Виконавчий директор АМУ Олександр Слобожан: «Перед президентом розігрують ілюзію хорошої комунікації з місцевим самоврядуванням» — briz-info\nОдкровення лобіста місцевого самоврядування в рамках останніх ініціатив ОПУ та парламенту\nАсоціація міст України (АМУ) об'єднує 929 громад, у яких мешкає понад 85% населення країни. Вона стала одним зі стейкхолдерів децентралізації, перебуваючи одночасно у статусі суб'єкта і об'єкта реформи. Тому навряд чи варто дивуватися як амбіціям АМУ, що виступає в ролі ключового лобіста інтересів місцевого самоврядування в усіх гілках влади, так і часто агресивній позиції міських голів, на чиї плечі, на тлі слабкої центральної влади, лягли ковід-2020 і тарифна криза-2021.\nТак склалося, що перезавантаження системи державного управління проходило з коліс і синхронно з місцевими виборами. Об'єднувалися громади, нарізалися райони, уточнювалися повноваження і коригувалися фінанси. Тепер наслідки глобальних паралельних процесів відчувають на собі українці, які отримують нижчої якості соціальні послуги на тлі погано організованого процесу передачі майна та повноважень від старих районів новим, а від тих — новоствореним об'єднаним територіальним громадам. Децентралізація, що на самому старті, у 2015 році, опинилася «без голови», сьогодні очікувано зіштовхнулася з невідповідністю секторальних реформ у соціальній сфері, медицині, освіті.\nНавколо цих та багатьох інших питань редактор відділу політики ZN,UA Інна Ведернікова вела розмову з лобістом за покликанням і виконавчим директором Асоціації міст України за статусом Олександром Слобожаном.\nПо-четверте, центральна влада діє за принципом Макіавеллі «розділяй і пануй». І якщо до малих і середніх громад застосовується принцип пряника, то більшим — надходять чіткі меседжі у вигляді рейдів силовиків, а також з'являються законопроєкти про заборону Асоціації міст України.\nМісцевої влади сьогодні бояться, бо вона більш професійна. У цій ніші ще збереглася певна селекція, і вона ближча до людей. Тому багато голів громад були переобрані на другий-третій термін. Однак у центральної влади свої завдання, у місцевого самоврядування — свої. Згідно з п'ятою статтею Конституції України, народ здійснює владу через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. І наша позиція сьогодні — не про сепаратизм і феодалізацію, в яких нас постійно намагаються попрікнути, а про зміну розуміння філософії місцевого самоврядування. Згуртованість же нам потрібна саме для того, щоб знаходити баланс усередині, чітко позначати свою позицію зовні, тим самим утримувати здорову температуру — 36,6.\n— Однак він, у кожному разі, не повинен полягати в тому, щоб у якомусь високому кабінеті в потрібний час діставали потрібну течку з шухляди столу. Більшість кримінальних справ стосовно мерів відкривалися або перед цими місцевими виборами, або — увага! — ще перед минулими. Тобто кримінальні справи ще 2015 року попередня влада використовувала як інструмент тиску. Нинішня влада дотримується традицій. Однак я буду необ'єктивним, коли скажу, що такі політичні команди силовикам дає тільки Київ, — часто це замовлення місцевих політичних і бізнес-опонентів місцевим силовикам. До того ж народні депутати, намагаючись вирішити власні, зокрема земельні питання, люблять задіяти силовий важіль і «кошмарити» місцеве самоврядування. І до виборів, і після. Однак повторюся: найчастіше ці справи потім розсипаються.\n— Згоден із тим, що без реформи правоохоронних органів і судової системи проблеми не вирішити. Силові структури часто дублюють і підмінюють одна одну. Сьогодні немає нічого дивного в тому, що СБУ перевіряє комунальне підприємство в якому-небудь райцентрі, а не вирішує питання, пов'язані з національною безпекою. Їм місце в Закарпатті, де депутати Сюртовської ОТГ проспівали гімн Угорщини, а не в «Зеленбуді», де можна заробити, притиснувши мера.\n— Вихід тільки в процедурі. Якщо її дотримано (розслідування, суд, вирок), то всі питання про межі та баланс відпадають самі собою. Просто коли ти бачиш усю внутрішню кухню, то огульно не обвинувачуєш. Тому, наприклад, коли я чую, що зростають ціни на якихось закупівлях, то можу зрозуміти причини їх зростання. І можу пояснити, як приходить фінансування, як мерам доводиться працювати з радами і як політичні сили грають на цих деталях. Не дали вчасно фінансування на якийсь об'єкт — і невдовзі зросла його вартість, а комусь із депутатів привиділося розкрадання.\n— Насправді схеми освоєння бюджету скрізь дуже схожі. Пов'язані з мером чи його бізнес-оточенням фірми отримують підряди на міські роботи, не пускаючи на ринок чужих. Тут і закон не треба порушувати.\n— Ну хоча б у тому, що поруч можуть бути ще кілька таких заводиків, яких не пускають на міський ринок. Візьміть Харків, де почали розповідати про те, як Кернес підім'яв під себе весь бізнес. Та що там Харків, будь-яке місто візьміть, мер у цьому сенсі — бог.\n— Усі найкращі в окрузі ремонтні бригади й асфальтові заводики записані на пов'язаних осіб та родичів.\n— Уся проблема в тому, що місцева влада в результаті децентралізації отримала фінанси, й ефективні мери почали піднімати міста і переобралися. Ось звідки міф про асфальтові заводики. Але все мають перевіряти й доводити правоохоронці. НАЗК зараз дуже швидко знаходить неправомірні витрати. Я можу навести вам приклади необраних мерів, які нині абсолютно спокійно могли б легалізувати свої активи. Чому ж вони цього не роблять? Ба більше, дискредитували мера, він пішов, але фірма, за яку його клювали п'ять років, залишилася. І таке буває.\nАргументуйте, будь ласка, вашу позицію. Скільки громади втратили у зв'язку з ковідом? І скільки ще втратять, якщо, за вашими прогнозами, вже 2022-го не зможуть забезпечити якісного надання послуг?\nОсь чому, питається, на ДФРР залишили всього 4,5 мільярда гривень? Якщо у країні не було грошей, то звідки з'явилися 7,5 мільярда на депутатську субвенцію соціально-економічного розвитку? І тут уже ми будемо вчитися виявляти принциповість.\n— Коли в громаду приїжджає депутат, якого вона обрала, і каже, що привіз їй 30 мільйонів гривень, — треба знайти в собі сміливість сказати депутатові «спасибі» і послати його подалі з цими грішми. Бо ці 30 він узяв із тих 500 мільйонів, які забрали в цієї ж громади податками, внаслідок чого недофінансовано медицину, освіту тощо. Депутат пограбував також ДФРР, де громади з проєктами чесно виграли конкурси, а тепер не можуть добудувати об'єкти. Їх вартість зростає з кожним місяцем, як і критика місцевої та центральної влади. Тому депутатський соцеконом треба ліквідувати якнайшвидше і працювати з прозорим інструментом ДФРР.\n— Я думаю, що найближчими роками вона не пройде, але дорога починається з першого кроку. З приводу появи місцевих акцизів ми системно працювали з парламентом близько п'яти років. Можливо, сам собою законопроєкт не пройде, а ось у парі зі зростанням фінансування ДФРР та закріпленням гарантій його повної прозорості і багатоступінчастості, де кожен депутат бачитиме свій регіон, — цілком. Плюс збільшення відсотка ПДФО, який залишатиметься на місцях. І ми будемо лобіювати це питання, оскільки бюджети розвитку сьогодні розвалені. Тільки так поступово можна рухатися до іншої моделі.\n— Ми запропонували абсолютно чесну схему. Все можна розписати й закріпити законом. Той-таки пільговий проїзд. Приймайте закон — є обов'язкові категорії пільговиків, решта — на розсуд місцевої влади, в якої на це є 3% ПДФО. Вона вирішить сама, возити їй пільговиків чи годувати дітей у школі, виходячи зі своїх можливостей та думки громад. Як це й відбувається на Заході.\nВи віддали п'ять ПТУ обласному центру? Гаразд, хай у мене буде 2% ПДФО на ПТУ, і якщо я його нормально утримую й розвиваю, то мої 2% згодом коштуватимуть не 100 гривень, а всі 300. Бо люди випустяться, підуть працювати і формувати ринок праці.\n— Реформу так чи інакше треба закінчити на третьому, регіональному рівні, визначившись із інститутом префектів та передачею виконавчих комітетів обласним радам. Буквально останніми днями інформаційне поле наситили події, пов'язані з реформою.\n— Ваша версія загального нагляду в законі про місцеві державні адміністрації? У якому випадку ви його підтримуватимете? (За кілька годин до публікації інтерв'ю Верховна Рада прийняла в першому читанні законопроект № 4298 «Про внесення змін до Закону України« Про місцеві державні адміністрації» та деяких інших законодавчих актів України щодо реформування територіальної організації виконавчої влади в Україні» - Авт.)\n— Більш того, згідно з Конституцією, Конгрес — це консультативно-дорадчий орган при президентові. І створення такого — саме по собі вже тиск на місцеве самоврядування. І європейці, попри поганий переклад, одразу дали владі відповідний сигнал. Положення про Конгрес ми ще не бачили, але достатньо і оголошеного складу президії: президент, прем’єр-міністр, голова ВРУ, голова ОПУ, заступник голови ОПУ, представник президента в парламенті й по два представники двох палат. Палати регіональних влад (від неї — голова ОДА й обласної ради) і палати громад (де обов’язково — голова РДА або районної ради й один мер). Де-факто на всю президію Конгресу — один мер.\nОлександр Сич отримав медаль «За заслуги перед ІФНТУНГ»\nПрофтехзакладам – обладнання, директорам – по планшету


Неджда - порода овець, фото, опис, характеристика\nGeoMedia.TOP / Тваринництво / Вівчарство / Вівця породи Неджда\nБатьківщиною вівці породи Неджда вважається Саудівська Аравія, де тварин вирощували для видобутку м’яса. Пізніше, коли вівці породи Неджда стали популярними і в сусідніх країнах, все менше їх почали розводити з метою видобутку м’яса, а все більше як красиву породу для виставок і показів. Зовнішність овець заслуговує на увагу завдяки декільком показниками: зростання, забарвлення, шерсть. Арабська шоу вівця – одна з найдорожчих порід світу, ціна за породисту вівцю може досягати 10 000 доларів, а для баранів і це ще далеко не межа.\nНеджда – це висока порода, особини якої можуть досягти максимально 113 см в холці, а це вже одні з найкращих показників серед високорослих овець. Не дивлячись на такий високий зріст, вага тварин невелика: барани в середньому важать 75 кг, а вівці 50 кг. Ягнята народжуються з вагою 3-4 кг Зазвичай вівця призводить за період тільки одне ягнятко, двійня – це рідкісне явище. За період лактації вівця дає до 250 літрів молока. Молоді барани готові до першої злучки вже у 7-місячному віці, а овечки ближче до 1 року.\nКожух округлий, кінцівки довгі, голова з вигнутим профілем, хвіст довгий. Шия довжиною до 80 см, тонка. Особливу цінність має шерсть: довга, тонка, блискуча, без нижнього шару пуху, зовні дуже схожа на людське волосся. Мордочка і вуха покриті короткою шерстю, а на голові росте довга і красива шерсть, яка нагадує чуб.\nНеджда навчилися комфортно себе почувати у жарких і посушливих країнах. Вона може пройти великі відстані в пошуках їжі і води. У домашніх умовах, особливо для виставок, годувати овець потрібно тільки сорго.\nГамбурзькі кури Следующая >


У Польщі розміститься найбільше командування сил США у Східній Європі - Monitor Info\nУ Польщі розміститься найбільше командування сил США у Східній Європі\nСША виведуть із Німеччини 12 тис. американських військових, з яких 5600 перекинуть до інших європейських країн, зокрема до Польщі.\nМіністр національної оборони Польщі Маріуш Блащак заявив, що у зв’язку зі зміною розміщення американських військ у Європі в Польщі збільшиться кількість солдатів зі США. Він підкреслив, що такою є угода з владою Сполучених Штатів. Очільник оборонного відомства зазначив, що в Польщі створять найважливіше в регіоні командування сухопутних сил Сполучених Штатів.\n«Ми будемо мати на нашій території командування V Корпусу сухопутних сил США. Це буде найбільше командування в нашому регіоні, у Східній Європі. Американські солдати, котрі служать на всій території східного флангу НАТО, будуть підпорядковані цьому командуванню», – сказав він.\nМаріуш Блащак додав, що ці підрозділи будуть розвиватиcя згідно із планом, погодженим з Пентагоном.\nАмериканський міністр оборони Марк Еспер повідомив вчора, що Сполучені Штати виведуть із Німеччини 12 тис. солдатів. 6400 з них повернеться до США, а 5600 перекинуть до інших європейських країн. Новою локацією Еспер назвав Італію та Бельгію (до бельгійського Монса перекинуть розташоване нині в німецькому Штутгарті Європейське командування Збройних сил США). Він розповів теж про плани збільшення ротаційної присутності військ США у Польщі.\nОчільник Пентагону поінформував, що однією із цілей перегрупування американських військ у Європі є зміцнення південно-східного флангу НАТО. Для цього частину винищувачів F-16 перекинуть із Німеччини до Італії. У Великій Британії залишаться повітряні війська у кількості 2500 військових, котрі, за попередніми планами, мали розміщатися в Німеччині. Голова Пентагону сказав, що однією із цілей перегрупування американських військ у Європі є збільшення можливостей стримування Росії.\nПісля зменшення військового контингенту США у Німеччині нараховуватиметься приблизно 24 тис. американських солдатів, котрі залишаться, зокрема, на базі в Рамштайні.\nРішення про зменшення американської військової присутності в Німеччині розкритикували Демократична партія США та частина республіканців. Група з 22 конгресменів у листі до президента Трампа написала, що «такий крок значно зашкодить американській безпеці та зміцнить позицію Росію за наш кошт». Раніше американський лідер пояснив рішення про виведення з Німеччини частини військ США тим, що Берлін надто мало витрачає на оборону.\nУ четвер речник Кремля Пєсков заявив, що для Росії «чим менше в Європі американських солдатів, тим спокійніше на континенті».\nБілий дім розглядає питання скасування заборони на в’їзд до США для більшості прибулих із ЄС, Великобританії та Бразилії.


Частина 2 - Докія Гуменна Скарга майбутньому\nДокія Гуменна Скарга майбутньому\nІ досі ще нічого Мар’яна не знає про того «не такого, як усі» вродливця із очима великими й затаєно тужливими. Він працює в цьому самому цехові, але по обідній перерві невзабарі скидає свого синього робочого фартуха й о другій годині відходить. Без фартуха він стає дещо звичайніший, а проте не такий, як усі оці смертні, на виду в яких не написано жадної думки понад буденність.\nАдже ж є іще студенти тут — всі вони не мають цього повіву тонкости й загадкової нетутешности. І якби Мар’яна не чула, що його називають Яшкою, що він до них обзивається жидівською мовою, то думала б, що афганський белудж розмотався із своїх білих завоїв чи небомешканець впав у цех манометрів просто з зірок.\nСправді, можна дивитися на нього цілими годинами, як на мистецький витвір. І шкода Мар’яні, що вона бачить його не на екрані чи сцені з глядацької залі. Тоді це споглядання було б безкарне.\nЧи це лише досконала пропорційність рис обличчя з великими очима, — чи й справді за тими вабливими чарами криється щось дуже й дуже цікаве?\nМар’яна цього не хоче знати. Їй здається, що вона от ішла безконечні віки довгими давлючими темрявними коридорами, лябіринтами без виходів, — і раптом опинилась у неозорій залі. Неосяжна оком у глибочінь і височінь, ще побільшена грою самоцвітів, заля та сповнена фантастичних видив і марень. Ах, дай їм волю, Мар’яно, це ж єдине, доступне тобі! Чому безкраї гнітючі склепіння — для тебе, а ось ця мить, оце сліпуче видиво залі — не для тебе? Прийшло щастя, п’яній від нього, розкошуй!\nБіда тільки, що безкарно цього не можна робити. Жан Кристоф (чому надала йому ім’я Ромен Роллянового велетня?) не був ні картина, ні кінокадр, він швидко помітив Мар’янине сновидне розглядання його та, здається, і її саму.\nТо були мовчазні фіялкопрозорі палахкотіння, протуберанці на сонці. Лише тому, що в цехові був той, кому Мар’яна ніколи й слова не скаже, кого відчуває, не глядячи, з ким назавжди роз’єднана умовностями, умовностями, умовностями…\nОбережний, напружений, допитливий погляд. Тоді Мар’яна уриває свій і поринає у п’янке марення, у емоційну екстазу, де нема ні думки, ні образу… ні слів, щоб її переказати. Нагірня легкість у промінні сонця чи може почуття духа, що звільнився від оков тіла?\nОбраз артиста, міраж світлотіні екрану володіє дві години закоханою в нього душею. Цей образ володіє день і ніч, Мар’яна не насититься цією владою над нею.\nАле от герой поруч. Усміхається, говорить, шукає відповідних легкому знайомству слів, — і де поділася його влада? Герой хотів би скласти Мар’яні компанію після роботи, та мусить бути на зборах активу цеха. Ні, не тому, що він дуже боліє проривами заводу, а для того, щоб у начальника цеху бути «на доброму рахунку».\nІ при цьому — запобіжлива, вибачна, люб’язна посмішка. Ні, борони Боже, він не кар’єрист, він завжди тримається золотої серединки.\nЗа п’ять хвилин біля трамвайної зупинки Мар’яна помічає його поруч. А збори активу? Чорт з ними, із зборами, він відмітився й непомітно вислизнув. І Мар’яна від цих слів чомусь відразу зів'яла, спорожніла, вкрилася попелом безсильної втоми та безконечного розчарування. Хоч, здається, слід було б навпаки…\nЧи не краще було зоставатися в синьозорих палахкотіннях сонячних протуберанців і не доторкатися рукою міражу? Снігова зимова дорога в безконечність, поруч цей Януш із таїнними тугами сінайських пустель у очах, оця довершеність краси без самозакоханого апльомбу вродливих дурнів. Аж страшно, що герой зійшов з екрану й іде поруч. І ці пласкі розмови! Це — дві людини, справді дволикий Янус. Одна Мар’яну заносить у позасвіти раювання, а друга прибиває до твердих площин згірклої буденної нудьги.\nНе сказати б, що не було їм дорогою про що говорити. Але все говорене було штамповане, обняте обручами незначної малоінтересности. Людина все знає, нічим не захоплюється, нічим її не здивуєш, себе не перецінює занадто…\nЯкий розрив, який незнаний досі розрив між маривом і дійсністю! Ще ніколи не підносилась Мар’яна до такої буйної гами почувань, і ще ніколи не побивала її така недоля нудьги удвох. Яка обманна, яка обманна зовнішність!\nЇй хотілося б завернути назад усе, бути незнайомими, що цілуються поглядами. Навіщо він приходитиме узавтра?\nЯка безмежна втома! Неспромога навіть чогось бажати. Де ти, всемогутнє окрилення від повноти кохання? І в чому знайти рівновагу, коли не хочеться рухнути пальцем, ні думкою, щоб шукати її? Мар’яна знає, рівновага прибула б, коли б тут був Януш, але не похітливий семіт, а такий і душею разючо скромний та многогранний, як зовні.\nТо — марення, мариво!\nЯнушем не можна навіть його назвати, він — Яшка. Виразник поширеної в наш час «моралі»: «Хапай, що можеш!» «Коли б до всього підходити з повним серцем, то… пішло воно к чорту!» Отакий то стиль у Мар’яниного гостя з зірок. «Ні, я боюся з тобою зв’язуватись! Ти надто гостро переживаєш, ти якась дика, а я — нестійкий!» Не бійся, Януше, з Мар’яною зв’язуватися! Цикл завершений, вона вже знає тебе, ти кращий здалека, в ролі героя на полотні екрану. Тобі й не доведеться випробовувати свою вольовість.\nЦе правда, в навалі емоцій Януш такий, як і його очі, — здібен на найшляхетніші вчинки. Але емоції відхлинуть — і за годину він не зробить нічого путнього.\nЯнуш і не помітив, що Мар’яна покликала його прийти, якщо він «ентузіязмом ще не згас», тим поривом, що великою робить людину. Прийшов він без нього, позавчорашній плаский Яшка «без черемухи». І наче не було Мар’яниного розпачливого листа, його відповіді покаянної, просвітленої, чудесної. Був він позавчорашній, неприкрашено змисловий, виключений із сфери людського палахкотіння.\n«Чому ти такий?» — «Якби я не був такий, то ми й рік були б лише знайомі, а не такі до краю близькі». От відповідь! А тому Мар’яна хоче негайно з Києва, навіть не побачивши Януша.\nСьогодні краса його без чарів, нема й тієї містичної любови, сонячних фіялкових спалахів, хоч цілий день, цілісінький вихідний день про нього тільки думки. Думки, — помічає Мар’яна, — вловлені у слова, а ще більше їх невловлених, невилущених із власної повноти. І Мар’яна не знає, що щиріше: в словах, чи поза словами…\nМоже й правда його? Нащо глибина переживань і складний підхід? Чи краще гинути від стратосферної порожнечі, гордуючи випарами землі?\nА хіба ці досвіди заповнюють порожнечу? Чи вони не сама порожнеча? Вже краще гасло «або все, або нічого», ніж якесь там «хапай, що можеш». Та ще й тремтіти, щоб воно від тебе не втікло. Негайно з Києва! Чи не більше тебе окрилювало обожнювання нелюбого Василя, ніж отаке, з дозволу сказати, «кохання»?\nТака порожнеча! Така душевна втома!\nРівновага прийшла. Прийшла вона раз увечорі. Під деревом стояла, сховалася від дощу. Бачила, як схилялися одне до одного самці й самиці, як реготалися чотири дівки, охоплені хіттю, як три рази діловито за руку прощалися із партнерами, як розходилися, задоволені одні одними.\nЗнати й розуміти кожен рух, і почуватися, що всього цього ти не потребуєш, що ти переповнена вищістю екстази — більшої рівноваги, більшого щастя нема.\nЦе приходить після грізних буреломів, після нестерпних лих. Те запаморочливе заглиблення у власних горях підносить на ці висоти. Гіркі недогоди очищають людину, випалюють вогнем зайвину\nЯнуш навчив Мар’яну одної правди. «Ти все хочеш якихось вічних істин». Так, вічних істин нема. Все — велике і все — мале, залежно від того, якими його роблять власні очі. Особливо вдумуватися в життя, заглиблюватися — зайве, краще приймати все злегка. Все виправдувати й нічого не засудити, бо ж нічого не взяти до серця. При такому підході нема підлот і гидких вчинків, їх менше, принаймні, бо багато перестають бути ними. Яка гнучкість цинізму!\nА от не закинеш цьому хлопцеві безчесности, бо він її не робив. «Тобі тільки здається, що я — надзвичайний. Я такий, як і всі, тільки я не прикриваю кольоровим пір’ям своєї звичайности». І Мар’яна оцінила Януша за те, що він ткнув її носом у таку дійсність, яка є. А не уявлену. Не можна безкарно бути окутаною хмарами власних переживань. Тому так і забилася, як упала на твердий ґрунт дійсности.\nЄва спізнала смак яблука з дерева пізнання Добра й Зла. Воно не кисле й не терпке, а таке, як належиться райському. Тільки Єва чогось хоче. Ах, хай би Мар’яні хто сказав — чого саме!?\nТак, як Мар’яна хотіла, сталося. Висилали людей на прорив у сільському господарстві і вона була серед тих, кого фабрика дала в рознарядку. Цілих два місяці не в місті, не на фабриці. Та це ж воля! От, якби на фабрику вже й не вертатися!\nТо так тільки зразу видається приманливо — вставати день-у-день поночі, бігти… Без годинника в хаті, боїшся спізнитися. Кілька разів уночі вибігаєш на вулицю, прислухаєшся, вгадуєш, котра може бути година, а зрештою прийдеш після третього гудка. На роботі — одноманітна операція і нічого, крім засмоктливого, зовсім нецікавого оточення, самих Мур і Валь.\nІ село теж — примітив, але там людина інтимніше зв’язана з природою щохвилини, щомиті. Сільський примітив будив у Мар’яні багато її власних емоцій, а в цехові, ну, далебі ж, ніяких! Може тому й Януш так вразив її на цеховому тлі?\nТак от же у селі, щонайінтимніше зв’язана з природою, Мар’яна ще більше окуталась густою атмосферою марень. Справді, можна стати глухою й сліпою до всього світу, як у тебе повно на душі. Якісь збори, наради, якась сівба, якесь соцзмагання в проривних бриґадах якогось радгоспу Мар’яну аж ніяк не обходили, хоч була вона там скрізь.\nІ було це тим дивніше, що не виливалося в якісь слова, чи спогади, чи бажання. Ні слова не могла б вона сказати комусь про Януша, хоч би й самій Васанті. Мабуть би й самому Янушеві. Написала йому листа в своїй душевній повноті, а він відписав: «Дуже зрадів, як дістав твого листа, але я там ні слова не зрозумів, як не намагався».\nОт! І кажи, що людська душа не самотня. Там було може найбільше, що Мар’яна могла коли йому сказати.\nТа такою для щастя їй і треба бути.\nВтім, казати, що вона на селі, було б не зовсім точно, їх проривна бриґада осіла не в селі, а в полі, у радгоспі. Там була довга стайня, її почистили, настелили соломи й сіна, і ото там ночувало їх людей зо сто — робітників заводів та фабрик, службовців установ.\nТо нічого, що із стріхи летить у очі потеруха, що чиїсь ноги лізуть тобі на голову. Зате вранці вставши, ще тільки сонце бризкає з-за обрію, біжиш до яру, в річечці умиваєшся. Тоді росяними травами, — ноги мокрі, поділ, як хлющ, — біжиш на бурякові плянтації, чи пак на «прорив», як казали вони з Галиною. Одна одну величали вони «товаришко представничко», бо їх усіх так називали селяни. Тепер кожен із міста — «представник». Кого, чого? То неважливо.\n— Товаришко представничко, чи не пора б уже кидати? — раз-у-раз питає Галина, ще й сонце не підбилося. — Здається, вже на обід дзвонять…\nМар’яна не чує. Хоч у неї також від незвички ниє спина, але нею володіє атавізм праці біля землі, переданий від предків. Звичайно, не вженеться вона за тими трьома сільськими дівчатами, що ото вже ген-ген попереду, але й Галині, яка досі ні разу в житті не ступала на землю босою ногою, до неї далеко. А проте, звертання «товаришко представничко» в устах Галининих кожен раз наново й свіжо її смішить — і це, власне, виділило їй Галину з-поміж усієї «проривної бриґади».\nІ чого вона весь час така сяюча? Каже, що кілок у спині від цього «прориву», а усміх не сходить з виду. Чи не тому, що так чудово закраяний роман — учора ввечорі на очах у Мар’яни обірвався?\n— Що з вами вчора сталося, товаришко представничко? — питає Мар’яна.\n— Та я сама не знаю! Мабуть тому, що я сиділа на стосі колод і бовтала ногами, а може тому, що місяць прокрався з-за хмар… Але як загляділа я ту цапину борідку, — відчула непереможне бажання заблеяти: «Ме-ке-ке!»\n— Ви б побачили, як витягнулося Максимове обличчя! Він же підходив до вас, а тоді відразу вдав, що йде до мене.\n— І подумати тільки! Вже все було на мазі! — комічно зідхає Галина. — Ах, який би то був роман!\nЦе вже Максим, мабуть, навіки розгнівався.\nНічого подібного! Максим із своєю цапиною борідкою йде їм назустріч у парі з агрономом Левком Береговим і голосно заблеяв, побачивши їх:\nЧого тільки не робить свіже повітря! Сьорбали польову радгоспівську юшку і кожне по-свойому смакувало;\n— Оце хоч раз наїмся, бо вдома нема часу жінці чоловіка доглянути. Іспити, педологія, партія! Отакий то світ тепер настав! Мусить бідний чоловік сам собі хустинки прати…\n— А мене як нагодували істматом, діяматом, конституцією, то я й досі ситий. Їм через силу.\n— Тільки якби ще до цеї юшки та трохи хліба. Ніхто не хоче в селі продати. Кажуть: «Самі не маємо!»\n— Згадуймо мак, та їжмо так…\n— Це ще в цьому році благодать. Були роки, що їси, бувало, цю бурякову юшку, а за твоєю ложкою стежать голодні очі. Неподалік стоять люди з села й жебрущо чекають, може й їм трохи залишиться.\n— Нема то, як колись… Молодиця виходила аж за село з пирогами й сметаною, може зустріне якого подорожнього та він зласкавиться почастуватися…\n— А за що це вас частувати пирогами із сметаною? За те, що полишали на плянтації увесь бур’ян, а всі буряки повиривали? Або ж мене… За те, що я приїхав таку капость вчиняти, як відмірювати по десять сотих гактара присадибної землі? — А решта города? — Хай вакується, бур’яном заростає, а не зачіпай…\nІ ніхто не подумає над тим, що каже. В такому товаристві тим то й добре, що не треба себе нічим обмежувати. Сьогодні разом — узавтра розлетяться, й тільки легкий приємний присмак залишиться на душі.\nМар’яні подобається цей м’яко-лагідний гумор, де в триб потрапляє все: я, ти, жінка, приятель, «свята святих» — сучасний катехизис соціалістичного будівництва.\nІ не було різниці для Мар’яни між Галиною та Максимом чи Левком. Всі вони — «представники». В Левкові було навіть щось ніжніше в натурі, ніж у Галині… та й у самій Мар’яні. Максим — втілення тих безжурних студентських часів, коли вони раз-два здибалися…\nОтакі то сільські розваги. Здається, й нічого не діється, а душа повна, нема хандри, нема гнітючого муру над самісінькою головою. В місті всі ці люди знов стануть замкненими, сухими, нецікавими.\n— Подивіться он на того чоловіка, що стоїть біля брички. Он він уже пішов до директора радгоспу, — каже Галина. — Чи не зіскочив він, бува, із сторінок Джека Лондона?\n— Та то Мороз! Певно, приїхав лаятися за якогось поламаного трієра.\nДля Ме-ке-ке він зовсім не герой Джека Лондона, а звичайний собі голова колгоспу.\nМороз, не знаючи, що потрапив у Джек-Лондонові герої, зняв запорошеного кашкета й тріпнув золотою гривою. Обернувся й сталево-блакитним поглядом подивився на них запитливо. Він наче відчував, що говорять про нього. У рясній «толстовці», в галіфе, у чоботях, що тріснули на пальцях, він аж згинався від своєї великости. Кремезний, аж похитувався, як ішов.\nІшов же він просто до них. Подав усім руку, стиснув Мар’яні так, аж пальці позлипалися, і сказав:\n— Сідайте, підвезу!\n— А це ж куди? — здивувалась Галина.\n— Наш драмгурток ставить «Пошилися в дурні».\nТак, наче він з цими всіма вже давно знайомий.\n— Ви тільки почекайте мене. Я лише на десять хвилин заскочу тут…\nІ пішов хазяйським кроком, не по радгоспному подвір’ї, здавалось Мар’яні, а по житті. Цей буде лаятися, домагатися, — але не киснути.\nЧекали вони, правда, не десять хвилин, а добру годину. Мар’яна хотіла вже зникнути, але Левко так докірливо подивився на неї, що вона не наважилася.\nДо станції п’ятнадцять кілометрів, болото розгасло й сягає коням по кісточки, сонце на ньому розпливлося рідким золотом, Мар’яна з Левком Береговим сидять на возі, повному пахучої жовтої соломи.\nПорозуміння, що виходило із таємниці, закладеної у Левковій лагідній посмішці (при цьому завжди показувався нижчий вищерблений зуб і здавалося, що людина ніяковіє), — порозуміння це було таке нікому з них необразливе, нікому з них незагрозливе!\nВже тепер завжди згадуватимуть вони це чудесне літо й короткотривалих супутників цих днів. Навіть більше: Мар’яна на прощання, розчулена хвилиною фіналу короткої дружби, розповідає таємницю цього літа. Левко навіть не знає, як була вона закохана. У кого?\n— Невже ви не помічали? Ну, хвалити Бога! Я думала, що увесь світ це бачить. А та Галина так підозріло поглядала на мене, що я аж рада була її від’їздові.\nЩо за химерна людська вдача! Здавалося блюзнірством ввести когось у сяючі палаци душі, де панував усе літо незримий Януш. Але мусіла увінчати дружбу з Левком признанням.\nВін вражав зовсім-зовсім іншим, то два різних почуття. І все ж, і те, і те — кохання. Та й кажуть, що не можна в двох разом закохатися. Йому наче тісно в одежі, в світі. Якби Мар’яна була скульптором і хотіла виліпити козацького лицаря, то взяла б за натуру його.\n— Ви так багато говорите й не кажете, про кого, що я слухаю-слухаю та й от-от повірю, — може це я? — посміхнувся Левко ніяково, немов хотів заховати вищербленого зуба.\n— І цікаво, що я все окремо пам’ятаю: і до міри овал, і цю здорову смаглявість, і «математичну» ямку на підборідді, і ніс, що рівною грецькою лінією переходить у чоло, і рівні русяві брови, і чоло високе та відкрите, і золоту гриву, закинену назад. Усе пам’ятаю. Але цілий вираз згубила, бо він у нього неоднаковий, кожен раз інший.\n— Мороз, справді, дуже скульптурний, але чому ви мені про це говорите? — перебив Левко на самій середині безконечного Мар’яниного монологу.\nМар’яна зніяковіла. Справді, чому?\n— Та тому, що… Ви — поза цією сферою і ви — в моїй сфері, — дуже туманно відповіла Мар’яна. — Вас це може цікавити стільки, скільки цікавлю я. Задосить для приятеля, замало для жонача. Імунітет є.\nЛевко з серйозною міною школяра, що мізкує над складною задачею, жував соломинку і дивився ніби десь у сяйні простори, ніби в себе.\n— А ви знаєте, він — нащадок того Мороза-Морозенка, що за ним уся Вкраїна плакала. Я думаю, що як той Мороз був такий самий, то справді вся Україна повинна була б за ним плакати. Пам’ятаєте, ми сиділи в їдальні…\nНі, Левко не пам’ятає.\n— … а він підійшов до нас і якось хлоп’ячо-миготливо блищали його очі, сам він увесь час жартував, сміявся, про свою бабу розповідав. Він поздіймав образи в хаті, «а баба не добачила того та й пускала навмання свої молитви у куток. А хоч була дуже стара, все про славного козака Мороза на призьбі співала…» Він і не помітив цих слів сам, так у них це звичайно, що Мороз із пісні — їх дід…\nЛевко й цього не пам’ятає:\n— А тоді, як я вже хотіла їхати… Я справді була вже поїхала, хоч він злегка умовляв ще побути, «взавтра кіно буде». Але мене так вразила розмова напередодні. Повінна радість тоді розбилася об: «Так, мабуть, бувайте здоровенькі… чогось мені спати хочеться». — «Звичайно», — відповіла я, а те «звичайно» було таке жалісливе, якби збоку подивитися. І от я попрощалася, не захотіла побути ще, я в одну душу й у кіно не хочу, і вже не вернуся. А потім — на тобі! — я знов десь узялася і три дні по селі швендяла. Він хотів мене не помічати…\n— А далі — я взяла та й сама обернулася спиною й ось десь зникла, себто їду разом з вами на станцію.\n— Нащо ви мені все це розповідаєте? — вдруге запитав Левко.\n— Ну, а кому ж? — із жаром перепитала Мар’яна.\n— Мені так хочеться себе розкрити — і рідко-рідко, раз в мільйон років знайдеться така душа, якій можна розказати себе й при тому нема тяжкого осаду. От ви такий. Була в мене ще одна приятелька така, але тепер нема. І так часто забиваєшся, так болить! Бачиш, що ти віддала себе всю, а тобі скупо віддушать якусь дещицю і зараз вимагають плати.\n— Ми наче по розтопленому золоті їдемо, дивіться, ви, нещасливо закохана, — нерішучо й ніяково всміхнувся Левко, і знов не вдалося йому заховати вищербленого зуба.\n— О, це вже ви й насміхаєтеся?\n— Але ж не більше за вас. Ви хіба не посміхуєтеся весь час із себе, все це розповідаючи?\nНі, цей Левко надзвичайний!\nА справді, як гарно їхати цим рідким золотом, повз ярки, ліски, переліски й переярки — і знати, що десь позаду є такий скульптурний Мороз. Наче з якої казки вертаєшся. Чого це так, що все неприємне із спогаду зникає, випарюється, зостається лише гарне? Мабуть тому, що цей Левко так уміє слухати, так найвірніше сприймати.\nРаптова злива вже вщухла, можна було навіть ризикнути перебігти попід будинками, кому треба дуже спішно. Але Мар’яна стоїть під аркою під’їзду й дивиться на пухірці та бульки, що киплять над калюжами. Зараз почнеться новий дощ.\nВ дзеркалах дощової води на брукові і тротуарах уже поставали друга вулиця, друге небо, другі дерева — все це розбите на дрібні скалки, все перевернене донизу. Повітря, прочищене громовицею від міського пилу й бензини, з кожним подихом вносило полегкість і радість буття, а вимиті червоні й жовті цеглини хідника справляли свято чистоти.\nІ кожен раз, як вертаєшся до Києва, переконуєшся, що ти ніде так не вдома, як тут. Найкраще село, найекзотичніші парки не зрівняються розкішшю повноти з першою-ліпшою київською вулицею.\nЗа спиною почула вона силу-силену вигуків: «Мар’яна? Та то не може бути! А засмагла! Де це ти так?» То тільки Слава може створити тобі почуття, що ти — найпобажаніша в світі зустріч. Якщо ти думала оце, що нікому непотрібна, то в цю мить перетворюєшся у найнеобхіднішу і найцікавішу людину в Києві.\nСлава йшла в товаристві свого вірного лицаря Мишка і ще когось із її численних друзів та приятелів. Новини Мар’янині вбік, перше Славині. Цього літа Слава була в дуже цікавій екскурсії — Ташкент, Бухара. Мишко вже захистив дисертацію і пішов науковою лінією, він уже кандидат партії. А тепер оце вона йде вступати на курси…\n— Які курси? — вхопилася Мар’яна. — В Києві є сценарні курси? А я оце йшла поновитися на французьку мову і може англійську. Може б і мені…\n— Ту бі, ор нот ту бі? — сміється Слава. — Я винесла з англійської мови тільки цю одну гамлетову фразу…\nОдна з них вигадувала курси, екскурсії, заняття — від б’ючкої життєрадости підкріпленої твердою матеріальною базою, Мишковою міцною спиною. Друга вічно вчиться, не дбає про базу, і також із курсів на курси скаче… Замість думати, чим заплатить узавтра за кімнату, еквілібрує на павутинці сьогоднішнього дня. Проте ж, обидві піддають одна одній охоти, аж поки не просковзне яка мінорна нотка в Мар’яни. Тоді Слава починає свої теревені-вені.\n— Ти якась ненормальна! Тобі треба заміж, чоловіка!\nІ коли не заважає Мишкова присутність, Мар’яна допитується — а що ж таке нормальність, норма? На Мар’янину думку, норма у корови, яка щороку приводить теля. А все решта — збоченість, ненормальність. Люди вже давно збочили, тільки форми цієї збочености множаться та складнішають, як складнішають і всі інші галузі людського співжиття. Тільки одні збочення узаконені, а другі ні.\n— От чому б ти, Славо, не завела собі такого пуцьвірінка?\n— О, ні! — егоїстично мотає головою Слава. — Мені більше буде. Та й, крім того, я маю так багато інтересів у житті. Воно б мені тільки заважало. Я ж не корова!\n— От бачиш! Людина — не тварина. Ти цілком виправдуєш свою збоченість, а мені допікаєш. Мої закони ще складніші, ніж твої.\n— Ти просто кручена!\n— Теревені-вені, вербові колеса…\nЦі сварки не перешкоджали Мар’яні приятелювати із щасливим подружжям. Мишко на базар ходить; ґудзики сам собі пришиває — Слава вірші пише. Гармонійна пара.\nІ от, як попрощалися Мишко та приятель, Слава з Мар’яною зосталися самі, — таємничо каже Слава:\n— Ти знаєш, що було? Я закохалася, а Мишко втік від мене і я мусіла його розшукувати. Він зажурився, що я йото не люблю, захворів на одній глухій середньоазійській станції і вирішив там померти…\n— Мені тільки обов’язок наказав його шукати, а я його не люблю. Він мені так остогид!\n— Якби не мої захоплення, то я жахливо нудилася б із ним. Ледве присилувала його піти науковою лінією, а то просто сором, що я — поетеса, а він таке ніщо!\nЯк уже ці не знайшли гармонії, то що ж це за світ такий? Тільки й різниці між ними та Мар’яною, що вона швидше, щиріше те відчуває, бунтується й не приймає, а вони всі лицемірно несуть свої шлюбні ярма і вдають щасливі парні родини.\n— Славо, не журись! Здається, весь світ такий. Щось діється із ґрунтовою скелею, що на ній стоїть інститут сучасної родини. Всі ми чуємо підземні поштовхи й шукаємо твердішої опори та тільки навпомацки, — потішила Мар’яна.\n— Знаєш, що? — винайшла панацею Слава. — Ходитимемо на сценарні курси, ти і я. А Купер’ян каже: «Якось то буде!»\nЦя Слава чудесна.\nАле за хвилину Слава згадала:\n— А твоя фабрика?\n— Я не пішла навіть по розрахунок, боялася, щоб не ступити ще раз на те місце та не прилипнути знов на довгі місяці.\n— Ну, ти ж і волоцюга! — захоплено вигукнула Слава. — Довше, як півроку, ніде не всидиш… Ходімо, вже дощу не буде.


Українська Прем’єр-Ліга-2015/16. Підсумки | Spy-Football.com\nПятниця, 24 травня 2019, 12:56\n25 трав 201917:00\n25 трав 201919:00\n25 трав 201921:30\n23 трав 2019FT\nУкраїнська Прем'єр-Ліга-2015/16. Підсумки\n25/5/2016 , 10:15\nЮвілейний, 25-й розіграш чемпіонату України вийшов, на жаль, не дуже яскравим.\nЧемпіон визначився за кілька турів до фінішу, кілька команд в кінцівці першості відбували номер, змучені фінансовими і ігровими проблемами, а один клуб заздалегідь знявся з чемпіонату.\nНе обійшлося без скандалів, пов’язаних з гравцями, фанатами і футбольними функціонерами. Зате були і позитивні моменти.\n“Зоря” запам’яталася симпатичним футболом, яскравими молодими виконавцями і боротьбою за бронзові медалі.\nВперше в Лізі Європи зіграє “Олександрія”, яка продемонструвала, що і в скромних фінансових умовах можна зібрати команду, яка зможе демонструвати добротний футбол.\n“Дніпро” варто віднести до головних розчарувань сезону. Клуб загруз у боргах і в поточному сезоні боровся тільки за третє місце, яке в підсумку і зайняв.\nЗапорізький “Металург” заздалегідь знявся з чемпіонату і, як виявилося, вплинув на чемпіонську гонку – в тому числі і з-за зняття запорожців “Динамо” оформило титул в 23-му турі, а не пізніше. Та й “класико” Динамо-Шахтар у наступному турі мабуть вийшло б іще яскравішим.\nЩе одне розчарування сезону – відвідуваність. Відвідуваність чемпіонату України 2015/2016 – найнижча за 25 років. З 2013-го року середня кількість глядачів на трибунах зменшилася чи не в три рази. Падає якість футболу – логічно зменшується кількість людей, які хочуть ходити на стадіон.\nНайбільш відвідуваним матчем сезону стало «класико» в Києві – 32 794 глядачів. Антирекорд чемпіонату належить ще одному матчу, що проходив у столиці, але за участю нестоличних команд – «Олімпіка» і «Волині». Цю гру з трибун бачили всього 300 чоловік.\nКияни, до речі, стали найбільш відвідуваною командою чемпіонату. Шахтар на 6-ому місці, одразу після Карпат. Найменше глядачів ходило на донецький Олімпік.\nРозставанням року стало прощання Мірчі Луческу із Шахтарем. Вони були пов’язані один з одним на протязі 12-ти років. За цей час румунський фахівець біля керма команди завоював 22 титули, а саме – Кубка УЄФА (1) – 2009 року; чемпіонат України (8) – 2005, 2006, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014; Кубок України (6) – 2004, 2008, 2011, 2012, 2013, 2016 року; Суперкубок України (7) – 2005, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014 року, 2015. Останнім матчем досвідченого наставника на чолі “Шахтаря” став кубковий фінал з “Зорею”. Разом з Луческу йде ціла епоха, а це завжди сумно. Але в той же час буде цікаво подивитися на “Шахтар” з новим головним тренером.\nУ наступному сезоні чемпіонат України очікують зміни, які торкнуться формату його проведення. Будемо сподіватися, що вони матимуть позитивний вплив і наступний сезон вийде краще попереднього.\nНайрезультативніша команда – “Шахтар” (79 голів).\nНайменш результативна команда – “Металург” З (7 голів).\nНайкращий захист – “Динамо” К (11 пропущених м’ячів).\nНайгірша захист – “Металург” З (80 пропущених м’ячі).\nБомбардири: Алекс Тейшейра ( “Шахтар”) – 22 голи, Пилип Будковський ( “Зоря”) – 14 голів, Андрій Ярмоленко ( “Динамо” К) – 13 голів.\nСезон 2015/2016. Підсумкова таблиця\n1 Динамо Київ 26 23 1 2 54:11 43 70\n2 Шахтар Донецьк 26 20 3 3 76:25 51 63\n3 Дніпро Дніпропетровськ 26 16 5 5 50:22 28 53\n4 Зоря Луганськ 26 14 6 6 51:26 25 48\n5 Ворскла Полтава 26 11 9 6 32:26 6 42\n6 Олександрія 26 10 8 8 30:29 1 38\n7 Карпати Львів 26 8 6 12 26:37 -11 30\n8 Сталь Дніпродзержинськ 26 7 8 11 22:31 -9 29\n9 Олімпік Донецьк 26 6 7 13 22:35 -13 25\n10 Металіст Харків 26 5 9 12 19:46 -27 24\n11 Чорноморець Одеса 26 4 10 12 20:39 -19 22\n12 Волинь Луцьк 26 10 8 8 36:36 0 20(-18)\n13 Говерла Ужгород 26 3 7 16 13:45 -32 7(-9)\n14 Металург Запоріжжя 26 0 3 23 7:50 -43 3\n18 січ, 14:56 1,004 0\n10 січ, 13:22 1,704 0\n1 груд, 20:05 1,155 0\n74 / 0.145 / 5.84mb


≡ Фільтр масляний Шевроле ЛАЧЕТТІ OC90OF-MAHLE — 114 грн 🚗 Купити в каталозі ШЕВІ АВТО\n❹ Фільтр масляний ЛАЧЕТТІ ЛАЧЕТТІ\nШевроле ЛАЧЕТТІ фільтр масляний OC90OF-MAHLE - 114 грн\nФільтр масляний. Артикул: OC90OF-MAHLE\nОригінальний код: 94797406\nФільтр масляний , ЛАЧЕТТІ\nФільтр масляний ЛАЧЕТТІ\nВідгуки про товар OC90OF MAHLE\n⭐ Фільтр масляний - Перед відправкою перевіряємо на цілісність, добре пакуємо і відправляємо!\nЗастосовується для технічного обслуговування Chevrolet ➤ Lacetti. Для підбору використовуйте оригінальний код виробника – OC90OF-MAHLE\nФільтр масляний на автомобиль Шевроле ЛАЧЕТТІ повністю відповідає вимогам для використання в якості замінного вузла.\nДовговічність деталі Фільтр масляний і безпеку управління Шевроле ЛАЧЕТТІ повністю забезпечується за умови своєчасного ремонту.\nПропонуємо своїм клієнтам тільки перевірений і надійний продукт Фільтр масляний за доступною ціною. Вибираючи інтернет магазин «Шеві-Авто», ви отримуєте кращу якість і гарантію довговічності служби будь-якої придбаної деталі. Допоможемо підібрати оптимальні аналоги для ремонту.


13 лютого, 2021 - 08:32\nПід час будівництва будівлі Селянського банку в Харкові банкіри не економили.\nСелянська реформа 1861 року, з одного боку, призвела до збільшення чисельності землевласників з-поміж селян, з іншого, позбавила представників дворянського стану дешевої робочої сили, яка працювала на їх землях. Розуміючи, що основним землекористувачем тепер буде селянство, яке не має проте можливості викуповувати землі і збільшувати розміри володінь, уряд вирішив заснувати Селянський поземельний банк, як державну кредитну установу.\nЗаснований в 1882-му, Селянський банк почав роботу наступного року і став видавати довгострокові позики селянам на покупку дворянських земель. З 1895 року банк сам почав купувати землі у поміщиків і за перші 10 років скупив понад 1 млн десятин (десятина — 1,09 га — ред.), а до 1916 року ще понад 4,6 млн десятин, з яких більшу частину продав. Як посередник і кредитна установа він сприяв покупці майже 16 млн десятин землі на загальну суму в 1,35 млрд рублів. Ця діяльність була настільки великою, що в кожному губернському місті у банку були свої відділення.\nУ Харкові Селянський поземельний банк розташовувався на Сумській, 78, орендуючи будинок колезького радника Дмитра Фігуровського. У 1912 році банк вирішив побудувати власний будинок, для цього у професора Гордєєва викупив його дворове місце на вулиці Єпархіальной (сьогодні вулиця Алчевських) №29. Будівлі, які на ньому розташовувалися, продали на злам в 1913 році.\nЄпархіальна вулиця з видом на Харківське відділення Селянського поземельного банку, фото поч. XX століття\n14 березня того ж таки 1913 року харківське відділення Селянського поземельного банку подало до будівельного відділення місцевого губернського правління проєкт будівлі і кошторис на його будівництво. Автором проєкту став цивільний інженер Олександр Георгійович Молокін, а технічна контора "В. Залеський і В. Чаплін" склала проєкт на пристрій опалення та вентиляції, вони ж, очевидно, виготовили технічне рішення на пристрій каналізації, водопроводу і електричного освітлення.\nУ двоповерховій кам'яній службовій будівлі в підвалі були влаштовані льохи і льодовик, на першому поверсі — сараї, сміттєвий ящик, стайня і навіс для дров, а на другому поверсі — пральня, сушильня і прасувальня.\nПроєкт службової будівлі, 1913 рік. Фонди Державного архіву Харківської області\nДо особливостей проєкту слід віднести небажання банку підключитися до центральної каналізації, для цього влаштували вигрібну яму всередині двору. Проєкт розглядав молодший архітектор Артемій Іванович Горохов, який звернув увагу на деякі деталі, дуже цікаві у вивченні будівельної справи. Так, він звернув увагу на погану якість місцевої цегли, а також її менший розмір від стандартного і запропонував збільшити його кількість в кошторисі на 5-7%, через це ж відмовитися від облицювання місцевою силікатною цеглою. Передбачувані дубові віконні рами він рекомендував замінити на соснові, оскільки в Харкові достатньої кількості сухого дуба годі було й шукати. З цієї ж причини необхідно було стінні панелі виконати не з цільного дуба, а з сосни і покрити зверху фанерованим дубом. Через особливості горіння кам'яного вугілля, що використовувався для опалення будівель, Горохов запропонував замінити металеву покрівлю, яка сильно руйнується, на марсельську черепицю. Звернув він увагу і на низьку кошторисну вартість паркету. Також Горохов вважав, що було б практичніше стіни броньованої грошової комори зробити із залізобетону не з цегляним щебенем, а з гранітним.\nПарадні сходи Селянського поземельного банку. Фото: В. Горбоноса, 2018 рік\nСелянський банк подякував за участь будівельне відділення та особисто інженера А. Горохова, проте надати винагороду в розмірі 1% від вартості відмовився, пославшись на те, що це їх обов'язок. Окремо вказувалося, що Селянський поземельний банк побудував 16 нових будівель в різних містах і капітально відремонтував три і при цьому жодного разу не платив ні так званого 1% інструментального збору, ні 4% технічного збору. Більшість пропозицій Горохова не були враховані при спорудженні будівлі в Харкові, будівництво обійшлося Селянському поземельному банку в 305 501 рублів 59 копійок.\nЩе одна подробиця: доставка силікатної цегли, яка виготовлялась не в самому Харкові, а по лінії Північно-Донецької залізниці. Вартість 1000 штук його в Харкові обходилася в 18 рублів, з яких 16 рублів — це покупка на заводі акціонерного товариства "Силікат" і 2 рубля — доставка та вивантаження. А ось доставка на конях від станції Харків-Товарна Північно-Донецької залізниці на Єпархіальну вулицю влітку доходила до 5 рублів за тисячу, і тільки взимку і навесні ця вартість дещо знижувалася.\nВид на будівлю Селянського поземельного банку з двору. Фото: А. Парамонов, 2021 рік\nСелянський поземельний банк був ліквідований 8 грудня 1917 року, землі і будівлі, які йому належали, були націоналізовані. У харківському відділенні на Єпархіальної вулиці розмістився Народний комісаріат освіти України, але після переїзду столиці до Києва будівлю було передано 102-й школі, а після Другої світової війни — Педагогічному інституту. В цей же час за проєктом О. Г. Молокіна до неї було добудоване ліве крило.\nБудівля колишнього Селянського поземельного банку є пам'яткою архітектури під № 178 в списку об'єктів у Харківській області.


Чорногорія стала членом СОТ - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 29 квітня 2012, 15:31\nЧорногорія стала членом СОТ\nКолишня югославська республіка стала 154-м членом організації.\nЧорногорія з неділі стала повноправним членом Світової організації торгівлі (СОТ) і тепер розраховує на залучення нових іноземних інвесторів.\nПро це повідомило міністерство економіки країни.\nПротокол про приєднання\nЧорногорії до СОТ, який підписали 17 грудня минулого року, набув чинності в неділю. Ця колишня югославська республіка стала 154-м членом організації.\nЧорногорська влада назвала вступ до СОТ одним з найважливіших зовнішньополітичних пріоритетів країни.\nЗа оцінкою мінекономіки,\nчленство у СОТ дозволить Чорногорії отримати доступ до ширшого спектру товарів і послуг, забезпечити зростання зовнішньої торгівлі та посилити боротьбу з корупцією, а також конструктивно врегулювати суперечки.\n"Очікується, що членство в СОТ стане позитивним сигналом для іноземних інвесторів, оскільки Чорногорію визнано країною, в якій дотримуються міжнародно визнаних правил торгівлі", - сказано в повідомленні міністерства.\nТемы: СОТ, Чорногорія\n26 червня 2012, 13:57


Toyota | ПІІ «Тойота-Україна» ініціювала еко-акцію «Купив машину? Посади дерево!»\n2010: Акція «Купив машину? Посади дерево!»\nПерейти до сторінки: 2010: Акція «Купив машину? Посади дерево!»\nПІІ «Тойота-Україна» ініціювала еко-акцію«Купив машину? Посади дерево!»\n23 жовтня 2010 року в Києві за адресою вул. Григоренка, будинок 36-38 розпочався екологічний проект «Купив машину? Посади дерево!», ініційований ПІІ «Тойота-Україна» спільно з міжнародним благодійним фондом «Україно! Я за тебе!». Співробітники ПІІ «Тойота-Україна» та члени їхніх сімей взяли активну участь у зеленому суботнику. Під час заходу було висаджено 110 дерев і чагарників.\nПроект «Купив машину? Посади дерево!» має на меті збільшити площу зелених насаджень, які зменшать вміст шкідливих речовин у повітрі, тим самим покращуючи його якість. Висадження дерев надзвичайно важливе, адже вони відновлюють кисень, поглинають вуглекислий газ, захищають людей від шуму і пилу, а також створюють приємний мікроклімат.\nКомпанія «Тойота» приділяє особливу увагу питанням охорони навколишнього середовища. Починаючи з 1997 року «Тойота» є законодавцем моди у конструюванні гібридних автомобілів. У 1997 році «Тойота Мотор Корпорейшн» представила світу перший серійний гібридний легковий автомобіль — Toyota Prius першого покоління. На сьогоднішній день в світі продано понад 2 млн автомобілів Prius.\nВ Україні офіційний дистриб’ютор автомобілів Toyota і Lexus в Україні ПІІ «Тойота-Україна» також приділяє питанням вирішення проблем навколишнього середовища особливу увагу. У жовтні 2009 року на українському ринку був представлений перший офіційний гібрид Lexus — кросовер RX 450h. На початку 2010 року став доступний для замовлення гібридний седан класу «люкс» — Lexus LS 600h, а в квітні 2010 року відбулася презентація Toyota Prius третього покоління. Крім того, наступного року на український ринок буде виведено ще один гібридний автомобіль Lexus — унікальний CT 200h.


Рецепт приготування Консервування помідорів чері - Закрутки на зиму - La-Minute\nГлавная › Закрутки на зиму › Консервування помідорів чері\nВзимку завжди не вистачає вітамін і отримати їх нам допомагають заготовки. Саме в консервованому вигляді фрукти і овочі зберігають свої корисні властивості протягом довгих зимових місяців. До того ж так приємно відкрити ввечері одну із заготовлених баночок і згадати про літо. Консервування помідорів чері допоможе вам приготувати на зиму такий шматочок літа. Подбайте про себе, підготуйте смачні і корисні помідори, які так само дуже апетитно виглядатимуть на святковому столі.\nПомідори черрі 300 грам (опціонально)\nОцет 6% 3 столових ложки\nПромийте помідори черрі, відберіть тільки стиглі, без видимих пошкоджень овочі. Уникайте так само томатів з темними плямами або пом’ятих.\nВидаліть плодоніжки і як слід промийте, найкраще м’якою губкою, щоб відмити весь бруд, але не пошкодити при цьому ніжну шкірку помідора.\nПісля миття скористайтеся загостреною дерев’яною шпажкою і зробіть проколи навколо того місця, де була плодоніжка. Ця процедура допоможе уникнути нам в майбутньому тріщин на шкірці.\nЧасник, як звичайно, розділіть на зубчики і очистіть від шкірки. Злегка сполосніть холодною водою.\nКріп складіть в друшляк і промийте гарячою водою, потім промийте залишившийся пісок і бруд в теплій воді. Струсіть, щоб позбутися від зайвої води.\nВи можете не різати дрібно кріп, а просто розділити його на кілька парасольок.\nЗаздалегідь підготуйте банки, простерилізувавши їх і прокип’ятивши до них кришки.\nНа дно банок складіть часник, потім кілька горошин запашного перцю, парасолька або кілька парасольок кропу. В останню чергу складайте щільно один до одного помідори.\nУ глибокій каструлі закип’ятіть воду, а потім розлийте її по банках з помідорами. Накрийте кришками і дайте частково охолонути, приблизно, 10-15 хвилин. Після цього злийте воду з банок назад в каструлю. Дуже зручно для цього використовувати капронові кришки з дірочками.\nКаструлю з злитою водою знову поставте на плиту, додайте сіль, цукор, лавровий лист і закип’ятіть знову. Дочекайтеся поки маринад закипить і додавайте оцет, а після, одразу ж знімайте воду з вогню, розливайте назад у банки.\nБанки з помідорами чері і маринадом потрібно закатати, укутати рушником і перевернути догори дригом. Залишити їх у такому положенні остигати на 1-1,5 дня. Після цього повернути банки в звичайне положення і зберігати їх в сухому, темному і прохолодному місці.\nКонсервовані помідори черрі можна подавати як на звичайну сімейну вечерю, так і на торжество. Прикрасьте ними варену картоплю, блюдо з м’яса, птиці або риби.\n– Найкраще для приготування маринаду користуватися емальованою каструлею.\n– Любителі гостренького можуть додати кілька грам дрібно нарізаного пекучого перцю без насіння.\n– У деяких рецептах так само рекомендують додавати цибулю, нарізану кільцями.\n– У даному рецепті вказано кількість інгредієнтів з розрахунку на 2 літри води, ви можете приготувати консервовані помідори використовуючи менше або більше води, зберігаючи пропорції.


Стартувала щорічна благодійна акція «Миколай про тебе не забуде!». Небайдужих закликають реалізувати дитячі мрії\nДо зимових свят рукою подати. А це означає саме зараз варто думати про втілення дитячих мрій до одного з найулюбленіших свят малечі – Святого Миколая. З особливим трепетом цього дня щорічно чекають діти із малозабезпечених родин, діти-сироти та переселенці. Благодійний фонд «Карітас» Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ закликає небайдужих долучитися до благородної місії - стати помічником Чудотворця та взяти участь у акції «Миколай про тебе не забуде!».\nДопомогти потрібно діткам із багатодітних та малозабезпечених родин, дітям переселенців та з зони ООС, діткам інвалідам. Усі вони щиро вірять, що святий Чудотворець втілить у життя їхні заповітні мрії та покладе під подушку омріяний дарунок. «Карітас» уже активно збирає дитячі листи до Святого та має список потребуючих дітей. У посланнях діти вказують свій вік, чим захоплюються та бажані подарунки. Тож взявши один такий лист – кожен із нас має чудову нагоду реалізувати щиру заповітну дитячу мрію. Керівник «Карітасу» отець Ігор Козанкевич наголошує - допомогти можна і фінансово, зробивши пожертву в скриньку «Карітасу», або ж принести солодощі (цукерки, шоколадки, соки) у благодійний фонд, також можна пожертвувати і канцтовари та іграшки: фарби, олівці, зошити, книги, тощо.\n- Метою акції є допомогти кожному наслідувати гарний приклад діянь Чудотворця та принести свято, радість і віру в чудеса тим малюкам, котрі цього потребують, бо є позбавлені батьківської турботи, або ж опинилися в складних життєвих обставинах, - наголошує отець Ігор Козанкевич.\nТворити добро просто – для цього потрібно лиш відкрити свої серця до милосердя. У «Карітасі» вірять - з допомогою небайдужих людей жодна дитяча мрія збудеться. Для більш детальної інформації стосовно акції слід звертатися у БФ «Карітас», м. Дрогобич, вул. Чорновола, 4, або ж телефонувати (03244) 2- 24-58.


П'ять питань щодо причин авіакатастрофи в Ірані | Новини на Gazeta.ua\nП'ять питань щодо причин авіакатастрофи в Ірані\nВисновки можуть робити тільки експерти, а ми можемо ставити питання і розмірковувати\n2. Хто загинув на борту? Посади і рід занять цих людей може дати нові версії. 63 громадянина Канади - це ж не туристи, скоріше за все. В Ірані, скажімо, дислокувалась до сьогодні Канадська Операція IMPACT, яка почалася, коли Збройні сили Канади підтримали Глобальну коаліцію для остаточного розгрому Даешу в Іраку та Сирії. Також в Ірані дислокується місія НАТО.\nХто загинув на борту? Посади і рід занять цих людей може дати нові версії\n82 загиблих громадяни Ірану - хто вони? Чи не було серед них осіб причетних до ядерних розробок чи, скажімо, осіб, причетних до організації 13 способів помсти американцям.\nПитання: нашій владі дійсно 5 днів замало для тримання ситуації під контролем та прийняття миттєвих рішень чи їх просто немає на місцях, всі на новорічному відпочинку? Чи все ж таки розуміли небезпеку, але 4 рейси МАУ на тиждень до Тегерану - який не який, а прибуток?\n5. Наш літак МАУ приземлився в Тегерані сьогодні вночі о 1:05, а вирушив у зворотньому напрямі о 5:15 . Протягом цього часу відмінив свою посадку в Тегерані лише рейсовий літак іранських авіаліній з Лондону. Збіг це чи ні - треба також розібратись слідчій комісії.


Рефлюкс у дітей, симптоми, причини та лікування патології | Здоров'я\nРефлюкс у дітей, симптоми, причини та лікування патології\nТравна система у грудної дитини влаштована таким чином, щоб вчасно звільняти шлунок від їжі і повітря, і для цього передбачений фізіологічний рефлюкс. При проковтуванні молока в шлунок дитини проникає повітря, також у ньому накопичуються зайві речовини, які вже не несуть для нього користі, тому відбувається зригування і видалення вмісту шлунка. Такий механізм працює до тих пір, поки система травлення дитини повністю не сформується. З четвертого місяця життя і до одного року триває розвиток фізіологічної системи, закривається сфінктер, що відокремлює шлунок від стравоходу, тоді і повинен припинитися рефлюкс у дітей.\nЄ ряд факторів, які впливають на розвиток травної системи дитини, зокрема, шлунка, стравоходу і клапана між ними. Несприятливі умови призводять до порушення формування якого-небудь механізму шлунково-кишкового тракту, і тоді з’являється вже патологічний рефлюкс – ГЕРХ у дітей (гастроезофагеальний рефлюкс)\nГЕРХ – мимовільне зригування і закидання кислого вмісту шлунку в стравохід.\nЩо призводить до рефлюксу?\nФактори ризику в більшості випадків формуються ще в період внутрішньоутробного розвитку, коли порушується яка-небудь частина ШКТ.\nВроджені причини можна розділити на дві групи.\nЗапальний процес стравоходу на тлі перегину жовчного міхура призводить до забросу жовчі в шлунок і потім до ураження стравоходу.\nНеправильне розвиток стравоходу: укорочений орган, розширення, дивертикули, вроджена грижа стравохідного отвору діафрагми.\nПридбаний рефлюкс у дитини виникає на тлі наступних станів:\nнадмірне скупчення їжі, іншими словами – переїдання, що призводить не тільки до рефлюксної хвороби, але і провокує поява грижі випинання абдомінального відділу стравоходу і кардіо шлунка через слабкі ділянки діафрагми, що завжди супроводжується рефлюкс-езофагітом;\nперенесені стреси і емоційне напруження порушує природний захисний механізм, що провокує посилене вироблення соляної кислоти, тому езофагіт у дитини супроводжується серйозним запаленням стравоходу, шлунка надходить агресивна кисле середовище;\nвимушене лікування або безконтрольний прийом протизапальний препаратів, ліків, що містять теофілін;\nпорушення режиму харчування, неправильний вибір раціону харчування дитини;\nзапори і супутні захворювання шлунково-кишкового тракту, і в такому випадку разом з рефлюксом спостерігається гастрит, пептична виразка, розлад шлунка.\nПопередити рефлюкс, знаючи його основні причини, реально, але це стосується тільки набутої патології стравоходу.\nСимптоми порушення проявляються поступово, але визначити їх причину бувають досить важко. Придбаний езофагіт у дітей призводить до ряду проблем, які і дають виражені ознаки. На першій і другій стадії (всього їх чотири) симптоми можуть бути відсутні або батьки приймають часту відрижку за нормальний процес, як це відбувається у дітей до одного року. Ігнорування недуги запускає сильне запалення, що вже має специфічні симптоми, але цим захворювання не обмежується.\nУскладнення рефлюксу та супутні симптоми.\nХімічний опік стравоходу кислим вмістом шлунка.\nПеребудова клітин стравоходу, що вже з дитинства може стати фактором, що приводить до появи онкологічних захворювань, виразки шлунка і стравоходу.\nПорушення апетиту на тлі хворобливості, дитина відмовляється від їжі, щоб убезпечити себе від неприємних відчуттів, тому і знижується вага, з’являються інші захворювання ШКТ, дефіцит вітамінів.\nАспірація, тобто попадання їжі в дихальні шляхи, що закінчується важким запаленням легенів і астмою.\nЗвуження стравоходу, його вкорочення.\nЧаста гикавка, на що батьки часто не звертають уваги, але це один з основних симптомів захворювання.\nБолючість в горлі при ковтанні і без причини, симптоми стосуються і порушення голосу, що проявляється осиплостью.\nРефлюкс супроводжують стоматологічні захворювання, так як соляна кислота негативно впливає на структуру твердих тканин зубів, зокрема емалі.\nПодібні симптоми міг відчувати на собі кожна дитина і дорослий, але якщо вони стають постійними і накладаються один на одного, йдеться про серйозне захворювання стравоходу і шлунка.\nЗахворювання протікає в чотири стадії, від чого залежать симптоми і підхід у лікуванні.\nНа першій початковій стадії патологічного рефлюксу відбувається подразнення стравоходу вмістом шлунка, слизова оболонка набрякає, стає червоною, можливо, вже присутні поодинокі ерозивні ураження стравоходу. Симптоми цієї стадії відсутні або слабо виражені.\nНа другій стадії езофагіт вже має симптоми, що пов’язано з ерозивним ураженням стравоходу. На слизовій з’являються дефекти близько 3-6мм, які можуть зливатися і поступово уражати всю оболонку стравоходу. Специфічні симптоми цієї стадії – печіння в області грудної клітини, печія, тяжкість і біль після прийому їжі.\nТретя стадія цього захворювання у дитини має виражені симптоми, які проявляються в порушенні ковтання, вираженій болю, утворенні дефектів на слизовій стравоходу, дискомфортом в області шлунка. Виразкові ураження займає більше 70% площі, дефекти зливаються в один, у дитини присутня печіння, тяжкість в грудній клітці, особливо після наповнення шлунку.\nОстання четверта стадія проявляється масштабним виразковим ураженням стравоходу, яке охоплює більше 75% органу. На цьому етапі симптоми постійно турбують дитину, присутні болі в області шлунка, неприємний присмак у роті, ковтання стає неможливим на тлі сильного дискомфорту та печії.\nЧетверта стадія вважається самої небезпечної і важкої для дитини, за нею слідують ускладнення у вигляді онкологічних захворювань шлунково-кишкового тракту і стенозу.\nВиявляється рефлюксна хвороба переважно з другої стадії, коли вже починаються специфічні симптоми. На третій і четвертій стадії може знадобитися хірургічне лікування.\nПатологічний рефлюкс протікає в гострій і хронічній формі.\nГостра форма захворювання виникає на фоні вже існуючих захворювань травної системи і виступає скоріше симптомом, ніж самостійним недугою стравоходу. Локалізація – нижній відділ органу. Основні симптоми: порушення функціонування ШЛУНКОВО-кишкового тракту, наявність інфекційного вогнища в організмі, авітаміноз. Дитина з гострою формою рефлюкс-езофагіту виглядає хворобливим, присутнє загальне нездужання, труднощі з ковтанням, болі в грудній клітці.\nХронічний перебіг хвороби проявляється як ускладнення якого-небудь захворювання травної системи. Рідше езофагіт виникає первинно, що пов’язано з особливостями харчування. Хронічна форма рефлюксу має виражені ознаки.\nЗалежно від характеру захворювання у дитини бувають такі види рефлюксу:\nкатаральний – це поверхневе ураження слизового шару без ерозивного процесу, виникає у відповідь на механічний або термічний подразник, проводиться консервативне лікування;\nнабряковий – проявляється потовщенням стінок стравоходу, набряком слизового шару, сам орган при цьому звужується;\nэксофолиативный – важкий вид патології, коли відділяється фібрин від слизової оболонки, що викликає сильні напади кашлю, болю, кровотечі і перфорації органу;\nпсевдомембранозний – на слизовій утворюються плівки з фібрину сіро-жовтого відтінку, які змінюються при появі виразок і ерозій, у дитини з’являється нудота, блювотні маси містять елементи плівок;\nерозивний – важка форма рефлюкс-езофагіту, проявляється почервонінням слизової, набряком, появою мікроабсцеси, набуханням пищеводных залоз, лікування хірургічне.\nЛікування дітей проводиться медикаментозно, дієтою і корекцією способу життя.\nДієта: лікування рефлюксу починається з нормалізації режиму харчування, виключення дратівної стравохід їжі, підбору продуктів для заповнення вітамінної потреби організму.\nЛікування препаратами, що включає прийом інгібіторів протонної помпи, антацидів, антигістамінних та протизапальних засобів.\nПри супутньої грижі або дивертикулах проводиться радикальне лікування.\nПоказання до хірургічного лікування гастроезофагеального рефлюксу:\nнеефективне тривале консервативне лікування;\nвиражений больовий синдром, який не усувається ліками;\nпошкодження глибоких шарів стравоходу;\nаспіраційний синдром, обструкція дихальних шляхів.\nСтандартним хірургічним методом виступає фундоплікація за Ніссеном. Під час операції стравохід натягається в черевну порожнину, що подовжує його. Таким обозом, форма стравоходу стає нормальною і орган може повноцінно виконувати свою функцію. Після подовження стравоходу навколо нього формується манжетка з шлунка, яка перешкоджає подальшому рефлюксу.\n← Розлад шлунка лікування та профілактика Симптоми гастриту і виразки шлунка, ознаки патологій →


Росія скаржиться на збільшення американських субмарин поблизу Норвегії | Новинарня\nHome / Світ / Росія скаржиться на збільшення американських субмарин поблизу Норвегії\nРосія скаржиться на збільшення американських субмарин поблизу Норвегії\nІлюстративне фото. Підводний човен USS Alexandria, 2013 рік\nУ посольстві Росії в Норвегії розповіли про збільшення активності американських підводних човнів біля берегів Норвегії.\nЯк повідомляє “Новинарня“, про це в четвер, 7 листопада, пишуть “Известия”.\nЗазначається, що за 10 років підводні човни НАТО стали частіше заходити в порти Норвегії. Зокрема, 27 маневрів були зафіксовані за 2018 рік.\nКрім того, в диппредставництві додали, що атомні підводні човни США також часто з’являються в цьому регіоні. У посольстві відзначили відсутність сенсаційних дій і назвали появу човнів “звичайною практикою”.\nУ Міноборони Норвегії збільшення кількості американських підводних човнів пояснили підвищеним інтересом до регіону крайньої Півночі, де також зростає російська активність.\nЗа даними ЗМІ, в Осло підходить до завершення обладнання окремого порту, мета якого забезпечення заходу в порт підводних човнів США.\nУ жовтні цього року норвезька телекомпанія NRK з посиланням на дані спецслужб країни повідомила, що Росія почала проводити великі маневри з використанням підводних човнів у Норвезькому і Баренцевому морях.\nЯк зазначила тоді прем’єр-міністр країни Ерна Сольберг, в Осло не відчувають якоїсь загрози.\nЯк інформувала “Новинарня“, російських спецпризначенців помітили в Норвегії.\nПоблизу Норвегії у російського криголама заглохли двигуни\nПов’язані публікаціїdon't missНорвегіяРосіяСША


Де житимуть люди на Марсі: SpaceX показала розміщення майбутніх колоній - Новини технологій - Техно 24\n16:08, 2 вересня 5339 Читать новость на русском\nДе житимуть люди на Марсі / Фото з вільних джерел\nЯк повідомляє CNET, ознайомитися з потенційними "адресами" майбутніх марсіанських колоній вже зараз можуть всі бажаючі.\nЧитайте також: Ілон Маск запропонував нову ідею як "розігріти" Марс\nДе може приземлитися корабль SpaceX Starship? У базі даних камери Mars Reconnaissance Orbiter HiRise є ціла низка зображень, позначених як "місце посадки для кандидатів експедиції SpaceX". Однією з головних вимог компанії до ландшафту – рівнинна місцевість і відсутність каменів.\nЙммовірне місце приземлення SpaceX Starship\nОдним з найкращих регіонів Марса з подібними характеристиками вважається рівнина Аркадія.\nЩо відомо про місію на Марс? Уже кілька років аерокосмічна компанія працює над космічним кораблем нового покоління Starship. Його прототип під назвою Starhopper недавно пройшов один із заключних етапів передпольотної випробувань, а глава SpaceX Ілон Маск впевнений, що найближчим часом людина зможе колонізувати Марс.\nПілотована експедиція на Марс попередньо запланована на 2024 рік – вже зараз NASA визначило 47 можливих посадочних місць, поблизу яких можна буде розбити перші колонії.\nОзнайомитися з великої підбіркою знімків марсіанських ландшафтів можна на офіційному сайті аерокосмічного агентства.\nТеги: Техно Новини Техно Космос NASA Марс SpaceX


На Буковині батько не пускав до школи чотирьох дітей і отримав штраф | Ukr.Life\nУ Чернівецькій області багатодітний батько заборонив своїм дітям відвідувати школу і писати контрольні роботи. У навчальному закладі обурилися поведінкою батька і подали до суду.\nЯке покарання отримав горе-батько, розповіли в матеріалі Путильського районного суду.\nСім’я проживає у високогірному селі, далеко від інших будинків і школи. Зараз у родині виховується четверо школярів – вони навчаються у 2, 6, 8 та 11 класі.\nУ 2020 році дітей перевели на домашню форму навчання. А у 2021 році вони знову повернулися до звичного формату. Однак уроки в школі вони часто пропускали без поважних причин.\nКрім того, батько відмовлявся, щоб діти писали контрольні та самостійні роботи. Він пояснив, що його діти вільні громадяни та мають вільне право вибору.\nОстанньою краплею для працівників навчального закладу стало те, що батько у вересні 2021 року написав заяву на ім’я директора школи про відмову свого старшого сина про атестат про закінчення школи. Вчителі подали в суд на горе-батька.\nУ суді чоловік свою провину не визнав. Він заявив, що глава сім’ї та їх життів. Тому замість соціального життя він вибрав для своїх рідних життя на природі.\nТакож він вважає, що змусити його дітей відвідувати школу ніхто не має права і його діти абсолютно вільні.\nВарто відзначити, що суд визнав батька винним, оскільки він не виконував свої батьківські обов’язки, які прописані в законах України та Конституції.\n“Кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов’язковою. Держава забезпечує доступність і безкоштовність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах”, – сказано в статті 53 Конституції України.\nБатька сімейства засудили за ч.1 ст. 184 КУпАП – за невиконання обов’язків батька в забезпеченні необхідних умов життя, навчання і виховання неповнолітніх дітей. Йому доведеться сплатити штраф у розмірі 850 гривень, а також ще 454 гривень судового збору.\nбатьки діти школа\nНа стінах вели календар і писали імена загиблих: моторошне фото з підвалу школи в Ягідному


13:13 - 11/05/2022\nПід час активних воєнних дій на Чернігівщині багатьом людям доводилося перейматися не тільки питаннями виживання й порятунку своїх родин, а й суспільно корисною справою. Зокрема, працівники Чернігівського історичного музею імені В. Тарновського докладали максимум зусиль, аби зберегти для нащадків безцінні музейні колекції. Як це відбувалося та як жилося музейникам в окупованому Чернігові – в інтерв’ю з директором закладу Сергієм Лаєвським.\nПане Сергію, чи працював музей під час війни?\nЧернігівський історичний музей – це історична експозиція, фондосховище з науковою бібліотекою і три філії. Одна в Чернігові – це військово-історичний музей, друга – в Седневі – це садиба родини Лизогубів і третя філія у селі Єліне, нині Корюківського району.\nУ перший день війни, тобто 24 лютого, Седнів був окупований. Тому тут наша філія не працювала. Співробітники перебували по домівках, оскільки пересуватися територією населеного пункту було небезпечно.\nДо Єліного окупанти не заходили. Але в лісовій частині наші співробітники не працювали, а в самому селі трішки приховали наших експонатів. І працівники по черзі виходили на чергування.\nЩо стосується чернігівської частини, то у військово-історичному музеї ми 24 лютого до обіду змогли демонтувати найбільш цінні музейні предмети та сховати їх. Після того музейні співробітники до роботи не поверталися. Хіба що після того, як під час бомбардування стадіону вибуховою хвилею у військово-історичному музеї винесло всі вікна. То наша музейна команда виїжджала туди кілька разів і демонтувала фактично всю експозицію першого поверху. На другому поверсі вікон в експозиції немає, тому там нічого не постраждало.\nНайбільш цінні колекції – в нашому основному приміщенні. 24 лютого майже всі співробітники вийшли на роботу й упродовж 24 і 25 лютого ми демонтували найцінніші предмети з експозиції за нашими списками. Це група 1 і група 2. Ті, що підлягають евакуації. Але жодної евакуації не відбулося, бо вже було неможливо. Тому ми ховали все тут, на місці, впродовж усієї облоги міста. У музеї в цей час перебували шестеро співробітників і двоє волонтерів. Крім того, в нашому підвалі переховувалися жителі Чернігова, переважно родини з дітьми. Загалом понад 30 осіб, серед них був один наш працівник із родиною. Адже в його будинку жити стало небезпечно, бо снаряд влетів у сусідній під’їзд і не розірвався. І ще одна наша співробітниця перебувала, будинок якої постраждав. Вона кілька ночей переночувала, але дуже хотіла додому.\nНаша музейна команда постійно тут була, жили в музеї. То ми демонтували експозицію, знімали експонати, загортали їх і ховали по різних наших схованках і куточках, щоб їх зберегти. Ми не сумнівалися, що ворог Чернігів не візьме, але про всяк випадок треба було бути готовими до будь-якого розвитку подій. Тож наші експонати за найгіршого сценарію довелося б дуже довго шукати. Так ми і діяли до початку квітня, коли облога Чернігова була знята.\nЩо нині? Повертаєте все назад?\nНі. Назад усе не повернеться. Експозиція вже демонтована в такий спосіб, що назад її складати, по-перше, не збираємося, а по-друге – не зможемо. Тому ми з другої половини квітня, щойно повернулися працівники на свої робочі місця, й упродовж першої половини травня завершуємо демонтаж тих предметів, які ще там залишалися в експозиції. Передаємо всі предмети до фондосховищ. Але в нас там немає ані місця, ані умов для зберігання. Це наша болюча тема, про яку не один рік ми говоримо та намагаємося знайти інше приміщення. Тому ми вимушені створювати фондосховища безпосередньо в експозиційних залах. Зараз ми їх облаштовуємо, переносимо туди з фондосховищ предмети для зберігання. І це тривалий процес, бо треба проводити інвентаризацію, передивлятися всі предмети, описувати їхній стан, безкінечні акти повернення. Працівники фондів і зберігачі мають записувати все це в свої книги. Тобто дуже багато бюрократичної роботи, яку свого часу розробило та затвердило Міністерство культури. Вимушені дотримуватися всіх інструкцій.\nПаралельно також збираємо свідчення нинішньої війни. Також думаємо над нашою новою експозицією, який вона може мати вигляд, що нам для цього потрібне. Наразі ми на стадії концепт-ідеї.\nЧи відкриті ви для людей? Відвідувачі приходять?\nНі. Ми розуміємо, що Чернігівську область окупанти увагою не оминули, бо час від часу сигнал повітряної тривоги лунає. То не відомо, куди може прилетіти. Ми не ризикуємо створювати скупчення людей, бо питання безпеки нині дуже важливі. По-друге, в нас наразі немає умов, щоб створювати офлайн-виставки чи експозиції та запрошувати людей. Бо нині в наших експозиціях цілковитий розгардіяш. І щоб заклад культури відкрився, має бути не тільки рішення директора музею, а й відповідне рішення органу управління – департаменту культури, туризму, національностей і релігій ОДА. Нічого подібного ми не отримували, тому ще не готові відкриватися. Щоправда, зараз працюємо над створенням низки проєктів онлайн.\nМаксимальне навантаження – 18 тонн: біля переїзду через річку Снов встановили габаритні рамки. ФОТО


На блюдце кладуть чайну ложку ручкою вправо.\nКава з шоколадом.\nНа дно кавової чашки кладуть кусник шоколаду і заливають гарячою кавою "Експрес". Розмішують поки не розчиниться шоколад, подають у кавовій чашці без ложечки.\nКакао готують на молоці або з вершками. Подають у чайних чашках об'ємом 200-250 мл. Заварюють разом з цукром.\nНатуральний шоколад труть на терці. Молоко доводять до кипіння, всипають тертий шоколад і доводять до кипіння ще раз. Наливають у кавові горнятка об'ємом 100 мл, подають без ложки. Якщо зверху кладуть збиті вершки до гарячого шоколаду подають кавову ложку.\nДля бенкеті по типу фуршет нерідко виготовляють "натюрморти" з різних солодких страв. У центрі розміщують солодку страву з великої форми, а навколо солодкі страви в асортименті з маленьких форм. Всю композицію об'єднують під одну тему різними декоративними оздобами з цукрової мастики, грильяжу, фігурних вафель та печива тощо.\nЦі страви також готують як у посуді для споживання так і в посуді багато-порційному. Відмінність полягає в тому, що для їх приготування використовуємо металевий посуд.\nГарячі солодкі страви порціями готуємо в металевих креманках або однопорційних сковорідках. Інколи використовують однопорційні округлі баранці. Страви перед подаванням запікають (чорнослив з домашнім сиром, суфле, сирник і т.д.), перед подаванням поливають гарячим сиропом або соусом, або подають його окремо.\nГарячі солодкі страви порціоновані споживають з того посуду в якому їх запікали. Страви, приготовані в багатопорційному посуді подають російським, французьким, а ще краще англійським способами, як роздаткове приладдя використовують ножі-лопатки, лопатки та гарнірні ложки. Для їх приготування використовують багато-порційні металеві баранці, однопорційні сковородки, різні за формою форми для запікання з вогне-тривкого скла, металу та скломаси.\nГарячі солодкі страви можна споживати за допомогою десертного набору приладдя - ніж, виделка або ложка.\nУ підприємствах харчування часто подають різні десерти. Десерти - це страви, що складаються з солодкої страви, фруктів та кондитерських виробів, але в менших ніж це прийнято пропорціях, їх подавання не відрізняється від подавання холодних солодких страв.\nЦукерки в коробках можна подати російським способом. Коробку показуємо замовнику і після його згоди розкриваємо. Кришку кладемо під низ і подаємо розкритими на стіл (наприклад між дамою та замовником). При обслуговуванні бенкетів цукерки в коробках можна подати французьким способом.\nТістечка подають при колективному замовленні в багатоярусних вазах з порцеляни або металу, а також на багатопорційних округлих тарелях з порцеляни абоскла. Для перекладання подають щипці для кондитерських виробів або лопатки.\nНа весіллях часто подають багатоярусні торти, їх нарізують молоді, а офіціанти розносять у десертних тарілках гостям.\nПОДАВАННЯ СВІЖИХ ФРУКТІВ ТА ЯГІД\nПодавання фруктів можна здійснювати як порціями, так і в загальному посуді. Для подавання порціями використовують десертні тарілки діаметром 200 мм. Кожну порцію подають гостеві справа і з приладдям, яке призначене згідно етикету.\nПодавання в загальному посуді здійснюють при колективних замовленнях та на бенкетах. Для цього використовують: багатоярусні та одноярусні вази; скляні, порцелянові та металеві округлі тарелі; багатопорційні салатниці. Фрукти миють, висушують рушником, викладають гірками в посуді, в асортименті, зберігаючи де можливо плодоніжки.\nСтіл сервірують десертними тарілками та подають ніж або фруктове приладдя.\nПолуниці подають з плодоніжками у вимитому вигляді в скляних салатницях (порціонованими) або у багатопорційних (кришталевих салатницях) при колективному замовленні та на бенкетах. Суниці подають у креманках порціонованими-. Так само подають ожину, малину, червону смородину, аґрус. Для споживання кладуть чайні ложки.\nФрукти подають охолодженими до температури 10 °С, без ознак псуття, пошкоджень і привабливого зовнішнього вигляду. Для подавання підбирають фрукти невеликих розмірів (по одному на гостя). Великі китиці винограду розрізають ножицями на малі суцвіття і складають у вазу як одне ціле. Плід граната розділяють на 2-4 частини. Ананас викладають цілим, а перед споживанням вирізають серцевину довгим ножем,-ріжуть на дольки і подають на тарелях. Диню та кавун попередньо миють, витирають, ріжуть на малі скибочки і подають у кришталевих або порцелянових тарелях.\nЗАГАЛЬНІ ПРАВИЛА ЗБИРАННЯ ВИКОРИСТАНОГО ПОСУДУ ТА ПРИБИРАННЯ СТОЛА\nУ процесі обслуговування офіціант повинен швидко готувати стіл для подавання чергової страви, вчасно збирати використаний посуд та приладдя і замінювати їх при потребі на чисті. Для цього офіціант бере в ліву руку чисту тарілку з приладдям. Підійшовши до гостя з правої сторони знімає використаний посуд і кладе його в ліву руку під чистий. Знявши правою рукою чистий набір, подає його


Проект інженерних систем: від розробки до монтажу\nСтворення інженерних мереж, комунікацій і систем життєзабезпечення — це перелік заходів, спрямованих на забезпечення максимально комфортних умов для побуту, життя і праці людей. У загальному переліку необхідних заходів проектування інженерних систем відіграє особливу роль. Проектування і розробка необхідних комунікацій дозволяє з нуля створювати потужні інженерні системи, які забезпечують безперебійне функціонування різноманітних об’єктів (житлових будинків, виробничих приміщень, торгових центрів і так далі.).\nГрамотно спроектована інженерна система здатна органічно вписатися в загальну інфраструктуру об’єкта навіть у тому випадку, якщо об’єкт цей знаходиться на великій відстані від центральних інженерних мереж. У таких випадках проект інженерних систем включає в себе відомості про внутрішні комунікаціях і про зовнішніх мережах, покликаних забезпечувати об’єкт необхідними ресурсами (електроенергією, гарячою водою, газом і т. Д.).\nКоли необхідно займатися розробкою проекту\nВ ідеалі займатися проектуванням інженерних систем необхідно до початку основних будівельних робіт на об’єкті. При цьому займатися створенням інженерних комунікацій необхідно безпосередньо в процесі його будівництва. Це дозволить оснастити основні і допоміжні приміщення усіма необхідними комунікаціями, не вдаючись до коректування існуючих або запланованих архітектурних рішень.\nЗвичайно, доробка і модернізація діючого об’єкта теж нерідко передбачає внесення змін у конструкцію існуючих систем життєзабезпечення. Але в процесі цих робіт проектувальникам і монтажникам доводиться долати певні труднощі. Наприклад, монтаж інженерних систем при наявності раніше змонтованих комунікацій вимагає особливої обережності, а їх проектування має враховувати вже існуючу навантаження на обладнання та інженерну інфраструктуру.\nЯк би там не було, але при наявності відповідних знань, навичок і нормативних матеріалів правильно спроектувати ту чи іншу систему можна, незалежно від того, для якого об’єкта розробляється проект: для діючого або ж для споруджуваного. Також можна без проблем здійснити реалізацію нового проекту, в чому допоможе відповідний сайт. Головне в цьому випадку вибрати відповідального підрядника і правильно скласти для нього технічне завдання. Технічне завдання, не залежно від того, система електропостачання чи створюється або система вентиляції (також це може бути водопровід, газопровід або банальні інформаційні мережі), має містити в собі такі відомості:\nдокладний план об’єкта (план його будівель і споруд на місцевості, план внутрішніх приміщень і т. д.);\nвідомості про функціональне призначення об’єкта;\nвідомості про кількість людей, які проживають або працюють на об’єкті;\nрівень і характер споживання поставляються на об’єкт ресурсів (чого саме потребує об’єкт: у питній або в технічній воді, в побутовому газопостачанні або ж в постачанні великих обсягів палива і т. д.);\nтакож проектування інженерних систем будівель повинно враховувати характер експлуатації точок, в яких буде організовано споживання поставляються на об’єкт ресурсів.\nПослідовність і рівень складності заходів, пов’язаних з проектуванням інженерних систем, багато в чому залежить від призначення об’єкта. Наприклад, набагато більш значний перелік робіт доведеться виконати фахівцям, які розробляють проект для промислового об’єкта, ніж проектувальникам, які виконують аналогічні завдання і займаються благоустроєм об’єкту житлового.\nСледующая запись Світильники для ландшафтного освітлення\nПредыдущая запись Перевірка співробітників. Застосування поліграфа.


Проект «Розвиваюча іграшка» | Обучонок - дослідницькі роботи і проекти учнів України\nПроект «Розвиваюча іграшка»\nПнд, 28/09/2020 - 16:01 | natasha\nАвтор творчого проекту з трудового навчання на тему "Розвиваюча іграшка" провів міні-маркетингові дослідження та розглянув вироби-аналоги, праналізував спосіб їх виготовлення, розробив ескіз свого майбутнього виробу. Послідовність роботи по створенню розвиваючої іграшки представлена в інструкційній карті виготовлення виробу.\nУ процесі творчого проекту з трудового навчання про виготовлення розвиваючої іграшки з підручних засобів учениця 6 класу школи розглядає історію виникнення і розвитку розвиваючих іграшок, а також обґрунтовує, чому саме таку іграшку вона вирішила зробити. Перед початком роботи був розроблен ескіз майбутнього вироба. У міні-проекті описується добір матеріалів та інструментів, необхідних для виготовлення розвиваючої іграшки власноруч.\nУ ході творчого проекту з трудового навчання (праці) про виготовлення іграшки для розвитку дитини було продемонстровано, як можно виготовити з підручних засобів та приладдя, яке присутнє у шкільній майстерні (вдома), розвиваючу та безпечну дитячу іграшку. Після виконання роботи учениця зробила економічне обґрунтування отриманого продукту та довела екологічність подібного виробу.\n1. Історія розвиваючих іграшок.\n3. Ескіз виробу.\n4. Матеріали і обладнання для виготовлення розвиваючої іграшки.\n5. Послідовність виготовлення розвиваючої іграшки.\n6. Елементарне економічне обґрунтування.\n7. Маркетингове дослідження.\n8. Фото виготовленого виробу.\nСеред різноманітних предметів в школі існує існують предмети, що розвивають фантазію, творче мислення, бажання творити своїми руками. Одним з таких предметів є обслуговуюча праця.\nНа уроках обслуговуючої праці ми проходимо різні блоки:\n«Технологія виготовлення в’язаних виробів»,\n«Технологія виготовлення вишитих виробів»,\n«Технологія виготовлення швейних виробів», а також робимо різні декоративні речі.\nМені подобається працювати руками. У вільний час я полюбляю виготовляти різні речі, навчатися чомусь новому. Я отримую задоволення від отриманого результату: маленька перемога в країні краси. Я знаю, що отримані мною знання допоможуть мені в дорослому житті.\nЗараз переді мною стоїть завдання виготовити розвиваючу іграшку. Раніше я не виготовляла такої роботи. Звичайно, у пригоді став Інтернет. І я швидко взялася за роботу. А що з цього вийшло судити вам.\nІграшка завжди була супутником людини. Її люблять всі: і діти, і дорослі. Для дітей вона забава, дорослим вона приносить радість, нагадуючи їм дитинство. Іграшка, яка зроблена своїми руками є результатом не тільки праці, але й творчості. Цей власний виріб особливо дорогий творцю, бо він дав йому життя. Якщо людина почне сама виготовляти іграшку, то вона відчує радість творчості, пошуку та знахідок.\nІграшки - одні з самих ранніх згадок дитинства. Дуже мило і тепло виглядають іграшки створені власними руками на фоні ляльок, м'яких іграшок, а також роботів - трансформерів, спайдерменів та інших чудовиськ.\nІграшка - незмінний супутник дитини, його друг, головний діючий персонаж в його іграх. Вона пробуджує у дитини думку, дає широкі можливості для появи знань про оточуючу дійсність. Разом з тим іграшка сприймається дитиною естетично, вона виховує почуття, що дуже важливо. І\nнавіть тоді, коли вона втрачає своє ігрове значення, у дитини зберігається до неї живе, естетичне відношення. Бо недарма улюблені іграшки дитини залишаються частиною побуту дитини надовго, хоча він з ними вже не грає. Дякуючи іграшці, в життя дитини входить мистецтво. З самого раннього віку іграшка допомагає розвитку творчих здібностей дитини. Саме вона допомагає збагаченню його фантазії. Велике значення в творчому розвитку дитини має іграшка - саморобка.\nІграшка спрямована на розвиток у малюка дрібної моторики, формування чітких рухів пальців ручок.\nПризначена для дітей дошкільного віку.\nКритерії оцінювання Модель 1 Модель 2 Модель 3 Модель 4\nЕстетичність 5 5 5 5\nТехнологічність 4 3 5 5\nНадійність 5 5 5 5\nЕкономічність 4 3 5 5\nВласні вподобання 4 5 4 4\nВсі моделі відповідають своєму призначенню, яскраві і цікаві. Проте обираючи для себе варіант зупиняюсь на моделі №2: дуже люблю собак, економічне використання матеріалів. Проте внесу певні корективи: розвиваючі елементи розміщу на тулубі, не буду розбирати іграшку на частини. Це формує гуманне відношення до природи.\nНа основі обраного ескізу створюємо специфікацію виробу:\n№ пп Найменування деталей Кількість Матеріали Розміри\n1. Тканина – основа:\nПрямокутник(для з’єднання частин) 1\n8 шт Габардин 0,3 м\n2. Допоміжна тканина:\nПрямокутник (хвіст) 8 шт\n1 шт Ситець 0,2\n5.Обладнання та інструменти:\nОсновна тканина (габардин)\nДопоміжна тканина (ситець)\n1. За ескізом накреслити викрійку іграшки.\n3. Обробити клейовим флізиліном деталі вух, хвоста, деталі тулуба.\n4. Виготовляємо голову. Вшиваємо блискавку посередині деталі голови, зшиваємо деталі, наповнює синтепоном.\n5. Зшиваємо деталі лап, наповнюємо синтепоном.\n6. Виготовляємо смужки для з’єднання деталей тулубу.\n7. Декоруємо деталь другої частини. Прикріплюємо шнурки, робимо підвіски.\n8. Пришиваємо кишеню на третій деталі.\n9. На четвертій деталі виконуємо повітряні петлі для шнуровки.\n10. На п’ятій частині пришиваємо кнопку , на кнопці кріпиться фетрова аплікація.\n11. Зшиваємо деталь хвоста, наповнюємо синтепоном. Зшиваємо деталі останньої частини.\n12. З’єднуємо всі частини разом.\n12. Зі смужки фетру виготовляємо ошийник з карабіном. Виготовляємо кісточку і кладемо у кишеню.\nМаємо готову іграшку.\nЕлементарне економічне обґрунтування\nМатеріал Вартість одиниці вимірювання, 1м, грн Вартість матеріалів Вартість витрат,грн\nТканина (габардин) 60 грн 0,3 18 грн\nСитець 30 грн 0,2 6 грн\nФлізелін 30 грн 0,1 3 грн\nСинтепон 30 грн 0,1 3 грн\nНитки 6 грн 1 шт 6 грн\nШнурівка 3 грн 0,5 1,5 грн\nшнурок 2,5 грн 1 шт 2,5 грн\nКарабін 5 грн 1 шт 5 грн\nЗастібка-блискавка 6 грн 1 шт 6 грн\nНамистини 0,5 грн 1 шт 2,5 грн\nФетр 4 грн 1 шт 4 грн\nДекоративні очі 1 грн 1 шт 2 грн\nСумарна собівартість матеріалів: 63,5 грн.\nРозрахунок оплати праці.\n1. Визначення вартості витрат на електроенергію (Це) під час роботи\nЦе = 0,28 х Е - 0,28 вартість тарифу на електроенергію\nЕ - спожита електроенергія, у нас 20 хвилин.\nЦе = (0,28 х 20): 60 = 0,09 грн.\n2. Розрахунок оплати праці.\n(Роп на підставі, що оплата праці працівника 3-го розряду здійснюється погодинно).\nРоп = І х 900 грн. : (8 год. х 22) = 3 х 900 : (8 х 22) = 15,3 грн.\n3. Визначення податку на заробітну платню складає 15%.\nОп = 0,15 х 15,3 =2,29\n4. Визначення амортизаційних відрахувань\nАоб - на інструменти та обладнання.\nАоб = 0,1 х В / N = 0, де N вартість обладнання, N час зносу обладнання в днях;\n0,1 коефіцієнт, що враховує визначення собівартості виготовленого виробу.\nС = Мз + Це + Ро + Аоб + Оп\nС =63,5 + 0,09 + 15,3 + 0 + 2,29 = 80, 18 грн.\nВимоги до матеріалів, придатних до виготовлення розвиваючої іграшки визначається за її призначенням.\nІграшка використовується для ігри дітей дошкільного віку, тому тканина для такого виробу повинна:\nпропускати повітря, вбирати вологу;\nлегко пратися, прасуватися;\nвиготовлена з бавовни (бавовна, сатин, бязь);\nбути міцною, мати достатній опір на розрив, стирання.\nМіні - маркетингові дослідження\nСучасний ринок пропонує досить багато різних варіантів розвиваючих іграшок, ціни на які також різні. Проте в більшості на іграшки відсутні сертифікати якості. Іграшки виконані з неякісних матеріалів, що може завдати шкоду.\nВраховуючи, що на виготовлення такої розвиваючої іграшки, як наша, не потрібно дорогих матеріалів та складного обладнання, її можна виготовити у шкільних майстернях з невеликими початковими затратами. Оскільки деталі невеликі за розмірами, можна використовувати залишки тканини і супутніх матеріалів, що може значно знизити собівартість виробу.\nПід час роботи над даним проектом я ознайомилась з різними видами розвиваючих іграшок. Виготовлення іграшок дає змогу дати волю фантазії і створити власні вироби. Працюючи над цим виробом, я отримала велике задоволення. Адже речі які ти робиш власноруч краще ,ніж придбані у магазині. Тому що при роботі ти вкладаєш у виріб частинку своєї душі, отримуєш гарний результат і це дає змогу пишатися собою. Це початок моє творчості в світі іграшок, думаю, що створю ще не одну.\nВарто відмітити, що дітям дуже подобається гратися «розумними» іграшками: щось з нею робити. А якщо іграшка навчальна, то це корисний час гри мами і дитини. В кишеньку можна ховати літери, і тоді наша такса допоможе вивчити малюкам азбуку.\nТака іграшка буде розвивати малюка, а також стане дуже корисною на\nпрогулянці або, наприклад, в поліклініці, коли, в очікуванні прийому, потрібно чимось зайняти дитину.\nЗробити розвиваючу іграшку своїми руками зовсім не складно.\nЯкою вона буде у вас, вирішуйте самі. Пробуйте, експериментуйте, і у вас все вийде.\nЗагалом, фантазуйте! Придумуйте ігри та іграшки разом з дітьми, грайте разом з ними. Любіть своїх дітей і втілюйте цю любов у саморобних іграшках.\nТепло ваших рук і доброта вашого серця обов’язково зроблять такі дитячі іграшки особливими: не просто безпечними і корисними, а справжніми оберегами з батьківською любовю.\nДля створення цього проекту було використано джерела мережі Інтернет.


Завершення проекту "Стіна" знову переноситься: фахівці не говорять навіть про 2020 рік - Укрaїнa - TCH.ua\nУкрaїнa 29 червня 2019 01:19\nЗавершення проекту "Стіна" знову переноситься: фахівці не говорять навіть про 2020 рік\nУ кращому разі, оборонні споруди завершать через два роки.\nСтіну уздовж усього кордону з Росією мали звести ще 2018 року, однак майже готова вона тільки в Харківській області, а на Луганщині роботи тільки розпочинаються. Завершити їх уже не обіцяють навіть до настання 2021 року, йдеться в сюжеті ТСН.19:30.\nІз висоти пташиного польоту стіну ледь помітно, однак видно, що оборонні споруди тягнуться уздовж усієї межі Харківської області з Росією. Зараз цей паркан "Стіною" воліють не називати: "Не треба її називати стіною. Це є державний кордон". У МВС кажуть, що на харківській ділянці виконано вже 90% робіт – залишилося облаштувати кілька територіально складних ділянок з ярами та встановити відеокамери. "Проходили роботи по прокладенню оптики для відеоспостереження. У нас уже на харківській ділянці стоїть чотири комплекси. І на цей рік ми ще хочемо додати п’ять комплексів. Таким чином ми всю харківську ділянку зможемо моніторити", - розповів заступник міністра внутрішніх справ Вадим Троян.\nВідео Стіну на україно-російському кордоні на Харківщині майже зведено\nТам вже встановили паркан та усі оборонні споруди, на кшталт валу та рову. Залишилося облаштувати лише кілька ділянок. А от на Луганщині роботи лише розпочалися. Стіну уздовж усього кордону з Росією мали звести ще 2018 року. Тепер не обіцяють навіть 2020.\nТим часом у Троїцькому районі Луганської області лише нещодавно почали встановлювати потенційну перепону для ворога. Поки що там є лише частина паркану, на черзі облаштування дороги для патрулювання й швидкого реагування на порушників. "Дорога робиться для того, щоби прикордонники могли вільно тут пересуватися. Це ж наш кордон, ми маємо контролювати це весь час", - пояснив головний інженер Олександр Ряднін.\nНа Сумщині термін здачі проекту постійно переносять через брак коштів. Перші 235 мільйонів гривень ще у 2014 році виділив Євросоюз. Спершу на "Стіну" планували витратити 8 мільярдів гривень, потім суму зменшили удвічі – до 4 млрд. Істотну частку грошей "з’їли" інфляція і скандали з розкраданням. Завершити будівництво 1300 кілометрів стіни у Сумській, Харківській та Луганській областях планували до 2018 року, але тепер кажуть, що і до 2020-го не встигнуть. "Нами протягом 2015-2018 років було отримано з бюджету один мільярд триста мільйонів гривень. Це складає 32% від того, що було заплановано", - пояснив помічник заступника голови Держприкордонслужби Петро Яковець.\nТам, де проект уже завершили, прикордонники звітують про очевидні переваги відмежування од Росії. "Було виявлено юлизько 980 порушників, з них 182 незаконних мігрантів. Також було припинено незаконне переміщення товарів народного споживання на загальну суму близько 120 мільйонів гривень", - доповів начальник управління служби харківського прикордонного загону Сергій Коняхін. Наразі "Стіна" допомагає ловити диверсантів та контрабандистів – ворожі танки вона навряд чи зупинить, хоча спершу планувалася саме для цього.


Борис Ковальчук пояснив чому добровільно пішов з посади голови районної ради - Район Локачі\nУ багатьох виникли питання, чому ж Борис Ковальчук вирішив піти зі своєї посади. Як виявилося він обрав бути лікарем.\nОсь що говить пан Борис:\n«Затурцівська ОТГ ще навесні своїм рішенням створила комунальне некомерційне підприємство «Затурцівська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини», об' єднавши всі медичні заклади на території громади.\nДо мене звернулись з проханням взяти участь у конкурсі на посаду керівника. Я не зміг відмовити землякам, бо це шанс організувати роботу первинної медицини на території третини району. Реформа первинної меддопомоги і можливості ОТГ дають на це надію. Ну і мій досвід на додачу.\nТобто рішення обдумане і зважене. Депутатський корпус отримав нового керівника, а громада - головного лікаря.»\nНагадаємо, що Головою Локачинської районної ради став очільник РДА за часів Януковича, та на 30-й позачерговій сесії Локачинської ради обрали нового голову.\nТеги: #Локачі, #Борис Ковальчук, #Районна Рада, #Амбулаторія, #Затурці\nВсе б нічого, якби не зганьбився голосуванням за регіонала. Ганьба!\nПідтримую. Ганьба зрадникам і офіцерам без честі!\n15:40 Настоятель одного з волинських храмів отець Микола Рижук, який родом з Нового Загорова, перейшов до ПЦУ 447