Українсько-польські відносини: "нова ера" співпраці - VuzLib.com\nГоловна Міжнародні відносини Українсько-польські відносини: "нова ера" співпраці\nУкраїнсько-польські відносини: "нова ера" співпраці\nУКРАЇНСЬКО-ПОЛЬСЬКІ ВІДНОСИНИ: “НОВА ЕРА” СПІВПРАЦІ\nУ статті аналізуються основні етапи польсько-української співпраці.\nРозкрито зміст і вузлові проблеми кожного з них. Зроблено акцент на новому етапі відносин України та Польщі після зміни політичного керівництва в державах.\nКлючові слова: Україна, Польща, українсько-польські відносини, "нова ера”.\nЗі зміною суспільно-політичної ситуації в сучасних Україні та Польщі, постала необхідність осмислення стратегії подальшої співпраці, визначення орієнтирів та пошуку нових підходів до польсько-українського співробітництва. Цей етап розвитку відносин отримав означення як “нова ера співпраці” .\nНагадаємо, що термін “нова ера” використовувався в іншій історико-політичній ситуації . Друга половина 90-х років ХІХ ст. була переломною в історії суспільно- політичної боротьби в Україні, зокрема в Галичині, яка стала притулком для всього українського національного руху. Тут швидко набирав сили процес національного самоусвідомлення народних мас, формувалася партійно-політична система. В умовах загострення протистояння відносин між Австро-Угорщиною та Російською імперією наприкінці ХІХ століття та активізації українського національного руху, австрійський уряд шукав шляхів врегулювання українсько-польських відносин у Галичині. Компромісна угода 1890-1894 рр. (так звана “нова ера”) була спробою українсько-польського порозуміння в умовах Австро-Угорської імперії. Вона виявилася тривалішою, ніж попередні спроби порозуміння, та все ж не довговічною. Офіційного тексту угоди ніколи не було складено. На жаль, українсько-польські відносини 1890-1894 pp. налагодити не вдалося. В обох суспільствах “новоерівська” політика не знаходила широкої підтримки. Серед українців найбільше проти неї виступали москвофіли і радикали. Врешті угода показала неготовність і неспроможність взаємопорозуміння між українцями та поляками, і після 1894 р. протистояння посилилося. Реанімація терміну в нових умовах історичного розвитку початку ХХІ ст. щодо характеристики нових підходів до польсько-українського співробітництва потребує врахування вже напрацьованого досвіду й вироблення стратегії двосторонньої співпраці. У зовнішньополітичній діяльності сучасної незалежної України стосовно держав Центрально- Східної Європи чи не найголовніше місце належить розбудові зв’язків з Республікою Польща. Це можна пояснити кількома причинами: по-перше, багатовіковою історичною обумовленістю українсько-польських відносин; по-друге, територіальною близькістю; по- третє, спільністю етнодемографічних коренів; по-четверте, тісними культурними зв’язками; по-п’яте, спільністю політико-стратегічних інтересів.\nРозвиток двосторонніх українсько-польських відносин (які після підписання Президентами обох держав - Л. Кучмою і О. Кваснєвським - Спільної заяви “До порозуміння і єднання” у травні 1997 р. вийшли на рівень стратегічного партнерства) умовно можна поділити на кілька періодів. Зупинимося на їх сутнісній характеристиці з виокремленням основної проблематики у стосунках між державами-сусідами.\nІ період - 1990-1992 рр. - підготовчий, коли були зроблені перші кроки на зближення: від “Декларації про засади основних напрямів розвитку українсько-польських відносин” (13 жовтня 1990 р.) до встановлення дипломатичних відносин 4 січня 1992 р. Саме в цей час Польща 2 грудня 1991 р. першою визнала державну незалежність України.\nII період - 1992-1995 рр. - встановлення контактів, “відкриття” України для широкого загалу польської політичної еліти, підписання перших двосторонніх документів, обопільне вивчення можливостей партнерів. Важливим етапом у формуванні нової системи двостороннього співробітництва став перший офіційний візит Президента України Л. Кравчука до Республіки Польща у травні 1992 р. Він започаткував традицію українсько-польських зустрічей на найвищому рівні. Під час візиту - 18 травня 1992 р. - був укладений базовий договір про добросусідство, дружні відносини та співробітництво між двома державами.\nНаступним кроком у поглибленні двосторонніх зв’язків став офіційний візит в Україну Президента Польщі Л. Валенси 24-25 травня 1993 р. Одним із головних результатів його було створення Консультаційного комітету Президента України і Президента Республіки Польща, мета якого полягала у поліпшенні координації спільних дій у галузі транскордонного співробітництва. Перші засідання Консультаційного комітету відбулися наприкінці травня (Київ) та в листопаді (Варшава) 1993 р. Хоча офіційно, як своєрідний механізм “гарячих ліній” між президентами, він почав діяти за обопільною згодою ще з квітня 1993 р.\nПозицію Польщі щодо України чітко сформулював під час візиту до Києва 9-11 лютого 1994 р. міністр закордонних справ Республіки Польща Б. Геремек: “Наш інтерес полягає в посиленні незалежності України і Білорусі, інакше Польща стане останньою фортецею, “полем битви” між Сходом і Заходом, що було б для нас невигідно” [3, с. 284]. Тому в ході зустрічі було навіть висунуто ініціативу щодо включення України до франко-німецько- польської парламентської співпраці у межах “Веймарської групи”. Натомість, під час візиту - відповіді міністра закордонних справ України А. Зленка до Варшави (березень 1994 р.) було прийнято Декларацію міністрів закордонних справ України та Республіки Польща про засади формування українсько-польського партнерства , де особливо наголошувалося на європейському контексті двосторонніх відносин. Україну також цікавила повноцінна робота в структурах Центральноєвропейської ініціативи, асоційованим членом якої вона була з 1994 року. Польща, яка на той час головувала в ЦЄІ, підтримала це прагнення України під час зустрічі міністрів закордонних справ країн - членів ЦЄІ у Кракові (квітень 1995 р.) і двосторонніх українсько-польських консультацій у Варшаві (липень 1995 р.). Тим самим, уже з 1994-1995 рр. Польща певною мірою стала виконувати “цивілізаційну місію” щодо України - представляла інтереси нашої держави на міжнародній арені.\nIII період - 1995-1999 рр. - розвиток договірно-правової бази; виведення двосторонніх відносин на рівень стратегічного партнерства.\nУкраїнсько-польські відносини вийшли на рівень стратегічного партнерства після підписання Президентами - Л. Кучмою і О. Кваснєвським - Спільної заяви “До порозуміння і єднання” (травень 1997 р.). Стратегічне партнерство означає, насамперед, збіг позицій з основних питань міжнародної безпеки та інтеграції з європейськими і євроатлантичними структурами. Як результат, активізувалися контакти на всіх рівнях - загальнодержавному, міжгалузевому, підприємницькому, науковому, культурному. Пожвавив свою роботу і Консультативний комітет. На нього було покладено функції координатора всього обсягу українсько-польського співробітництва. Водночас, наприкінці ХХ ст. відносини між Україною та Польщею стали дещо прохолоднішими. Серед причин, що викликали таку ситуацію, можна назвати активізацію українсько-російських взаємин. Зокрема, 26 травня 1997 р. був підписаний “Великий договір” між Києвом і Москвою, завдяки чому сформувалася думка про Україну як таку, що наближена до Росії. Польща, зі свого боку, також намагалася розвивати активні відносини з Російською Федерацією, оскільки є залежною від російських енергоносіїв [5, с. 80].\nIV період - 1999-2004 рр. - зі вступом Польщі до НАТО та набуттям членства в ЄС остаточно формується роль Варшави як одного з найважливіших партнерів України на міжнародній арені, “провідника” євроатлантичних і європейських інтеграційних прагнень нашої держави.\nНа цьому етапі неоціненними є досвід і підтримка Республіки Польщі на шляху України до європейської та євроатлантичної інтеграції. Польща фактично взяла на себе відповідальність за українське просування до членства в НАТО і ЄС. Саме вона підтримувала Україну в найскладніший період її політичної ізоляції на світовій арені. Тодішній президент Польської держави О. Кваснєвський проводив чітку лінію на підтримку України в очах Заходу і українська тема порушувалася ним під час доволі частих зустрічей із президентом США у 2002-2003 рр. Отже, на найвищому політичному рівні Польща діяла не тільки у власних інтересах, а й у інтересах польсько-українських [5, с. 81-82].\nНаочним прикладом цього може слугувати висунута в січні 2003 р. ініціатива Польщі щодо розробки “східного виміру” політики Європейського Союзу, який містив би і концепцію особливих відносин з Україною. Пропозиції Польщі охоплювали необхідність чіткого визначення перспективи членства в ЄС для України, а також негайного надання Україні статусу країни з ринковою економікою. Крім того, Польща запропонувала створити в рамках ЄС Європейський фонд демократії для підтримки неурядових організацій в Україні, Білорусі, Молдові та Росії; Європейську програму стажувань для підтримки обміну випускниками вузів та молодими фахівцями; підтримувати програми і кафедри європейської інтеграції в університетах України та створити Європейський інвестиційний фонд для Східної Європи з метою підтримки малого та середнього бізнесу.\nПольща та Україна сподівалися, що новий “східний вектор” стане невід’ємною складовою Європейського Союзу. Проте пропозиції Польщі так і не отримали належної підтримки та розвитку всередині загальноєвропейських інституцій [6, с. 116]. Намагання Польщі підтримати Україну негативно сприймали деякі країни Євросоюзу, що могло, як застерігали провідні європейські політики, уповільнити польське просування до ЄС. У геостратегічному вимірі до цих проблем додавалося ще й насторожене ставлення Франції та Німеччини до Польщі як до “проамериканского троянського коня”. Треба також мати на увазі, що Польща не була задоволена реаліями тодішньої політики українських владних структур, які віддавали перевагу російському векторові та залученню російського капіталу. За такої ситуації спостерігалася переорієнтація Польщі на поглиблене вирішення внутрішньодержавних проблем і певне дистанціювання від зовнішніх проблемних партнерів, яким в очах Заходу була Україна.\nV період - початок 2004 - початок 2010 рр. З травня 2004 р. - узалежнення українсько- польських відносин від реалій вступу нашого західного сусіда до ЄС (1 травня 2004 р.) і входження до Шенгенської зони (21 грудня 2007 р.). Вступ Польщі до Європейського Союзу створив для України нову реальність: серед його членів уперше з’явилася країна, яка лобіювала український курс на членство в ЄС, а також і НАТО. Водночас, в умовах післяпомаранчевого розвитку постала необхідність істотної модернізації структури та наповнення політичного діалогу між Україною та Польщею. Наприклад, принципової ваги набула співпраця, спрямована на досягнення відповідності України першому з Копенгагенських критеріїв членства в ЄС (“політичному” критерію): забезпечення стабільності демократичних інститутів, захист прав людини та верховенство права. 2005 рік був проголошений Роком України в Республіці Польща і урочисто відкритий у Варшаві в квітні 2005 р. за участі президента України В. Ющенка. Україна і Польща підписали угоди про академічне визнання документів про освіту і наукові ступені та про співробітництво у сфері інформатизації. Розширилися торговельно-економічні та науково-технічні зв’ язки між Україною та Польщею. Республіка Польща стала найважливішим економічним партнером України у Центральній Європі. Україна - друга за величиною країна, куди спрямовувався польський експорт . Спільна українсько-польська програма співробітництва у галузі науки і технологій станом на 2008 рік налічувала понад 150 спільних науково-дослідних проектів.\nРозвивалося транскордонне співробітництво у рамках створених у середині 1990-х років єврорегіонів “Карпати” і “Буг”.\nВодночас практично на всі сфери двосторонніх відносин накладалися проблеми, пов’язані із входженням Польщі з кінця 2007 р. до Шенгенської зони, що зумовлювало нові процедури й правила перетину українсько-польського кордону й, відповідно, створювало додаткові труднощі для розвитку й оптимізації співпраці між двома державами.\nВажливим акцентом розвитку двосторонніх відносин стало ініціювання Польщею активізації східного вектора в політиці ЄС. Ідея посилення східного вектора Європейської політики сусідства (ЄПС) стала на 2008 рік одним із пріоритетів зовнішньої політики Польщі, яка позиціонувала себе лідером у цьому напрямку. Міністр закордонних справ Польщі Радослав Сікорський, представляючи 7 травня 2008 р. в сеймі напрями зовнішньої політики держави на 2008 рік, задекларував цю ідею: “Польща має продовжувати спеціалізуватися на виробленні спільної зовнішньої політики щодо Сходу”. Водночас Польща прагнула і прагне зміцнити свою позицію в ЄС, насамперед, за рахунок посилення ролі в Східній Європі. Директор Центру східноєвропейських досліджень Варшавського Університету Ян Каліцький в інтерв’ю Польському радіо підтвердив цю ідею: “Хочу наголосити, що сила польської позиції в Європейському Союзі залежить від того, яку підтримку і силу ми маємо на сході” [8, с. 13]. Міністр закордонних справ Польщі підкреслив, що його країна має намір реалізувати ЄПС на східному напрямку зі своїми партнерами - Чеською Республікою, Словаччиною, Угорщиною, Естонією, Литвою, Латвією, Румунією і Болгарією, а також із Швецією. Польща на засіданні Європейської Ради у березні 2008 р. підтримала пропозицію створити Союз для Середземномор’ я і, таким чином, розраховувала на підтримку з боку ЄС для виокремлення східного напрямку ЄПС.\nЦі наміри Польщі тоді ж були реалізовані й знайшли своє відображення в спільній польсько-шведській пропозиції “Східне партнерство” від 23 травня 2008 р. Вона була представлена і схвалена на засіданні Ради ЄС із Загальної політики ЄС та Ради з питань Міжнародних відносин 26 травня 2008 р. в Брюсселі та стала флагманською ініціативою всього ЄС. 26 травня 2008 р. під час зустрічі міністрів закордонних справ Європейського Союзу в Брюсселі, Польща і Швеція представили загальну пропозицію в сфері поглиблення східного напрямку політики ЄС, котра отримала назву “Східне партнерство ЄС” (далі - СП). Ініціатива СП адресована до шести країн: безпосередні адресати - Україна, Молдова, Грузія, Азербайджан і Вірменія, а також передбачалася технічна й експертна співпраця з Білоруссю. СП - це набір конкретного інструментарію, який не гарантує перспективу членства в ЄС. Водночас через цей інструментарій дає можливість відкривати канали ЄС для втілення інтеграційних проектів на теренах визначених країн. На думку багатьох політичних діячів і дослідників, СП може бути корисним механізмом, який сприятиме прискоренню політичної й економічної модернізації східних партнерів . Отже, від часу входження Польщі до ЄС відбувалося наповнення відносин новим змістом, посилення її ролі як адвоката й лобіста євроінтеграційного та євроатлантичного курсу України. Це знайшло свій вияв, з одного боку, в підтримці ідей України, а з іншого, - у виробленні та реалізації конкретної програми співпраці ЄС з країнами Східної Європи. Насамперед, мова йде про програму сусідства і особливо про проект “Східне партнерство”. Саме польсько-шведська ініціатива спрямована на реальне прискорення процесу долучення України (поряд з іншими східноєвропейськими державами) до інтеграції з ЄС.\nVІ період - упродовж першої половини 2010 р. відбулися зміни керівництва в державах, що знайшло вияв у характері відносин України й Польщі. Перші місяці 2010 р. супроводжувалися змінами найвищого державного й політичного керівництва в Україні. У результаті чергових виборів президентом України став В. Янукович. Водночас призначення М. Азарова прем’єр-міністром означало зосередження Партією регіонів найвищої державної й виконавчої влади в Україні. Трагедія під Смоленськом і загибель президента Л. Качинського призвели до дострокових виборів глави польської держави. Перемога Б. Коморовського супроводжувалася концентрацією влади по лінії президент-прем’єр у руках партії Громадянська Платформа.\nПопередні заяви і перші рішення нового керівництва України і Польщі дозволяють говорити про настання з середини 2010 р. нового етапу в українсько-польських відносинах. Народний депутат України, президент Українського союзу промисловців і підприємців, Співголова координаційного комітету Польсько-української господарчої палати, співголова Українсько-польського форуму партнерства Анатолій Кінах і депутат Європейського Парламенту від Громадянської Платформи, Член Європейської Народної партії (EPP), заступник голови комітету міжнародної торгівлі та голови комітету закордонних справ, член комісії з питань безпеки та оборони Європейського Парламенту Павел Залевскі в публікації в газеті “День” від 7 вересня 2010 р. “Скористаймося сприятливим моментом” окреслили нові підходи до польсько-українського співробітництва в умовах зміни політичного керівництва в Україні та Польщі, схарактеризувавши цей етап розвитку як “нову еру польсько-українських відносин”. Зауважимо, що ще в 1990-х рр. йшлося про початок “нової ери” в українсько- польських стосунках, відлік якої датували прикінцевим етапом горбачовської “перебудови” (коли представники Народного Руху України налагоджували контакти з діячами “Солідарності”) . Ключовими напрямами нинішнього етапу для двох країн визначено реформування, розширення економічних контактів між Україною та Польщею, інвестиційна співпраця наших країн, підтримка й допомога Польщі у питаннях інтеграції України в європейську спільноту та скасування візового режиму для українців з країнами ЄС, посилення захисту їх прав та інтересів. Автори зазначають, що вихідним пунктом співпраці має стати визначення взаємних зацікавлень - політичних, економічних, культурних. Україні потрібна підтримка у наближенні до Євросоюзу та інвестиції. Натомість, в інтересах Польщі - дотримання й захист прав польського бізнесу в Україні. Хоча до кінця 2010 р. президентський візит В. Януковича до Польщі не передбачено, двостороння співпраця розвивається на рівні транскордонної співпраці, регіональних проектів тощо. При вибудуванні перспектив економічної співпраці варто враховувати безперечні здобутки Польщі хоча б з огляду на той факт, що Польща в 2009 році, коли в усій Європі спостерігалося падіння економіки, продемонструвала зростання своєї економіки на рівні 2,4 % (це був кращий показник по ЄС). Відповідно потребує вивчення досвід державного управління і адміністрування.\nПольща та Україна є найбільшими торговельними партнерами серед країн Центральної та Східної Європи. Польща залишається для України одним із найбільших європейських економічних партнерів (поряд із РФ, Німеччиною, Голландією, Італією, Туреччиною). За офіційними даними Держкомстату України за січень-липень 2010 р. український експорт товарів до Польщі склав 883 585,3 тис. доларів, що на 57,5 % більше відповідних показників за січень-липень 2009 р. За цей же час імпорт товарів Польщі в Україну становив 1309399,9 тис. доларів (на 13,5 % більше, ніж у січні-липні 2009 р.). Водночас експорт послуг до Польщі за перше півріччя 2010 р. становив 38075,1 тис. доларів (порівняно з першим півріччям 2009 р. спостерігається спад на 12,8 %). Показники польського імпорту до України в зовнішній торгівлі послугами зросли до 60080,4 тис. доларів, що на 4,3 % більше відповідного показника за І півріччя 2009 р. . Станом на 2009 рік Україна й Польща мають розвинену мережу контрактів на міжрегіональному рівні. Підписано близько 430 партнерських угод про співпрацю між суб’єктами місцевого самоврядування обох країн .\nВодночас слід відзначити, що найбільші закордонні інвестиції Польща має саме в Україні - 730 млн доларів. Українські інвестиції в Польщі також є найбільшими за кордоном і становлять 1,2 млрд доларів. В Україні понад 1 тис. польських фірм з польським або змішаним капіталом .\nСеред важливих завдань майбутньої співпраці - потреба розбудови транскордонної інфраструктури. Зокрема, варто врахувати, що на українсько-польському кордоні (довжиною 542 км) діє 12 пунктів пропуску (з них 6 автомобільних). Водночас на польсько-німецькому кордоні, довжина якого становить 500 км, діє 38 пунктів пропуску, 19 з яких автомобільних.\nУ перспективі також особлива увага має бути приділена створенню газового консорціуму та спільній участі в енергетичних проектах. Нарешті, необхідно позбутися поверховості й асиметричності у багатьох сферах як торговельно-економічних і науково- технічних відносин, так і політичного співробітництва на всіх рівнях між Україною і Республікою Польща. Україна сподівається на сприяння з боку Польщі щодо якнайшвидшого підписання угоди про вільну торгівлю та договору про асоціацію. Важливим і надалі залишається питання лібералізації візового режиму для українців для доступу на територію Євросоюзу та створення спеціального безвізового режиму на період проведення чемпіонату Європи з футболу Євро-2012.\nНа думку А. Кінаха та П. Залевскі, під патронатом обох президентів слід створити міжнародний комітет співробітництва, що буде поєднувати відповідні урядові та державні інституції обох країн з метою підготовки і проведення процесу гармонізації українського законодавства з європейським. Доречним у цьому сенсі є досвід Польщі, здобутий у різноманітних твінінгових групах в період приєднання. Це співробітництво повинно бути частиною “Східного партнерства” та одержати фінансову підтримку з боку Європейського Союзу .\nЗ огляду на вагомість курсу на євроінтеграцію України, безперечно знаковим у розвитку двосторонньої співпраці видається період майбутнього польського головування в Європейському Союзі у 2011 році. Під час спільної зустрічі прем’єр-міністра Польщі Д. Туска та Президента Єврокомісії Ж. Баррозу 9 червня 2010 р. в Брюсселі було вироблено спільну заяву з приводу пріоритетів Польщі під час головування в ЄС (друга половина 2011 р.): підготовка бюджету на семирічний період ЄС; посилення “Східного партнерства”; покращення енергетичної безпеки ЄС. Оскільки Україна входить до проекту “Східного партнерства”, важливого значення надається створенню газового консорціуму та спільній участі в енергетичних проектах, то надзвичайно актуальною залишається перспектива співпраці. В ситуації, коли Європейський Союз зайнятий вирішенням проблем, спричинених кризою, передусім від Польщі залежить, чи підтримає та відчутно підсилить Брюссель українську позицію. Для посилення позиції Польщі в Євросоюзі може бути важлива реалізація програми “Східне партнерство” та плідні відносини з сусідами, передусім економічні, які будуть прискорювати подальший розвиток. Засвоєння Україною європейських стандартів, її добробут, демократія та державний лад зміцнять європейську безпеку, а це - ключовий інтерес Польщі.\nВодночас, експерти констатують настання своєрідної “паузи” в розвитку відносин між Україною та Польщею. Після приходу до влади Б. Коморовського, на думку директора інформаційно-політичного центру “Перспектива” Павла Рудякова, будуть досить вагомі та помітні зміни в зовнішній політиці Польщі та у двосторонніх польсько-українських відносинах (експерт пояснює це тим, що змінився загальний контекст, і “польське адвокатство та заступництво за Україну перед брюссельськими, євросоюзівськими та натовськими структурами втрачає предметність” ). Можна висловити міркування, що на сьогодні Польща навряд чи збереже роль адвоката України. При цьому одним із дієвих кроків та реальних механізмів впливу Польщі може бути ініціатива “Східного партнерства”.\nПри аналізі перспектив двосторонньої співпраці варто враховувати й пріоритети зовнішньої політики держав. Із зміною політичного лідерства (липень 2010 р.) Польща визначила головними пріоритетами посилення впливу в Євросоюзі й НАТО, партнерські стосунки із сусідніми країнами, поглиблення відносин із РФ. Усвідомлення масштабності (на сьогоднішній день Польща є найбільшою східноєвропейською державою в складі ЄС), дає підстави для прагнень Польщі зміцнювати свої позиції в Європейському Союзі, НАТО та у світі й намагатися грати амбітну зовнішньополітичну роль. Політичний аналітик, фахівець з міжнародних питань Олександр Палій зазначає, що виконання цієї амбітної ролі останнім часом у Польщі дуже добре виходило: “Вони мали голос в Європейському Союзі, до якого прислухалися такі держави як Німеччина, Велика Британія, Італія і т.д. Тобто в ЄС поляки завдяки своїй енергії чи ідеологізованій зовнішній політиці, чи економічним успіхам, чи завдяки всім цим речам одночасно, взяли дуже хороші умови. Зараз ніхто вже не каже, що це якась там країна на Сході Європи, бідний родич і т.д. Тобто головою Європарламенту є поляк, два комісари Європейської комісії є поляками і т.д.” .\nФахівець з міжнародних відносин, доцент Варшавського університету Рафал Воніцький, підкреслюючи вагомість налагодження добрих відносин з Москвою, зауважив, що польський уряд має усвідомлювати небезпеку з боку Росії використання налагодження двосторонніх відносин як засобу для ослаблення польської східної політики й ліквідації польських ідей щодо розширення ЄС і НАТО в східному напрямку . Наразі експерт українського Інституту євроатлантичного співробітництва Володимир Горбач не вбачає у цьому великих ризиків для України: на його думку, при домінуванні західного вектору зовнішньої політики Польщі, східний вектор особливих змін не зазнає, але “українсько-польські відносини чекають випробування прагматизмом” .\nПро прагматизм в українсько-польських стосунках за нових президентів у двох сусідніх державах говорить і київський політолог Олексій Гарань. На його думку, бачення України для поляків не зміниться, як не зміниться і надія на проведення українцями реформ у своїй державі. “Якщо говорити про базові речі, тобто, про стратегічне бачення Польщі для України, України для Польщі, то думаю, що ці речі не зміняться, - каже він. - Адже в інтересах поляків, щоб Україна була стабільною, демократичною та інтегрованою в Європу. Інша річ із обранням Коморовського та взагалі з курсом Польщі й курсом прем’єра Туска, можна говорити про те, що поляки зараз будуть підходити прагматичніше до українсько- польських стосунків” .\nЗа прогнозами аналітиків, двосторонні відносини України й Польщі базуватимуться не на історичних джерелах чи сентиментах, а передусім, на економічному співробітництві. З огляду на це, керівник Школи політичної аналітики Києво-Могилянської академії Ростислав Павленко пропонує уважніше подивитись на економічну складову українсько-польських відносин. За його словами, старі енергетичні проекти за участю України і Польщі будуть піддані змінам - із урахуванням інтересів і нових пропозицій Росії. Натомість великий український капітал і надалі використовуватиме Польщу як плацдарм для просування на захід Європи. З огляду на важливість проблеми з точки зору ЄС, аналітик наголошує на можливості активізації питань, пов’язаних із прикордонним співробітництвом: “...Можна очікувати на прогрес у питаннях, пов’язаних із малим і середнім бізнесом, утворенням на прикордонні привабливого інвестиційного клімату, спрощенням митних правил”. Водночас, за прогнозами Р. Павленка, у питаннях великої економіки, на жаль, якихось особливих проривів очікувати не доводиться: “.\nТут кожна з фінансово-промислових груп дбає про свій інтерес” .\nАналітик Інституту євроатлантичного співробітництва Володимир Горбач порушує ще одне важливе питання, яке виникає у трикутнику “Польща-Україна-Росія”. На його думку, “перезавантаженням” відносин можуть стати президентські вибори у Білорусі, з огляду на вироблення спільної позиції щодо уже четвертого обрання президента Лукашенка на посаду.\nУ середовищі українських політиків і вчених, навіть і пересічних українців, за останні роки вкоренилося сприйняття Польщі як “адвоката України в Європі” і як надійного стратегічного партнера. Водночас подальший характер польсько-українських відносин визначатиметься як позицією обох країн, так і еволюцією геополітичних реалій, насамперед у Європі. Звичайно, бажано було б, щоб “нова ера” співробітництва позначилася суттєвою активізацією політичної, економічної, культурно-гуманітарної співпраці. Тим паче, що для цього закладена вагома база українсько-польського співробітництва впродовж попередніх двох десятиліть.


Книжковий Арсенал: 8 книжок для дітей » Літературний дайджест » » Буквоїд Експорт\nКнижковий Арсенал: 8 книжок для дітей\nКількість людей і книжок на Книжковому Арсеналі не може не радувати. Коротко напишу огляд по тим дитячим книжкам, які купила сама.\n1. "Якого кольору поцілунок" (Росіо Бонілла, NEBO BOOKLAB PUBLISHING). Книга, тепер вже улюблена, для дітей від трьох років і до безмежного віку, прекрасно ілюстрована. Про дівчинку Моніку-Мінімоні, яка замислилася про те, якого ж кольору поцілунок. Книжка може завершуватися обіймами і цілунками з батьками. Вона точно про "формування уподобань", про вивчення кольорів, міркування про емоції. В ній купа "точок входу" в розмову з дитиною. Добра і славна, підходить як подарунок дитині будь-якої статі.\n2. "Абетка ремес і професій" (Надія Репета, Видавництво Старого Лева). Для дітей 4-9 років. Можна вивчати алфавіт, вивчати короткі вірші-чотиривірші, дізнаватися про професії (наприклад, гонтар, єгер, вівчар, маловар, щіткар, ювелір).\nЧитайте також: Десять лучших украинских книг 2016 года\n3. "Веселі цифри", "Тварини в лісі". (Серія "Школярик", видавничий дім "Школа"). Чудові, дуже якісні книжки-іграшки для малюків від 1-4 років. Буду тепер спеціально шукати їх книги. У мене рідко не буває "коментарів" до видань, але тут все дуже продумано і якісно. Пальчиками на кожному розвороті можна приводити в рух картинки, вивчати домашніх, диких тварин, цифри, кольори та інші чудові ілюстрації. І славетні строфи для розучування з дітьми.\n4. "Фріда" (NEBO BOOKLAB PUBLISHING). Купила "на виріст" дочці (або в подарунок дівчинці-підлітку). З цієї книги, наскільки я зрозуміла, починається серія про біографії відомих жінок.\n5. "Шукай і знаходь тварин" (Тьєррі Ляваль і Яну Кувен, Читаріум). Книжка-гра. Вік від 3-11 років. Теми: птахи, риби, ссавці, рептилії, комахи. На початку блоку — малюнки з підписами тварин, на розвороті — велика ілюстрація, на якій цих тварин потрібно знайти. Корисно для розвитку уваги і закріплення вивченого в школі.\nЧитайте також: Книжный Арсенал: 11 детских книг с особенной изюминкой\n6. "Викрадення Мони Лізи" (Майке Коолен та Нікі Тойніссен, АRTBOOKS). Книга-гра. Від 5-12 років. Сюжет: з Лувру вкрали картину, (кожна сторінка - нова країна зі своїми визначними пам´ятками) її потрібно відшукати в руках злодюжки і повернути в Лувр. Картину знайшла і повернула.\n7. "Лякація", "Горобці-молодці", "Снюся-нюсь-нюсь". Вірші для дітей. Правда, тут треба уважно дивитися, чи підійдуть для конкретних дітей.\n8. "Моє дивовижне тіло" - інтерактивна книга-енциклопедія по анатомії для дітей 4-10 років. (В ній багато корисного, але є і спірні, на мій погляд, речі). В скарбничку енциклопедій.\nЗвичайно, це тільки те, що я встигла взяти в руки - книг величезна кількість.\nСвітлана Ройз, психолог


Депутати облради вимагають мораторій на підвищення цін за "комуналку" - 0332.ua\nДепутати облради вимагають мораторій на підвищення цін за "комуналку"\n20:37, 13 грудня 2016 р.\nДепутати Волинської облради планують надіслати в Кабінет Міністрів України звернення щодо необгрунтованої ціни за газ та комунальні послуги в теперішньому опалювальному сезоні. Аналогічні звернення вже надсилали до Кабміну з інших обласних рад.\nПро це йшлося під час засідання постійної комісії обласної ради з питань промисловості, транспорту, зв’язку, паливно-енергетичного комплексу, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства 13-го грудня, - повідомляє ІА "Волинські новини".\nУ зверненні депутати Волиньради вимагатимуть від Кабміну заборонити з жовтня 2016 року арешт майна боржників за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг; встановити з жовтня 2016 року мораторій на підняття цін і тарифів на газ та житлово-комунальні послуги для населення; встановити прозорий механізм ціноутворення на тарифи за житлово-комунальні послуги.\nВитяг зі звернення:\n«Ситуація з оплатою за спожитий газ та енергоносії доходить до критичного моменту. Платоспроможність населення зменшується через невеликі заробітні плати та пенсії.\nНеобґрунтоване підвищення тарифів на газ та інші комунальні послуги для населення доведе мешканців до тотального зубожіння. Підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги, зокрема, газопостачання, матиме катастрофічний вплив на рівень та умови життя більшої частини населення».\n«Окрім моратою на підвищення цін, потрібно провести перерахунок сплати за газ та світло, бо вони були сформовані за комерційними інтересами монополістів і не вмотивовані для населення», - наголосив депутат Сергій Слабенко.\nНа завершення обговорення учасники зібрання вирішили визнати підняття цін і тарифів на газ та житлово-комунальні послуги необґрунтованими й рекомендують таке звернення ухвалити під час чергового сесійного засідання.\nоблрада звернення комуналка тарифи підняттяцін


07.08.2020 15:56 Читайте по-русски\n"Винахідники" представлялися працівниками call-центрів\n6 серпня СБУ викрила київських шахраїв, які щомісяця викрадали гроші з вітчизняних та іноземних банків. Загальна сума збитків сягає майже $100 тисяч. Про це повідомляє прес-служба СБУ.\nЗа даними служби, підпільну мережу організували торік виходець із Південного Кавказу та киянин, колишній правоохоронець. Для нелегальної діяльності вони орендували 5 офісних приміщень та квартиру в центрі столиці. До оборудки залучили 300 операторів – студентів місцевих вишів та безробітних. Представляючись працівниками банків, "оператори" виманювали у громадян персональні дані та паролі до банківських карток. Потім кошти клієнтів переводили на підставні рахунки та привласнювали.\n"Сьогодні правоохоронці провели 10 одночасних обшуків у приміщеннях незаконних call-центрів, а також за місцями проживання учасників оборудки в Києві та Дніпрі. Під час слідчих дій вилучено високотехнологічне обладнання та програмне забезпечення, через яке зловмисники підміняли телефонні номери банківських установ, спеціальне обладнання та шкідливе програмне забезпечення для зламу інтернет-мереж, клієнтські бази даних, понад 300 комп’ютерів, що використовувались для протиправної діяльності", – йдеться у повідомленні.\nЗараз організаторам шахрайства та його учасникам висунуто підозри ч. 2 ст. 200 (незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронними грошима, обладнанням для їх виготовлення) та ч. 3 ст. 190 (шахрайство) Кримінального кодексу України.\nРаніше 5.UA розповідав, як шахраї наживаються на онкохворих.\nшахрайство гроші рахунки


§ 57. Органосиликатные і акрилові склади\nОрганосиликатные склади. Одна з найбільш міцних фасадних фарб - фарба ОСМ - являє собою двокомпонентний склад з власне фарби і затверджувача (бутилтита-ната), які перед застосуванням ретельно перемішують. Фарба твердне в результаті хімічної реакції між компонентами, володіє високою термостійкістю і електроізоляційними властивостями, низькою теплопровідністю, гідрофобністю, тропикоустойчивостью, грибостійкості, стійкістю до дії випромінювань, вологи, агресивних середовищ, гарною адгезією до металів, скла, бетону, цеглі, кераміці та інших матеріалів.\nВ'язкість (по ВЗ-4) при 20 °С - 20...100 с, вміст сухого залишку - не менше 50%, час повного висихання покриття при 15...35 °С-не більше 24 год.\nВисушене покриття повинне бути однорідним гладким без бульбашок і тріщин. Стійкість покриття до перепаду температур від -60 до +300°С - не менше 3 циклів без розтріскування і лущення, видимих в лупу з чотирикратним збільшенням. Фарба повинна лягати рівним шаром без рябін і патьоків. Термін служби покриття товщиною 150...200 мкм - не менше 12 років.\nФарбу ОСМ випускають різних кольорів і постачають комплектно з затверджувачем, який вводять у фарбу (1 % від маси фарби) при механічному перемішуванні в тих же банках, в яких фарба надійшла з заводу-виробника, протягом 3...4 год на спеціальній установці типу «п'яна бочка» (частота обертання установки 120 об/хв). Перемішаний склад відчувають на однорідність шляхом визначення в'язкості, при цьому відбирають три проби з різних місць банки. Состар вважається однорідним, якщо показники в'язкості всіх проб збігаються. Робоча в'язкість фарби 18...25 с (по ВЗ-4).\nЖиттєздатність отверждения фарби ОСМ, підготовленої до забарвленню, 24...40 год залежно від кількості затверджувача. Фарба володіє великий адгезією до бетону і металів, легко наноситься при температурі -4О...+4°С як валиком, так і фарборозпилювачем (135), швидко висихає (30 хв), що скорочує проміжки між нанесенням окремих шарів. Висохле покриття відрізняється високою міцністю, його легко ремонтувати, місця ремонту не виділяються на загальному тлі фарбування. Покриття можна промивати водою та миючими засобами.\nПри пульверизації сопла фарборозпилювача встановлюють діаметром 1,8...2 мм і налаштовують на круглу струмінь. У процесі застосування фарбу періодично перемішують вручну. При зберіганні та перевезенні фарба розшаровується, в результаті чого утворюється щільний осад, тому перед вживанням її ретельно перемішують на механізмі типу «п'яна бочка».\nПри зберіганні та роботі з фарбою дотримуються вимоги безпеки праці, передбачені СНиП Ш-4-80.\nПісля висихання фарба повинна утворювати однорідну матову, без сторонніх включень плівку, колір її повинен відповідати еталону. Фасади, пофарбовані акриловою фарбою АК-126, мають гарний зовнішній вигляд. В'язкість (по ВЗ-4) при температурі 20 °С-50...80 с; ступінь перетиру - не більше 40 мкм; густина - не більше 100 г/м2; час висихання при температурі (20±2) °С від пилу - не більше 1,5, повного - 24 год.\nФарбу АК-126 в'язкістю 30...40 с (по ВЗ-4) наносять методом пневматичного розпилення, в'язкістю 50..,60 с - пензлем або валиком. До робочої в'язкості фарбу розбавляють уайт-спиритом.\nПеред фарбуванням поверхні грунтують цією ж фарбою, розведеної уайт-спіритом до в'язкості 20 с (по ВЗ-4). Ґрунтовку наносять валиками або фарборозпилювачем за два рази, другий шар - через 24 год після першого.\nФарби «Віан» і «Акриал» отримали широке поширення для обробки фасадів будівель. Готують їх у кульових млинах, послідовно завантажуючи винилтолуолакриловый сополімер, пластифікатор, уайт-спірит і наповнювачі.\nУмовна в'язкість при температурі (20±0,5) °С (по ВЗ-4) - 60 с (не менше); час повного висихання фарби при температурі (20+2) °С -24 ч.\nПеред фарбуванням поверхню ґрунтують тим же складом, розбавленим уайт-спіритом до в'язкості 50...60 с (по ВЗ-4). Вручну поверхня фарбують фарбою «Віан» в'язкістю 40 с.


Квіт про реформу шкільної освіти: Учні й учителі позбудуться зайвого. Вчитися будуть 12 років — Тексти.org.ua\nКвіт про реформу шкільної освіти: Учні й учителі позбудуться зайвого. Вчитися будуть 12 років\nУ системі освіти готується низка змін, які набудуть чинності після прийняття закону про освіту, повідомив міністр освіти Сергій Квіт.\n"Багато ми пов'язуємо з новим законом про освіту, який встановить багато нових речей, украй необхідних нам сьогодні", – сказав С. Квіт в ефірі телеканалу ICTV у неділю ввечері.\nЗокрема, вже у наступному навчальному році передбачається зміна навчальних планів у бік їх розвантаження, щоб поліпшити зацікавленість учнів до процесу навчання. Також передбачається продовження дебюрократизації освітнього процесу, щоб розвантажити вчителів, звільнивши їх від непотрібної роботи – тільки за останні місяці скасовано 1600 видів різних звітів директорів, вчителів та відділів освіти.\nКрім того, передбачається введення рівнів кваліфікації вчителів і прямий зв'язок їхньої кваліфікації з заробітною платою. На першому етапі ця система буде добровільною.\nМіністр додав, що першокласники цього року набору будуть навчатися в школі 12 років.\nЗакон, за словами Квіта, парламент має прийняти у вересні цього року.\nосвіта реформи першокласники школа квіт


NonStopMedia VIII: підсумки конкурсного відбору\nФестиваль молодіжних проектів NonStopMedia VIII завершив конкурсний відбір. Зі 150 заявок з різних міст та країн жюрі у складі Тетяни Тумасьян (Харків), Моніки Шевчик (Білосток, Польща) та Сергія Петлюка (Львів) обради десятку молодих художників. Фіналісти конкурсу представлять свої арт-проекти у рамках фестивалю 2-9 вересня в галереях Харкова.\nВізьмуть участь в NonStopMedia VIII: Данило Перчак (Вільнюс), Максим Фіногєєв (Одеса), Віталій Шупляк (Львів, Познань), Лола Гайнутдінова (Харків), Олексій Товпига (Київ), Антон Шебетко (Київ), Ома Шу (Харків), Ольга Федорова (Харків), Михайло Алексеєнко (Київ), Олександра Доцок (Київ).\nПереможець фестивалю отримає можливість протягом місяця працювати в резиденції галереї «Арсенал» в Білостоку та зможе взяти участь в Одеській Бієннале Сучасного Мистецтва 2017. Окрім того, кожний лауреат отримає можливість створити власний сольний проект та презентувати його в одній з авторитетних галерей України.\nЦього року фестиваль проходитиме на декількох арт-майданчиках міста, а саме: Vovatanya Gallery, COME IN art gallery, HudpromLoft, ART AREA «ДК», Ampersand food&art, International House Kharkiv, Муніципальна галерея.\nЄвропейський житловий комплекс у Нью-Йорку\nКомпактна меблева система Ori\nДизайн виноробного господарства від Філіппа Старка\nОголошені номінанти на премію за найкращий інтер'єр року


Війна на Донбасі – Бойовики почали зганяти резервістів у свої банди » Слово і Діло\nБойовики на Донбасі почали «збір резервістів» через «загрозу України»\n15 травня 2021, 22:58\nПроросійські бойовики в окупованих районах Донецької області, в так званій «ДНР», почали зганяти у свої банди «резервістів». 14 травня бойовики оголосили так званий «контрольний збір мобілізаційного резерву».\nПро це повідомляють «Новости Донбасса» з посиланням на «указ» ватажка окупаційної адміністрації ОРДО Дениса Пушиліна.\nЗгідно з підписаним Пушиліним папірцем, в ОРДО буде проведено «контрольне оповіщення з явкою громадян, які перебувають в запасі та техніки на пункти попереднього збору з 17 по 18 травня».\nМетою згону проживаючих в ОРДО українців до бойовиків вказується «контроль наявності громадян, які перебувають у запасі та приписаних до військових частин (призначених у спеціальні формування), комплектування підрозділів мобілізаційного резерву».\nТак зване «МВС ДНР», згідно з папірцем, має сприяти бойовикам «в розшуку і доставці до місця проведення контрольної явки громадян, які перебувають запасі, в разі їх неявки в терміни, зазначені в повістках відділів військового комісаріату, без поважних причин».\nЗ 17 по 22 травня бойовики в ОРДО проведуть «навчання», в яких візьме участь більша частина банд, що знаходяться в окупованих районах. Самі бойовики заявляють, що цей захід - «перевірка ефективності спільних дій різних структур у разі можливих зовнішніх загроз з боку України».\nЩо цікаво, своїх товаришів з ОРДЛО підтримали також бойовики в ОРЛО. 17-21 травня вони проведуть аналогічний захід, на який планується зігнати для примусової участі не менше трьох тисяч «резервістів».\nНагадаємо, збройні формування Російської Федерації з початку 15 травня шість разів порушували режим припинення вогню на Донбасі.\nДНР ЛНР Бойовики Л/ДНР ОРДЛО Тероризм\nЗведення ООС: бойовики під Троїцьким застосували 120-мм міномети 10 травня 2021, 08:24


ПП АГРОУНІТОРГ — Код ЄДРПОУ 39248305\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОУНІТОРГ\nУчасники та бенефіціари 39248305\nАдреса засновника: 08422, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, село Козлів, ВУЛИЦЯ КОЛГОСПНА, будинок 1\nНомер взяття на облік: 265114071039\nНомер взяття на облік: 10000000205525\n09.06.2014 Змінилася адреса 02081, М.КИЇВ, ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ СОРТУВАЛЬНА, БУДИНОК 2\n10.06.2014 Змінилось найменування юридичної особи ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "АГРОУНІТОРГ"\n11.06.2014 Змінився розмір статутного капіталу 2 000 грн.\nІнформація про компанію "АГРОУНІТОРГ"\nОтримайте ключові деталі про підприємство "АГРОУНІТОРГ". Юридична інформація про підприємство допоможе головному бухгалтеру в аналізі, співпрацювати з контрагентом або не варто. Ці подробиці можна отримати у відкритих держреєстрах. Такий набiр даних отримують за допомогою ІПН фірми 39248305.\nДані про компанію "АГРОУНІТОРГ"\nЗа кодом фірми, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місці знаходиться цей контрагент - для "АГРОУНІТОРГ" це Київ, в нашому довіднику на літеру А. Юридична адреса фірми 02081, м.Київ, Дарницький район, ВУЛИЦЯ СОРТУВАЛЬНА, будинок 2, а також більш докладні дані можна отримати в повній версії наших інструментів. За номером EГР на сайті містяться дані про засновників і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих людей. Ключові особи цієї компанії - керівник Бондаренко Олександр Миколайович, а також засновники Бондаренко Олександр Миколайович. У повній версії системи доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і статутний капітал компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Київ або в каталозі на букву А\nПП "БІЗНЕС. КОНТАКТИ. КИЇВ"


На Черкащині лабораторно підтверджені 17 випадків захворювання на COVID-19 (на 28.03.20) | Антена онлайн\nПро це повідомила очільця департаменту охорони здоров’я Черкаської ОДА Лариса Кошова.\nЗагалом у лікувальних установах області перебуває 20 осіб під наглядом лікарів. Пацієнти отримують цілодобову медичну допомогу.\nУ області починають діяти мобільні медичні бригади. Медики здійснюватимуть збір зразків в осіб з підозрою на інфікування COVID-19 задля проведення лабораторних досліджень методом ПЛР. Це зменшить мобільність людей, які мають симптоми гострого вірусного захворювання. Завдяки реалізації алгоритму дій, фахівці мобільних бригад мінімізують поширення COVID-19 на території області.\nНагадую, самоізоляція протягом 14 днів є обов’язковою для всіх громадян, які повернулися з-за кордону. Це допоможе знизити ризик поширення коронавірусної інфекції. Пам’ятайте: у зоні ризику інфікування не лише люди пенсійного віку та особи, які мають хронічні захворювання. Понад 50% хворих на COVID-19 в Україні – люди віком від 18 до 49 років. Не нехтуйте рекомендаціями фахівців: тримайте дистанцію 1,5 метри одне від одного, мийте руки з милом та залишайтеся вдома! При перших ознаках захворювання телефонуйте сімейному лікарю.\nБудьте здорові, зміцнюйте імунітет та обов’язково дотримуйтеся правил поведінки під час карантину!\nПопередній записКожен із заступників міського голови Черкас бере під особисте кураторство по одному закладу охорони здоров’я містаНаступний записНа ранок 29 березня на Черкащині підтверджено 46 випадків COVID-19 – МОЗ


які відбудуться 3 березня 2022 р. о 10:00 год.\nРеєстрація акціонерів для участі у зборах буде проводитись 03 березня 2022 р. з 9.30 до 10.00 години за вказаною вище адресою.\nПерелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах буде складено станом на 25.02.2022 р. у порядку встановленому законодавством про депозитарну систему.\n3. Припинення повноважень генерального директора АТ „Маяк” Муштай І.С.\nПрипинити повноваження генерального директора Муштай І.С. за власним бажанням.\n4. Призначення Генерального директора АТ “Маяк”.\nПризначити генеральним директором приватного акціонерного товариства “Завод “Маяк” Муштай Олексія Івановича .\nАдреса веб-сайту, на якому розміщена інформація з проектом рішень щодо кожного з питань, включених до проекту порядку денного, а також повідомлення про проведення загальних зборів, інформація про загальну кількість акцій та голосуючих акцій станом на дату складання переліку осіб, яким надсилається повідомлення про проведення загальних зборів та станом на дату складання переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, перелік документів, що має надати акціонер (представник акціонера) для його участі у загальних зборах: http://www.majak.ua/about/akcioneram/informemitet/2022\nВід дати надіслання повідомлення до дати проведення загальних зборів, акціонери мають можливість ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів в порядку, передбаченому статтею 36 ЗУ «Про акціонерні товариства», за адресою: 63401, Харківська обл., Зміївський р-н, м. Зміїв, вул. Залізнична,120, з понеділка по четвер з 10-00 до 15-00 год. Посадова особа, відповідальна за порядок ознайомлення акціонерів з документами –перший заступник генерального директора Муштай Олексій Іванович.\nКожний акціонер має право внести пропозиції щодо питань, включених до порядку денного загальних зборів відповідно до вимог статті 35, 36 та 47 ЗУ «Про акціонерні товариства». Пропозиції щодо питань, включених до проекту порядку денного вносяться не пізніше ніж за 10 днів до дати проведення загальних зборів акціонерів товариства. Пропозиції щодо включення нових питань до проекту порядку денного повинні містити відповідні проекти рішень з цих питань. Пропозиція до проекту порядку денного Зборів подається в письмовій формі із зазначенням прізвища акціонера, який її вносить, кількості належних йому акцій, змісту пропозиції до питання та/або проекту рішення. У разі внесення змін до проекту порядку денного Зборів, Товариство не пізніше ніж за 10 днів до дати їх проведення, повідомляє акціонерів про такі зміни та надсилає/вручає порядок денний, а також проекти рішень, що додаються на підставі пропозицій акціонерів.\nПредставник за довіреністю має права щодо участі у загальних зборах акціонерів відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» та вирішує всі питання щодо голосування на загальних зборах акціонерів на свій розсуд, якщо інше не визначено в довіреності. Акціонер має право видати довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, призначити свого представника постійно або на певний строк. Акціонер має право у будь-який момент замінити свого представника, повідомивши про це виконавчий орган акціонерного товариства. По всім питанням порядку денного голосування проводити шляхом підняття руки за принципом: одна акція – один голос.\nПовідомлення про проведення позачергових Загальних зборів акціонерів МАЯК 2022 .doc


Вересень в саду і городі є місяцем активних робіт, підбиттям підсумків дачного сезону збору врожаю. Пропонуємо короткий перелік садово-городніх робіт у вересні, який дозволить віддячити дачну ділянку і зі спокійною душею відпустити його подрімати на зимовий період. - 4free\nДодому Календар городника Вересень в саду і городі є місяцем активних робіт, підбиттям підсумків дачного...\nВересень в саду і городі є місяцем активних робіт, підбиттям підсумків дачного сезону збору врожаю. Пропонуємо короткий перелік садово-городніх робіт у вересні, який дозволить віддячити дачну ділянку і зі спокійною душею відпустити його подрімати на зимовий період.\nСадово-городні роботи у вересні: плодовий сад\nВ саду починають прибирати зимові сорти яблук. Після ранкових заморозків і рясної роси плоди не збирають – робити це краще після обіду при прохолодній і сухої погоди. Для тривалого зберігання відбирають тільки здорові плоди з плодоніжками. При перевезенні їх потрібно упаковувати в ящики, перешаровуючи деревною стружкою або соломою. Оптимальні умови для зберігання яблук: температура 0-3 градуси і висока вологість (90-96%).\nПроріджувати кущі смородини та агрусу, видаляють сухі, поламані та пошкоджені гілки. У чорної смородини вирізають гілки старше 3-4 років, у червоної, білої та агрусу – старше 6-8 років. Проводять обрізку та інших чагарників з тим, щоб на кущі були гілки різного віку.\nПізні посадки суниці бажано прикрити нетканій плівкою і запастися лапником для снігозатримання в ранньозимовий період, їм вкривають грядки після перших денних морозів.\nУ куплених саджанців плодових дерев до перевезення до місця посадки обов’язково видаляють листя. Якщо посадочні ями ще не готові, привезені саджанці відразу ж приколюють в затіненому місці і поливають.\nСезонні роботи у вересні: город\nПора закінчувати з збиранням коренеплодів і прийматися за капусту, особливо якщо підійшли холодні ночі або були заморозки. Підмерзлі качани погано зберігаються – загнивають, виняток становить савойська капуста, яка стає смачніше після тижневого перебування на грядці при температурі 5-7 градусів.\nЗакінчують збирання пізньостиглого і посадженого влітку картоплі. При дощовій погоді бульби обмивають і відразу ж викладають під навісом, пересипавши золою. Після 2-3 тижневої просушування закладають в ящики на зимове зберігання.\nВ кінці вересня озимий часник висаджують, він повинен встигнути вкоренитися до справжніх холодів, інакше вимерзне.\nПродовжують пересадку багаторічних культур – цибулі, ревеню; висаджують розсаду спаржі. Прибирають квасолю, навіть недозревшую. Перекопують овочеві грядки і грунт в плівкових теплицях, вносять органічні добрива або вапнують грунт. Можлива покупка садового інструменту.\nРоботи у квітнику у вересні\nПершорядне справа – посадка цибулин тюльпанів, нарцисів, рябчиків, лілій та усіляких мелколуковичных рослин. Після посадки і поливу грунт слід замульчувати.\nВ кінці вересня, з першими заморозками, приступайте до викопування бульб жоржин, попередньо зрізавши стебла до 4-5 див. викопані бульбини злегка підсушіть, занурте в глиняну бовтанку і добре висушіть, перш ніж прибрати на зберігання. Всі види ліан (каприфоль, дівочий виноград)висаджують на постійне місце на відстані близько метра від стіни будинку, гаража. Потім обов’язково поливають і мульчують.\nЗабирайте всі відцвілі літники, зрізайте надземну частину у півонії, півників, флоксів та інших багаторічників. Осіння прибирання в квітнику – запорука того, що всі рослини до весни залишаться здоровими.\nнаступна статтяПерець відноситься до групи світлолюбних рослин – слід при вирощуванні враховувати цю біологічну особливість. Крім того, це теплолюбна рослина. При зниженні температури нижче +14 градусів можливо опадання листя. Оптимальною для нього є температура 26-28 градусів. Перець вимогливий до вологи, не можн\nПосадки плодових і ягідних садових культур можна проводити навесні і восени. Багаторічна практика показує, що в умовах середньої смуги плодові рослини найкраще висаджувати ранньою...\nЗа вікном ще зима зі своїми сильними морозами і хуртовинами, але...


У ніч на 10 листопада лідери Вірменії, Азербайджану та Росії повідомили про досягнення угоди. Вона передбачає повне припинення вогню і військових дій у зоні конфлікту з нуля годин 10 листопада 2020 року за московським часом. Азербайджанські та вірменські сили зупиняються на займаних ними позиціях. Документ зафіксував принцип, згідно з яким, п'ять років стежити за дотриманням її умов будуть російські миротворці. Таким чином, РФ стає гарантом виконання зобов'язань. Російські миротворчі війська вводяться до Карабаху на п'ять років, з можливістю автоматичного продовження цього терміну ще на п'ять років за згодою сторін.\nІ вже наступного дня російське Міноборони приступило до висадки в зоні конфлікту, незважаючи на зростання антиросійських настроїв серед вірмен. Почалось негайне розгортання миротворчого контингенту Росії: 1960 військовослужбовців зі стрілецькою зброєю, 90 бронетранспортерів, 380 одиниць автомобільної та спеціальної техніки.\nДля моніторингу дотримання умов створюється центр з контролю за припиненням вогню. Місто Шуша залишається під контролем Азербайджану. Вірменія зобов'язана повернути Азербайджану три райони: Агдамський, Кельбаджарський та Лачинський. Під контролем Вірменських сил залишаються Степанакерт ( Ханкенді), Мардакерт (Агдере), Мартуні (Ходжавенд) і частини колишньої НКАО, не захоплені азербайджанською армією. У Лачинському районі діятиме коридор завширшки 5 км для зв'язку Карабаху з Вірменією. Він буде так само контролюватися російськими миротворцями. Вірменія зобов'язується гарантувати безпеку сполучення між Азербайджаном і Нахичеванською Автономною Республікою. Внутрішньо переміщені особи і біженці повертаються до Нагірного Карабаху та прилеглих районів під контролем профільної комісії ООН. Вірменія забезпечує транспортне сполучення між західними районами Азербайджану та Нахічеванською Автономною Республікою для організації безперешкодного руху громадян і транспорту. Сторони обмінюються заручниками, полоненими і тілами загиблих.\nЗміст нашої статті націлено на вирішення низки питань. Чи, дійсно, йдеться про перемогу Азербайджану по поверненню Карабаху або мова йде про щось інше? Наприклад, про звичайне перегрупування військ? Чи може настільки помилятися Ільхам Алієв і його старший партнер та союзник Реджеп Таїп Ердоган? Адже мова йде всього-на-всього про якусь «угоду на папері» з перемир’ям, а не про всеосяжний договір і про мир, та про практичні механізми досягнення останнього. Чи «Програла» Росія Туреччині Нагірний Карабах, або, навпаки? Не дарма відразу після підписання договору на слова Ердогана про те, що Туреччина отримала контроль над спірним Нахичеванским коридором - Пєсков, прес-секретар Путіна, заявив, що у договорі цей момент не згадується. У своєму розширеному інтерв'ю міністр закордонних справ Росії Сергій Лавров, вірменин за національністю, також коротко зауважив, що «статус НКА не визначено, турків не буде».\nЯкі реальні перспективи встановлення миру та перспективи РФ у ролі «миротворця»? З урахуванням того, що подібний статус — один з улюблених образів російської влади (не так давно до Конституції РФ було введено пункт про «миротворчу роль» РФ, що значно розширює коло можливостей для використання коштів платників податків як джерела живлення у досягненні «дружби та жуйки»). На наш погляд, і з точки зору фахівців ПЦ «Меморіал», та судячи з угоди, ситуація залишається нестійка і є типовим замороженням конфлікту.\nУ довгостроковій перспективі стабілізація можлива, тільки якщо відповідальність за забезпечення миру, виконання досягнутих угод, і процес подальшого врегулювання візьме на себе військові контингенти країн-членів ООН, яким мандат буде надано, відповідно до Статуту ООН, з метою «запобігання або ліквідації загрози миру та безпеці шляхом спільних примусових дій». Цю тезу неможливо поставити під сумнів, тому що досвід минулого наочно демонструє, як часто-густо гібридні війни вимагають обов'язкового втручання нейтральних сторін, тоді як участь більшої кількості держав «у вирішенні» може, навпаки, перетворитися на фактор дестабілізації у конкретному регіоні, засобом маніпуляції, способом досягнення власних цілей. І статусу ООН як контролера — тут явно недостатньо. Наскільки стороннє міжнародне спостереження здатне проконтролювати ситуацію, коли тисячі солдатів, десятки військових літаків і спеціалізованої техніки здійснюватимуть діяльність виключно в ім'я встановлення миру (з урахуванням політичних інтересів РФ на Південному Кавказі)? Питання на яке немає відповіді.\nОкремої уваги заслуговує роль у даному конфлікті приватних армій, що то грають на обох боках. Вони, найчастіше, самі підігрівають зіткнення інтересів і ініціюють останні, оскільки війна — основне поле діяльності даних компаній. Перш за все, це російські ПВК E. N. O. T. CORP, ПВК Cossacs, ПВК Moran Security Group, ПВК МАР, ПВК Вагнера, ПВК Лукойл - А (Ірак), або діючі під їхнім прикриттям військові «відпускники», насамперед, з Росії та Сербії, котрі мають бойовий досвід в Україні, Сирії, Іраку, Лівії, Венесуелі та інших гарячих точках по всьому світові. Потім —Французька Groupe-EHC, яка активно готує і використовує чеченських і вірменських найманців. І, нарешті, афганське та іракське відділення ПВК ERINYS (Великобританія), де тренуються і працюють, численні вихідці з країн Південного Кавказу та колишньої Югославії.\nДля того, аби зрозуміти, чому Росія не може стати одноосібним миротворцем у даному конфлікті, варто нагадати, що, по-перше, обидві сторони закуповують російську зброю. Значить, Російська оборонка буде зацікавлена в періодичній активізації бойових дій. По-друге, у відповідь на членство Вірменії в однозначно проросійській ОДКБ, Азербайджан не стає членом даної організації. Цілком зрозуміло, на чиєму боці виступає Росія. По-третє, про яку миротворчість може йти мова, коли між азербайджанським і російським енергосекторами існує жорсткий конфлікт інтересів як з експорту власних енергоносіїв, так і з транзиту з країн Центральної Азії до Європи. По-четверте, яка з міжнародних організацій видала Росії мандат миротворчості?! Наскільки можна вважати легітимним миротворчий контингент, що являє собою тільки одну групу інтересів?! У відповідь можна згадати Китай, який на тлі фінансової експансії виступає одноосібним миротворцем у регіональних азійських конфліктах, однак при цьому як постійний член РБ ООН, намагається домогтися мандату ООН. Подібного мандата у Росії немає і не передбачається.\nПевні експерти запевняють, що на вірменській стороні, окрім сил МО Вірменії, ополчення, російських «відпускників», виступала вагома частка найманців. Перш за все, з християнських країн. У той же час, у Туреччині активно проводяться тренінги та навчання роботи зі смарт - озброєнням вихідців з тюрко-мовних країн - членів ОДКБ, які під турецькою егідою цілком здатні створити власні сили безпеки. Подібний прецедент був у 1918 році.\nДеякі російські військові спеціалісти вважають, що ані геополітично, ані економічно Росія ніяк не виграє від нинішньої кампанії. Те, що відбувається, скорше, тішить політичні амбіції її верхівки. Проте мало хто з нинішніх стратегів замислюється, що саме росіяни відповідатимуть за перший-ліпший інцидент, який станеться. Що такі промахи у вигляді свар та бійок, котрі можуть перерости у щось більш серйозне, на зразок різанини — немає сумніву. При цьому основним аргументом росіян є те, що присутність миротворців зі стрілецькою зброєю, вертольотами та бронетранспортерами у Лачинському коридорі не означає створення там військових баз. Подібні коридори, скоріше, нагадують звірині стежки і вкрай важкопрохідні для значних військових контингентів.\nІнша справа — Туреччина, яка увійшла до міжнародного наглядового центру, що то не тільки стане основним «порушником спокою» міжнародних організацій типу ООН, але й планує активно будувати військові бази, які, на відміну від міротворчої Росії їй створювати не заборонено. Задача — максімум для Ердогана — створення пан-тюркської осі Туреччина - Азербайджан - Центральна Азія - Афганістан - Пакистан - аж до китайської СУАР. Проти цього Китай поки ніяк не заперечує, оскільки приєднання до даної осі Ірану та Ізраїлю вибудує експортно-імпортний коридор до арабського Сходу. З урахуванням того, що після звільнення значної частини Карабаху буде потрібна відбудова та відновлення інфраструктури, і в регіон очікується значний приплив зовнішніх інвесторів, вже зараз почалася затята боротьба поміж Росією і Туреччиною за першість у реновації економіки автономії.\nЩо має у своєму активі Азербайджан?\nТуреччину у вигляді партнера, і, відповідно, поставки турецького озброєння. Що є вагомою перевагою, адже саме клан Ердогана контролює турецький ВПК. Особливо у секторі створення нового і новітнього озброєння. За останні роки, після приходу до влади президента Туреччини Реджепа Таїпа Ердогана, розвиток власного збройового виробництва став одним з національних пріоритетів, причому, аж ніяк не на папері. По всій Туреччині відкрилися кілька десятків нових оборонних виробництв, а старі компанії отримали нові компетенції і замовлення. І одним з основних покупців став саме Азербайджан. Причому, враховуючи досить тісні відносини між двома країнами, співпраця велася у дуже широкому діапазоні сфер. Зокрема, у виробництві бронетехніки, ППО, високоточної ракетніої зброї, де турки давно конкурують з ізраїльськими виробниками. А, також, у авіаційній, і головне, у smart-сфері (вертольотобудуванні та виробництві безпілотних літальних апаратів, і підготовці персоналу для їхнього обслуговування.\nВсе це — високотехнологічні, складні галузі, що вимагають конструкторської думки, випробувань, обладнання, скоординованої роботи різних галузей виробничої сфери. Тому, у даному контексті, величезну роль на користь Азербайджану грало використання високоточної артилерії і безпілотників. І саме ця зброя стала запорукою перемоги.\nПо-друге, інтерес демократичного лобі США до альтернативних енергетичних коридорів. Подивимося, про які проекти йдеться. Перш за все, це вже реалізований нафтопровід Баку-Тбілісі-Джейхан, який було побудовано в період з 2002 по 2006 рр.. Цим нафтогоном Туркменістан, Казахстан і Азербайджан експортують нафту на світові ринки. Головними спонсорами будівництва нафтопроводу були корпорації, штаб-квартири яких знаходяться у США та Великобританії. Мета їхнього будівництва полягала у диверсифікації маршрутів експорту енергоносіїв, постачання каспійської нафти в обхід Росії. Результатом мало стати падіння рентабельності нафтогону Баку-Новоросійськ. Економічні втрати Росії від появи нового шляху транзиту оцінювалися експертами у 200 млн. доларів США на рік.\nТак, за результатами будівництва нового маршруту, азербайджанська ДНК SOCAR зупинила прокачування своєї нафти по трубопроводу Баку-Новоросійськ. Обсяги, які призначалися для транзиту через РФ, були перенаправлені до трубопроводу Баку-Тбілісі-Джейхан (БТД). Діяльність нафтопроводу Баку-Новоросійськ на 2019 рік забезпечувалася транзитом нафти Туркменістану (590 000 тон) через територію Азербайджану. до терміналів Новоросійська. Відзначимо, що раніше, у серпні 2008 року, коли в ході російсько — грузінського конфлікту окупаційні війська РФ під виглядом спонукання до миру увійшли на територію Грузії і дійшли до міста Горі, — на Заході виникло побоювання, що основною метою росіян було знищення нафтопроводу Баку-Тбілісі-Джейхан. Потім ці побоювання неодноразово транслювалися у західних ЗМІ як геополітична загроза Росії інтересам США, Великобританії, Грузії, Азербайджану і Туреччини.\nПо-друге, це міжнародний транспортний коридор Карс-Ахалкалакі-Тбілісі-Баку. Він являє собою залізничну магістраль, яка дозволяє перевозити територією Азербайджану близько 3 млн. тонн вантажів з Казахстану і Туркменії до портів Грузії. У свою чергу, голова ВАТ «РЖД» Олег Білозеров у 2019 році вів переговори по включенню Азербайджану до проекту будівництва залізничної лінії Решт - Астара для створення прямого залізничного сполучення по МТК «Північ - Південь» (Росія-Іран).\nПо-третє, це Транскаспійський газогін, який зв'язав Туркменію і Азербайджан. Даний підводний газопровід передбачає транспортування природного газу з Туркменістану і Казахстану через Азербайджан до Туреччини і Грузії і далі — до країн-членів Європейського Союзу. В Азербайджані трубопровід приєднався до Південно-кавказького газопроводу (Баку-Тбілісі-Ерзурум), а через Трансанатолійський газопровід і до Трансадріатичного газопроводу до Італії (т.зв. Південний газовий коридор, ПГК). 15 лютого 2018 року в Баку відбулося засідання Консультативної ради цього коридору, на якому було зазначено, що Транскаспійський газогін, котрий передбачає транспортування туркменського (надалі, можливо, також іранського) газу до Європи, також включено до проекту ПГК. Значним досягненням азербайджанських оборонного і зовнішньополітичного відомств є підписання з Ізраїлем у 2011 році Всеосяжної угоди про взаємодопомогу в галузі оборони і безпеки, який передбачає взаємну допомогу та участь у захисті та обороні у разі виникнення загроз національному суверенітету учасників, що позначилося на значному підйомі боєздатності Азербайджанської армії. Більшість військових експертів вважають, що саме цей документ забезпечив левову долю нинішньої перемоги, якщо така була, і впевненість Ахербайджану у власних сілах.\nЩо грає проти Алієва? Конфлікт між кланами президента (Алієвими, курдами за походженням) і його дружини, першої віце-президенткині Азербайджану Мехрібан Алієвої, у дівоцтві — Пашаєвої (Пашаєви, іранські азербайджанці, вихідці з провінції Південний Азербайджан), у тому числі, що виразилися у звільнення голови клану Пашаєвих — дядька Мехрібан Алієвої — Хафіза Пашаєва (за власним бажанням у жовтні 2019). Колишній заступник Міністра закордонних справ, котрий, практично, кілька десятиріч був головним авторитетом у сфері м / н відносин та залаштункового вирішення зовнішніх проблем — як, власне, обох владних кланів, так і держави, в цілому. Він також був одним з жорстких супротивників збройного вирішення питання Карабаху. Відповідно, дядько Мехрібан — колишній посол Азербайджану в США - був головним зовнішнім стратегом. З його звільненням президент значно втратив можливість підковерних домовленостей.\nЗ урахуванням того, що азербайджанське лобі Америки набагато слабкіше, ніж вірменське, у плані впливу на прийняття рішень Конгресом США та американським президентом — це ж вірно і щодо азербайджанського впливу на європейський простір. Подібні кадрові пертурбації не можуть позитивно відбитися на ситуації, тим більше, в такий відповідальні момент.\nЩе одна зовнішньополітична втрата — звільнення у липні 2020 року міністра закордонних справ Азербайджану Ельмара Мамедьярова, сина найближчого друга і земляка Гейдара Алієва — Магерама Мамед'ярова і родича Мехрібан Алієвої по лінії клану Ібрагімбекових. Мамедьяров — учень Хафіза Пашаєва, який працював з ним у посольстві Азербайджану в США. Офіційна причина звільнення Мамедьярова — за розпорядженням президента. Неофіційна — син колишнього міністра одружився з вірменкою. В інший час це зійшло б з рук, проте, у період загострення конфлікту в Карабасі — це могло б убивчо вплинути на рейтинг президента, який, всупереч повідомленнями преси, становить аж ніяк не 90%, а, за твердженням опозиційних сил, приблизно, вдвічі менше, — особливо на тлі падіння цін на енергоносії на світових ринках і різке зменшення обсягів закупівель.енергоносіїв та їхнього транзиту через територію Азербайджану.\nОкрім цього, значна частина Суверенного фонду Азербайджану вкладена у російські активи, котрі дешевшають, що не могло не позначитися на економіці країни, в цілому, і на рейтингові азербайджанського лідера, зокрема. Як відомо, маленька переможна війна — найбільш ефективні ліки від падіння рейтингу. Може бути, тому Алієв і погодився на вмовляння і дав втягнути себе в авантюру, де зіграно тільки перший тайм. Додайте до цього курдське походження, яке для націоналістів — як червона ганчірка для бика, втрату командою Трампа інтересу до диверсифікаційних проектів Південного Кавказу, підштовхнули президента Азербайджану на рішучий крок.\nПри цьому залишимо за дужками не зовсім рівні та братські відносини між Туреччиною і Азербайджаном. Виною тому крайня підозрілість Ердогана, якому постійно нашіптують, що , мовляв, за зростанням мережі азербайджанських НГО у Туреччині, які фінансуються за рахунок азербайджанських організацій різного виду власності, стоїть спроба підготовки бази для можливої курдської експансії.\nУ відповідь з АП Туреччини було віддано наказ про створення подібної мережі на азербайджанській території. Деякі експерти, близькі до турецького МЗС, також говорять і пишуть про перманентні переговори з лідерами вірменської діаспори Туреччини. На яких, наприклад, може йтися про те, що турецька сторона повинна дистанціюватися від військової допомоги азербайджанцям і, власне, конфлікту в Карабасі — у обмін на обіцянку вірменів забезпечити тишу в прикордонних із Сирією районах, населених турецькими курдами. З якими у вірменської діаспори існує домовленість про спільні дії\nНа противагу цьому було запущено аргумент про те, що численні протести, які передували анті-ердоганівському бунтові військових 15-16 липня 2016 року, та й сама спроба перевороту, мовляв, фінансувалася верхівкою вірменської діаспори Туреччини, яка стає для Ердогана заручником при несприятливому розвиткові ситуації.\nНарешті, варто згадати, що Нахичеванська автономія — не просто частина Азербайджану, а й родове гніздо клану Алієвих, а також — територія конфлікту інтересів Туреччини, Азербайджану та Вірменії. Завдяки своєму розташуванню, і близькості до кордонів Персії, місто Нахичеван, засноване у 1539 р. до н. е. за всю свою історію постійно переходило з рук у руки — від мідійців до персів, від персів до арабів, від арабів до сельджуків і так — до нескінченності. Всі війни закінчувалися, переважно, викраденням вірменських і єврейських сімей у полон. Відповідно, поступово азербайджанці стали істотно переважати в регіоні. При цьому ми поки навіть не згадуємо про Іран, також претендує на частину Нахичеванського коридору, котрий, якщо вірити туркам, віддано під їхній контроль. Хоча, швидше за все, мова йде про поступку частини Карабаської території взамін на введення додаткового російського контингенту. Наступним кроком якого може стати повернення відвойованих Азербайджаном територій - вірменам.\nАле звернемося ще до одного з головних ресурсів Азербайджану. Ключовим досягненням азербайджанців є контроль над енергоринком Грузії, що різко обмежує можливості експорту до Вірменії, а, значить, і розвиток вірменської економіки. Якщо розглянути карту дій нинішньої військової компанії, то першими звільнені енергетично важливі для НКА регіони, які, практично, були відрізані від енергопостачання з моменту окупації.\nСьогодні Грузія грає у конфлікті між російськими та азербайджанськими компаніями ключову, якщо не вирішальну роль. Основна конкурентна боротьба на її території точиться між кількома гравцями: Газпромом і Роснєфтью, з одного боку, і SOCAR — з іншого. Відзначимо, що остання збільшила свою присутність на ринку Грузії з індексом проникнення на ринок у 78 %. У даний час інтерес «Газпрому» в Грузії – транзит газу до Вірменії, який йде через газогін «Владикавказ – Тбілісі – Єреван». Але грузинська сторона віддала перевагу поставкам з Азербайджану та Ірану. Можна говорити про те, що SOCAR прагне до монополізації грузинського внутрішнього ринку газу. Дочірня компанія SOCAR - SOCAR Energy Georgia взяла на себе зобов'язання реалізувати програму газифікації Грузії (82% до 2017 р, що покі не виконано з різних причин). Стосовно поставок газу до Грузії, то з 2007 р. закупівлі газу у Росії були припинені, а SOCAR став фактично його основним постачальником. Проте, у 2019 р. уряд Грузії прийняв рішення відновити закупівлі російського газу. В результаті 95 % імпорту газу припало на Азербайджан, і лише 5 % - на Росію.\nПоява на грузинському ринку SOCAR було питання зменшення залежності Грузії від поставок російського газу в результаті останній підвищив рівень газифікації Грузії до 78 %. У підсумку, розмови про можливу покупку чверті пакету акцій «Корпорація нафти і газу Грузії» — SOCAR — викликали побоювання в Єревані, що Баку придбає важіль тиску на Вірменію, а, в разі відновлення бойових дій, вона може зіткнутися з тотальною енергетичною блокадою.\nЩе однією російською держкорпорацією, присутньою у Грузії, є «Роснєфть», що то веде бізнес в окупований Абхазії. Співпраця з Роснєфтью, швидше за все, є підготовкою до відкриття транзиту через Південну Осетію і Грузію — до Вірменії. Якщо підсумувати наявну інформацію, то можна зробити висновок, що для «Роснєфті» Грузія – свого роду, плацдарм для роботи з країнами регіону (Вірменією та Близьким Сходом), пов'язаний з планами відкриття наскрізного транзиту через держави Південного Кавказу. То ж SOCAR стане основною силою, яка разом з партнерами Баку зможе протистояти цій експансії.\nНарешті, як козир у рукаві шулера, — Алієв тримає про запас іранський фактор. Йдеться про нинішню іранську верхівку, переважно, вихідців з провінції Південний Азербайджан, до яких відносяться і Верховний лідер Ірану Алі Хаменеї, і чинний Президент Ірану Хасан Рухані, і його покровитель нині покійний Алі Акбар Хашемі Рафсанджані, лідер найбагатшого і впливового клану Ірану. До 26 жовтня 1827 Азербайджан був провінцією Ірану, але після взяття столиці, Тебріза, почалася його перша окупація росіянами, і, незабаром був підписаний Туркманчайскій мир. Надалі на території Тебриза постійно відбувалися повстання, очолювані то туркамі, курдами, то вірменами, то азерамі. Росія постійно намагалася затвердити свою присутність на даній території, і, відповідно, у даному регіоні — усе «російське» сприймається на ментальному рівні досить вороже. Значна частина іранського Азербайджану через тернії війн та інтервенцій з боку росіян, турків, британців, з 1921 року остаточно стала радянською — аж до 1991 року, коли АР стала незалежною. Однак образ окупанта передається з генетичною пам'яттю, і ,сприйняття росіян завжди асоціюється з образом ворога. Відповідно, не варто стверджувати, що іранці однозначно є партнерами Росії. Швидше, ситуаційнимі попутниками. Це означає, що при нагоді запеклого конфлікту, Іран може неформально змінити зовнішньополітичні уподобання. Тоді привчені до сутичок з ворогом іранські азербайджанці стануть значною підмогою для братів з незалежного Азербайджану. Втім, те ж можна сказати і про іранських вірменів та курдів, які неодноразово підіймали повстання проти центральної влади. Але чисельність і вплив азері (тюрк) всередині Ірану набагато сильніші, ніж вплив вірменів. Не кажучи про курдів, які після зруйнування їхньої автономії розпочали терористичну війну з центром. Мова також йде не тільки про громадянські ресурси. Іранські азербайджанці цілком можуть сформувати диверсійні загони і знизити до мінімуму експорт до Вірменії енергоресурсів, товарів і послуг.\nПриродно, іранське керівництво не зважиться на офіційну допомогу своїй колишньої території. Але питання в іншому: давним-давно ведуться розмови про необхідність створення ЄДИНОЇ держави Азері (тюрків) на чолі з азербайджанцем-спадкоємцем того, що вже створювалося у 40-х роках, але було ліквідовано Сталіним під тиском Заходу. Зайняти цей пост, свого часу, пропонувалося згаданому вище, а нині — покійному Алі Акбару Рафсанджані, якого побоювався як конкурента нинішній Верховний лідер Ірану Алі Хаменеї, оскільки сам Хаменеї не зовсім легітимний. Лідер революції, прямий нащадок пророка Мухаммеда — Рукола Мусаві Хомейні перед смертю призначив своїм спадкоємцем саме Рафсанджані. Крім цього, до достоїнств Рафсанджані можна віднести створення паралельної системи безпеки — Корпусу вартових ісламської революції, нині контролюючого практично всі сектори економіки і політики Ірану.\nПрезидентство в іншій державі до планів Алі Рафсанджані не входило. Однак сам факт вкрай злякав Ільхама Алієва. Відповідно, вихідці з Південного Азербайджану масово стали висилатися з країни — або їх оголошували шпигунами і ув’язнювали. Але це було досить давно, і, якщо російські брати не нагадають сторонам про давнину, то все забудеться. Проте, коли ж то росіяни мовчали у пропагандистському пориві?\nЩе одним цікавим активом є створення Ердоганом, мислячим себе не інакше, як «батьком всіх тюрків», нео - ісламської армії Кавказу. Так звана «Кавказька Ісламська армія», або «Армія ісламу», колись яка була створена младотурками та вже існувала у липні-жовтні 1918 року в Азербайджані, виявила себе у нинішній військовій кампанії, поєднавши представників більшості тюркомовних народів. Причому, за твердженням турецьких експертів, більшість витрат на організацію та утримання нового військового формування взяв на себе турецький бюджет. Йдеться не стільки про спільність за мовною приналежністю, скільки за релігійною, оскільки сунітів турецького спрямування в Азербайджані значно більше, ніж шиїтів. Але при цьому шиїти як мусульмани значно ближче сунітам, ніж християни — вірмени. Відповідно, в якийсь момент стараннями зовнішніх сил суто територіальний конфлікт може отримати релігійне забарвлення.\nУ той же час, варто згадати, що за часів всеосяжних санкцій і ембарго у відношенні Ірану, Ердоган мало не у відкриту торгував з іранцями, розплачуючись за нафту золотом, котре діставалося до Перської затоки у танкерних трюмах. Це ще один аргумент на користь Союзу Туреччини та Ірану і проти альянсу Іран - Росія. Хоча, історичний досвід наглядно демонструє, що свої реальні плани сторони можуть не оголошувати публічно. А, маючи підкилимні домовленості, будуть клястися російським братам у вічній любові.\nЩо з приводу Вірменії? Перш за все, найглибша криза в економіці, де ситуація набагато гірша, ніж у опонентів в Азербайджані. Тільки за офіційними даними Центробанку Вірменії, економічний спад, за позитивним сценарієм, у 2020 року складе 6,2%, замість прогнозованих раніше 3%. Опинившись у локдауні вдруге, вірменська економіка зазнає великих втрат, і говорити про зростання буде безглуздо. В умовах недостатнього фінансового впливу це ще більше посилить економічний спад. Задля його подолання буде потрібно більше часу, зусиль і фінансів, які нема де взяти. Відсутність стратегічно значущих корисних копалин, енергетичних ресурсів, вкрай обмежений економічний простір для експорту-імпорту робить одним з головних вірменьских партнерів аж ніяк не Росію, але Іран, котрий основним постачальником енергоносіїв і провідним постачальником е/енергії.\nВірменські регіони, прилеглі до кордону з Іраном, — настільки ж бунтівні, як і прикордонні з Сирією турецькі регіони. При цьому російські проекти постачання енергоносіїв транзитом через Грузію, остання поки відкидає. Основним каталізаторами і двигуном розвитку сучасної Вірменії є діаспори. В першу чергу, в США. Французька — не настільки заможна і, за впливом порівнянна з діаспорами у країнах Близького Сходу. Наприклад, мало хто здогадується, що НКА й подосі утримується за рахунок бюджету США, завдяки лобізму вірменської верхівки. Власне вірменський бюджет утримується за рахунок пожертв все тих же діаспор, які аж ніяк не заохочують проросійські настрої серед вірменського політикуму.\nОсобливо неприязнені відносини з діаспорою в США склалися у колишнього президента Вірменії Сержа Саргсяна, якого у Штатах вважали російським маріонеткою. Значного розголосу набула ситуація, навколо найближчих родичів Саргсяна, які не просто влаштувалися в Штатах, але захотіли «кришувати» діаспору, за що були передані місцевій поліції, а потім — після старань адвокатів і заступництва президента Вірменії — були вислані з країни і прилаштувалися у Росії.\nЩодо вірменської діаспори Росії — мова йде не просто значні фінансові інтереси - але, до останнього часу, контроль над кількома управліннями ЦБ РФ, низкою силових відомств, і, головне, про — контроль над зовнішньополітичним вектором Росії, не кажучи вже про активи у Вірменії.\nОсновною помилкою нинішнього прем'єра Вірменії Нікола Пашиняна стала практична передача під російський контроль фінансово-кредитного сектора країни. Наступним логічним кроком стане повалення чинного вірменського прем'єр-міністра з його прозахідними поглядами. Швидше за все, це вже відбувається, в тому числі, і за участю найманців з приватних армій. Єдиною тактикою для Пашиняна залишається вичікування. Його порятунком стане воля діаспори, яка може, взагалі, припинити фінансування бюджету батьківщини.\nБагато хто з американських експертів вважають, що виживаність Пашиняна в якості прем'єр - міністра безпосередньо залежить від швидкості приходу до влади в США демократа Байдена, який навряд чи дозволить Росії окопатися на Південному Кавказі. Джерела, близькі до Пашиняна, нарікають на те, що прем'єр занадто довірився російським вірменам, які і втягнули його, поза волею, до нинішнього конфлікту.\nПри цьому варто також згадати, що серед колишніх українські громадяни з числа нинішнього колабораціоністського уряду Криму, є багато таких, що безпосередньо пов'язані з Карабахом. Йдеться про головну кримську ОЗУ Сейлем і її члена — нинішнього Кримського губернатора Сергія Аксьонова — Гобліна, якого підібрав і розкрутив за російські гроші колишній кримський голова, донетчанин Василь Джарти, соратник Януковича, він же — засновник місцевої шовіністської партії Російська єдність, до складу якої влилися салемівці. У тому числі, і колишній заступник голови ВР, прем'єр-міністр НКА, Анушаван Данилян (Данієлян)(обіймав пости у1999-2007рр.).\nЗа відомостями низки обізнаних українських політиків з Криму, в тому числі, Леоніда Грача, саме через зв'язку Крим - Карабах були налагоджені не тільки канали контрабанди, в т.ч., і зброї, а й вербування бойовиків для участі у конфлікті.\nЩо змусило Путіна вплутатися в бійку?\nПерш за все, безвладдя у Штатах. Багато військових експертів говорять про інформацію з обох Генштабів про те, що компанія закінчиться не пізніше, ніж оголошення Верховним судом імені переможця президентських перегонів у США. Це значно здешевить кампанію для російської сторони. Путіну не потрібен Карабах, але необхідно максимально застовпити місце на Південному Кавказі та максимально перешкодити диверсифікаційним проектам експорту енергоносіїв в обхід Росії. Фінансів на повномасштабну війну у росіян немає. Немає таких грошей і у Ердогана. Обіцянки, дані обома лідерами один одному практично нічого не варті і вже дезавуюються публічно. Тому запасаймося попкорном і — гайда — спостерігати, що станеться після 7 грудня 2020 року, а потім — у лютому - березні 2021. І в якій ситуації опиняться т. зв. «миротворці», якщо ресурсозабезпечення бази РФ у Вірменіїї припиниться? Місцеве населення водою та електроенергією ділиться не горить бажанням — особливо в силу того, що російські солдати творять на місцях дислокації. Мало хто з учасників процесу всерйоз сприймає нинішні домовленості. Всі із захватом чекають перегрупування сил і початку процесу «спонукання до миру». Питання: хто кого буде примушувати? І як миші будуть виправдовуватися, коли прийде Кіт?..


Привітання начальника Адміністрації ДКВС України з Великодніми святами!\nВід імені керівництва Адміністрації ДКВС України та від себе особисто сердечно вітаю Вас з Днем Світлого Христового Воскресіння! Духовне поріднення під час Пасхальних свят гуртує й додає мудрості, сили і наснаги аби ми відчули себе великою єдиною родиною і докладали спільних зусиль для розбудови нашої демократичної держави.\nКожен християнин сприймає Воскресіння Христове з відкритою душею і чистим серцем, почуттям радісної благодаті та віри у краще майбутнє.\nТож у ці радісні дні Великодня дозвольте побажати Вам душевної чистоти і гармонії, миру та спокою у кожній родині. Нехай же благодатна звісточка про Воскресіння Сина Божого навідається в кожну душу та оселю, і не тільки словами, але справами любові та милосердя.\nНехай диво Воскресіння Христового надихає Вас на добрі та праведні справи, а світлий Великдень наповнить ваші душі радісними почуттями та новими сподіваннями, оселі – благополуччям і затишком, сім’ї – коханням, щастям, злагодою.\nНачальник Адміністрації ДКВС України


Просто готуй. Ідеї ремонту\nСтильно оформити кухню непросто, адже в обмеженому просторі потрібно розмістити безліч предметів, без яких не обійтися під час готування. Тому кухні в квартирах часто стають суто побутовим приміщенням, де функціональність поступається місце красі.\nКомпанія Elmar вирішила переломити цю тенденцію і створила кухню «Slim».\n«Slim» випускаються в двох розмірах, стандартному і малому. Глибина малого гарнітура становить близько 50 см, тому він вдало впишеться навіть в не надто велике приміщення. В комплект входить кілька повноцінних відділень та секцій, в яких можна розмістити все для приготування їжі.\nКухонний гарнітур «Slim» виконаний в стилі мінімалізм. При виборі матеріалу дизайнери зупинилися на дереві і пофарбували його в білий матовий колір.\nДодатковий простір для готування можна організувати за рахунок розкладний стільниці. Але особливу увагу привертає до себе обідній стіл, який при необхідності висувається із спеціального гнізда. На відміну від решти гарнітура, виконаного в білому кольорі, стіл виготовлений з високоякісних порід дерева і покритий прозорим лаком, підкреслює його фактуру.\nУльтратонка меблі. Ідеї ремонту\nВисувний столик для маленької кухні, компактний стіл на кухню, обідній стіл ...\nЯк грамотно розмістити кухню-вітальню. Ідеї ремонту\n5 найчастіших помилок на кухні, робочий трикутник на кухні, вибір кухонної ...\nЯк вибрати кухонний гарнітур (колір, матеріал і пр) правильно фото (ремон ...


» Міжнародна виставка озброєння “AUSA-2017”\nУкраїна вперше прийняла участь у даному заході, що пройшов за ініціативи посольства США в Україні та Державного Концерну «Укроборонпром». На стенді Концерну представлено техніку, якою сьогодні користується українська армія – бронемашини, міномети, модернізовані танки, ракетно-артилерійське озброєння, 30-мм автоматична гармата ЗТМ2 (виробництва ДП «Завод точної механіки») та багато іншої техніки. Були виставлені реальні зразки БТР-4, оснащеного 30-мм автоматичною гарматою ЗТМ1 (виробництва ДП «Завод точної механіки») та нової безпілотної наземної бронемашини «Фантом-2». Всього від України на виставці було представлено 26 експонатів. Розробники запевняють, що більшість представленої техніки відповідає стандартам НАТО.\nНа церемонії відкриття українського стенду були присутні Посол України в США Валерій Чалий, Генеральний директор ДК “Укроборонпром” Роман Романов та Перший заступник командувача ВДВ Генерал-майор Андрій Ковальчук.\nГенеральний директор ДК «Укроборонпром» Романов Р.А. зазначив, що: «У нас є потенціал у двосторонній співпраці, і тому сьогодні ми тут, на виставці AUSA, для того, аби якомога більше компаній дізналися про наші можливості та потенціал, і щоб з цього народились нові проекти, які працюватимуть на благо України та США”.\nДП НТК «Завод точної механіки» провів переговори з іноземними партнерами із США, Великобританії, Греції, Норвегії та Кореї, що свідчить про зацікавленість нашим виробництвом на світовому рівні.


У Києві може відкритися незалежне відомство із захисту свідків\nСтан справ із захистом свідків в Україні та європейський досвід у вирішенні цього питання - головні теми семінару, що був організований Консультативною місією Європейського Союзу (КМЄС) для представників Нацполіції, СБУ, ГПУ, Міністерства юстиції, МЗС, МВС, НАБУ та Державної судової адміністрації.\nГолова Служби захисту свідків Австрії Вольфганг Іоп розповів учасникам семінару про міжнародну співпрацю щодо переміщення осіб, які перебувають під захистом, особливості системи захисту свідків в Австрії та роль Європолу у цьому питанні.\n«Тяжки злочини – жахлива реальність, від якої не втечеш. Інформація, яку можуть надати колишні злочинці може стати вирішальною для розкриття злочину. Але, поділившись свідченнями, інформатори можуть потребувати захисту», - наголосив керівник операційного департаменту КМЄС Удо Моллер. «На даний момент в Україні не існує діючої програми захисту свідків, навіть якщо співробітники Нацполіції та СБУ забезпечують особисту охорону. Вважаємо, що Україна тільки виграє, якщо в країні буде створено незалежне відомство із захисту свідків, схоже в питаннях автономності діяльності до НАБУ» - додав він.\nСемінар щодо захисту свідків КМЄС організувала вперше для відомств, що працюють в секторі цивільної безпеки. Але робота з партнерами місії у цьому напрямку триватиме і надалі.


Акумуляторний обприскувач WERK WS-16 + ТЕНТ\n+ ПОДАРУНОК - ТЕНТ!\n- оптимальний бак на 16 літрів!\n- три різних сопла для рослин!\n- ВЕЛИКИЙ ТЕНТ 4х3м у подарунок!\nАКЦІЯ - ТЕНТ У ПОДАРУНОК!\nДо кожного оприскувача даруємо тент з люверсами (отворами для кріплення)!\nВін стане вам в нагоді щоб переносити листя, траву або для захисту від вітру, дощу, пилу!\nВеликий Розмір 4:3 метри\nНе пропускає ультрафіолет


Вітаміни для зубів і ясен: які потрібні для зміцнення, відгуки\nЯкі вітаміни потрібні нашим зубам?\nЯк би дивно не звучало, але стан наших зубів залежить не тільки від того, як ми за ними доглядаємо, але і від того, яким вони забезпечуються харчуванням. Під «харчуванням» мається на увазі отримання зубами всіх необхідних мінералів і вітамінів. Саме від них залежить стан зубної емалі і місцевого імунітету.\nВ ротову порожнину щодня проникають різні мікроорганізми, які негативним чином позначаються на стані слизових оболонок рота, викликаючи в них різні запальні та інфекційні процеси. При хорошому імунітеті організм самостійно з ними справляється. Але варто тільки йому ослабнути, як хвороботворні мікроорганізми починають активно розмножуватися в роті.\nКоли запалення захоплює десна, уражаються нервові закінчення зубів. За ним інфекція проникає всередину зубного тіла і починає руйнувати його зсередини. Підсумком чого є карієс, пожовтіння зубної емалі і підвищена чутливість до низьких і високих температур.\nЯк бачите, все в організмі взаємопов'язане. І якщо ви хочете мати красиву і білосніжну посмішку, потрібно знати, які вітаміни необхідні для зубів, і де їх можна взяти.\nВітаміни для зубів: де взяти?\nВсі необхідні вітаміни для зубів знаходяться в продуктах харчування, які ми щоденно вживаємо. Але проблема в тому, що не всі люди харчуються правильно. Під «правильно» розуміється здорова їжа, а не фаст-фуди, газованої води, чіпси і т. д. В такій їжі корисних речовин просто напросто немає. І навіть якщо вона поєднується з корисними продуктами, наприклад, овочами і фруктами, то ці речовини не дають вітамінами і мінералами засвоюватися на всі 100%.\nЗ цієї причини слід уважно ставитися до свого раціону. Харчування має бути правильним і збалансованим. У вашому щоденному меню обов'язково повинні знаходитися риба і м'ясо, але не в смаженому вигляді, а у відвареному. У них міститься багато білка, який відіграє важливу роль у побудові кісткового скелета, в тому числі і зубів.\nКрім цього потрібно щодня вживати кисломолочні та молочні продукти, в яких міститься кальцій, а також свіжі овочі і фрукти. Вони забезпечують організм всіма необхідними мінералами і вітамінами. Зокрема, в них міститься багато вітаміну С, який сприяє підвищенню імунітету.\nЯкщо харчуватися правильно з якихось причин не вдається, можна вдатися до допомоги аптечних вітамінів. Великий вибір біологічно активних добавок і вітамінних комплексів представлений на сайті iHerb. Тут ціни, навіть з урахуванням доставки, дешевше і вигідніше, ніж у місцевих аптеках.\nПеред прийняттям яких-небудь препаратів обов'язково слід проконсультуватися у лікаря.\nВітаміни для зубів можна приймати як комплексно, так і окремо.\nЯкщо ви шукаєте вітамін А, який запобігає кровотечі і запалення ясен, а також відповідає за їх здоровий вигляд, тоді спробуйте Вітамін А 10 000 IU у гелевих капсулах від Solgar або Вітамін А 25 000 IU в рослинних капсулах від Thorne Research.\nЯкщо вам потрібен препарат з вітаміном D, який попередить утворення карієсу, допоможе засвоєнню кальцію, необхідного для здоров'я зубів, зверніть увагу на Кращий вітамін D3, 5000 UI в м'яких капсулах від Doctor's s Best.\nТакож можна вибрати і комплекс вітамінів А і D. Наприклад, Натуральні вітаміни A і D3, 10 000 МО/400 МО в желатинових капсулах від Country Life або Вітаміни А і D, 10,000 IU/400 IU в таблетках від Source Naturals.\nЩоб вирішити проблеми з яснами, слід вибрати добавки з вітаміном С. Гідними варіантами можуть стати:\nКомплекс вітаміну С з цільних продуктів від Madre Labs;\nВітамін C у кристалах від Now Foods;\nВітамін С, 1000 мг у рослинних капсулах від California Gold Nutrition.\nВсі препарати виготовляються з натуральних компонентів, що відповідають суворим стандартам якості і проходять жорсткий контроль на всіх стадіях виробництва.\nАле приймати їх без призначення лікаря не можна. Справа все в тому, що безконтрольний прийом таких коштів може спровокувати розвиток гіпервітамінозу, для якого характерний надлишок одного або декількох вітамінів в організмі. Це також негативно позначається на ньому і на стані зубів у тому числі. Вони починають кришитися і з'являється неприємний запах з рота.\nЯкі саме вітаміни необхідні нашим зубам?\nВітаміни для зміцнення зубів необхідні всі. Кожен з них відіграє певну роль в організмі. Однак найбільш гостру нестачу наші зуби відчувають в основному у вітаміні А, D, С і вітаміни групи В.\nВітамін А необхідний для нормального стану наших зубів. При дефіциті цього вітаміну їх поверхня стає шорсткою і нерівною. Самі зуби стають рухомими і слабкими. А десни в цей момент запалюються і починають сильно кровоточити.\nВсе це призводить до виникнення запального процесу та сприятливу мікрофлору для розмноження хвороботворних мікроорганізмів, що провокує різні захворювання типу парадантозу і стоматиту.\nНайбільше цього вітаміну міститься в таких продуктах харчування, як молоко, йогурти, сир, овочі, фрукти, печінці, вершковому маслі і курячих яйцях.\nВітамін D бере участь у всіх обмінних процесах, що відбуваються в ротовій порожнині. Крім того, при дефіциті цієї речовини відбувається порушення засвоєння інших корисних мікроелементів, зокрема кальцію.\nСаме дефіцит цієї речовини і призводить до розвитку карієсу і інших інфекційних захворювань ротової порожнини. Отримати цей вітамін можна з молочних і кисломолочних продуктів харчування, а також їх жирних сортів риби.\nЩо стосується вітаміну С, то в першу чергу він потрібен нашим ясен, а не самим зубах. Але не варто забувати, що саме від стану наших ясен залежить здоров'я зубів. При дефіциті цього вітаміну спостерігається підвищена кровоточивість ясен, на них з'являються невеликі ранки, а самі зуби стають слабкими і розхитуються.\nВелика кількість вітаміну С міститься в таких продуктах харчування, як картопля, смородина, цитрусові фрукти, червоний болгарський перець і зелень.\nКрім даних вітамін для здоров'я нашим зубам також необхідні і мінерали, а зокрема кальцій і фосфор.\nЯкщо дефіцит кальцію спостерігається ще в дитячому віці, то це призводить до того, що в майбутньому у людини будуть сильні проблеми з зубами, так як вони будуть надто слабкі і схильні до розвитку карієсу.\nОтримати цей елемент можна з наступних продуктів харчування: лосось, молоко, сир, кефір, ряжанка, сир, будь-які зелені овочі і фрукти.\nПри дефіциті фосфору відбувається порушення синтезу фосфатів та інших елементів у ротової порожнини, що призводить до погіршення стану ясен і зубів. Крім того, фосфор відповідає за білизну зубів, тому при його недоліку часто спостерігається потемніння зубного нальоту.\nФосфор у великих кількостях міститься в таких продуктах харчування, як брокколі, риба, картопля, яйця, мигдаль, м'ясо птиці, зелений горошок, молочні і кисломолочні продукти.\nЯкщо харчуватися правильно і постійно підтримувати гігієну ротової порожнини, то можна раз і назавжди забути про проблеми з зубами. Запам'ятайте, що ніхто, крім вас, не зможе забезпечити здоров'я вашої посмішки. І найголовніше, не забувайте проходити профілактичні огляди у стоматолога і якщо виникають які-небудь проблеми з зубами, обов'язково займайтеся їх лікуванням.\nПрепарати для поліпшення слуху: чим лікують приглухуватість?\nКращі гейнери для набору мязової маси\n«Диво мазь» від варикозу: ефективність, рецепт приготування\nСкраб з кави і морської солі від целюліту\nКоролівський напій і все, що ви про нього не знали\nСервіс iGooods — більше не потрібно витрачати час на походи за продуктами\nЛіки від зморшок: існую такі?


Представник президента відвідав адмінкордон між Кримом і Херсонщиною (+фото)\n20 Серпень 2020, 15:49\nАнтон Кориневич на КПВВ «Каланчак»\nПредставник президента України в АР Крим Антон Кориневич перевірив роботу адмінкордону між Кримом і Херсонською областю. Про це повідомляє пресслужба Держприкордонслужби України.\n«У супроводі начальника Херсонського прикордонного загону полковника Юрія Чернова представник президента відвідав КПВВ «Каланчак», де ознайомився з порядком функціонування КПВВ, умовами пропуску громадян через адмінкордон і роботою прикордонників у період дії карантинних заходів», – йдеться у повідомленні.\nАнтон Кориневич (праворуч) на адмінкордоні між Кримом і Херсонською областю\nЗа даними прикордонників, під час візиту Антон Кориневич поспілкувався з подорожніми, які в цей час перетинали адмінкордон.\n«Особливу увагу приділили питанню порядку пропуску осіб з гуманітарною метою і проблемні питання, що виникають під час перетину адмінкордону в період карантину», – йдеться у повідомленні.\nУряд України ухвалив рішення про тимчасове припинення роботи КПВВ на адмінкордоні анексованого Криму з Херсонською областю з 9 до 30 серпня.\nПредставництво президента України в АРК опублікувало шість «гуманітарних підстав», за яких можна перетинати адмінкордон півострова з Херсонщиною, незважаючи на обмеження.\nУкраїнські правозахисні організації назвали «необґрунтованим і непропорційним» таке рішення української влади.\nКерівництво Меджлісу кримськотатарського народу також звернулося до Кабінету міністрів України з вимогою переглянути і внести зміни до рішення щодо тимчасового закриття КПВВ на адмінкордоні анексованого Криму з Херсонською областю.\n12 серпня Кабмін України скасував самоізоляцію для абітурієнтів з Криму з негативним ПЛР-тестом.