини республіканської форми правління, нові принципи судочинства та джерела права. У середовищі козацької еліти вперше в історії української суспільно-політичної думки чітко сформульовані фундаментальні основи майбутньої національної державної ідеї, головні серед яких – право українського народу на власну державу та генетичний зв’язок козацької держави з Руссю. Ці принципи були втілені у ранньомодерній українській державі Гетьманщині, створеній внаслідок національно-визвольної революції середини XVII століття на чолі з гетьманом Богданом Хмельницьким. Гетьманщина була життєздатним політичним організмом: мала органи влади, територію, державну організацію, військо, фінансову, податкову та нормативно-правову системи тощо. Вершиною політико-правової думки Гетьманщини стало укладання Пилипом Орликом 1710 року Конституції як договору гетьмана Війська Запорозького зі старшиною та козацтвом. Це була одна із перших європейських конституцій нового часу. Російський імперіалізм різними способами і методами обмежував українські національні державні інститути і зрештою до кінця XVIII століття ліквідував їх. У ХІХ столітті українці, як і більшість європейських націй, пройшли шлях від романтичного захоплення минулим до політичного самоусвідомлення. Сформувалося поняття української нації з її етнічними кордонами, мовою та культурою. Покоління Руської трійці, Кирило-Мефодіївського товариства, громадівців і Братства тарасівців заклали підвалини для майбутньої української державності. Упродовж ХХ століття попри історичні катаклізми та мільйонні жертви українці неодноразово виборювали самостійність. У ході Української революції 1917–1921 років вперше у ХХ сторіччі створили незалежну національну державу. Від моменту створення у березні 1917 року Центральна Рада намагалася забезпечити демократичні законодавчі підвалини державного будівництва: затвердила принципи судової системи, закон про вибори, сформувала уряд, розпочала формування війська тощо. Ці принципи були реалізовані в Українській Народній Республіці, проголошеній 20 листопада 1917 року. 22 січня 1918 року IV Універсалом Української Центральної Ради відбулося проголошення незалежності та суверенності Української Народної Республіки. За часів Української Народної Республіки у 1918 році затверджено герб, основним елементом якого був тризуб – герб Володимира Великого (без хреста). Тоді ж пісню Павла Чубинського “Ще не вмерла Україна” на музику Михайла Вербицького затверджено гімном. Державним прапором став синьожовтий стяг. Українська Держава гетьмана Павла Скоропадського – друге державне утворення часів Української революції, форма якого – гетьманат – походить із козацької епохи. Верховна влада належала гетьману, котрий усіляко намагався відродити давні козацькі традиції. Було налагоджено дієздатну адміністративну систему управління, розбудовувалася освіта, наука, державний апарат. Уперше тризуб став атрибутом військової форми. Від грудня 1918 року на більшості територій відновлено Українську Народну Республіку на чолі з Директорією. Вона ухвалила низку законів, спрямованих на розбудову країни: про державну мову, Українську автокефальну православну церкву. Встановлено грошову одиницю – гривню. Помітний слід в історії державотворення залишила Західноукраїнська Народна Республіка (ЗУНР), яка мала дієву систему органів влади, боєздатне військо – Українську галицьку армію (УГА). 22 січня 1919 року було проголошено Акт злуки УНР і ЗУНР. Подія на законодавчому, територіальному, ментальному рівнях об’єднала Україну та стала підставою для відліку історії соборної України. Попри те, що УНР і ЗУНР зазнали поразки від зовнішніх агресорів і територія України була окупована східними і західними сусідами, ідея здобуття державної незалежності стала визначальною для національного визвольного руху ХХ століття. При найменшій можливості українці заявляли про право на власну державу.\nВід жовтня 1938 року розпочався процес українського державотворення на Закарпатті, що на той момент входило до складу Чехословаччини. Підсумком цих зусиль стало проголошення 15 березня 1939 року незалежності Карпатської України – республіки на чолі з президентом. Державні атрибути вона перейняла від УНР. Зокрема, державною мовою проголошено українську, затверджено національний синьо-жовтий прапор, гімн – пісню “Ще не вмерла Україна”, герб – сполучення крайового герба з національним (тризуб Володимира Великого з хрестом на середньому зубі). Українці на Закарпатті стали першими у передвоєнній Європі, хто не змирився із анексією та зі зброєю в руках виступив на захист свободи. В умовах Другої світової війни 30 червня 1941 року у Львові під час засідання Національних зборів було прийнято Акт відновлення української держави, створено уряд. Акт спирався на традиції УНР і ЗУНР. Слідом за Львовом проголошення Акта відбулося у багатьох містах західної та центральної України. У липні 1944 року підпільна конференція під захистом відділів УПА створила Українську головну визвольну раду (УГВР). Таким чином збройна частина українського визвольного руху отримала політичне представництво – зародок державної влади незалежної країни. Діяльність УГВР засвідчила прагнення визвольного руху дотримуватися принципів демократії навіть у найважчих умовах підпільно-партизанської боротьби. За час існування комуністичної тоталітарної системи ні Голодомор 1932– 1933 років, ні масові голоди, ні репресії, Великий терор, економічні та політичні експерименти не змогли викорінити державницькі устремління українців. Наприкінці 80-х років ХХ століття в умовах послаблення командноадміністративного диктату знову відродився масовий національнопатріотичний рух і постало питання незалежності. 16 липня 1990 року Верховна Рада УРСР прийняла Декларацію про державний суверенітет. Вона проголосила верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади республіки в межах її території, незалежність і рівноправність у зовнішніх відносинах. 24 серпня 1991 року Верховна Рада Української РСР ухвалила Акт проголошення незалежності України, який став точкою відліку сучасної державності. Насправді ж, відбулося відновлення державного суверенітету, за який українці змагалися протягом багатьох століть. Навіть більше – проголошення державної незалежності Україною відіграло вирішальну роль у розпаді СРСР та остаточній ліквідації комуністичної тоталітарної системи. 1 грудня 1991 року на всеукраїнському референдумі Український народ абсолютною більшістю голосів підтвердив прагнення жити в самостійній державі. У країні почалися демократичні перетворення, відбувся поділ державної влади на три гілки. 1992 року законодавчо затверджено державні герб, гімн і прапор України. 28 червня 1996 року відбулася ще одна знаменна подія – прийняття Конституції. Основний закон остаточно проголосив Україну суверенною, незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, визнав людину найвищою соціальною цінністю і утвердив народовладдя. У вересні того ж року офіційно введено в обіг національну валюту – гривню, яка неодноразово була грошовою одиницею на українських землях. Очевидно, що проголошення незалежності України не було випадковим явищем, зумовленим тільки московським переворотом, організованим ГКЧП. Події 1991 року втілили столітні прагнення українців до суверенної держави. У 2013–2014 роках під час Революції Гідності українці відстояли ще й європейський шлях розвитку і засвідчили готовність боротися за нього як за самостійне право вибору та свободи. Натомість Росія, втративши можливість контролювати та використовувати нашу державу, вдалася до злочинної військової агресії. Вона анексувала Автономну Республіку Крим і території східних областей України. У 2014-му Україна зупинила вторгнення російської регулярної армії та зберегла державність. І нині ми не лише боремося з Росією, а і перемагаємо її – як силою зброї на фронті, так і на дипломатичному напрямі. Попри перевагу ворога, українці зупинили агресора і продовжують рух в напрямі європейської інтеграції.\nЦитати: “Україна – це ексклюзив. По ній пройшли всі катки історії. На ній відпрацьовані всі види випробувань. Вона загартована найвищим гартом. В умовах сучасного світу їй немає ціни”. “Скільки нас, людства, вже є на планеті? Мільярдів шість? І серед них українці, дивна-предивна нація, яка живе тут з правіку, а свою незалежну державу будує оце аж тепер”. Ліна Костенко\n“Вона так гарна, сяє так Святою, чистою красою, І на лиці яріє знак Любові, щирості, спокою”. “Наша перемога над противними нам силами буде не одним великим і рішучим ударом, не якимсь катаклізмом національним і суспільним, а сумою безчисленних дрібних, буденних побід, незначних, тихих, а зріло обдуманих і неумолимою працею здобутих. Менше крові, а більше поту! – се повинен бути оклик нашої майбутньої історії”. Іван Франко\n“У генетичному коді українців закладено прагнення до незалежності. І хоч русичі втратили своє державне утворення Київську Русь, народ зберіг пам’ять про своє коріння і прагнення до відновлення державності. Тож не дивно, що Україна не переставала боротися за незалежність. Ніколи. І весь період комуністичної диктатури українці постійно боролися”. “Тих, хто іде проти системи, завжди небагато, але вони перемагають”. Левко Лук’яненко\n“Я був глибоко переконаний, що ми переможемо. Ідея проголошення незалежності – вона втілилася 24 серпня, але висіла в повітрі вже кілька місяців. Суспільство поступово дозрівало до Незалежності. В той період по всій Україні йшли мітинґи. Процеси йшли природним чином”. Ігор Юхновський\n“Я думаю, що боротьба за незалежність України ніколи не починалася і ніколи не закінчується. Це боротьба щоденна… Складні часи безповоротно не минають. Ми живемо у процесі безперервному, і елементи того, що було у сталінські часи існують і зараз. Існує тотальна брехня і ганьба, якої не відчуває верхній ешелон влади. Це залишилося. І залишилася потреба у боротьбі, потреба у людях хоробрих і високих, щоб, образно кажучи, утримувати стелю… Треба наповнити це свято, оновити його, відчувати радість. Але це радість має бути радістю перспективи у боротьбі за незалежність кожного дня. Бо, як казав Гете у “Фаусті”, “тільки той життям і щастям володіє, хто їх виборює щодня”. Євген Сверстюк\n“Акт української незалежностi був … вiдгук на незалежнiсть iнших… Всi вiдчували, що до цього зараз iде, бо, все‑ таки, Україна мусить мати незалежнiсть. I це був порив дуже симпатичний, вiн якось причащав людину до європейського процесу. Вони ж люди, люди, якi проголошували незалежнiсть, по сутi, говорили тiльки про те, що я є вiльна людина, а тому й моя нацiя мусить бути вiльна, а тому й моя держава вiльна мусить бути”.Лесь Танюк\n“Хоча вважалося, що в Радянський Союз входять добровільно приєднані республіки, ми знали, що це унітарна держава, що ніякої добровільності там не було. Але коли уже став реальністю розпад цієї імперії, то, звичайно, ми одразу орієнтувалися на незалежну Україну. Взагалі всі жили мрією, коли це штучне, криваве утворення, ця імперія розпадеться, і народи здобудуть незалежність. Українська незалежність для нас має дуже важливе значення. Ще в 1917 році, когда кримські татари проголосили Кримську Народну Республіку, питання про те, виживе це республіка чи ні, багато в чому залежало від виживання Української Народної Республіки. Склалося так, що більшовики спочатку роздавили незалежність України, а потім дійшли й до нас”. Мустафа Джемілєв\n“Розпад Радянського Союзу не був найбільшою геополітичною катастрофою століття. Сьогодні в Грузії я хочу сказати голосно і чітко: розпад СРСР був благословенням для грузинів, поляків, українців і всієї Центральної і Східної Європи. А також для росіян”. Дональд Туск\n“Найбільшою втратою для Росії стало відокремлення України (…) Втрата України була не тільки ключовою подією в аспекті геополітики, а й сама по собі стала геополітичним каталізатором (…) Політичне самовизначення України застало Москву зненацька і показало приклад за яким потім пішли інші радянські республіки…” Збігнєв Бжезінський\nПро запис Без рубрики | No Comments »\n« Випускники закладів освіти можуть змінити місце проходження ЗНО\nДО УВАГИ СТУДЕНТІВ – КОНТРАКТНИКІВ !!! »\n© 2020: Національний університет "Запорізька політехника" | : НУЗП | Powered by: Ropalo Denis


Alyona Alyona в новому кліпі розбила весь посуд і вдарила партнера молотком по голові [відео] – Ukr Life\nAlyona Alyona в новому кліпі розбила весь посуд і вдарила партнера молотком по голові [відео]\nУкраїнська реп-виконавиця Alyona Alyona (справжнє ім’я Олена Савраменко) випустила кліп відео на пісню DANCER. Як розповіла співачка в своєму Інстаграм, разом з нею над відео працювали електронний музикант з Франції Володимир Кошмар і комік Олександр Гудков.\n– Він любить її, а вона любить бити посуд. У нас любов, – написала реп-виконавиця.\nВідео вийшло дуже експресивним. Alyona Alyona під час виконання (артистка співає українською мовою) трощить і б’є весь посуд навколо, а її партнер намагається зберегти хоч щось і паралельно – зізнатися в любові.\nКористувачі відео оцінили позитивно. “Нереально круто”, “Воу, воу, воу”, “Крутяк”, “Г – гордість”, – пишуть вони.\nAlyona Alyona – 29-річна хіп-хоп- і реп-виконавиця. Перш ніж стати знаменитою, Савраненко працювала воспітельніцей в дитячому саду Баришівки (Київська область). Дівчина читала реп на YouTube, і в грудні 2018 роки її кліп зібрав мільйон переглядів. Після цього у неї з’явилася армія фанатів. У 2020 році Савраненко взяла участь в проекті “Танці з зірками”. Артистка також не раз розповідала про Буллінг і страждання через зайвої ваги. Одного разу хлопець кинув її, заявивши, що він “не бачить майбутнього” з такою, як Савраненко.\nPrevious Post:Прем’єр Швеції пішов на самоізоляцію\nNext Post:У Донбасі було неспокійно: противник стріляв 11 разів


Луценко звернувся до Януковича / Новини / Finance.ua\n30.06.2011, 16:00 - 2114 0\nЛуценко звернувся до Януковича\nЕкс-міністр внутрішніх справ Юрій Луценко в суді звернувся до президента Віктора Януковича. "Те, що ви сьогодні 100% залежите цією порушеною проти вас кримінальною справою від нинішньої влади, думаю, дає мені право звертатися не до вас... а до замовників", - заявив Луценко, звертаючись до головуючого судді Сергія Вовка, повідомляє "Українська правда ".\n"Пан президент, за всіх ваших повноважень не я вас, а ви мене і Тимошенко боїтеся", - зазначив він.\n"У день пам'яті конституції я бачив вашу, пане Януковичу, пихату і самовдоволено зустріч з журналістами. Для вас це начебто добре. Ви - одноосібний господар України... ваші друзі - кримінальні авторитети з руками в крові - господарі життя, ваші вороги в клітках. На Майдані тиша... ", - сказав Луценко.\n"Але, пане Януковичу, це лише видимість стабільності. Запам'ятайте мої слова. Ваша політика: "собі - ікру, ворогам - в'язницю, народу - труну" не закінчиться добром. Вам Україна не по зубах", - заявив Луценко.\nРазом з тим він висловив здивування, чому суддя Вовк виступає в судах проти всіх високопоставлених уряду Тимошенко. "Чому комп'ютер Печерського суду постійно визначає саме цього суддю?" - запитав Луценко.


Новорічно-різдвяна програма цього року не залишить часу нудьгувати | Новини\nНаближаються новорічні свята і міська рада, звичайно ж, не залишилася осторонь цих подій. Тож підготувала для кам’янчан та гостей міста насичену новорічно-різдвяну програму заходів.\nЩоб ознайомити населення з планом майбутніз заходів 26 листопада об 11:00 годині у прес-центрі міської ради відбувся брифінг для ЗМІ по Новорічно-різдвяних заходах. Представники влади розповіли про плани та події на майбутній новорічно-різдвяній акції "Від Миколая до Йордана". Такий формат свята, як зазначили організатори Леся Бендера та Катерина Кльоц, буде у місті вперше і це дуже хвилююча подія.\nПочнуться новорічні заходи ще 13 грудня і продовжуватимуться аж до 19 січня. Однією з новинок, стало майбутнє відкриття різдвяного ярмарку й театралізованого дійства "Андріївські вечорниці на Поділлі", що діятиме усі новорічні свята.\nДовкола ідеї створення великого Різдвяного ярмарку в місті об’єдналися підприємці, які тут працюють, заручившись підтримкою міської ради, - розповідають організатори Леся Бендера та Катерина Кльоц. - Формат великого заходу, який триватиме майже півтора місяці, – ярмаркування, народні гуляння та різні забави. Наші гості щодня матимуть якесь цікаве дійство, куштуватимуть страви з присмаком історії (крученики, вареники, кутя різних видів, квашенина, подільські пляцки), проводитимуть вечори колядок, питимуть ароматну каву та запашний глінтвейн на соломі. Ярмарок стане святом для всіх – діток і дорослих. Тому чекаємо гостей та запрошуємо всіх підприємців і творчих кам’янчан, які хочуть приєднатися до такого заходу, ставши спонсорами та учасниками!\nІ дійсно, ознайомившись із програмою заходів, стає зрозуміло, що подій заплановано насправді багато і свята будуть насиченими. У кам’янчан не буде часу нудьгувати!\nТакож, важливою подією Різдвяного ярмарку стане Міжнародний етнофестиваль "Коляда де? До Кам’янця іде!", засновницею якого є майстриня народної вишивки, українознавець Божена Філатова, а співорганізатором міська рада. На фестивалі будуть присутні і гості з інших країн: Швейцарії, Німеччини, Чехії, Польщі та України.\nУкраїнський одяг має стати родзинкою свята, тому чекаємо всіх у традиційному вбранні, - зазначає Божена Філатова.\nТож кам’янчани та гості міста матимуть змогу, відвідати різдвяний ярмарок, багато концертів, етнофестиваль, розважальні програми для дітей, дискотеки та ще багато цікавого. Ще однією родзинкою, стане Дідух, який матиме аж 3 метри у висоту і буде прекрашений пряниками, такого у нашому місті ще не було!\nНавіть на брифінгу змогли передати і частинку атмосфери, яка вируватиме на заходах. Представникам ЗМІ показали презентацію, запросили заспівати фольклорний гурт "Рожаниця", який теж виступатиме на фестивалі, та почастували смачними варениками!\nБрифінг для ЗМІ по Новорічно-різдвяних заходах\nТож, з нетерпінням чекамо початку фестивалю, щоб повністю поринути в атмосферу свята!\nЧитате також:"28 листопада розпочинається Різдвяний піст"\n#Новий рік #різдво #свято #концерт #ярмарок #дозвілля


Купальський вінок – як плести своїми руками. | Своїми руками\nКупальський вінок – як плести своїми руками.\nГоловна › Своїми руками › Купальський вінок – як плести своїми руками.\nМайстер-клас провела Юлія Константініді.\nЄ в липні чудове свято Івана Купала, який споконвіку шанували в багатьох європейських країнах. Одна з найвідоміших романтичних традицій в цей день – плести вінки й пускати їх по воді в надії, що суджений-ряджений знайде його. Чому б не відновити цю традицію?\n• польові трави та квіти (мишачий горошок, гілки берези, кульбаби, білий шипшина, тонконіг звичайний, зірочник).\nЯк зробити купальський вінок.\nВибираємо три види рослин і з\_’єднуємо їх в пучок, закріплюючи на дроті тейп-стрічкою.\nБеремо наступну комбінацію рослин і робимо те ж саме. Чергуйте рослини, щоб вінок вийшов більш цікавим.\nУкладаємо пучки рослин хрест-навхрест і з\_’єднуємо їх тейп-стрічкою.\nФормуємо коло потрібного діаметру і з\_’єднуємо кінець і початок вінка тейп-стрічкою.\nУ місці з\_’єднання можна залишити невелику відстань, щоб прикрасити вінок декоративною стрічкою.\nМагія на Івана Купала.\nСпоконвіку свято Купала, був присвячений найвищого розквіту сонця – дня літнього сонцестояння. А це, як відомо, 22 червня. Тому історики вважають, що Купала треба святкувати не з 7 на 8 липня, а 22 та 23 червня. Предки вірили, що в цю ніч сонце починає втрачати свою міць і нечиста сила знаходить могутність.\nСаме тому символом свята був купальське вогнище, навколо якого збиралися люди. Він уособлював собою сонце і захищав від злих духів. Найближче до вогню стояла молодь, за нею – люди середнього віку і далі все – люди похилого віку. Ці три кола символізували закономірність плину життя.\nВсі в цей день знаходило магічний сенс. В тому числі і трави, зібрані для того, щоб сплести вінок . Одягали його незаміжні дівчата і використовували для ворожіння та різноманітних обрядів. Він був символом дівоцтва. Обряд спускання вінків на воду означав, що дівчина шукає свого коханого і готова віддати йому свою невинність.\nТі пари, які вже знайшли одне одного, взявшись за руки, стрибали через багаття, «спалюючи» свій колишній холостий статус і попереджаючи тим самим, що хочуть створити родину.\nДжерело: журнал \_”Кошик ідей\_” №92014\n0 ← Брошка – самостійне прикраса. Прикраса для стільців молодят своїми руками. →


Windows 7 Ultimate SP1 Жовтень + soft 2013\_RU » Завантажити програми, фільми, музику, ігри, шпалери, електронні книги і все це безкоштовно UA-IX.\nWindows 7 Ultimate SP1 Жовтень + soft 2013\_RU\nWindows 7 Ultimate SP1 (64bit) - ця збірка windows необхідна для авто установки системи на Ваш PC і ще ноутбук. Операційна система повністю виконана, це призвело до максимального швидкодії! Легко проходить перевірку на валідність, легко оновлюється з оф. сайту MS.\nЗа основу був узятий офіційний образ. Установка відбувається в автоматичному режимі без участі користувача (крім вибору диска на який буде встановлюватися система, вказівки вашого облікового запису). Програми для установки зі списку користувач вибирає сам (можна взагалі їх не ставити якщо не потрібні).\n- NET Framework 4.5 - пакет веб-установника клієнтського профілю Microsoft .NET Framework завантажує і встановлює компоненти .NET Framework, необхідні для виконання програми з урахуванням архітектури процесора і ОС, для яких воно призначене. Також Framework потрібно для виконання і розробки додатків, призначених для .NET Framework.\n- 7-Zip 9.20 - вільний файловий архіватор з високим ступенем стиснення даних.\n- ACDSeePro 7.0 - програма для перегляду і організації зображень для Microsoft Windows, а також для Mac OS X, що випускається ACD Systems.\n- Adobe Flash 11.8.800.94 - мультимедійна платформа компанії Adobe для створення веб-додатків або мультимедійних презентацій.\n- Adobe Reader XI 11.0.3 - пакет програм, що випускається компанією Adobe Systems для створення і перегляду електронних публікацій у форматі PDF.\n- AIMP 3.50.1277 - безкоштовний аудіопрогравач з закритим вихідним кодом, написаний на Delphi.\n-Classic Shell 4.0 - це утиліта, яка включить класичний варіант оформлення меню "Пуск" в Vista і Windows 7/8.\n- DirectX - технологія DirectX, яка підвищує швидкодію ігор та інших програм мультимедіа, що підтримують технологію DirectX.\n- ESET NOD32 Antivirus 6.0.316.3 - забезпечує надійну і швидку захист комп'ютера від вірусів.\n- Активація NOD32 - засіб автоматичної активації продуктів ESET NOD32.\n- Firefox 25 - веб-браузер і програмний пакет для роботи в Інтернеті, що випускається компанією Opera.\n- Google Chrome 30.0.1599.69 - веб-браузер і програмний пакет для роботи в Інтернеті, що випускається компанією Google.\n- K-Lite Mega Codec Pack 10.5 - універсальний набір кодеків (декомпрессоров) і утиліт для перегляду і обробки аудіо і відеофайлів.\n- MS Office Pro Plus 2010 - офісний пакет додатків, створених корпорацією Microsoft для операційних систем Microsoft Windows.\n- Nero 10.2.1100 - багатофункціональний мультимедійний пакет для роботи з CD і DVD дисками, аудіо та відео, включає у себе також утиліту резервного копіювання, верстки обкладинок дисків, підтримку віртуальних дисків.\n- Opera 12.16 - веб-браузер і програмний пакет для роботи в Інтернеті, що випускається компанією Opera Software.\n- RadikalFoto - спеціалізований ресурс для публікації малюнків в мережі.\n- Skype 6.9.0.106 - безкоштовне пропрієтарне програмне забезпечення з закритим кодом, що забезпечує шифровану голосовий зв'язок і відеозв'язок через Інтернет між комп'ютерами (VoIP), використовуючи технології пірінгових мереж, а також платні послуги для дзвінків на мобільні і стаціонарні телефони.\n- Total Commander 8.50 - диспетчер управління файлами з закритим вихідним кодом, що працює на платформі Microsoft Windows.\n- UltraISO 9.5.3.2901 - програма для Windows, основною функцією якої є створення, редагування та конвертування різних форматів CD і DVD-образів.\n- Universal Extractor 1.74.77 - програма для витягнення даних з програм установок, установок msi і архівів практично будь-яких форматів\n- uTorrent 3.3.2.30180 - безкоштовний BitTorrent-клієнт для Windows, Mac OS X і Linux, а також працює на iPhone, iPad і Android-пристроях\n- WinRAR 5.0 - це архіватор файлів у формати RAR і ZIP для 32-розрядних і 64-розрядних операційних систем Windows і Pocket PC.\n- WinSnap 4.08 - невелика утиліта для захоплення зображень, що виводяться на монітор комп'ютера, зняття скріншотів і редагування, створена компанією NTWind Software і працює під управлінням операційної системи Microsoft Windows. Утиліта може стати в нагоді як веб-дизайнерам, так і звичайним користувачам.\n- Індикатор мережевої активності - невелика утиліта, яка, серед інших особливостей, відновлює назад миготливий індикатор мережі в області сповіщень операційної системи Windows Vista або Windows 7 і надає різну мережеву статистику.\n- Активація Windows - засіб активації системи Windows.\n- Погодний гаджет (ПОТРІБНО ВСТАНОВИТИ .Net FrameWork 4.5)\n- Інтегровані останні оновлення в тому числі Internet Explorer 10\n- Є можливість перемикання системи на англійську мову через аплет панелі управління "Мови та регіональні стандарти"\n- Додані теми Windows 8\n- Застосована автоматична активація Windows без участі користувача. (Увага! Після завершення установки Windows ОБОВ'ЯЗКОВО виконайте перезавантаження системи, щоб активація вступила в силу.\nОригінальна назва: Windows 7 Ultimate SP1 (64bit)\nМова інтерфейсу: ML\nДата появи: 2013\nТаблетка:: не потрібна\nСкачати Windows 7 Ultimate SP1 Жовтень + soft 2013\_UK\nWindows 7 Ultimate SP1 Жовтень (2013\_RUS)\nWindows 7 Ultimate SP1 x64 by Loginvovchyk + Soft (Жовтень 2013)\nWindows 7 Ultimate SP1 х86 by Loginvovchyk + Soft (Жовтень 2013)\nWindows 7 Ultimate SP1 x64 by Loginvovchyk + Soft (Серпень 2013)\nWindows 7 Ultimate SP1 х86 by Loginvovchyk + Soft (2012/Rus)\nТеги: Система, Сборка, Sistem, OS, ОС, Образ, 7, seven, активатор windows 7, x64, x86, 32bit, Uralsoft, виндовс 7\nДодав "olegfilimonow" | Переглядів: 401 | 13 жовтня 2013


Коли заповіт може бути визнано недійсним? | БІЗНЕС\nВерховний суд вказав, що значення мають докази про психічний стан спадкодавця саме в момент вчинення правочину\nСуть справи: дружина спадкодавця просила визнати недійсним заповіт, за яким все його майно повинно перейти племіннику. Вона вказала, через хворобу чоловік не міг підписати цей заповіт і не усвідомлював значенні своїх дій.\nМісцевий суд не знайшов підстав для визнання заповіту недійсним. В апеляцій позов було задоволено. Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ передав справу на новий розгляд. Після цього перші дві інстанції відмовили в задоволенні позову.\nКолегія суддів ВС задовольнила позовні вимоги.\nСуд взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи про те, що спадкодавець підписав заповіт під впливом «збиваючих» факторів: зовнішнього (підписано лівою рукою, хоча він правша) та внутрішнього (частковий параліч). Також висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, яка, до речі, була проведена через п'ять років після підписання заповіту, підтверджено його недієздатність саме в момент вчинення правочину.\nВерховний суд вказав, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.\nСуд зазначив, що в цій справі висновки експертиз мають вирішальне значення, хоча й оцінюються у сукупності з іншими доказами. В той час як будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають для судової оцінки побічне значення.\nТаким чином, він підтвердив позицію, що була викладена ВС у постанові від 29.02.2012 в справі №6-9цс12.\nВідповідну постанову у справі №1111/4895/12 ВС прийняв 6.03.2018. З її повним текстом можна ознайомитися в системі VERDICTUM.\nНагадаємо, що в ІПС ЛІГА:ЗАКОН містяться аналітичні матеріали, присвячені окремим аспектам спадкування бізнесу. Наприклад, в розділі «Ситуації для бізнесу» можна прочитати про: «Спадкування бізнесу» та «Смерть поручителя за кредитним договором - варіанти розвитку подій».


Чому це погана прикмета, коли сниться фото\nЗгідно з сонником Ванги, розглядати уві сні свою фотографію – погана прикмета. Такий сон свідчить про те, що ви не відчуваєте ніякої радості від роботи, незадоволені своїм сімейним життям і навіть своєю зовнішністю. Вам здається, що вас переслідує злий рок. Якщо вас і далі будуть відвідувати подібні думки, то ваше життя пройде непомітно і безцільно.\nДо чого сниться сон про фотографію\nРозглядати уві сні фотографію близької людини – в реальному житті ви будете всерйоз стурбовані долею цієї людини.\nПорвати уві сні фотографію – на превеликий жаль. Вас чекає трагічна новина. Швидше за все, цей сон віщує зникнення близької людини, знайти яку навряд чи вдасться.\nЯкщо уві сні ви втратили фотографію, то наяву вам слід бути більш обережними в своїх справах. Ви дієте не кращим чином, часом зовсім забуваючи про такі поняття як честь і совість. Зупиніться, бо за всі мирські справи ми будемо відповідати перед судом Господнім.\nІти в сні з фотографією до ворожки, щоб дізнатися майбутнє, - свідоцтво того, що ви дуже довірлива, наївна людина. І хоч в принципі це не така вже й погана риса, вся біда в тому, що ви дуже часто довіряєте свої таємниці не тим людям. Відкривати свої помисли і просити поради слід у побожних мудрих людей.\nЗа сонником Міллера, якщо ви побачите уві сні фотографію – чекайте швидкого обману.\nЯкщо ви уві сні отримуєте фотографію свого коханця – знайте, що він не цілком вам відданий, а лише намагається справити на вас враження.\nДля сімейних людей володіння уві сні чиєюсь фотографією – означає викриття чиїхось вчинків.\nЯкщо вам сниться, що ви зробили свою власну фотографію, - значить, ви ненароком заподієте горе собі і іншим.\nЗначення сну про фотографію\nВідповідно до сонника Фрейда, побачити уві сні свою власну фотографію – ви занадто багато уваги приділяєте собі, при цьому забуваючи про свою «другу половинку». Мова йде не тільки про життя, а й про секс – ви так захоплені отриманням задоволення, що зовсім забуваєте про те, що в ліжку, крім вас, є ще одна людина.\nУві сні друкувати фотографії – таємне незабаром стане явним; незважаючи на ваші посилені спроби приховати свою провину, якимось чином про нього дізнається людина, яку подія зачіпає безпосередньо.\nРозглядати фотографії в фотоальбомі – вас чекає цікаве знайомство. Однак в новій людині буде якась «родзинка», яку вам обов'язково потрібно розглядати, інакше ви просто не зрозумієте, з ким маєте справу.\nВсе про: Сонник, Фото, прогноз астрологів


Урологічні труси чоловічі: купити урологічні труси для чоловіків онлайн | Аптека Доброго Дня\nУрологічні труси для чоловіків\nТруси урологічні Depend чоловічі L/XL 9x6\nКод товару: 237630\nУрологічні труси для чоловіків - це спеціальний гігієнічний засіб, який використовується при проблемі нетримання сечі. Завдяки шару, що вбирає, білизна поглинає вологу і виключає протікання.\nТруси урологічні чоловічі: переваги білизни\nНетримання сечі – поширена проблема, про яку не кожен готовий говорити. Більшість пацієнтів шукає засіб, який дозволить забути про захворювання та не привертатиме увагу. Деякі використовують урологічні прокладки , які потрібно регулярно міняти, інші вибирають білизну. Цей варіант більше підходить людям із середньою та тяжкою стадією розвитку хвороби.\nУрологічні труси купити варто заради цілого ряду переваг:\nтривале утримання вологи;\nСпеціальна білизна поєднує якості, які необхідні для комфортного життя з проблемою нетримання. На вигляд це прості труси, які щільно прилягають до тіла. Вони непомітні під одягом, тому носити їх можна з улюбленими джинсами, штанями, шортами. Їх необов'язково приховувати за широким та безформним одягом.\nШвидко вбирає вологу. Вона рівномірно поширюється поверхнею, тому не завдає незручностей. Матеріал надійно утримує рідину усередині, не допускаючи поширення неприємного запаху. Краї трусів прилягають до тіла, що є додатковим захистом від протікання.\nГігієнічні труси можуть використовуватися як засоби догляду за хворими під час хвороби або реабілітації. Вони ефективні також для пацієнтів похилого віку, у яких проблема нетримання обумовлена віком. У будь-якому випадку спеціальна білизна дає чоловікові впевненість у собі та забезпечує комфорт на цілий день. Після використання білизна підлягає пранню з дезінфікуючими засобами. Потім його можна використати знову.\nУрологічні труси для чоловіків: купити в аптеці\nЧоловічі урологічні труси купити в «Аптеці Доброго Дня» можна у будь-який час. У нашому каталозі є білизна різних виробників, моделі різних розмірів. Їх шиють із натуральних матеріалів, які забезпечують комфорт протягом цілого дня. Це сертифіковані товари, тому використовувати їх безпечно.\nКомплект білизни можна замовити з доставкою по Україні або самостійно забрати в наших аптеках. Вас приємно здивують ціни та якість товару, оперативна доставка та зручна оплата. Якісна білизна допоможе забути про дискомфорт і знову насолоджуватися життям. Замовляйте медичні товари в нашій аптеці та користуйтеся програмою лояльності.


Однією з найактуальніших проблем сучасної гастроентерології є синдром роздратованого кишечника у дітей. Даний синдром не що інше, як виникнення певних порушень у функції кишечника і протікають без структурних змін у слизовій кишкового тракту.\nЩо стосується дітей, то у них це захворювання виникає у зв'язку з наявністю порушень у психологічній, біологічної та соціальній сферах життя. В основі механізму даного синдрому у дітей лежить:\nвиникнення змін в вісцеральної чутливості, а також в руховій активності кишечника;\nнаявність процесу кооперації двох систем організму: імунної та нервової.\nСимптоми, причини виникнення, діагностика та лікування даного захворювання\nЩе в далекому 1978 році вченим AP Manning були визначені головні симптоми подразненого кишечника, які отримали назву «критерії Меннінга» на честь свого творця, і служать і донині. До них відносяться:\nболі внизу живота, які проходять після дефекації;\nчастий стілець початок, якого супроводжується виникненням болів;\nнапад болю, що супроводжується появою рідкого стільця;\nздуття живота обумовлене візуально;\nЩо стосується клінічних проявів синдрому роздратованого кишечника, то вони можуть виражатися: у переважанні діареї, з переважанням болю та наявності здуття живота і з переважанням запорів.\nПричин для формування даного синдрому величезна кількість до них відносяться:\nзниження порогу сприйняття болю;\nперенесена раніше дизентерія;\nвиникнення психосоціального стресу у дитини;\nотримана фізична травма;\nперенесені важкі потрясіння.\nВиходячи з цього, випливає висновок, що синдром подразненого кишечника це не патологія шлунково-кишкового тракту і не захворювання нервової системи або психіки, а нейропсіхосоціальное стан людини, яке формується в екстремальних соціальних умовах і супроводжується підвищенням сприйняття і реактивності організму.\nДіагностика даного захворювання проводиться виключно з оцінки скарг і за критеріями Меннінга і римських критеріїв. Так як симптоми синдрому часто схожі з симптомами інших захворювань шлунково-кишкового тракту, потрібно якомога уважніше вивчити оцінку болів хворого. При синдромі роздратованого кишечника біль має широкий спектр інтенсивності і може варіюватися від присутності легкого дискомфорту до схваткообразной, нестерпним з підвищується інтенсивністю болю. Найчастіше локалізація болю знаходиться внизу живота, але не виключена можливість її знаходження в іншому будь-якій ділянці черевної порожнини. Характерною рисою цих болів є їх поява після прийому їжі супроводжується здуттям живота, посиленням перистальтики кишечника і виникненням діареї. Біль проходить після дефекації або відходження газів.\nЛікування даного захворювання завдання досить таки складна, і передбачає проведення двох етапів: первинного курсу лікування тривалістю 6-8 тижнів і проведення базової терапії протягом 1-3 місяців. Дуже важливо нормалізувати режим і характер харчування хворого. Якщо захворювання протікає з домінуванням запорів, то необхідно збагатити раціон клітковиною, яка міститься в хлібі грубого помелу, овоча і фруктах. Якщо домінує діарея, то потрібно виключити з харчування дитини жирну і газообразующую їжу. Що стосується медичних препаратів, використовуються: імодіум, Еспумізан, смекта. Для зменшення скорочень гладкої мускулатури кишкової стінки призначаються спазмолітики у вигляді метеоспазміл, мебеверін, но-шпа. Якщо причиною виникнення даного захворювання є психологічний грунт, то необхідний прийом антидепресантів. Антибіотики категорично забороняються при лікуванні даного синдрому.


У Тернополі забороними масові заходи – новини Хмельницького Depo.ua\nОбмеження ввели з метою профілактики захворювання на коронавірус на території громади\n11 березня 2020 08:15\nЯк інформують в мерії, 10 березня відбулося засідання оперативного штабу з питань координації дій щодо недопущення занесення і поширення на території громади випадків захворювань, спричинених коронавірусом, передає Depo.Тернопіль.\nЗаслухавши доповіді членів оперативного штабу, вирішили від 11 березня 2020 року заборонити на території Тернопільської міської територіальної громади проведення масових заходів у закритих приміщеннях та максимально їх обмежити на відкритих майданчиках.\nТакож рекомендують жителям тимчасово утриматися від поїздок та подорожей у країни, де є факти виявлення та поширення коронавірусу, а тим, хто нещодавно повернулися із цих країн, обмежити спілкування та звернутися до сімейного лікаря.\nУ навчальних закладах тим часом посилять контроль за проведенням протиепідемічних та дезінфекційних заходів, будуть регулярно провітрювати класи, частіше мити місця загального користування, проводити роз’яснювальну роботу.\nДодатково проводитимуть дезінфекцію громадського транспорту, а у медичних установах - обмежувати відвідування пацієнтів, які перебувають на лікуванні.\nНагадаємо, на Тернопільщину не привезуть Терновий вінок Ісуса через коронавірус.


Home Тварини Лосі Лосі також плачуть... про порятунок лісового велетня\nНаписав Євдокія ТЮТЮННИК\tПереглядів - 4294\nХоч лісовий велетень втратив багато сил, для людей він лишався небезпечним. Тому було прийнято рішення викликати фахівця Менського зоопарку з рушницею, яка стріляє транквілізаторами. Доки він приїхав, надворі почало темніти. Так що озброєні кусачками єгері, поспішаючи, бо присипляюча дія не надто тривала, звільняли в'язня при світлі ліхтарика. Коли прокинувся, він, напевне, зрозумів, що його рятують, бо терпляче лежав, доки перетнули всі дроти. З цим впоралися вже близько 23-ї години.\n"Дивіться, він плаче!" - вигукнув вражений єгер. З очей лося рясно текли великі прозорі сльозини. От вам і тварина безсловесна...\n"Ну все, ти вільний!" - сказали йому.\n"А ми таку полегкість відчули, так добре на душі стало, -каже Олександр Юрченко. - Така красива тварина. Хай живе!".\nИсточник: Урядовий курьер, № 216 (4367) 18 листопада 2010 року\n#3 сірий 14.12.2010 21:01\nУ нас був випадок що розчахнувся на льоду. То забрали у колгоспну столову і варили обіди.\n#2 АндрійДан 18.11.2010 14:58\nОто молодці хлопці!!!\nА в нас в лісництві, років із 10 тому, на виклик місцевих жителів, теж поїхали лісники "рятувати" лося, так потім із тиждень шашликами закушували.\nБагато зараз таких «рятівників» розвилося. Скоро будемо тільки по пляшках стріляти, а тварин бачити лише на фотографіях. Сумно шановні, сумно.\nХлопці і справді молодці. Рятувати потрібно нашу фауну. Внески зараз дай боже коштують і достатні кошти повинні виділятися на розвиток популяції тварин. Вони і вчинили як потрібно, викликали спеціаліста і звільнили тварину. Поважаю.\n#1 s_kopylets 18.11.2010 13:18


Звітом про рух грошових коштів або cash flow statement називається фінансовий звіт, в якому зафіксовані всі грошові надходження (від звичайних операційних дій, інвестиційних джерел та ін.), А також всі витрати (на оплату бізнес-операцій і інвестицій) за час звітного періоду.\nПо суті, даний документ являє собою класифікацію грошових надходжень в залежності від їх джерел, і витрат в залежності від їх напрямки.\nКрім безпосередньо готівки фінансових коштів і безготівкових інструментів, в даний звіт включають також еквіваленти грошових коштів.\nКористь і призначення звіту про рух грошових коштів\nОсновна функція звіту про рух грошових коштів – надавати детальну відповідь на питання, звідки підприємство бере фінансові кошти іAffinity index.jpg на що їх витрачає.\nПеревагами даного документа можна назвати те, що в ньому міститься найбільш актуальна інформація. Формування такого звіту можливо відразу після реєстрації банківських і касових операцій.\nЗ точки зору фінансового аналізу такий звіт має цінність як інструмент для оцінки життєздатності підприємства в короткостроковому періоді, зокрема, для визначення здібностей компанії платити за рахунками.\nОбмеження даного документа обумовлені його прямим призначенням – він дає конкретну інформацію за необхідний період тільки про один компонент фінансової звітності.\nДля отримання повноцінного аналітичного звіту, отриману інформацію слід доповнювати цифрами з бухгалтерського балансу і звітів про прибутки і збитки.\nМетоди складання звіту про рух грошових коштів\nЗвіт про рух грошових коштів може бути складений двома методами – прямим і непрямим.\nПри використанні прямого методу необхідна інформація береться безпосередньо з первинної документації, або даних бухобліку. Також можливе формування даного звіту спеціальною програмою, яка фіксує всі господарські операції підприємства.\nНепрямий метод складання даного звіту можна використовувати, якщо на момент його складання розрахований баланс на початок і закінчення періоду, а також складено звіт про прибуток і збитки підприємства за необхідний період.\nТрадиційно звіт про рух грошових коштів ділиться на три розділи, в кожному з яких обсяги фінансових коштів деталізуються відповідно до напряму їх руху.\nПерший розділ даного звіту збирає результати руху фінансів підприємства від операційної діяльності.\nУ другому розділі вказується рух фінансів, яке пов’язане з прибуттям і / або вибуттям коштів з основного обсягу капіталу, необоротних активів та інших інвестицій.\nТретій розділ даного звіту призначається для відображення фінансових вливань і / або вилучень з балансу підприємства.\nУсередині кожного розділу звіту, суми грошових коштів групуються в залежності від напрямку руху. Саме ці статті звіту дають можливість контролювати фактичні надходження на рахунок компанії і всі її платежі.\nРаціональний набір статей звіту дозволяє проводити корисний аналіз, використовувати звітну інформацію для розрахунків здійсненного бюджету на майбутній період і / або складання детального платіжного календаря.\nЗвіт про рух грошових коштів Посилання на основну публікацію\nБічний тренд: визначення\nПеріод здачі в оренду


08 березня 2014, 20:05\nНа вокзалі в Сімферополі зустрічають журналісти. Роблять сюжет про коробку з листами від вдячних українців, яку взялася передати у військові частини: «Стрічку зніми! Небезпечно!».\nНепомітно підходить Олексій – голова прес-центру Міністерства оборони. Йому передаю обладнання для стрімів, яке він тут же відправляє по всьому півострову. Інформації мало. Подій багато. З Олексієм їдемо в сімферопольську військову частину на вулицю Калініна. Там пропонують ночівлю. Усюди порядок. Зустрічають офіцери з автоматами. Охоче розмовляють. Останні тижні військовослужбовці перебувають у постійній бойовій готовності, але виглядають дуже спокійними. Кажуть, російські солдати і спецтехніка з цієї частини виїхали нещодавно, мабуть, зміна варти. Запрошують зробити сюжет про привітання жінок із 8-м березня. Посилаюся на справи. Їх і правда багато. Офіцери помітно засмучені. «Нам би когось, хто буде весь час з нами, так і безпечніше, і всю правду розповісте, раптом що».\nЇду далі. По місту ходять дружинники з червоними пов’язками. Біля більшості частин чергують озброєні люди без розпізнавальних знаків.\nПоки всередині українські військові вітають жінок із наступаючим святом, зовні стоять російські солдати і спецтехніка, ще одним кільцем їх замикають представники місцевої самооборони з георгіївськими стрічками, немов озброєні солдати потребують прикриття.\nСтає ясно, чому засмутилися офіцери. Люди із зовнішнього світу приїжджають рідко.\nМій маршрут Сімферополь – Феодосія – Керч. Всю дорогу таксист говорить про політику. Крим зараз – це поле правового свавілля. Ніхто до кінця не знає походження людей, які переховуються у формі самооборони, козаків і солдатів. Багато активістів «самооборони» говорять з російським акцентом. Приїжджають на автомобілях із російськими номерами. Без сорому погрожують розправою Заходу, бандерівцям і мені, якщо виявлюсь журналістом. Погрози – перше, що чую біля військової частини у Феодосії. По периметру встановлені російські прапори. Намети з буржуйками. БТР-и. Бачу матерів військовослужбовців, які намагаються передати синам їжу. Їх не пускають «зелені чоловічки» – активісти носять камуфляж – і «ввічливі люди», – так в Криму називають російських солдатів. Однак українські військовослужбовці, проходячи кілька постів, виходять до них і таки отримують передачу.\nУ частину не пускають. Але вдається поговорити з офіцером Першого Феодосійського батальйону морської піхоти – Анатолієм Мозговим. Він уміло ігнорує вигуки напівп’яних «зелених чоловічків». Стверджує, що і два БТР-и, і військові, що оточують частину, представляють російські війська. «Ми будемо стояти до кінця, давали присягу українському народу», – каже Анатолій. Бойового духу українським військовим в Криму не позичати.\nВтім, місцеві теж розходитися не збираються. Більшість опитаних мною до кінця пояснити, чому прийшли, не можуть. Однак вважають владу Києва «не легітивною», так і говорять. На питання, про яку владу мова, відповідають: «Ну, Турчинов або хто у вас там на Україні президент». У кожній розмові протиставляють Україну та Крим. Стверджують: «Ми за повну автономію і незалежність». «Від Росії теж?» – запитую. «А це зовсім інша справа. Ми росіяни». Свою позицію підкріплюють гучним «Росія!». Ненавидять Захід, при цьому, вірять, що відбудеться курортний сезон, і кличуть на літній відпочинок. Ненавидять Януковича, вважаючи, що він усіх зрадив, але домовленостей з Путіним це не стосуються. Ненавидять майданівців, які «розгромили столицю», але в Києві ніколи не були.\nПоговорити вдається, тільки представившись незалежним режисером. Вимагають паспорт, начебто за пропискою можна визначити наміри.\nПоки їду в Керч, нещадно б’ють журналістів у Севастополі. Колеги звідти кажуть, після приїзду Аксьонова стали нападати, розбивати техніку.\nБіля першої ж військової частини Керчі на дев’ятому кілометрі на нас кидається невелика група в камуфляжі. Дихаючи перегаром, погрожують «різати бандерівців». Називають себе «казаками». На штанях одного з дружинників і cправді майоріють характерні лампаси.\nПоки дружинники відволікаються на таксиста, який встигає сховатися в машину, підходжу ближче, але знову не потрапляю всередину. Через паркан спілкуюся з військовими. Коли представляюся журналістом з Києва, офіцери починають посміхатися, охоче відповідають на запитання. Кажуть, що почуваються впевнено та ні в чому не мають потреби. Знову повторюють уже почуте у Феодосії «Будемо стояти до кінця!».\nУ військовій частині Будмістечка щастить більше. Від групки ще більш агресивних «зелених» рятує озброєний морський піхотинець. Охоче пускає всередину. Проводить по території, знайомить з офіцерським складом, навіть дозволяє забратися на БТР.\nСутичок між російськими та українськими солдатами поки не було. У Керченській морській піхоті розповідають, що росіяни на контакт не йдуть. Мені і ще кільком журналістам влаштовують щось на зразок прес-конференції. Завершується вона словами одного з морських піхотинців про те, що ніякого зв’язку з генералами та політиками немає. Військові залишені самі на себе. При цьому ні деморалізації, ні заворушень. Горезвісне «стояти до кінця» звучить знову і знову. Цього разу від жінки-офіцера, яка додає: «якщо треба буде, озброїмося камінням і палицями, ми давали присягу».\nНа словах «коли дивишся через оптику на двоюрідного брата, а він дивиться на тебе, але не можеш навіть посміхнутися, бо видно тільки одне око», хочеться вимкнути камеру. При цьому ніхто не сумує. Українські військові впевнені у своїй правоті. Радіють будь-яким словами підтримки з Києва та інших міст, які не втомлююся передавати.\nМісцеві активісти, що підтримують Майдан, не високо оцінюють кількість однодумців, кажуть, тільки п’ята частина населення проти об’єднання з Росією. До неї відносять кримських татар і свідомих українців, які здебільшого представляють собою «диванну сотню».\nБільшість радіє нещодавньому відімкненню українських телеканалів, мовляв, від них стільки нервів, та й брешуть усе. Ось «Крим» – інша справа. Подивишся, і відразу якось спокійніше». Місцеві патріоти кажуть: «У референдумі нам не залишили вибору». Варто відзначити, саме вони організували колосальну підтримку частин, регулярно постачають солдатам провізію, новини. Безстрашно ходять на мітинги, щоразу отримуючи порцію ненависті і насильства з боку дружинників. Після рішення про референдум дехто всерйоз думає про необхідність міграції.\nВсі роки незалежності Крим був наданий самому собі і російській пропаганді. Місцеві українці вважають, що він втрачений. Схоже, якщо Київ і далі мовчатиме, висловлюючи, подібно Заходу, всього лише «глибоку стурбованість», так і станеться. Одне ясно точно: сезону не буде.\nІз частини повертаюся з квітами. Восьме березня ж.\nМіріам Драгіна – поетеса, журналістка, громадська активістка


Зменшення податкового навантаження дає поштовх розвитку української економіки – голова ДФС\nПродан розповів, як реформування органів податкової служби відображається на веденні бізнесу в Україні\nУ листопаді 2017 Європейська Бізнес Асоціація провела чергову хвилю свого регулярного опитування – Податкового індексу.\nНовий показник індексу є найбільшим за всю історію вимірювання. Позначка піднялася до 2,65 балів. Таким чином, Україна незначними кроками йде до зростання і позбувається корупційних вад, які блокую розвиток економіки.\nЗазначимо, що 70% опитаних негативно оцінили якість податкового законодавства. Насамперед на це вплинула "нездатність" законодавства захистити платників від незаконних дій податківців.\nУвагу респондентів також привернула "розпорошеність" пропозицій. Так, опитані вважають, що відсутні TOP-3, або навіть TOP-5 проблем, що вимагають законодавчого вирішення.\nОднак, виникає ще одна проблема. Представники бізнесу говорять, що зміни у податковій системі не відчуваються. Так, в Україні з'являються нові органи, нові закони, а система залишається старою.\nНВ Бізнес запитав у в.о. голови Державної фіскальної служби України Мирослава Продана, як реформування органів податкової служби відображається на веденні бізнесу в Україні і які конкретні кроки уряд разом з податковою планує зробити наступного року.\n– Скасування двох документів не означає припинення перебудови, переформатування ДФС.\nРеформування для мене – це повернутися обличчям до платника, стати для нього партнером, порадником. Бізнес не повинен бачити податківця, він не повинен знати хто взагалі очолює службу, хто керує у регіоні. З огляду на такі принципи, ми розробили Стратегічні ініціативи розвитку ДФС до 2020 року та визначили конкретний план реалізації.\nЗа даними на 1 грудня, було відмовлено у реєстрації 44,8 тис. податкових накладних на суму 2,1 млрд грн. Станом на 17 січня зареєстровано 32,4 тис. податкових накладних на суму 1,3 млрд грн., очікує ліміту – ще 2,7 тис. на суму 360 млн грн.


Обміняла – не дивлячись - Piвнe-Paкуpc\nОбміняла – не дивлячись\nПонад п’ять з половиною тисяч гривень віддала довірлива бабуся шахрайці. Остання представилася соціальним працівником і видурила у 78-річної Лідії, жительки с. Вишеньки Острозького району, усі наявні гроші.\nБлизько другої години у двері до Лідії подзвонила молода жіночка. Молодиця представилися працівником соціальної служби. Під час розмови гостя повідомила, що віднині гривні будуть міняти на Євро, а тому переконала господиню, що грошові кошти необхідно обміняти вже сьогодні. Саме під час цієї розмови до бабусі завітала поштарка, яка й принесла старенькій пенсію. Однак, вона і гадки не мала, що бабусина гостя – шахрайка. Повіривши псевдопрацівниці соціальної служби, бабуся віддала їй не лише пенсію, але й усі заощадження, а це понад п’ять з половиною тисяч гривень. За ці гроші “соціальний співробітник” відрахувала бабусі 5 купюр по 500 Євро та 7 – по 100 гривень. Щоправда Лідію на отриманій валюті не насторожили надписи “Сувенір”, “Це прикол” та “Не являється платіжним засобом”.\nЛише через годину до Лідії зайшов сусід, який допомагав старенькій по господарству. Саме йому першому й розповіла вона про “вигідний обмін” грошей. Чоловік одразу зрозумів, що господиню ошукали, та звернувся до правоохоронців.\nЗі слів жінки, шахрайка мала довге світле волосся, зріст 160 сантиметрів, віком до 30 років. Була одягнена в чорне пальто. На вулиці зловмисницю очікував автомобіль “ВАЗ-2101” бежевого кольору.\nЗа вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за шахрайство.\nТакі випадки шахрайства непоодинокі. Напередодні новорічно-різдвяних свят шахраї активізувалися, тому радимо не довіряти незнайомим людям та в жодному разі не впускати їх до своєї оселі. Не показуйте їм особистих речей, особливо гроші, гаманець, документи та не реагуйте на їхні пропозиції: “щось купити”, “розміняти гроші”, “напитися води”, “зняти порчу”, “поворожити” тощо.