Топ-3 міфи про необхідність встановлення "ринкової" ціни на газ для населення - 24 Канал\nТоп-3 міфи про необхідність встановлення "ринкової" ціни на газ для населення\n"Нафтогаз" повідомив споживачам про нову ціну газу – 13 тисяч 300 гривень. Ці слова вражають, чи не так? На щастя, мова поки йде лише про ціну газу для підприємств та установ. Але нещодавно представник "Нафтогазу України" вкотре повідомив, що побутові споживачі, зокрема, і звичайні люди, теж мали б сплачувати "ринкову" ціну за газ. "Ринкову" – у розумінні НАК "Нафтогаз України".\nНамагаючись обгрунтувати своє бачення "ринковості", НАК створив цілу систему міфів про ціну на газ. Давайте розберемо їх детальніше.\nМіф перший – транзит, якого немає\nМи боремося зі схемою "Роттредам+" на ринку вугілля. Але на ринку газу для населення дехто хоче створити свій "Роттердам". А саме – продавати українцям український газ за такою ціною, як наче цей газ був видобутий, умовно кажучи, в Норвегії і протранспортований через половину Європи в Україну. Насправді, це – маніпуляція.\nОбсяг видобутку природного газу державною компанією "Укргазвидобування" у цьому році складе приблизно 15,5 мільярдів кубічних метрів газу. Обсяг споживання газу населенням України, враховуючи тенденції попередніх років, – приблизно 11 мільярдів. Ще приблизно 4 – 4,5 мільярдів кубометрів використовують теплопостачальні організації для опалення помешкань.\nЯк бачимо, українського газу, що видобувається державою, достатньо для потреб побутових споживачів. Цей газ видобувається на українських родовищах і українськими трубопроводами йде до українського споживача.\nДо чого тут європейська ринкова ціна і витрати на транзит з Європи, якого немає і ніколи не буде? Транспортна складова плюс плата за вхід в нашу ГТС – це понад 30 доларів. За нинішнім курсом з урахуванням ПДВ – понад 1 тисяча гривень за кожну тисячу кубометрів. Ми не маємо сплачувати уявні витрати за послуги, що навіть теоретично не будуть надані.\nМіф другий – висока ціна на газ дорівнює енергонезалежність\nДавайте розглянемо структуру ціни природного газу останніми роками. Серед іншого, 4 тисячі 942 гривні з майже 7 тисяч ми сплачуємо сьогодні виключно за видобування газу Державною компанією "Укргазвидобування". Ще у 2016 році "Укргазвидобування" отримувало за свій газ менше 1 600 гривень Зростання більше, ніж у 3 рази!\n"Нафтогаз" пояснював це необхідністю різкого нарощення видобутку газу. "За енергонезалежність треба платити" – казали нам. Абсолютно вірно, за енергонезалежність треба платити. Але де обіцяний сплеск видобутку? Сьогодні навіть представники "Нафтогазу" визнають, що "Стратегія 20/20" про зростання газовидобутку, яку з помпою презентували понад 2 роки тому, провалена. І запланованих 16,5 мільярдів кубів газу у цьому році ми не отримаємо.\nВиходить, гроші, які люди дисципліновано сплачують за газ, забезпечили лише сплеск заробітних плат і премій у "Нафтогазі"? І не варто вводити нас в оману словами про те, що єдиною причиною зриву планів "Укргазвидобування" є затримка з оформленням документів про надрокористування. Так. Це соромно, коли Полтавська облрада і Держгеонадра без конкурсі віддають газові спецдозволи росіянину Фуксу і ігнорують запити державного "Укргазвидобування".\nАле що ж заважає державній компанії активніше нарощувати видобуток на наявних 185 родовищах? Грошима ми державного видобувника забезпечили, спецдозволи є, буровиків з устаткуванням по всьому світу хоч греблю гати. А державна програма досягнення енергонезалежності не виконується.\nМожливо, причина в тому, що наші гроші губляться по дорозі? Схоже на те. "Нафтогаз України" своїми ж руками унеможливлює виконання планів збільшення обсягів видобутку газу, позбавляючи "Укргазвидобування" обігових коштів.\nВажко сказати, навіщо "Нафтогазу" зривати програму розширення газовидобутку. Можливо, справа в тому, що імпорт газу теж приносить НАКу прибуток. Щоправда, грошові потоки під час імпортування газу ховати набагато легше, ніж під час видобутку в Україні.\nЧитайте также: Цена на украинский газ и дотации для бабушки из Конча-Заспы: нюансы опасной манипуляции\nЧого варта лише створена "Нафтогазом" в Швейцарії "прокладка" "Naftogaz Trading Europe SA", через яку НАК веде закупівлі імпортного газу. Розкривати інформацію про діяльність цієї структури керівництво "Нафтогазу" відмовилося. Поки лишається лише здогадуватися, хто і скільки на ній заробляє. Ми ж лише констатуємо факт: висока ціна на газ – далеко не запорука енергетичної незалежності.\nМіф третій – єдина ціна на газ – єдиний спосіб побороти газову корупцію\n"Нафтогаз" вважає, що менша вартість газу для побутових абонентів порівняно з промисловими провокує облгази перекручувати інформацію про споживання. Адже облгази продають пільговий газ неправильним категоріям споживачів і незаконно заробляюють на цьому. Переконана, такі зловживання мають місце. Ну не може наша система розподілу газу, яку Фірташ і компанія десятиліттями старанно вибудовували для різноманітних схем, не скористатися з такої можливості. Але пропонувати підвищити всім споживачам ціну газу до єдиного рівня – це те саме, що боротися з головним болем методом відрубування голови.\nДавайте спочатку спробуємо терапію. Якщо держава дійсно переймається питанням коректного обліку пільгового газу, так давайте такий облік організуємо! Уряду з "Нафтогазом", як в тому анекдоті, треба хоча б купити лотерейний квиток. Тобто забезпечити всіх споживачів лічильниками. Адже якщо увесь обсяг природного газу для населення буде враховано, простору для масштабних зловживань з боку облгазів не залишиться.\nНа сьогодні приблизно 3 мільйонів помешкань не обладнано приладами обліку. Є де розгулятися різноманітним схемам. Один раз профінансувавши встановлення лічильників, забезпечивши коректний збір і аналіз даних про споживання газу побутовими споживачами, можна практично нівелювати проблему. Бо на іншому її боці – криза неплатежів, яка здатна розбалансувати фінанси "Нафтогазу" набагато більше, ніж будь-які схеми страшного Фірташа.\nОтож, ми бачимо, що в питанні підвищення ціни на газ для населення багато міфів. Невідомо, що з цих міфів ретрансльовано представникам Міжнародного валютного фонду, позиція якого досі була непохитна – "ціну підвищити". Бо інакше ніякої співпраці і підтримки. Невідомо, чи було висловлено альтернативну, більшу людяну аргументацію щодо ціни на газ в переговорах з МВФ.\nЧитайте также: "Нафтогаз" заснував дві дочірні компанії для поставок газу\nАле чітко зрозуміло одне – Уряд і "Нафтогаз" мають відстоювати, перш за все, інтереси народу, який є джерелом влади. І тільки потім думати про корпоративні доходи і власні зарплати і премії. Це ж за наш рахунок вони їх отримують. Чи не так?\nНовости Украины"Нафтогаз"ВидеоблогиЦеныДеньгиКоммунальные услугиТарифы на газНовости newsЭнергетическая стратегия


&#8595Завантажити документ Отримати свідоцтво TD460924\n5 Розповідь учителя, знайомство з діаграмою\n(За малюнком ми бачимо, що стан здоров'я на 50% залежить від самої людини)\n7 Робота в парах. Розгляд і обговорення змісту малюнків.\n2.Тестування(за сигнальними картками)\n3Сценка "Вовк і Заєць".\n4 Інтерактивна вправа "Інтерв'ю"\n5Дискусія"Як відмовити тим, хто пропонує тобі цигарку, алкоголь, наркотики?"\n(Я займаюся спортом і у мене повинні бути сильні легені, стверджувально сказати "ні", навести факти шкідливого впливу того, що пропонують)\nНаркотики,цигарки і спиртне-\nЦе просто страх,Як подружитися із ними-\nНазавжди ти запам'ятай, А їх ніколи не вживай.\nПриносять вони сто хвороб, Оману й радість для нероб,\nЇх знають всі-вони спиртні...\nТи ж обіцяв мені:ні-ні\nЇї всі звуть"біла чума".\nТи раз попробуєш і все,\n6 Інтерактивна вправа "Шлях до здоров'я"\n-Але ми з вами ще у густому лісі. Щоб вийти з нього потрібно зробити декілька кроків. У мене в руках сліди. На кожному слідочку записані слова, що означають фактор зміцнення здоров'я.\n-Ви почули багато цікавої інформації, тепер спробуйте продовжити речення:\n-Шкідливі звички - це..\n-Люди,які мають шкідливі звички шкодять...\nЗоровим треба бути, щоб рости.\nЗдоров ям бачу сяють ваші личка,\nШкідливим звичкам скажем Ні!.


Іван Юрик очолив Укрзалізницю: ЗМІ показали, кому віддали на поталу національну компанію - ЗНАЙ ЮА\nВ Укрзалізниці визначились з керівником\n9 квітня, 21:53\nІван Юрик, фото: litsa.com\nНаглядова рада Укрзалізниці визначилася з тимчасовим керівником та підтримала призначення Івана Юрика на посаду виконуючого обов'язки голови компанії.\nПостанова про призначення нового тимчасового глави вже передана до Кабінету міністрів. Уряд повинен затвердити його кандидатуру.\nЯк повідомляє ″ЕП″, посилаючись на джерела в Укрзалізниці, наглядова рада розглядала на цю посаду ще дві кандидатури - директора компанії з економіки та фінансів Миколу Іванініва та колишнього керівника Південно-Західної залізниці Романа Веприцького.\nЧому вирішили зупинитися на кандидатурі Івана Юрика — залишається загадкою. Втім, можна спробувати її розгадати, опираючись на деякі факти.\nЮрика зачисляють до кагорти ″соросят″. Він був одним із найближчих помічників Наталії Яресько, її тінню і довіреною особою.\nКороткі факти з біографії Івана Юрика\nЮрик закінчив школу управління імені Д.Ф. Кеннеді, яку закінчувала і Наталія Яресько, після чого почав працювати в Інституті міжнародної економіки імені Патерсона (Вашингтон, США) у відділі, який вивчає Україну. У 2008 році закінчив Гарвардський університет.\nУ 2010 році, під час розгортання в Україні Фонду ЕЕGF II, Іван Юрик очолив його представництво у Києві. Погодила його призначення з американським інвестфондом Blackstoune вся та ж Наталія Яресько.\nУ цьому статусі Юрик пропрацював 4 роки, допомагаючи освоювати приватизаційні, земельні та інші інвестпроекти.\nЗ 2 грудня 2014 року, коли Яресько стала міністром фінансів в уряді Яценюка, Іван Юрик став її правою рукою, зайнявши посаду керівника Служби міністра фінансів.\nВін став тінню новопризначеного міністра на всіх заходах та нарадах, без візи Юрика Яресько не підписувала жодного документу.\nУ березні-квітні 2016 року, коли у Яресько замайоріла на горизонті посада прем'єр-міністра, Юрик був присутній як її довірена особа на переговорах з фракціями ВР. Одгнак, спроба призначити Яресько прем'єром не увінчалась успіхом, і вона покинула уряд.\nПодейкують, що Яресько пропонувала Юрику виїхати з нею в Пуерто-Ріко, де з 2017 року вона стала наглядати за фіскальною системою за завданням уряду США. Однак, Юрик залишився в Україні, та не перестав представляв її інтереси.\nЮрик стає заступником директора Офісу залучення і підтримки інвестицій Кабміну України.\nЗалишаючись на цій посаді, він з червня 2018 року стає спочатку членом Наглядової ради "Укрзалізниці", а з червня 2019 року входив до складу правління компанії.\nЗгідно із декларацією, Юрик отримав за 2018 рік дохід в 4 млн гривень, з яких понад 2 млн гривень - в ″Укрзалізниці″.\nА тепер, пройшовшись ще раз цими фактами, можна зробити висновок, завдяки кому Юрик опинився на посаді керівника, нехай і тимчасового, Укрзалізниці.\nНаціональний перевізник надто ласий шматок, щоб його залишили без нагляду такі акули великого бізнесу як Сорос та його вірна виконавиця Яресько.\nТеги: Укрзалізниця Яресько Сорос Іван Юрик


20 сильних цитат Ніка Вуйчича | Саморозвиток Інфо\nГоловна » 20 сильних цитат Ніка Вуйчича\nОпубліковано admin Срд, 29/07/2015 - 22:00\nВін народився з рідкісним захворюванням - без рук і без ніг. Нік Вуйчіч довго вчився бути щасливим, незважаючи ні на що. І в нього вийшло. Сьогодні його мужність дарує надію іншим - не тільки таким, як він, а й цілком здоровим людям.\nМи зібрали кілька його висловлювань з книги «Життя без кордонів». Цій людині є що розповісти про віру в свої сили.\n1. Станьте другом, коли вам потрібні друзі. Даруйте надію, коли самі потребуєте.\n2. Якщо ніхто не відкриває, стукайте відразу в кілька дверей.\n3. Всі ми можемо знайти один в одному щось погане або недосконале. Але я волію шукати крупинки золота.\n4. Ведіть себе так, щоб власні вчинки вас надихали і надихали.\n5. Ми не повинні жити в очікуванні того, що щастя настане, коли ми доб'ємося мети або придбаємо якусь річ. Щастя має бути з нами постійно, а щоб досягти цього, потрібно жити в гармонії - духовній, психологічній, емоційній і фізичній.\n6. Ви повинні зрозуміти, що відразу отримати відповіді часом неможливо.\n7. Коли ви не готові прийняти себе, то ще менше готові прийняти інших людей.\n8. У світі багато проблем, які мене не торкнулися. Я впевнений, що моє життя в тисячу разів легше, ніж життя багатьох людей.\n9. Я дуже рано засвоїв, що просити про допомогу можна і потрібно. Нормальне у вас тіло чи ні, але є речі, з якими неможливо впоратися самотужки.\n10. Спробуйте зазирнути в кінець власного життя, а потім почніть жити так, щоб, опинившись в цій точці, ні про що не шкодувати.\n11. Любові немає діла до того, що ти можеш і чого не можеш, ким є і ким не можеш бути. Справжня любов дивиться прямо в серце!\n12. Зіткнувшись з будь-якими труднощами, знаходь в них чисту радість.\n13. Вважайте ставлення до світу пультом дистанційного керування. Якщо програма, яку ви дивитеся, вам не подобається, ви просто хапаєте пульт і переключаєте телевізор на іншу програму. Так само і з відношенням до життя: коли ви незадоволені результатом, змініть підхід, незалежно від того, з якою проблемою ви зіткнулися.\n14. Ті, хто вважає себе невдахою, - це люди, які не розуміють, наскільки близько до успіху перебували, коли склали руки і здалися.\n15. Ідеальна зовнішність нічого не означає, якщо душа розбита.\n16. Зовсім не обов'язково затівати грандіозні проекти, щоб сіяти добре насіння. Навіть малі справи можуть багато значити для іншої людини.\n17. Одна з найбільших радостей життя - стати частиною чогось більшого, ніж твоє власне життя і особистий досвід.\n18. У стресовій ситуації, відчуваючи неможливість зібратися з силами, дуже важливо відокремити те, що сталося з вами, від того, що відбувається всередині вас.\n19. Життя може бути хорошим, якщо ми обираємо це.\n20. Раніше я питав: чому я? Чому це сталося зі мною? Але тепер я кажу: чому і не зі мною?\n21. Ще один день - ще одна можливість!\nТомі Керрол - сліпий скейтбордист\nЯк перетворити відчай на віру: Пісторіус і Чалліс\n366 марафонів за 365 днів\nЇї серце не билося уже півгодини… Але мати вирвала доньку з того світу\nМедитативное рисование "Магия черного и белого" 22 октября 12-00\nAватар – фестиваль йоги та музики під Одесою біля моря (1-6 серпня)


Новини шоу-бізнесу: Тіна Кароль заспівала з 7-річною Амелією, яка розчулила світ співом у бомбосховищі - фото, відео — Гламур — tsn.ua\nТіна Кароль заспівала разом з 7-річною Амелією, яка розчулила світ співом у бомбосховищі\nАртистка зустрілася з дівчинкою у Варшаві.\nСпівачка Тіна Кароль виступить сьогодні, 20 березня, на наймасштабнішому концерті в історії Польщі на підтримку України.\nЙого транслюватимуть у 40 країнах світу. В Україні його покаже телеканал ТЕТ.\nНа концерті Тіна заспіває у дуеті із 7-річною Амелією Анісович з України, чия історія підкорила усі західні ЗМІ.\nТіна зустрілася з 7-річною Амелією через три тижні війни в Україні. Амелія поїхала до Варшави разом з бабусею і найбільше чекає на зустріч зі своєю мамою. Амелія запам'яталася українцям своєю вірою та оптимізмом, вона співала пісні у київському бомбосховищі, тим самим не даючи ані собі, ані старшим панікувати. Ці зворушливі ролики одразу облетіли світові ЗМІ.\nТіна Кароль зустрілася з відомою на весь світ маленькою киянкою Амелією, що співала у бомбосховищі\nПро те, що у Варшаві її чекає Тіна Кароль, Амелія не знала. Зустріч із кумиром – подія. Для Тіни зустріч з Амелією - потрясіння, адже ми бачимо перших дітей війни.\n"Під час зустрічі Амелія запитала мене: що така доля? Я відповіла, що доля – це те, як ти напишеш свою історію. Вона відповіла, що напише лише одне: я хочу бути живою. Зростає ціле покоління, яке колись розповідатиме, як вони пережили війну, вони пам'ятатимуть її страх. Підтримати Амелію, зробити для неї диво, - потрібні були більше ніж слова. Я запропонувала їй заспівати зі мною у дуеті. Творчість, як ніщо інше, допомагає впоратися дітям зі стресом, - сказала Тіна Кароль.\nТіна Кароль розповіла, як Україна об'єднала поляків: "Вони дуже хвилюються, що їх це стосуватиметься так само"


Чи може коронавірус впливати на психіку? - На пенсии\nГоловнаЗдоров'яЧи може коронавірус впливати на психіку?\nЧи може коронавірус впливати на психіку?\nКожна сьома людина, яка перехворіла на COVID-19, згодом має проблеми з психічним здоров'ям.\nПричина в тому, що цей вірус розмножується на слизових оболонках, якими вистелені судини, кишечник, альвеоли. Коли вірус вражає судини, це призводить до їх звуження та тромбозів. Отже, в мозок потрапляє менше крові, яка переносить кисень та поживні речовини.\nКоронавірус має здатність поширюватися в нервовій системі, частиною якої є мозок. Коли імунна система помічає вірус, вона починає його знищувати. Але разом з вірусом вражає клітини, у яких він живе. Тому нервова система страждає подвійно: від вірусу та імунної системи свого організму.\nПерші ознаки постковідних проблем із психічним здоров’ям\nСильна втома, порушення сну та пам’яті, погіршення концентрації уваги, сплутаність думок.\nЗагальна тривожність, яка є наслідком не тільки перенесення вірусу, а й карантину та соціальної ізоляції.\nЗміни настрою, депресивні стани, негативні та навіть суїцидальні думки.\nГалюцинації. Найпоширенішим є спотворення нюхових відчуттів, але трапляються також зорові, слухові й тактильні (мурахи по тілу) галюцинації.\nЯкщо ви помічаєте у себе або близьких ці симптоми, зверніться до лікаря. Стан нашої психіки тісно пов’язаний із тілесним здоров’ям і може сигналізувати про важливі проблеми. Що раніше лікар дізнається про них, то скоріше зможе допомогти або направити на додаткові обстеження або консультації психіатра.\nЗверніть увагу, що до психіатра, психолога або психотерапевта ви можете звернутися самостійно, без направлення сімейного лікаря. Більше про психічне здоров’я, а також про фахівців, до яких можна звернутися по допомогу, читайте тут: https://bit.ly/3cHEGv5\nБезоплатну психологічну консультацію можна отримати за такими номерами:\nЦентр психічного здоров’я та травмотерапії “Інтеграція” – (067) 594 94 46, (095) 913 69 41, (044) 599 73 93.\nLifeline Ukraine, національна лінія з питань профілактики самогубств та підтримки психічного здоров’я – 7333.\nНаціональна дитяча гаряча лінія – 0800500225 або 116111 (з мобільного).\nКонсультацію можна отримати в довідковій службі “Здоров’я” за телефоном 15 83.\nОскома: чому виникає і про які серйозні хвороби може попереджати?\nЧому сіпається око і що з цим робити\nПопередня статтяКоронавірус: нас покинув колишній мер Києва Олександр Омельченко\nНаступна статтяЗима у темряві: чи загрожують Одесі віялові відключення світла?


Як вакцинувати тварин у Тернополі безкоштовно і скільки це коштує у ветклініці : 07:06:2019 - te.20minut.ua\nЯк вакцинувати тварин у Тернополі безкоштовно і скільки це коштує у ветклініці\nДомашніх улюбленців вакцинують і навесні, і влітку. Одна з головних вакцин - від сказу.\nХтось вакцинує вдома, хтось у ветклініках. Скільки це коштує та які вакцини використовують дізнавався журналіст “20 хвилин”.\nТернопіль і прилеглі міста знаходяться в зоні лісів, де зустрічаються лисиці, вовки, кабани, їжаки та інші звірі, які можуть стати носіями захворювання. Вони можуть нападати на домашніх тварин в селищах та навіть на околицях великих міст.\nІгнорувати вакцинацію не варто і тим, чиї тварини живуть в будинках, кажуть експерти. Повністю обмежити контакт хатнього улюбленця від інших звірів неможливо. Крім того, носієм вірусу сказу можуть стати не тільки великі тварини, а і дрібні гризуни та кажани.\nЯк кажуть ветеринари, проводити вакцинацію котів та собак необхідно щороку. Виконувати процедуру бажано ще до настання весни, але чітких термінів немає.\nЧимало людей проводить ін’єкцію домашньому улюбленцю самостійно. Необхідні вакцини продаються у ветеринарних аптеках. Як розповідають фармацевти, простіше придбати полівалентну вакцину. Вона формує імунітет у тварин відразу від кількох інфекцій. Ціни на них в середньому від 100 до 250 гривень. Перед вибором препарату краще порадитись з лікарем у ветклініці або ветаптеці щоб правильно визначити тип вакцини.\n- Я вакциную своїх котів самостійно вдома, щоб вони не отримували стрес, – розповідає Вікторія Ушакова. – В середньому це обходиться в 200 гривень.\nДо проведення ін’єкції необхідно провести дегельмінтизацію та простежити, щоб тварина була здорова. Протягом тижня до ін’єкції потрібно перевіряти температуру тварини та її загальну поведінку, радять ветеринари.\nЯк вакцинувати безкоштовно\n- Ми проводимо планові вакцинації котів та собак відповідно до графіків, - розповідає працівниця Тернопільської міської державної ветеринарної лікарні пані Наталя. - В нашій клініці вакцинація від сказу для тварин виконується безкоштовно, тому до нас часто звертаються власники.\nГрафік проведення профілактичних щеплень проти сказу для тварин публікуються на сайті Держпродспоживслужби або на сайті «Тернопіль житлово-комунальний». Планова вакцинація тварин в Тернополі розпочалась в квітні та завершиться в серпні.\nЩеплення від 150 грн\nДехто звертається в приватні клініки, щоб вакцинувати домашнього улюбленця. В Тернополі таких закладів чимало.\nЯк розповідає ветеринар клініки «Айболить» Іван Скіра, ціни на щеплення залежать від самого препарату. В середньому щеплення від кількох хвороб коштує 150-200 гривень. В Україні існують певні проблеми з цим захворюванням, особливо Західному регіоні. Тому потрібно виконувати процедуру щеплення щороку.\nВ клініці Eurovet розповідають, що вакцини поділяють за кількістю хвороб від яких вона може захистити. У клініці застосовують полівалентні вакцини зарубіжного виробника. Доза не залежить від віку, маси та породи. Вакцину призначають собакам для профілактики чуми м'ясоїдних, інфекційного гепатиту, парвовірусного ентериту і парагрипу собак, лептоспірозу.\nВакцина у котів викликає формування імунної відповіді до збудників вірусного ринотрахеїту, каліцивірусної інфекції, панлейкопенії і хламідіозу кішок. Ціни на вакцинацію складають від 180 до 335 гривень в залежності від препарату.\nПро вакцинацію безпритульних тварин та центр стерилізації собак "Ноїв ковчег" читайте згодом на сайті "20 хвилин",\nНа Тернопільщині почали челендж на захист тварин\nЖителі Тернопільщини потерпають від укусів тваринами\nУ Тернополі планують підрахувати безпритульних собак. Шукають волонтерів\n«Пакетики крадуть, а в контейнери викидають все підряд»: яка доля вбиралень для собак в парку Шевченка


Скільки важить куб бетону в25 Yakpravylno.com\n» Як зробити » Скільки важить куб бетону в25\nСкільки важить куб бетону в25\nЩоб отримати міцний добротний бетон, необхідно правильно розрахувати його складові, і в першу чергу - цемент. Скільки цементу на куб бетону повинно бути? Питання не таке просте, як здається на перший погляд. Багато що залежить від марки цементу, а вибір марки - від мети використання майбутнього бетону. Так, щоб залити підлогу в квартирі, потрібен цемент марки 200. Крім того, необхідно визначити співвідношення цементу з іншими складовими і правильно їх змішати між собою. Так які ж пропорції складових компонентів бетону?\nВ основному, суміш на 1 кубічний метр бетону роблять в такій пропорції: цемент - 325 кг., Вода - 185 л., Щебінь - 1092 кг., Пісок - 763 кг. Але це тільки приблизний варіант, все одно треба враховувати марку цементу.\nТакож в Інтернеті пропонують використовувати такі пропорції:\nБетон В20, F100 - цемент - 316,67 кілограммов- вода - 190 літрів-пісок - 772,91 кілограммов- щебінь - 1000,56 кілограмів.\nБетон В25, F100 - цемент - 363,58 кілограммов- вода - 190 літрів-пісок - 728,07 кілограммов- щебінь - 1006,26 кілограмів.\nБетон B30, F100 - цемент - 417,71 кілограммов- вода - 190 літрів-пісок - 685,33 кілограммов- щебінь - 1003,5 кілограмів.\nВідео: Розрахунок матеріалів бетонної суміші v1.02\nВитрата матеріалів вище запропонованих пропорцій дан з розрахунку на те, що максимальна крупність щебеню становить 20 мм., А кількість добавок С-3 - 0.5% від маси використовуваного цементу.\nУ будь-якому випадку, якщо є можливість обговорити це питання з фахівцем, то краще звернутися за допомогою, він обов`язково точно підкаже вам, скільки цементу на куб бетону потрібно в вашому випадку, а також порадить вибрати ті чи інші матеріали для роботи.


Тумба під ТВ SILENCE - купити по доступним цінам на Krokwood.com\nТумба під ТВ SILENCE\nЗавдяки сучасному дизайну та фасадам з неповторної текстури горіха - тумба під ТВ SILENCE готова прикрасити будь-який інтер'єр, наповнюючи простір теплом та затишком. Додаткові внутрішні полички та шухляди дозволять комфортно зберігати книги, журнали та інші речі без загромадження простору.\nЗагальні розміри: висота-1600мм; глубина-420мм; висота-480мм;\nМатеріал корпусу: фанера водостійка;\nМатеріал фасаду: МДФ, шпон горіх американський;\nМатеріал ніжок: масив вільхи;\nПокриття: емаль та лаки акрилові MILESI;\nФурнітура: BLUM з дотягом;\nТермін виготовлення: 30 календарних днів.\nБренд: Mab Studio


"СПОРТ ДЛЯ ВСІХ" : 03/01/2016 - 04/01/2016\nПеремога Новодністровських шахістів на чемпіонаті району\nУ неділю 27 березня команда новодністровських шахістів відвідала місто Сокиряни, де взяла участь у першості району з шахів та шашок.\nОрганізатором змагань виступило Сокирянське районне фізкультурно-спортивне товариство "Колос" на чолі з Василем Богачуком. Організаторську та матеріальну сторону участі наших спортсменів взяв на себе міський центр "Спорт для всіх" (відділ Гуманітарної політики НМР).\nФормат змагань "2+1", тобто два чоловіки та одна жінка окремо у категоріях шахи та шашки. Попередньо для участі у змаганнях зголосилося більше 12 команд, але саме у день змагань явка виявилась значно нижчою, тож змагання виявилися не дуже чисельними. Але як би то не було - перемагає найсильніший! Тож наші спортсмени вкотре підтвердили "шаховий статус" Новодністровська, та привезли золотий кубок за безкомпромісну перемогу - 1 місце у заліку з шахів.\nРезультат з шашок став трохи нижчим - новодністровці вибороли загальнокомандне 3 місце у цьому виді. Але варто зазначити, що саме новодністровчанка Дар’я Унгурян (працівниця Дністровської ГЕС-1) виборола 1 місце серед жінок у замаганнях і з шашок, і з шахів.\nВітаємо поіменно новодністровських спортсменів:\n- Віктор Березовський - І місце шахи;\n- Володимир Мигаленюк - І місце шахи;\n- Дар’я Унгурян - І місце шахи, І місце шашки;\n- Михайло Васютинський - ІІІ місце шашки;\n- Микола Маковійчук - ІІІ місце шашки.\nТож усі спортсмени поверталися додому задоволені - з медалями та грамотами. Сподобався їм і теплий прийом сокирянців, які проводили змагання у ошатній та чудово облаштованій залі територіального центру. "У такому чудовому приміщенні зовсім по іншому себе відчуваєш, хочеться грати!" - таке враження наших спортсменів. Тож будемо сподіватися, що і Новодністровськ найближчим часом зможе приймати у себе змагання такого рівня і у настільки комфортних умовах.\nУ подальших планах наших спортсменів - участь у обласному чемпіонаті, де новодністровці будуть захищати честь усього району! Побажаємо їм успіху!\nМітки: Звіт, Фото, Шахи, Шашки\nКубок Сокирянського району з футзалу\nУ неділю 13 березня 2016 року у приміщенні ОКЗ "ДЮСШ у м. Новодністровськ" відбувся кубок району з футзалу. Ініціатором та головним організатором стало районне спортивне товариство "Колос" на чолі з Василем Богачуком. До організації також долучилися міський центр "Спорт для всіх" та Федерація футболу Новодністровська.\nДо участі зголосилися 14 команд з наступних населенних пунктів: Новодністровськ, Сокиряни, Вітрянка, Волошкове, Василівка, Ожеве, Шишківці, Кормань, Шебутинці, Селище, Грубно, Коболчин, Братанівка та Білоусівка. Загалом у цей день для участі зареєструвалось 137 спортменів, тож захід виявився дійсно масштабним.\nБуло вирішено розподілити команди на три підгггрупи: у двох по 5 команд та у одній - 4. Одразу були визначені найсильніші команди, які за рішенням суддівської колегіїї розподілили по різним групам, це - Новодністровськ, Сокиряни та Вітрянка.\nПепередньо було вирішено провести фінал змагань наступного тижня, та зрештою команди наполягли завершити турнір вже цього дня, аби не витрачати додаткові кошти на переїзди. Тож вже майже традиційно змагання затягнулися до пізнього вечору.\nПо результатам ігр у підгрупах у півфінал пройшли перші та другі місця, а саме:\nІ ггрупа: 1 місце - Вітрянка, 2 місце - Волошкове;\nІІ група: 1 місце - Сокиряни, 2 місце - Кормань;\nІІІ група: 1 місце - Новодністровськ, 2 місце - Ожеве.\nЗрештою у фіналі змагалися команди Новодністровська, Сокирян та Волошкового.\nЗа збігом обставин новодністровській команді довелося змагатися на полі три останні гри турніру поспіль - останню гру півфіналу та 2 гри фіналу. Можливо це навіть зіграло гравцям на користь, адже наші спортсмени розігналися не на жарт! Сумарна кількість забитих голві за ці три матчі склала неймовірну цифру - 17!\nТож зрештою, беззаперечним переможцем змагань стали наші земляки - новодністровська команда "Тірас"! Щиро вітаємо команду з цим досягненням!\nУсі призери отримали кубки, грамоти та медалі. Профінансувала призи Обласна федерація футболу. Окремо були нагороджені кращі гравці турніру: Ігор Щасливий (грав за команду Вітрянки), Дмитро Клімов (з Новодністровська) та Макси Продан (Сокиряни).\n"Золотою бутсою" змагань був визнаний Генадій Куляк з команди Волошкового.\nВітаємо усіх, хто брав участь у змаганнях та бажаємо нових спортивних звершень та перемог!\nАнонс: Кубок району з футзалу\nСпортивне свято 8 березня у Новодністровську\nЧим традиційно займаються жінки у святковий день 8 березня?! Радіють квітам, приймають подарунки та їдять тортики? Не тільки! Представниці прекрасної статі нашого міста спростували точку зору, що 8 березня це лише застілля та пасивний відпочинок на дивані. Спорт – ось вибір активних та радісних новодністровчанок.\nСаме у цей святковий день (8 березня 2016 року) МЦ ФЗН «Спорт для всіх» разом з ФСК «Новодністровськ» організували спортивний захід, приурочений до Міжнародного дня жінки. Учасниці змагалися між собою у наступних етапах: прес (найбільша кількість за 30 секунд), дартс (на влучність), планка (на витривалість), кільцеброс (на влучність) та скакалка (найбільша кількість за 30 секунд).\nІнтрига зберігалася до останнього, та по результатам усіх 5 змагань беззаперечну перемогу отримала Світлана Шевчук, почесне друге місце посіла Ганна Дзюба. На третьому місці, з відривом у 1 бал, опинилися одразу три учасниці – Сніжана Турець, Юлія Рудниціка та Наталія Сологуб.\nВиходячи з розподілу призових місць учасниці змагань зробили висновки, що саме підтримка родини є тією силою, що надихає та допомагає вигравати. І причому, чим більша кількість вболівальників – тим краще результат, адже саме дві перших призерки заручилися у цей день підтримкою своїх родин. За Світлану Шевчук вболівав чоловік з двома дітьми, а у команді підтримки учасниці яка посіла друге місце було на 1 дитину менше, тож учасниці жартували, що саме кількість дітей стала вирішальним фактором перемоги.\nТож закликаємо чоловіків підтримувати свої прекрасні половинки в усьому, чим би вони не займалися та долучати до цього дітей та друзів!\nУсі учасниці та навіть вболівальники отримали заохочуючи призи від МЦ ФЗН «Спорт для всіх». Та головним призом цього спортивного свята став безкоштовний місячний абонемент на заняття у секції аеробіки. Вітаємо щасливу переможницю!\nПроте спортивна частина цієї святкової днини на цьому не закінчилася. Ввечері тренування з аеробіки відбулося по графіку. Думаєте, хто прийде вечером 8 березня займатися спортом?! Ще б пак! 16 родин зробили подарунок своїм жінкам та мамам, відпустивши їх на тренування - займатися спортом у своє задоволення. Радісно, що з кожним днем спортивних родин у нашому місті стає все більше!\nЩе раз вітаємо прекрасну половину людства з їх святом, та бажаємо бути активними, спортивними та щасливими!\nМітки: Звіт, Міжнародний день жінки, ФСК "Новодністровськ"


1, ковзання шестерні механічного ущільнення. Деякі сидіння для водіння з верхнім проводом, закріпленим на втулці, і цей режим передачі все ще можна використовувати при кімнатній температурі, температурі теплового насоса та відцентровій силі, занесенні верхнього дроту, несправності передачі.\n2, стаціонарне кільце та кільце не торкалися, встановлення механічного ушкодження ущільнення. Рухаючись із використанням мозаїчного кільця, кільце з карбіду вольфраму розпушене.\n3, ознаки фрикційного лиця зносу м'якої кільцевої ширини більше, ніж тертя двокомпонентної ущільнювальної поверхні, не рівні. Загалом, механічні ущільнення пружини Муті широкі, м’яка поверхня вузька. Механічне ущільнення працює протягом деякого часу, на поверхні ущільнення чіткі сліди тертя, відповідно до ширини цього сліду для визначення механічного ушкодження ущільнення.\n4, вібрація насоса, механічне кільцеве ущільнення створює радіальний та осьовий бік, більша товщина плівки, а іноді ущільнювальна поверхня механічних ущільнень відкрита, що призводить до збільшення витоків. Рух дзвенить по-іншому. Загалом, тип обертання ущільнення, нерухоме кільце, встановлене в залозі, сальник і ущільнення при коаксіальній порожнині з гирлом є єдиною гарантією. Насправді лише в роті часто щілина занадто велика, нерухоме кільце опускається, що призводить до статичних кілець різних сердець.\nУ нерухомому сильфоні Johncrane Seal, через статичну вагу компонентів кільця, що сприяло опусканню статичного кільця, рух кільця також спричинив різне серце. Крім того, несуча коробка зазору занадто велика, тому зробіть сліди вигину валу тертя занадто широкими. Способи подолання цих недоліків, спочатку усунути вібрацію насоса, врівноваживши ротор; використання навряд чи спричинить віброзчеплення; правильна концентрація насоса та двигуна; переконайтеся, що насос ротового зазору занадто великий; у статичному сильфоні в нижньому кільці для збільшення опори в статичному методі для запобігання занурення.\n5, стаціонарне кільцеве ущільнення стикається з першим явищем - це нерівна ущільнювальна поверхня вздовж внутрішнього краю безперервного впливу слідів так званого збіжного зазору: це ущільнення часто не може виявити демонтажу інших ознак зносу. Вгору і працює\nВитік великий. Деякі люди думають, що сліди тертя вузької закритої площі зменшуються, коефіцієнт тиску збільшується, здається, не витікає. Навпаки, коли внутрішній край контакту, ущільнюючи зазор, повинен представляти собою зближення форми, пошкодження ущільнювальної поверхні паралельної плівки тиском значно збільшується, штовхаючи ущільнювальну поверхню, витік збільшується.\nЛицьова частина кільця не паралельна статичним слідам тертя другої ущільнювальної поверхні, що контактує із зовнішнім краєм, що простежує внутрішній діаметр, більший за діаметр поверхні ущільнювального статичного фрикційного кільця, ущільнювальна поверхня була у формі рогу, тиск плівки через форму цього зазор зменшується, внаслідок чого тиск зростає, знос, схильні канавки, збільшуючи кількість витоків, не можуть нормально функціонувати.\n6, бічні поверхні кільця металевих сильфонних ущільнень сліду тертя не є постійним або частковим контактом, іноді круговими або крапковими контактами, це явно спричинено нерівною поверхнею обертового кільця. Вирішення механічних ущільнень цих дефектів полягає в: Перевірте динамічне і статичне кільце площинності, не відповідайте вимогам проводити шліфування до отримання кваліфікації. Для зменшення деформації ущільнювальної поверхні значення стаціонарних перешкод кільцевого ущільнення не надто велике, щоб уникнути статичної деформації кільця, високої температури\nВторинне ущільнення для вжиття ефективних заходів, таких як промивання, охолодження, герметизація для мінімізації різниці температур.


Інсектицид АЛЬФА АЦЕТАМІПРІД купити в Україні ✔ ціна 2021, відгуки | Agro-Trade\nІнсектицид Альфа-Ацетаміприд — ваше замовлення\nКультури, на яких застосовується картопля, пшениця озима, ріпак, буряк цукровий\nІнсектицид Альфа-Ацетаміприд – препарат системної дії, надійно, протягом тривалого часу захищає культурні рослини від комах-шкідників.\nВсесвітня організація охорони здоров'я зарахувала препарат до 3 класу токсичної небезпеки для людини. Також і для бджіл інсектицид віднесений експертами до 3 класу токсичності.\nЩоб не було ніяких негативних наслідків для здоров'я під час використання препарату і приготування робочого розчину, настійно рекомендується застосування спецодягу та дотримання правил техніки безпеки.\nАгрохімікати широко застосовуються аграріями в посівах різних культур, а також на ділянках, які не використовуються в сільському господарстві.\nПриготування робочого розчину – важливий етап підготовки робіт по обприскуванню посівів. Бак агрегату для обприскування заповнюється наполовину обсягу, включається мішалка і додається розрахована кількість препарату. Потім почекати 15 хвилин для того, щоб препарат рівномірно розподілився у воді, та повністю заповнити бак. Чиста вода використовується для того, щоб не було засмічення форсунок. Приготований розчин необхідно використати протягом доби.\nВитрата робочого розчину повинна становити від 200 до 400 л/га. Після проведення робіт по обприскуванню посівів і до початку збору врожаю пшениці озимої має пройти не менше 25 днів, ріпаку – 30 днів, картоплі – 35 днів, цукрових буряків – 40 днів.\nБезпосередній контакт і поїдання комахами обробленої рослини дає результат, оскільки механізм дії препарату – контактно-кишковий. Його результативності сприяє абсорбція в тканини рослин і поширення по них протягом нетривалого часу. Нервова система комах під впливом ацетаміприду починає функціонувати неправильно, викликаючи конвульсії і паралічі. Це і є безпосередньою причиною їх швидкої загибелі. Препарат після обробки захищає культурні рослини протягом 14-21 діб.\nОбробку посівів проводити при появі комах, щоб не був перевищений економічний поріг шкідливості. Щоб гарантувати високу результативність препарату, потрібно налаштувати обладнання для обприскування, щоб поверхня культурних рослин покривалася робочим розчином рівномірно. Обробку інсектицидом Альфа-Ацетаміприд проводити в суху, безвітряну погоду при температурі від 10 до 25 ° С.\nІнсектицид Альфа-Ацетаміприд добре поєднується з більшістю агрохімікатів. Однак не слід застосовувати його спільно з лужними препаратами. Для того, щоб повністю виключити помутніння робочого розчину, випадання осаду, виникнення піни, рекомендується проводити пробне змішування.\nПрепарат має низку відмінних рис і переваг, які гарантують відмінний результат. Серед них можна виділити наступні:\nзручна у використанні сучасна препаративна форма;\nшвидка абсорбція в тканини культурних рослин;\nу комах не виникає стійкості до інсектициду;\nУ нас ви маєте можливість купити інсектицид Альфа-Ацетаміприд за найоптимальнішою ціною на українському ринку агрохімічної продукції. Зроблене вами замовлення, швидко обробляється нашими співробітниками. Доставка виконується протягом декількох днів у будь-який регіон України. На всі питання по використанню препарату дадуть відповідь наші співробітники – звертайтеся.\nkostya on 18/05/2019\nМітки: Картопля, Пшениця, Ріпак, Цукрові буряки


Безславні кріпаки дивитись фільми онлайн - JFK RFK MLK Assasination Forum\nJFK RFK MLK Assasination Forum\nBoard index Assassinations Off Topics any other topics\nJoined: Mon Sep 14, 2020 12:04 am\nPost by domdomdom » Wed Sep 16, 2020 12:29 am\nБезславні кріпаки дивитись онлайн Безславні кріпаки фільми лучший дивитися онлайн Безславні кріпаки фільми онлайн Фільм Безславні кріпаки дивитись онлайн\nТа ледве відчувши ту втіху від її пробудження, Дік, як звичайно, відразу й забув про неї за власними справами. Він знову поринув у цифрові дані про свинячу чуму в Айові, і дружина зникла з його свідомості. Мав ще час після сніданку, але забрався на роботу, не знаючи, чим би міг заповнити ці хвилини вдома. Ні, подумала вона, Дік не міг помітити їхнього таємного мовчазного прощання. Адже то була тільки коротенька мить проблиск в очах, швидкий порух пальців, і все. Як міг він щось побачити чи відчути? Адже ні очей, ні рук їхніх йому не було видно за Греймовою спиною.\nПоки ми розмовляли, Понс поскладав біля ліжка те, що я мав сьогодні одягти. Прийшов другий посланець кликати ватага на раду й перепинив їхню мову. Макензі, виштовхуючи його в сніг, скинув оком надвір і помітив, що перед вогнищем похитуються постаті, почув ритмічний спів чоловічих басів і зрозумів, що то шаман роздмухує гнів свого народу. Не можна було гаятись далі. Він знов обернувся до ватага. На світі є багато таємниць, промовив Опі-Кван не то сам до себе, не то звертаючись до своїх земляків. Ось ми живемо, а за мить нас немає. Коли людина може обернутися тінню, то чому б і тінь не могла обернутися людиною? Нам-Бок був і його нема. Це відомо. Але ми не знаємо, чи це тінь Нам-Бока перед нами, чи сам Нам-Бок. Але мені не судилося вмерти, казав він далі, і в його голосі забриніли рештки гордості. Я один, тільки я залишився. Олуф і всі інші лежать вряд горічерева, голови їм повернені в один і в другий бік, а декому то й назад, туди, де має бути потилиця. Зле дивитись на них. Коли життя повернулося до мене, я лежав поруч з ними і всіх побачив при світлі смолоскипа, що залишили люди з Країни Сонця. Хвала богові, хвала богові! вигукувала наспівом вона, заламуючи в радості руки. Безславні кріпаки фільми онлайн Фільм Безславні кріпаки фільми онлайн дивитися Безславні кріпаки. фільми онлайн дивитися А нижче, на схилах пагорка, гомоніли піші скіфи. Там уже зовсім не було видно ніяких прикрас на одязі, навіть наqскромніших бронзових; око не спинялося на комусь одному. Біля підніжжя чорної піраміди товпилася безладна юрба. Тут були і скіфи, і раби, які не мали права підійматися вище. Дарка сміялася в душі. З розповіді домнула Локуіци знала, що Чернівці були столицею проти Штефанештів, де по ринку проходжуються кози, як дома по парку. Але не хотіла розчаровувати Лідку. Хай їй здається, що Дарці дійсно вже так пощастило. Щоб не показати себе зовсім пограбованою життям, Лідка почала вихвалятися перед Даркою своїм перебуванням у приморському таборі: Ми намагалися хоч у згуках вилити думки, що, мов невиразні тіні, МИГТІЛИ в нашій свідомості. Безволосий ГОЛОСНО зашварготів. Йому треба було виповісти свій гнів і прагнення помститись Червоноокові, і ми добре зрозуміли його. Та як він спробував витлумачити нам оте своє поривання до спільного з нами чину, ми почули тільки незрозуміле белькотіння. Тоді нараз зашварготів Мордань, настовбурчивши брови й б’ючи себе в груди, а потім і всіх нас одного по одному захопила та оргія люті. Залопотів хрипко, прискаючи слиною, навіть старий хляпогубий Маслак. Тоді хтось ухопив ломаку й почав гепати нею по деревині. Те гепання ніби задало ритм нашим вигукам та верещанню, й за хвилину ми несвідомо вже горлали влад. Цим нас ураз заспокоїло: ми й не стямились, як забули свою лють, і почалося ревище. Я не змогла вас одразу повідомити, бо чекала, що ви з дороги зайдете до мене. Я цілий тиждень вечорами не виходила з дому. Думала, ось-ось надійдете… Крім того, на схід від нас індіяни також зайняли пагорб. Щоб подивитись на них ближче, ми вибралися на невеличкий пригірок і згаяли півгодини, намагаючись полічити, скільки їх. На нашу думку, індіян було щонайменш зо дві сотні. Серед них ми завважили кількох білих, вони весь час про щось жваво розмовляли з індіянами.\nУсім було ніяково. І хоч тато попередив директора, що, можливо, Дарка побуде ще якийсь тиждень довше дома, вона настояла на тому, щоб від'їхати з дому вчасно. Ти мудрий, Якаго. Коли він не має інших диявольських штук, то ми вб’ємо його. Пєрожек, замислившись глибоко, похнюпив голову. І знову виринуло перед Філіпчуком питання, яке мучило під час усієї розмови: це поза актора чи розкаяння обманутої людини? Отже весна! вигукнула Пола. Фильм "Бесславные крепостные" дивитись онлайн\n«Безславні кріпаки»: фільм Безславні кріпаки. фільми онлайн дивитися Кепська справа. Нечесна. І знаєте, за віщо ми боролися? За сотню доларів. Ви тільки здумайте! Я мусив скінчити боротьбу й зробити все, щоб скалічити свого друга, бо, бачте, оті дармобити на нас гроші поставили!.. Гарно, нема чого казати! Ну, то це й був мій останній виступ. Ніколи вже нога моя не ступить на ринг! З ним був собака, такий завбільшки, як троє наших, і той був теж кволий. Шерсть у нього була коротка і мало гріла, а хвіст відмерз, і кінчик відпав. Ми й його, цього чужого собаку, також нагодували й поклали коло вогнища і відганяли наших собак, бо вони б загризли його. «Те, що дерева озеленюються щовесни, ще не означає, буцім вони не старіють», спробував знічев'я пофілософствувати. Не треба. Буду їхати додому. Ні, вирішив Дік, поцілує вона його сьогодні чи ні це ще нічого не означає. І все ж він чекав.\nБезславні кріпаки - фильм дивитись онлайн О, знов закресали кремінці! усміхнулась Пола. А Дар Гаяль кількома помахами руки та словесними викрутами доведе, що всі кремінці то ілюзії; а Теренс що це в кращому разі речі нікчемні, марні, непотрібні; а Генкок що всі Бергсонові небеса вимощені кремінцями, тільки незрівнянно кращими; а Лео що у світі є тільки один кремінець, Краса, та й той не крем’яний, а золотий. Розчепірені драпіжно пальці, роз'ярене, пунцове, недобре лице, витріщені з люті очі, приспішений віддих свідчать, що божевільна готова кинутись на малу господиньку як стоїть. На бога, ходімте звідси!\nedl edw mns glj kqt ltr buu dfx rtw jho wqu tcb ibm noa mvb sut cxo sih poj evy mhq ljl qmy ipg\nvro cre bgy eak bls bjr wmh aik ley two fnw ibo cmi qfm qxc uzg cua phq cre wla fju anr mia fqk\nДом 2, начало дома 2 Дом 2 2022 дом 2 хх dom film дом 2 ю туб дом 2 юля и тигран .\nReturn to “Off Topics any other topics”\n↳ RFK assasination\n↳ MLK assasination\n↳ Off Topics any other topics\n↳ James Files


Купити трикімнатну квартиру вул Коломийська Сихівський район Львів-104378\nКоломийська вул. Код: 071513\nЄвроремонт. Цегляний будинок. Є підвал, паркомісце. Якщо Вас цікавить саме ця пропозиція, тоді телефонуйте та вкажіть код менеджеру: 071513


Спорт, відпочинок, туризм для авто 🚗 Exist.ua\nПризначення товарів для туризму, спорту, активного відпочинку\nЗ розвитком комп'ютерних технологій та появою безлічі гаджетів у кожному будинку багато людей в основному ведуть сидячий спосіб життя перед комп'ютером на роботі або ноутбуком вдома. Найбільше залежні від цієї звички діти, яких не виженеш гуляти на вулицю. А сидячий спосіб життя плюс забруднене вихлопами автомобілів та викидами промислових підприємств повітря негативно впливають на наше здоров'я. Тому заняття спортом або активний відпочинок на природі - це не просто розвага, а справжній порятунок, і туризм поєднує в собі ці два процеси найкращим чином.\nСучасна людина вже не може відмовитися від тих благ цивілізації, до яких так звикла, і щоб отримувати задоволення від процесу проведення часу на природі їй просто необхідний спеціальний туристичний інвентар та інші корисні предмети. Навряд хтось зможе насолоджуватися смаженням м'яса на камені або сном на землі просто неба. Є ще одна проблема - чим відволікти себе та дітей від гаджетів на природі. І рішення є. Сучасний ринок спортивного інвентарю пропонує великий вибір різних товарів для розваг та веселого проведення часу на природі.\nШирокий асортимент товарів для активного відпочинку в інтернет-магазині Exist\nЗавдяки багаторічному досвіду роботи нашого магазину у сфері реалізації товарів для спорту, відпочинку й туризму, наші фахівці вивчили потреби клієнтів та підібрали список найпотрібніших, корисних товарів. На сайті нашого інтернет-магазину exist.ua в продажу є товари для походу або експедиції, активного відпочинку на природі та кемпінгу, все для туризму, в тому числі активного відпочинку, спорядження, а також аксесуари для занять спортом, які можна придбати в будь-який час не виходячи при цьому з дому.\nспортивний інвентар, полювання, спортивна стрільба, серед яких є товари як для професійних спортсменів, так для активного відпочинку сім'єю;\nвелотовари, дитячий транспорт, всі необхідні аксесуари - ви знайдете у нас техніку, на якій можна покататися влітку або взимку;\nсеред товарів для всіх видів походів (в тому числі експедиції), для кемпінгу або пікніку знайдеться все необхідне як для професійного туриста, так і для сім'ї з дітьми;\nне забули ми також про речі, важливі для кожної сучасної людини: батарейки, акумулятори та туристичні освітлювальні прилади;\nзвичайно ж велику вагу ми приділили одягу, взуттю та аксесуарам, адже для природи слід підібрати міцний одяг та взуття, щоб в ньому було тепло та комфортно.\nЩо важливо враховувати, при виборі туристичного обладнання?\nЩоб пікнік, кемпінг або заняття спортом на природі були комфортними, безпечними та приносили тільки приємні емоції, слід серйозно підходити до вибору спорядження:\nматеріали, з яких виготовлені туристичні товари, повинні бути якісними, міцними та надійними;\nне варто купувати занадто дешеві товари, адже низька ціна швидше за все говорить про погану якість. А значить потрібний предмет може зламатися у найневідповідніший момент;\nщоб не придбати підробку, робіть покупки у перевірених магазинах, які мають позитивні відгуки клієнтів;\nякщо стоїть вибір між двома видами інвентарю або обладнання, віддавайте перевагу тим, у яких є додаткові функції та можливості, адже так можна заощадити й не купувати зайві товари.\nПридбати туристичний інвентар, приналежності для відпочинку на природі, кемпінгу та все для професійного туризму наш магазин пропонує з безкоштовною доставкою в будь-яку точку України через надійного вантажоперевізника Нова Пошта. У нашому магазині здійснюється продаж тільки оригінальних товарів від перевірених, відомих брендів.


Як всупереч відсутности умов та фінансування існує та розвивається бейсбол.\nБейсбольна команда «Соколи» з’явилася 1998 року. Тоді вона ще мала назву «Мала бейсбольна ліга». Це була перспективна молодіжна команда, в якій грали буковинські юнаки 16-18 років.\n«І тоді проблем було багато, адже спеціалізованих стадіонів не було. Команда аматорська, до речі, досі. «Випадали» зі змагань через брак фінансування тощо. Проте з 2002 року ми почали регулярно брати участь у чемпіонатах України. Декілька разів «Соколи» були четвертими у Вищій лізі найвищого дивізіону. Чотири рази – півфіналісти Кубку України з бейсболу. Були переможцями дивізіону Б. Нині команда грає у Найвищій лізі», – розповідає тренер.\nРостислав Грінчук каже, що у бейсбол потрапив завдяки одному цікавому випадку і вважає це долею. Тож цей вид спорту затягнув його настільки, що чоловік став тренером.\n«До бейсболу я займався гандболом. Тоді спортивний ринок був перенасичений гандболістами. Команд не вистачало, а хороших гравців було багато. Сталося так, що мені не вистачило одного бала для того, щоб вступити до Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Нас тоді 4 хлопців було, яким не вистачило балів. І постало питання: або йти на якісь підготовчі, або спробувати себе у бейсболі. Тоді тренер з інтернату перейшов на бейсбол і запропонував нам спробувати себе у цьому виді спорту. Тим паче, що американці приїжджали у Київ на показові матчі», – розповідає Ростислав Грінчук.\nТренер каже, що тоді 18-річним хлопцям пропонували влітку грати у бейсбол, взимку – у гандбол.\n«Нам пропонували гуртожитки, мали отримувати якусь зарплату, ми були оформлені як спортсмени-інструктори. Це було ще до армії. Але доля знову розпорядилася інакше. В армії ми мали служити у Києві, але разом із товаришем опинилися аж у Казахстані. А звідти нас відправили до Москви. Там ми потрапили до Центрального спортивного клубу «Армії» та до команди – першого чемпіона Радянського Соузу – СКА 29 “Балашиха”», – розповідає Ростислав Грінчук.\nНа території військової частини тоді створили перший бейсбольний стадіон. Його перетворили з футбольного за 40 днів. У будівництві брав участь і пан Ростислав.\n«Там провели перший тур чемпіонату Радянського Союзу. Перший матч у моєму житті був проти американців, також у Москві. Цю подію можна порівняти з тим, якби якийсь футболіст зараз сказав, що грав перший свій матч проти бразильців. Настільки це було тоді потужно! Потім була молодіжна команда, разом із якою ми стали срібними призерами чемпіонату Росії. Після завершення служби я повернувся до Києва», – розповідає Ростислав Грінчук.\nТут майбутній тренер потрапив до київського клубу «Побутовик» – команди, яка стала срібною призеркою чемпіонату Радянського Союзу з бейсболу. А після розпаду Союзу у першому чемпіонаті України з бейсболу «Побутовик» став чемпіоном.\n«Паралельно приїжджав до Чернівців, адже звідси батьки. 1995 року я почав працювати бейсбольним тренером. А 1996-го створили Малу бейсбольну лігу – МБЛ, яку пізніше перейменували у “Соколи”», – каже Ростислав Грінчук.\nЧоловік розповідає, що починав тренерську діяльність із декількома м’ячами, пастками та двома битами. А тренувальною базою тоді була школа №18. Там тренувалися до 2006 року.\n«2005-го «Соколи» вперше піднялися до елітного дивізіону України. А парадокс у тому, що з 2005 року нас звідусіль повиганяли. Це дивна ситуація. Тоді нам сказали, що до міста не маємо жодного стосунку, бо ми — спортивна обласна школа. Справді, з 2001 року нас взяли до себе ДЮСШ «Спартак». А потім секцію перевели до комунального закладу КДЮСШ. І досі в місті ми не маємо бази, стадіону. 2006-го ми уклали угоду з Мамаївською сільрадою про оренду землі на 49 років у Новому Киселеві. Там поступово збудували бейсбольний стадіон. Фінансувалося завжди не вистачало. А в минулому році фінансування з обласного бюджету зменшили удвічі», – розповідає Ростислав Грінчук.\nТренер каже, що чимало гравців залишило команду. Хтось поїхав за кордон і там продовжує займатися бейсболом. А хтось втратив ентузіазм і бажання працювати у нинішніх умовах.\nФото з фб-сторінки Ростислава Грінчука\n«Наразі у команді є гравець національної збірної України. Були хлопці, які перейшли у професійну бейсбольну лігу. І зараз є гравці у Чернівцях, але потрібно створювати умови. Взимку ми в залі спортивної школи. Для дітей це нормально, а для гравців Вищої ліги – ні. Вони кидають м’яча зі швидкістю в 120 км, тож їм потрібні спеціальні галереї, пушки, які кидають м’ячі. Що таке галерея? Це приміщення 20 метрів завдовжки та 6 метрів завширшки. Цього немає», – зазначає тренер.\n2021 року «Соколи» посіли сьоме місце у Вищій лізі. Попри такий результат, тренер звертає увагу на те, що були цікаві перемоги і є чим пишатися.\nЗа словами пана Ростислава, у грудні 2020 року фінансування удвічі зменшилося. Тож команда намагається розвивається завдяки меценатам.\n«Така ситуація не надихає. Куди йти молодим тренерам, які закінчують університет? Бачачи таку ситуацію та умови, в них ентузіазму вже нема. У нас не з’явиться, наприклад, такий вид спорту, як стрибки у висоту, бо немає умов. Це ж стосується і бейсболу. Чомусь звертають увагу на масовість виду спорту, а не на результати. Мені вже 51 рік, 26 із них я працюю тренером у цьому місті. За цей час нам обіцяли виділити землю для будівництва стадіону, проте ми мали шукати інвестора. До того ж є рішення Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міскради 2018 року. У ньому вказано, де саме мали виділити місце під бейсбольно-софтбольний центр. Це біля вулиці Прутської, МАШзаводу. Потім пішли розмови про землю десь на Хотинській. Але поки це лише тихенькі розмови», – каже Ростислав Грінчук.\nЧерез відсутність бази гравці «Сокола» тренуються у спортзалі спортивної школи №24. А також у тренажерних залах за індивідуальним графіком власним коштом.\nПопри складнощі, охочі займатися цим видом спорту у Чернівцях є. Тож Ростислав Грінчук проводить заняття з дітьми.\n«Я ходжу на бейсбол із 8 років. Тоді мене тато записав, і цим видом спорту я займаюся вже 4 роки. Я ще ходив на футбол, але мені не сподобалося. Бейсбол – дуже рухлива гра, можна багато чого навчитися, поїхати кудись далеко на змагання», – каже 13-річний бейсболіст Олег Гакман.\nУ групі є навіть дівчата, які залюбки кидають м’яча. Марія займається бейсболом майже рік. Захопилася завдяки різноманіттю гри. Збирається займатися ним далі.\nРостислав Грінчук розповідає, що дітям справді подобається бейсбол, однак через відсутність умов для тренування чимало дітей залишає заняття.\n«Багато дітей із міста кидали бейсбол через те, що важко діставатися до стадіону. Бувало, діти довго чекали, маршрутки не було, і вони пішки рушали до міста. Батьки потім телефонували, вичитували. Звичайно, приємно привести дитину в секцію, де є гарні роздягальні, зал, душові кімнати, гаряча вода. А оці незручності відштовхують. Коли будуть класні умови, тоді і дітей буде ще більше, і тренерів, і перспектив більше з’явиться», – підсумовує Ростислав Грінчук.\nбейсбол Ростислав Гринчук тренер тренування Чернівці


Главная > Сад і Город > Як зробити водойму?\nЛандшафтний дизайн не стоїть на місці, кожен день вигадується щось нове і цікаве. Власний ставок у дворі вже давно не новинка, але все ж не перестає нас дивувати. Кожен садівник мріє собі про чудесне водоймі, де можна запустити живих риб і насолоджуватися цією красою.\nЩоб зробити справжній водойму, пристойних розмірів потрібно буде непогано попрацювати, адже така краса не будується за 5 хвилин. Перш ніж Ви почнете копати котлован для ставка, визначитеся — яку основу ви хочете закласти туди. Нині ринок пропонує два варіанти:\n— готова форма водойми;\n— спеціальна, гумова плівка.\nЯк тільки зробите свій вибір — можете приступати до роботи. Ми наочно покажемо, як зробити водойму, використовуючи плівку.\n1. Першим ділом розмітьте територію, де плануєте встановити конструкцію. По краях пройдіться лопатою, щоб знати, де межа водойми.\n2. Приступаємо до викопування котловану. Можете зробити його двох або навіть трьох ярусним.\n3. Після всіх робіт, можна приступати до влаштування ставка. Почнемо його з укладання плівки. ВАЖЛИВО! Під клейонку все дно треба вистелити щебенем і просіяним піском. Це збереже плівку від раптових пошкоджень і гниття.\nМи радимо використовувати битулкаучуковую гуму, термін її експлуатації близько 50 років.\n4. Краї гуми, повинні виступати мінімум на півметра, їх слід добре закріпити, щоб вони не пішли під воду. Найчастіше, на краях просто слаживают красиві, декоративні камені.\nВаш ставок готовий!\nЯкщо все-таки вирішили встановлювати ставок з готової форми, то процес будівництва буде набагато легше. В котлован просто встановити форму і зафіксуйте її.\nВІДЕО. Як зробити водойму у себе у дворі?


Четвер, 01 квітня 2021, 13:39\nПро те, як УГКЦ відповідала на виклики останнього десятиріччя: Революцію гідності, окупацію Криму, війну з Росією, а з початку 2020 року – ще й епідемію коронавірусу, і як вони змінювали саму Церкву – в інтерв’ю Предстоятеля УГКЦ Блаженнішого Святослава для LB.ua.\nПодії, пов’язані з виборчим Синодом, для мене особисто були навіть драматичні – це рішення наших владик (щодо обрання, – С.К.) радикально змінило моє життя. Причому не вперше.\nАдже десять років я усвідомлював себе богословом, науковцем і викладачем: працював в Українському католицькому університеті у Львові, був ректором Львівської духовної семінарії… І ось в один момент Блаженніший Любомир кличе мене і повідомляє, що Церква скеровує мене до цілком іншого служіння (у 2009 році папа Бенедикт XVI затвердив вибір Синоду УГКЦ і Святослав Шевчук був призначений єпископом-помічником єпархії Покрову Пресвятої Богородиці в Буенос-Айресі, в Аргентині, – С.К.). Тобто я мусив все покинути – свою улюблену бібліотеку, своїх студентів, звичні обставини і, що найважче, звичне уявлення про те, що я повинен робити у своєму житті, і поїхати на інший кінець світу. Але я тоді сприйняв це з великою довірою до Господа Бога і сказав: Господи, Твої дороги нам невідомі, але те, що Ти для нас плануєш, є для нас найкращим. І поїхав до Аргентини – тоді я був впевнений, що на все життя. Як кожний єпископ, який приїхав на служіння, намагався ввійти у ту культуру, перебрати ті звичаї, які, щиро скажу, донині в собі ношу – багато тих аргентинських звичок за ці десять років постійно в собі віднаходжу…\nІ ось – нова несподіванка: владики на нашому Синоді знову кажуть мені – покинь усе, усі свої плани, людей, які у тебе повірили, країну, частиною якої ти хотів стати, повертайся в Україну – причому до Києва, не до Львова – і починай служіння предстоятеля Церкви… Україна за два роки моєї відсутності радикально змінилася – це була країна, якої я не впізнавав, країна часів президентства Януковича… Очевидно, що для мене все це було доволі непросто і драматично. Думаю, доволі точно відчитували ситуацію ті, хто виявляв певний скепсис. І першим скептиком був я сам, тому що розумів: ті величезні виклики, які вже тоді поставали і перед Україною – народом і державою, і перед нашою Церквою, перевершують мої людські можливості.\nАле мені надавали відваги два фактори. Перший – що Блаженніший Любомир був зі мною, не залишив мене сам на сам з усіма цими проблемами, і що я завжди міг на нього покластися. Другий фактор – усвідомлення власної немочі, власного незнання і браку досвіду спонукали мене слухати мудрих людей, бути покірним. Я розумів, що багато чого не знаю, можливо, не вповні орієнтуюся у нових для мене процесах, які відбувалися на той час в Україні… Це усвідомлення власних обмежень і, з іншого боку, пошана до людей, які знають і вміють те, чого не знаю і не вмію я, дали мені можливість не наробити багато помилок. Я хотів продовжувати справу Блаженнішого Любомира і, маючи поруч його і мудрих людей, готових підтримати і порадити, почав перші кроки свого служіння…\nОбирав Синод єпископів. Блаженніший навіть не пропонував мою кандидатуру – він не брав у цьому участі саме тому, що не хотів жодним чином впливати на думку виборчого Синоду. Але він справді сприйняв мене як сина, після того як Синод зробив свій вибір. У нього не було жодного несприйняття або сумніву, що Синод міг помилитися…\nПригадую, напередодні інтронізації – це була субота, 26 березня, коли я приїхав зі Львова до Києва, Блаженніший Любомир зустрів мене на порозі своєї хати. Він нічого не говорив, тільки тепло мене обійняв. І я до сьогодні згадую ті відкриті обійми батька, і це так мене зворушує… Я тоді відчув, що та тепла рука, якою він передає владу, не якась гарна метафора… Та рука справді була теплою, і ту руку він ніколи не забирав. Можливо, для багатьох такого типу стосунки були невідомими, бо це було щось дуже особисте, не показне, але це було підґрунтям для руху вперед навіть тоді, коли відчуваєш свою немічність…\nДумаю, Синод міг би обрати предстоятелем Церкви когось кращого, було багато, можливо, достойніших за мене, і я це з покорою визнавав. Але я ніколи не намагався уникати відповідальності. Як вихователь у семінарії, я вчив своїх семінаристів не боятися відповідальності. Це, до речі, одна з вад пострадянського світу – втеча від відповідальності, тому що відповідальність завжди є нагодою наражатися на критику, на різного роду спротив. Той, хто ні за що не відповідає, має набагато вигідніше і спокійніше життя… І Господь Бог поставив мене в таку ситуацію: ти колись про це говорив, вчив інших – ну, роби…\nЩе у Львові я був співучасником певних планів Блаженнішого Любомира – зокрема, щодо того, щоб повернути осідок нашої Церкви до Києва. Його бачення києвоцентричності нашої Церкви, розуміння нашої відкритості до православних братів, саме поняття колись єдиної, а нині поділеної Київської Церкви – усе це були поняття, сформовані Блаженнішим Любомиром. Це ідеї, які є плодом екуменічного руху другої половини ХХ століття, – про те, що єдина Христова Церква є сьогодні поділеною, і ми повинні йти дорогою пошуку її єдності. Ці поняття про Вселенську Церкву Блаженніший Любомир дуже успішно переніс на київський ґрунт. І, за аналогією, говорив, що ми повинні дбати про відновлення єдиної Київської Церкви.\nІ, як Глава УГКЦ, я продовжив розвиток цих ідей, одна із яких – вибудовування стосунків з нашими православними братами як певний стратегічний момент. Пригадую, навіть у тодішньому форматі діяльності Всеукраїнської ради Церков одним із перших завдань, які я собі ставив, було старатися про те, щоб Православні Церкви, які вважають себе спадкоємцями Володимирового Хрещення, у рамках ВРЦ почали творити Раду Церков Володимирового Хрещення. Блаженніший колись вийшов із цією ініціативою, а я продовжив. Пригадую свої зустрічі тоді і з патріархом Філаретом, і з митрополитом Володимиром… Щиро скажу – це не вдалося тоді. Кожна з цих братніх Православних Церков хотіла мати з нашою Церквою двосторонні стосунки, і ми це розуміли і сприймали: такі стосунки були на той час вихідним пунктом і важливим елементом, без них неможливо мати спільну Раду усіх.\nЦікаво, що відразу після обрання я отримав листа з привітанням від митрополита РПЦ Іларіона Алфеєва, у якому теж було задекларовано бажання будувати гарні стосунки. Я відповів позитивно, і почався пошук ідей, як нам будувати ці стосунки. З їхнього боку була спроба відновити чотиристоронню комісію щодо врегулювання православно-католицьких відносин в Україні за участю УГКЦ, УПЦ МП, РПЦ і Ватикану. Але я пригадував, що такого типу спроби вже були на початку 90-х, коли наша Церква щойно вийшла з підпілля. Тоді справді була велика напруга у зв’язку з переходом багатьох православних парафій назад до нашої Церкви, точилася боротьба за храми – зокрема на Західній Україні. Тоді та ініціатива зазнала невдачі.\nТож мені було цікаво чути і від митрополита Сабодана, і від Блаженнішого Любомира, що ключ до розв’язку непростих стосунків між українськими православними і греко-католиками – у Києві, що нам не потрібно постійної присутності представників ні Москви, ні Риму, щоб розбудовувати наш діалог тут, на місці. Для нас важливим було й те, що ми мали суб’єкта для перемовин у постаті Української Православної Церкви. Як казав Блаженніший Любомир, ми з РПЦ не сварилися, у нас були питання з УПЦ МП в Україні. І якщо ми хочемо лікувати рани минулого і рухатися вперед у стосунках, навіщо нам оглядатися на когось ззовні? Це може тільки утруднювати живий діалог і пошук найефективніших засобів. Щиро скажу, що і це тоді не вдалося. Були певні спроби, певні контакти, але, на жаль, процеси пішли таким чином, що суб’єктність УПЦ МП у перемовинах викликала занепокоєння поза межами України, а для нас, УГКЦ, заперечувалася можливість виступати як окремий суб’єкт цих перемовин. РПЦ воліла говорити з Ватиканом про нас, але без нас.\nОчевидно, що для нас було дуже важливо розвивати стосунки і з двома Православними Церквами, які називали тоді неканонічними – УПЦ КП і УАПЦ. Пригадую, коли ми здійснювали спільні моління – зокрема поминаючи жертв Голодомору, на мене завжди скаржилися до Ватикану, що я спілкуюся з «розкольниками», але нашу Церкву це не зупиняло. Пригадую, під час однієї із зустрічей з патріархом Філаретом, я йому сказав: Ваша Святосте, від того, як ми будуватимемо стосунки між нашими Церквами, залежить майбутнє України, і він з цим погодився. Багато доброго нам вдалося зробити з нашими братами з УАПЦ. Загалом вважаю великим досягненням за весь цей час, що нам, попри всі провокації, вдалося зберегти в Україні міжконфесійний і міжрелігійний мир.\nКонкретизуймо: яким було ваше бачення щодо розвитку самої УГКЦ – десять років тому і зараз, коли уже можна говорити про певні результати і підсумки?\n…Коли йдеться про внутрішні процеси у Церкві, то, можливо, найскладнішим за ці роки було знаходити відповідних людей для відповідних завдань. Ми, як Церква, дуже швидко розросталися і відчували постійний брак кадрів і те, що процеси нашого бурхливого розвитку випереджують певні наші можливості. Зокрема, наш єпископат дуже помолодшав: більшість із тих сімнадцяти єпископів, яких я висвятив за десять років, молодші за мене. І я, як ніхто, добре розумів, які труднощі і виклики чекають на єпископа, який не має досвіду служіння на якихось менш глобальних посадах і відразу повинен очолити єпархію.\n…Якщо говорити загалом, то за ці десять років, сталося стільки подій, скільки не ставалося за десятки років в минулому. З іншого боку, драматичні обставини – навіть останні, пов’язані з пандемією коронавірусу, пришвидшують певні процеси. І ставлять перед віруючими людьми дуже радикальні питання: або ти – справжній християнин і практикуєш свою віру, або ти – out. Ми справді відчуваємо певну небезпеку маргіналізації духовного життя серед особистих пріоритетів сучасної людини, і це позначається й на ролі і місці Церкви в суспільстві. Але якщо християнин вважає, що його християнська ідентичність не має бути на першому місці його суспільної активності, а пріоритетом виступають якісь інші сторони його діяльності – політична, економічна тощо, тоді виникає багато запитань. І тоді ми, як Церква, повинні думати, яким чином бути присутніми в тому світі як церковній і релігійній спільноті.\n«Після подій в Одесі мене спитали: чи ви в Україні маєте надію? Я сказав: очевидно, що маємо, бо ми – християни»\nЯ умовно поділив би ці роки на три періоди. Перший – період президентства Януковича. Другий – період Майдану і війни. І третій – період пандемії, у якому ми поки що перебуваємо.\nКожен із цих періодів був по-своєму важким. Щиро скажу, якби десять років тому я знав, що на мене чекає в майбутньому, я би ще більше перелякався. Але Господь мудрий – Він не показує нам відразу всього. Чому так? Бо Він сам є гарантом того, що ми все зможемо пережити і подолати з Його допомогою. Коли дивлюся на ці періоди, які ми переживали, просто бачу, що без Божої допомоги, лише якимись людськими силами і ресурсами, ми би не були на висоті. Усе це були і є найдраматичніші обставини, у яких сильніше видно Божу присутність…\nЗагалом, я б підкреслив три основні моменти, які проявилися за ці роки. Перше – наша Церква справді себе відчула і усвідомила народною Церквою. Ми від початку Революції гідності задекларували, що є і будемо зі своїм народом. Пригадуєте той «славний» лист, який я отримав наприкінці 2013 року від Мінкульту з погрозами зняти УГКЦ з реєстрації, якщо наші священники продовжуватимуть перебувати на Майдані? Тоді я був змушений сказати – панове, ні! Ми будемо зі своїм народом, незважаючи на ті виклики і навіть переслідування, які на нас можуть чигати, і це наш свідомий вибір. Таким був і наш вибір, коли ми вирішували, чи залишатися УГКЦ на окупованих територіях: ми вирішили, що будемо зі своїми людьми, навіть якщо це буде непросто…\nПостало питання військового капеланства і, що важливо, душпастирства в зоні війни: капеланство орієнтоване передусім на військовослужбовців, але в «сірій» зоні залишилося багато цивільних людей. Ми створили у зоні розмежування десять наших душпастирських станиць – починаючи від Станиці Луганської і закінчуючи Маріуполем. Ми справді хотіли зробити все, щоб бути поруч із місцевими людьми, які опинилися в таких драматичних обставинах; при цьому не ставили собі на меті навертати їх до Католицької Церкви чи займатися прозелітизмом – наші завдання були цілком іншими… Ми бачили, що ті люди не мають теплої хати, у якій можна перебути холодну зиму, – отже, нам потрібно забезпечити їм тепло. Бачили, що там залишилися старші люди, жінки і діти, які не мають найнеобхіднішого, не мають можливості забезпечити свої базові потреби… І ми, всіма структурами, які у нас були там, хотіли допомогти їм просто вижити.\nДругий важливий момент: ми не просто були поруч, не просто споглядали на ті страждання нашого народу – ми намагалися бути голосом тих людей, як в Україні, так і за кордоном. Біженці були огорнуті окремою душпастирською увагою – ми тоді вперше заговорили саме про душпастирство внутрішньо переміщених осіб, почали шукати їх, аналізувати мапу їхньої присутності. Почали робити кроки, щоб допомогти їм реінтегруватися в спільноти, у які вони потрапили… УГКЦ робила все, щоб місцеві мешканці, які бачили, що до них приїхали люди з Донбасу, прийняли їх по-християнськи. Це були непрості моменти…\nЯкщо ми віримо, що Донбас – це Україна, то маємо втілити це у якихось наших особистих рішеннях і вчинках. Наприклад, було таке, що в крамницях у селах Західної України завели зошити: переселенці брали потрібні їм продукти, продавчиня вписувала це в зошит, а люди з села оплачували ці рахунки… Про це мало хто знає – вже роки минули, і тому я можу про це відкрито говорити… Пізніше це потроху згладилося, багато переселених людей себе віднайшли, почали свій бізнес. Так само були окремі програми нашого Карітасу, які допомагали реінтеграції тих людей...\nТретя складова, яку я особисто відчував своїм обов’язком здійснювати, – наша міжнародна діяльність. Я невтомно говорив про війну в Україні світовій громадськості. Скільки пресконференцій, скільки різних зустрічей – різними мовами, у різних країнах, у різних форматах… Адже про війну на Донбасі в певний період у світі просто перестали писати – ця війна перестала бути новиною. Коли у 2016 році в Україну приїхав Держсекретар Ватикану кардинал П’єтро Паролін для того, щоб започаткувати гуманітарну акцію «Папа для України», він назвав війну на Донбасі замовчуваною війною, вже тоді…\nВластиво, голос Церкви, голос громадянського суспільства для світової громадськості був набагато більш чутним, аніж навіть голос офіційних представників Української Держави. Пригадую першу пресконференцію, яку я провів у пресцентрі Ватикану, відразу після втечі Януковича з України і кривавих подій на Майдані… Про це ще ніхто не говорив, а мені дали найвищий майданчик, щоб сказати про це. І це створило великий медійний ажіотаж у Римі. Я розповів про підпільні міжконфесійні шпиталі, про те, що у Лютеранській кірсі, за сто метрів від адміністрації Януковича, ми мали підпільний шпиталь, де лікували майданівців… про те, що у римо-католицькій катедрі була операційна… І люди, які це чули, просто уявили собі ту картину: от – престол, на якому приноситься безкровна жертва, а зараз перед цим престолом – операційний стіл, на якому ллється людська кров, і лікарі роблять операції, рятуючи молодих хлопців… Так, це вражало… І це тільки один приклад, таких пресконференцій потім було багато…\nМи там є, і це наш вибір. У Донецьку і Луганську наших вірних не поменшало – навіть при тому, що дуже багато виїхало. Ми намагаємося опікуватися тими людьми, тому що громада, яка займається дияконією, отримує новий імпульс Духа Святого, щоб збиратися і діяти разом. Наші священники залишилися з народом, дивляться в очі реальній небезпеці, і ті люди вдячні і кажуть – про нас не забули, Господь Бог нас не покинув… Тому що в таких страшних умовах перше питання – чи ми комусь потрібні? До речі, сьогодні почуття у людей, які там перебувають, дуже змішані і якраз через думку, що «ми нікому не потрібні»…\nВ Криму є п'ять наших парафій, на окупованих територіях Донбасу – дев'ять. Вони функціонують по-різному, тому що наші священники іноді обслуговують кілька парафій одночасно. Маємо священника в Луганську, маємо священників у Донецьку… Щодо кількості парафіян, то, наприклад, позаминулої неділі на Літургії в Луганську було шістнадцять осіб. В умовах пандемії, навіть на нашій території, це доволі багато. Крім того, наш священник обслуговує і римо-католицьку громаду, яка опинилася без свого священника… Тому ми намагаємося там бути, а Господь Бог покаже…\nВід глобального перейдемо до внутрішніх справ УГКЦ. У перший рік вашого правління був затверджений Катехизм «Христос – наша Пасха». Процитую ваші слова: «Катехизм – це збір правил моралі, які кожен член Церкви повинен знати, сповідувати і відповідно до них жити»… Що змінилося у повсякденному житті Церкви і, головно, парафіян із появою цього Катехизму?\nСвого часу я, як богослов, був членом редакційної групи, яка писала цей Катехизм. Ми не хотіли перекладати чиєсь, а хотіли створити своє – Катехизм, який справді висловлює і формулює істини нашої віри відповідно до нашої традиції, зокрема традиції Київської Церкви. І це був певний виклик, бо таких катехизмів до того ще не існувало… Я був членом групи, яка пропонувала Синоду структуру і концепцію, наповнювала його змістом, писала тексти… Був відповідальним за його третю частину, яка описує аскетичне духовне і моральне життя… Але ніколи не думав, що колись мені доведеться потвердити і проголосити цей Катехизм як Главі Церкви. Тому це був якийсь дуже особливий момент і особливе відчуття для мене…\nА потім почався процес рецепції, впровадження цього Катехизму. Ми відразу почали перекладати його на різні мови. Сьогодні маємо його російською (я презентував його в Донецьку ще у 2012 році), англійською, португальською, закінчено переклад іспанською, ведуться переклади на польську, німецьку, італійську… Тобто цей Катехизм уже вийшов далеко за межі нашої Церкви і стає потужним засобом спілкування зі світовим християнством… Впровадження цього Катехизму відбувається по-різному, все не так легко і просто. Ми провели катехитичні конференції у всіх країнах нашої діаспори, презентували його у перекладах мовами цих країн.\nЗ одного боку, ми розуміли, що видання однієї книжки не змінить ситуації з усвідомленням істин християнської віри. Для цього замало написати книжку – потрібен цілий механізм катехитичного служіння, щоб допомогти людям цей Катехизм зрозуміти, сприйняти і відповідно до нього жити. Коли ми писали його, то орієнтувалися на дорослого читача, який вже має якусь базу, це не Катехизм для дітей. Зокрема, ми орієнтувалися на катехитів – священників і тих, хто буде нести далі це служіння. Тому були певні нарікання, що він складний, що його не так легко дешифрувати… Але ми також розуміли, що це – певна база. Ще папа Іван Павло ІІ казав, що кожна Церква повинна мати базовий Катехизм, який послужить матеріалом для того, щоб творити інші – для різних вікових чи професійних груп тощо…\n…Так, цей Катехизм сьогодні показує і свої сильні, і слабкі сторони. Можливо, за якийсь час вийде його друге видання, вдосконалене. Але, зокрема в умовах пандемії і локдауну ми відчули, що наші люди дуже потребують інтелектуального, раціонального дидактичного усвідомлення своєї віри. Люди хочуть знати того Бога, у якого вони вірять, і шукають відповіді на дуже конкретні питання…\nОчевидно, що пандемія спричинила загальну кризу певних стереотипів і традиційних форм церковного життя. Можливо, це і добре, бо криза – не завжди погано, це необхідність щось вдосконалювати, робити якийсь екзистенційний вибір… Ми зрозуміли кілька важливих речей. Перше: кількість людей у храмі взагалі не є показникам якості церковного життя чи й взагалі церковного життя як такого. Друге: анонімні християни мають велику небезпеку втратити віру і перестати жити християнським життям. Священник чи душпастир, який усвідомлює себе лише як той, хто здійснює певні релігійні ритуали, не має майбутнього – йому треба переосмислити свою ідентичність. Священник, який, служачи у храмі, не має особистого стосунку і зв’язку з вірними, до кінця не здійснює своє завдання…\nКого ви називаєте анонімними християнами? Це ті, хто вірує, але каже – навіщо мені ходити до церкви?\nТак, ті, що не вважають себе членами спільноти Церкви. Це теза «вірю в Бога, але не вірю в Церкву» – приходжу до храму, здійснюю якийсь особистий ритуал (наприклад, ставлю свічку), абстрагуючись від того, що у тій церкві діється, і виходжу… Такого типу християнське життя зазнає величезних перетворень, і це добре!\nЩо ми зробили у таких обставинах? Наші священники почали активно шукати своїх людей, які з тих чи тих причин – зокрема, епідеміологічних, не є у храмі, зав’язувати з ними особисті контакти за допомогою сучасних засобів комунікації… І, ви знаєте, це дало свій ефект: багато людей каже: мій парох, мій душпастир почав бути реально присутнім у моєму житті!\nНасамперед треба ствердити, що вакцинація як феномен є частиною нашого життя, усвідомлюємо ми це чи ні. Ми не знаємо світу без вакцинації. Людство побороло важкі захворювання – такі як віспа чи холера, деякі хвороби цілком зникли, деякі ще існують. Але вони були поборені лише завдяки вакцинам. Тому вакцинація як феномен є тим, що відповідає фізіології людського тіла, вона допомагає організму самотужки побороти збудника певного захворювання, без застосування якихось специфічних ліків. Тому заперечувати феномен вакцинації як такий – нерозумно: це як заперечувати, що дощ іде чи сонце світить…\nДруге: я з великою повагою ставлюся до сумнівів і навіть побоювань, які є щодо вакцинації проти коронавірусу. Чому? Тому що всі вакцини, які має на сьогодні людство проти цієї хвороби, – це вакцини екстреного використання, вони ще проходять експериментальний період випробування їхньої ефективності. Тому природно, що ми до кінця не знаємо, як ті вакцини функціонують, якими можуть бути побічні ефекти… тож вакцини порушують певні питання у фахових медиків і лікарів. Це в мені промовляє колишній медик (сміється). Але навіть на такому етапі ці вакцини не можна міфологізувати…\nМи спільно сформулювали три принципи щодо вакцинації – на мою думку, вони важливі і допоможуть людям прийняти особисте рішення. По-перше, вакцинація повинна бути добровільною: нікого не можна примушувати вакцинуватися. Чи можна когось змусити бути здоровим? Ні, це особиста сфера, куди ніхто не має права втручатися брудними чоботами. Українське суспільство, яке пережило роки тоталітаризму, коли держава справді контролювала все, ми маємо у цьому свої рани. Тому будь-який примус, особливо щодо особистих речей, відразу не сприймається.\nДругий принцип: вакцинація має бути доступною, і це – певна проблема на сьогодні. Бачимо, що вакцинація і в світі, і в Україні викрила проблему так званих національних егоїзмів. Багаті країни викупили останні дози вакцин. Читаємо, що країни, де є заводи, які виробляють вакцини, заборонили вивозити їхню продукцію за кордон. Це означає, що існує величезна моральна проблема у справедливому розподілі доступу до вакцинації. І це було стверджено навіть очільником ВООЗ. Бідні країни опинилися поза можливістю отримати доступ до вакцин. Навіть більше, це може бути певною формою маргіналізації цих країн і їхньої наступної ізоляції: країна, де є високий рівень захворювань і низький рівень вакцинації, буде вважатися небезпечною і щодо неї фактично будуть закривати кордони. І тут Україна потрапляє в дуже небезпечну ситуацію. Думаю, ми повинні зробити все, щоб в Україні і для України вакцина була доступною…\n…І якщо вона буде доступною, людина зможе мати вільний вибір – вакцинуватися чи ні. І третє – безпека. Ми не знаємо, чи певна вакцина, яку закуповує держава, справді є безпечною. Бо держава може закупити вакцину, яка справді є дешевшою чи найбільш ходовою на ринку, але цілком небезпечною. І тут, на жаль, світовий ринок такого типу продуктів може бути неморальним, дуже агресивним і політизованим. Компетенція сказати, що та чи та вакцина є безпечною, – це компетенція відповідних державних органів. Думаю, жодний релігійний діяч не має права говорити про безпечність чи небезпечність якоїсь вакцини.\nЯ б сказав, що ми щоразу повніше починаємо функціонувати саме як патріарша Церква. Поясню, як це відбувається. Патріарша Церква – це Церква, яка об’єднує не лише окремі єпархії, а й різні митрополії. Митрополія – структура надєпархіальна, а патріархат – структура надмитрополича. Ми за цих десять років дуже зрушилися вперед у цьому напрямку. Тільки в Україні за ці десять років ми маємо три нові митрополії – реальні, не титулярні… Очевидно, коли йдеться про те, ким є предстоятель, який об’єднує митрополії в Україні, Польщі, Канаді, США, Бразилії – то це патріарх. Але замало мати митрополії, замало мати такий Синод, який ми маємо сьогодні – як сказав Папа Франциск у 2019 році, «замало мати Синод, треба бути Синодом»… Тому ті структури, які ми розвиваємо, треба ще навчитися правильно використовувати, жити ними і правильно формувати ту помісність, про яку ми говоримо. Тому, думаю, ми є патріаршою церквою по суті, а по формі щораз, то повніше нею живемо. Думаю, визнання тієї дійсності патріаршої Церкви, якою ми є, буде наступним етапом…\nПобачимо… Я б хотів, щоб це було якнайшвидше.\nЩодо УГКЦ за кордоном. Коли навколо неї гуртуються емігранти – навіть не будучи греко-католиками – це зрозуміло. Але особисто я багато разів зауважувала на таких службах людей, яких з Україною ніщо не пов’язує, зроблю наголос на слові "ніщо". Що ж їх приваблює до храмів УГКЦ?\nДам відповідь на прикладі Аргентини – я це краще знаю і пережив на власному досвіді. Останні емігранти, які масово приїхали до Аргентини, були після Другої світової війни. І за тих 75 років, коли не було нової хвилі еміграції, частка людей неукраїнського походження, які на сьогодні є вірними нашої Церкви, стала дуже великою. Ба більше, УГКЦ в Аргентині, у переважній більшості, перейшла на іспанську мову. От приклад: у тропічній зоні Аргентини є провінція Місьйонес, на кордоні між Бразилією і Парагваєм. У її столиці є парафія Святого Володимира, де майже всі члени парафіяльної ради є неукраїнського походження: там є вихідці з польських, швейцарських, німецьких родин… Є і зі змішаних українських – так званих креольських… Але всі вони є парафіянами парафії Святого Володимира!\nВони захоплені спадщиною Київського християнства!.. Ми повинні усвідомити, що Київська Церква – феномен християнства, і вона є цікавою не тільки для українців… Можливо, одне із завдань на сьогодні, зокрема, і для нашої Церкви, – ділитися цим скарбом.\nНе маю остаточної відповіді на запитання… Цей світ треба ще спостерігати і вивчати. Але, на мою думку, це світ, що несе дуже багато ран, які має сучасна людина. Ці рани спричинені пандемією, вимушеною ізоляцією, процесами, на які людина не має впливу. У сучасної людини життя виривається з рук… Ще кілька років тому було відчуття, що світ розвивається за законами еволюції, і «завтра буде краще». Сьогодні такої певності – що ця еволюція веде до чогось кращого, що завтра справді буде краще – вже немає. Якщо переглянути будь-які футурологічні фільми, світ майбутнього – це світ «після людей», світ катастроф… Хтось говорить про апокаліптичні події і колосальні екологічні зміни, про світ, де людство буде мати проблеми з доступом до питної води… Цей майбутній світ для нас не вповні зрозумілий…\nУ нашому колі ми кажемо, що, можливо, зарано говорити про посткоронавірусний світ – ми живемо ще у світі коронавірусу і вже бачимо, скільки ран нанесла ця пандемія. Психологи вже починають говорити про психічну травму внаслідок пандемії. Коли почалася війна, дехто, можливо, вперше почув про ПТСР – посттравматичний стресовий розлад. Сьогодні психологи зауважують, що ця пандемія спричиняє ще гірші й більш масові розлади. І ми до кінця ще не розуміємо, як глибоко і яким чином це вражає цілі суспільства…\nНаступний феномен, який ми вже бачимо, – певна ерозія інституцій. Світ переходить з інституційності в мережевість. І кризи будуть терпіти всі інституції, навіть церковні. Тому нам потрібно шукати нові способи, як будувати інституції на основі міжособових стосунків. І саме ці способи будуть визначати, яким чином ці стосунки творитимуть нові інституції. Це справді глобальні зміни, тому що наступне питання – зміна правил суспільного і політичного життя. І, якщо говорити про глобальні речі, будуть терпіти певну кризу механізми права – і державного, і міжнародного…\nНазад: Vatican News започатковує новий проєкт «Ніхто не виключений» – канал з катехизами Папи із сурдоперекладом\nВперед: У Калуші поховали загиблого бійця АТО


четвер, 05 серпня 2021, 14:27\nЯк передає Укрінформ, про це йдеться у повідомленні на сайті УЦОЯО.\n"У 2021 році, на відміну від попередніх років, зовнішнє незалежне оцінювання результатів навчання, здобутих на основі повної загальної середньої освіти, проводитиметься з 1) української мови, 2) української мови і літератури. Таким чином, випускники, які завершують у 2021 році здобуття повної загальної середньої освіти та/або планують вступати до закладів вищої освіти, матимуть можливість самостійно обирати, яку саме роботу виконуватимуть під час ЗНО: або сертифікаційну роботу з української мови, або сертифікаційну роботу з української мови та літератури", - йдеться у повідомленні.\nТак, у понеділок, 14 вересня о 15.00 відбудеться відеотрансляція за участю заступника директора УЦОЯО Тетяни Вакуленко на YouTube каналі центру.\nЯк повідомляв Укрінформ, у наступному році зовнішнє незалежне тестування має відбутися з 21 травня по 16 липня. Серед новацій ЗНО 2021 анонсовано запровадження дворівневих тестів з української мови та української мови та літератури, дворівневих тестів з математики. Також обов'язковим стає ЗНО з математики.


Лампа для фототерапії Okuman купити в Україні | Відкриті реанімаційні системи | MedShop\nЛампа для фототерапії Okuman | Відкриті реанімаційні системи\ntext_sku Лампа Okuman Модель: Лампа для фототерапии Okuman\nВиробник: Okuman, ТуреччинаЛампа для фототерапії Okuman - мобільна лампа з довжиною хвилі 450 - 470 нм для лікування гіпербілірубінемії у новонароджених.Жовтяниця новонародженихЖовтяниця ново... Читати далі...\nПристрій обігріву новонароджених з функцією фототерапії УОН-03Ф\nЛампа для фототерапії Okuman - мобільна лампа з довжиною хвилі 450 - 470 нм для лікування гіпербілірубінемії у новонароджених.\nЖовтяниця новонароджених - фізіологічний процес, в основі якого лежить руйнування еритроцитів в комбінації з недорозвиненістю системи нейтралізації білірубіну. Це призводить до підвищення рівня білірубіну в крові і фарбування шкіри в жовтий колір.\nУ нормі, жовтяниця спостерігається на 2-3 день після народження і, при нормальному розвитку, зникає на 6-7 день. Але якщо, з тієї чи іншої причини, стан гіпербілірубінемії затягується, то необхідно негайне лікування - фототерапії в поєднанні з інфузійними вливаннями.\nПромені лампи змінюють структуру білірубіну, роблячи його здатним виділятися з організму через сечу і кал. Інфузійна терапія збільшує діурез, зменшує згущення крові, прискорює виведення токсичних речовин.\nЛампа Okuman - дієва фототерапія\nМобільна лампа Okuman максимально пристосована для проведення ефективного курсу фототерапії. Довжина хвиль становить 450 - 470 нм при абсорбційному піку руйнування білірубіну в 458 нм.\nСучасні світлодіодні і оптичні системи забезпечують гомогенність світлового потоку. Це виключає появи світлових хвиль в ультрафіолетовому та інфрачервоному діапазонах, гарантуючи відсутність опіків і пересушування шкірних покривів.\nФункціональність лампи дає можливість охопити всю поверхню тіла рівним та інтенсивним світлом необхідного діапазону.\n— 5-дюймовий екран з кольоровим сенсорним управлінням.\n— Регулювання інтенсивності світла в діапазоні 0-100% з кроком 5%.\n— Модуль освітлення з 40 світлодіодів.\n— Синій спектр світла з довжиною хвилі 450-470 нм.\n— Джерело світла без викидів тепла, ультрафіолетового та інфрачервоного випромінювання.\n— Пілотне зелене світло для вибору зони обробки.\n— Регулювання висоти з блокуванням підйому.\n— Відображення дати і часу в реальному часі на екрані.\n— Конструкція штатива адаптована до використання у відкритих і закритих інкубаторах, на дитячих реанімаційних столиках.\n— Регулювання по температурі шкіри малюка.\n— Діапазон руху джерела світла 360 градусів.\nКупити лампу для фототерапії Okuman в Україні - компанія Medshop


Методико-бібліографічний відділ: липня 2020\nЛІДЕРА ЧИТАННЯ-2020 МІСТА КАМ’ЯНЦЯ-ПОДІЛЬСЬКОГО – ВИЗНАЧЕНО\nТретій рік поспіль проводиться Всеукраїнський конкурс «Лідер читання», метою якого є розвиток інтелектуального потенціалу дітей України; пошук нових дієвих форм національно-патріотичного виховання; заохочення дітей та підлітків до систематичного читання; популяризації та підтримки дитячого читання; підвищення ролі книги серед дітей; заохочення юних до змістовного дозвілля тощо.\nЦьогоріч, в зв’язку з карантинними обмеженнями, міський етап конкурсу «Лідер читання-2020» було проведено в режимі онлайн.\nУчасниками конкурсу були користувачі дитячих бібліотек, віком від 11 до 13 років, які є активними читачами та учасниками різноманітних соціокультурних заходів, бібліотечних акцій тощо.\nПеред членами компетентного журі стояло непросте завдання – визначити переможця для участі у обласному етапі конкурсу. Після обговорення результатів опитування та за рейтингом результатів Лідером читання 2020 року міста Кам’янця-Подільського став Владислав Лівіцький, користувач бібліотеки-філії № 7 та учень 7-а класу ЗОШ № 10.\nМи вітаємо переможця! І щиро бажаємо йому гідно представити рідне місто під час обласного етапу Конкурсу!!!\nА усім іншим учасникам Конкурсу, що проявили себе кмітливими, ерудованими і залюбленими в книгу, ми дякуємо за активну участь. Кожен з них буде відзначений подяками та приємними подарунками.\nОпубліковано Вітвіцька Ольга о 14:52 Немає коментарів:\nДЕНЬ ТВОРЧОЇ ІНІЦІАТИВИ В БІБЛІОТЕЦІ\n7 липня в Кам’янець-Подільській центральній міській бібліотеці імені Костя Солухи для бібліотекарів дитячих бібліотек та дитячих відділів обслуговування публічних бібліотек пройшов День творчої ініціативи «Іміджеві заходи в бібліотеках для дітей».\nПід час заходу розглядались наступні питання: «Імідж книгозбірні та бібліотечного\nпрацівника в сучасному суспільстві», «PR-діяльність бібліотеки – вагомий чинник з формування позитивної репутації», «Бібліотечні сайти та сторінки в соціальних мережах і їхній вплив на формування іміджу сучасної бібліотеки для дітей», «Творчі акції як основа позитивного іміджу бібліотеки».\nВ ході Дня творчої ініціативи відбувся конструктивний діалог між бібліотекарями та обмін досвідом, обговорювалися різні питання бібліотечних буднів, а також питання підготовки та проведення міського етапу Всеукраїнського конкурсу «Лідер читання».\nЗахід пройшов з дотриманням усіх протиепідемічних норм.\nОпубліковано Вітвіцька Ольга о 13:51 Немає коментарів:\nЛІДЕРА ЧИТАННЯ-2020 МІСТА КАМ’ЯНЦЯ-ПОДІЛЬСЬКОГО – ...


'Збройовий скандал': Україна оприлюднить оцінку висновків іноземних експертів - Korrespondent.net\n'Збройовий скандал': Україна оприлюднить оцінку висновків іноземних експертів\nКорреспондент.net, 12 листопада 2002, 09:22\nСьогодні, 12 листопада, українська сторона має намір оприлюднити офіційну оцінку висновків американсько-британської комісії з розслідування обвинувачень про нелегальні постачання систем "Кольчуга" до Іраку, висунутих на адресу України. Як передає “Інтерфакс-Україна” з посиланням на прес-секретаря Президента України Олену Громницьку, офіційну позицію України щодо цього питання оголосить голова президентської Адміністрації Віктор Медведчук.\nСекретар Ради національної безпеки й оборони України Євген Марчук, говорячи про роботу експертів в Україні, відзначив, що "вони цікавилися всім, що пов'язане з "Кольчугами". "Але, кажучи об'єктивно, кілька питань виходили за межі "Кольчуг", - підкреслив він.\nГоворячи про запит американсько-британської комісії надати дані комітету експортного контролю, секретар РНБОУ заявив, що Україна не може "показати нікому" документи з грифом "таємно". Разом з тим, існує певна процедура, що перебуває у віданні Служби безпеки, відповідно до якої в деяких випадках можуть бути розсекречені один чи два епізоди, відзначив він.\nЄвген Марчук підтвердив, що Україна "не зніме ініціативу про проведення міжнародної перевірки комітетом із санкцій ООН".