Главная База знаний "Allbest" Производство и технологии Дослідження якостей полімерних композиційних матеріалів\nАктуальність. Створення нових полімерних композиційних матеріалів (ПКМ) належить до пріоритетних задач фізики конденсованого стану і базується не тільки на підборі складових, а й пов'язане з більш ефективним напрямком - використанням фізичних методів модифікації їх структури у силових полях. Сьогодні полімерні ПКМ широко використовуються починаючи з побуту і закінчуючи виробництвом космічної і авіаційної техніки. Тому створення і дослідження нових матеріалів з більш досконалими властивостями є однією з провідних задач матеріалознавства.\nПроцес експлуатації виробів із полімерних композиційних матеріалів часто супроводжується зміною температури, що приводе до зміни їх розмірів за рахунок теплового розширення. Цей факт необхідно враховувати при конструюванні деталей і агрегатів, а отже знати параметри, які характеризують теплове розширення.\nМета роботи полягає в ознайомленні із загальними відомостями про полімерні композиційні матеріали та експериментальне дослідженні деяких їх властивостей, зокрема теплового коефіцієнта лінійного розширення.\n- виготовлення системи зразків епоксидна смола і бентоніт та епоксидна смола і кварцовий пісок;\n- дослідження теплового розширення системи епоксидна смола і бентоніт;\n- дослідження теплового розширення системи епоксидна смола і кварцовий пісок;\nОб'єкт дослідження - явище термічного розширення.\nПредмет дослідження - коефіцієнти термічного розширення для системи епоксидна смола (ЕД-20) з різними наповнювачами (бентоніт, кварцовий пісок).\nМетоди дослідження. У даній роботі для визначення теплового розширення використовувався метод механічної дилатометрії при динамічному режимі нагрівання зразків.\nТеоретичне значення у дослідженні властивостей ПКМ, зокрема термічного розширення, полягає в тому, що системи полімер з такими наповнювачами як бентоніт та кварцовий пісок є мало дослідженими.\nПрактичне значення полягає в створенні та дослідженні нових матеріалів, які можуть бути використані і в машинобудуванні, електротехніці та інших галузях.\nРОЗДІЛ 1. СТРУКТУРА, ВЛАСТИВОСТІ ТА ТЕХНОЛОГІЇ ОДЕРЖАННЯ ПОЛІМЕРНИХ КОМПОЗИЦІЙНИХ МАТЕРІАЛІВ\n1.1 Історія відкриття полімерних композиційних матеріалів\nІсторія використання людиною композиційних матеріалів (КМ) нараховує багато століть, а уявлення про композиційні матеріали запозичене людиною в природи. Уже на ранніх стадіях розвитку цивілізації людина використовувала для будівництва цеглу із глини, у яку додавалася солома, що надавала підвищену міцність. Використання природних бітумів дозволило підвищити водостійкість природних матеріалів і виготовляти судна з очерету, просоченого бітумом. Прослідковується певна аналогія між створенням різних матеріалів у давнину і сучасними технологіями. Наприклад, виготовленням бойових луків у кочівників з використанням декількох шарів з дерева, рогу, шовку, що скріплюються за допомогою клею, і сучасними метало-дерево-тканевими шаруватими конструкціями, що з'єднуються тверднучими смолами. Одним з найбільш яскравих прикладів такого роду є матеріал фиберглас зі скляних волокон, скріплений полімерним сполучням, структура якого повторює структуру бамбука, де безперервні волокна із целюлози перебувають у більш пластичній матриці. \nДивлячись на історію розвитку людства, бачимо який великий крок вперед воно зробило. Людиною завжди керувало і керує прагнення задовольнити свої потреби, які постійно змінюються. Саме ця умова сприяла розвитку науки, яка досягла колосальних результатів.\nПерші нагадування про синтетичні полімери відносяться до 1938 (полівінідехлорид) и 1839 (полістірол) рокам. Ряд полімерів, можливо, були отримані ще в першій половині ХIХ століття. Але в ті часи хіміки намагалися придушити полімеризацію та поліконденсацію, які вели до «осмолення» продуктів основної хімічної реакції, тобто до утворення полімерів (полімери и зараз часто називають смолами).\nВ 1833 році І. Берцеліусом для позначення особливого виду ізомерії вперше був використаний термін «полімерія». В цій ізомерії речовини (полімери), які мають однаковий скляд, володіють різною молекулярною масою, наприклад етилен та бутилен, кисень и озон. Але той термін мав дещо інший сенс, ніж сучасне уявлення про полімери. «Істинні» синтетичні полімери до того часу ще не були відомі.\nА.М. Бутлеров вивчав зв'язок між будовою і відносною стійкістю молекул, який проявляється в реакціях полімеризації. Після створення А.М. Бутлеровим теорії хімічної будови виникла хімія полімерів. Наука про полімери отримала свій розвиток, головним чином, завдяки інтенсивним пошукам способів синтезу каучука. В цих дослідженнях приймали участь науковці багатьох країн, такі як Г. Бушарда, У. Тілден, німецький науковець К. Гарріес, И.Л. Кондаков, С.В. Лебедєв та інші. Велику роль в розвитку уявлень про поліконденсації відіграли роботи У. Карозерса, він разом з командою досліджували сополімеризацію заміщених амінів з гликолями з метою виробництва полімеру під назвою поліамід. Ці речовини були більш стабільними, ніж поліефіри, з числа одержуваних за допомогою гліколей. Схильність поліамідів до підвищеної кристалічності через водневих зв'язків обумовлює корисні механічні властивості. Тому з них можна виробляти штучний шовк, зручний для повсякденного використання. Його дослідження привели до винаходу ряду нових поліамідів. Лабораторні роботи з цього проекту були проведені докторами Петерсоном та Коффманом. Пізніше, для проведення досліджень з цієї теми був призначений доктор Джерард Берше. В 30-х роках було доведено існування вільнорадикального та іонного механізмів полімеризації.\nЗ початку 20-х років ХХ століття Г. Штаудінгер став автором принципово нового уявлення про полімери як про речовини, які складаються із макромолекул, частинок незвичайно великої молекулярної маси. До цього думали, що такі біополімери, як целлюлоза, крохмал, каучук, білки, а також деякі синтетичні полімери, схожі з ними по властивостям (наприклад, поліізопрен), складаються из малих молекул, які володіють незвичайною здатність ассоціювати полімер як якісно новий об'єкт дослідження хімії та фізики.\nПолімери - це хімічне з'єднання з високою молекулярною масою (від декількох тисяч до багатьох міліонів), молекули яких (макромолекули) складаються із великої кількості угрупувань, що повторюються (манометричних ланцюгів). Атоми, які входять в склад макромолекул, з'єднані один з одним силами головних та (або) координаціонних валентностей. \nПотужний розвиток полімерна промисловість отримала в 30 роки нинішнього століття, коли почалося виробництво таких полімерів як ПС, ПВХ, бутадіенстірольна гума, поліетилен, поліетилентерефталат, силіконові полімери. Таким чином, полімерна промисловість, зародившись у середині 1800-х років, «вийшла з дитячого віку» в кінці 1930-х, щоб почати свій потужний прискорений розвиток. На початку 90-х років світове виробництво пластмас досягло 102 млн. мі/рік, що склало 300 млрд. дол США. В той же час виробництво сталі становило 50 млн. мі/рік вартістю близько 125 млрд. дол США.\nСьогодні роль полімерів у життєдіяльності людини настільки велика, що про рівень життя можна судити за рівнем споживання цих матеріалів. У 1995 році середнє у світі споживання пластмас на душу населення склало 19,7 кг, у той час як для США воно було 86 кг. , ФРН - 116 кг. , Японії - 68 кг, Росії - 29 кг.\nЄ принципова різниця між полімером і полімерним матеріалом. Для того щоб полімер став матеріалом, в більшості випадків в нього необхідно вводити різні хімічні добавки, що поліпшують його хімічні властивості, термо- і світлопостійність, атмосферопогодних умов, водостійкість. Як правило, в більшість полімерних матеріалів вводять наповнювачі - речовини неорганічної природи.\nКоли виникає потреба в матеріалі з новим комплексом властивостей, не завжди доцільно заново синтезувати нові полімери і розвивати їх виробництво - це шлях дуже складний, довгий, дорогий, та й не завжди закінчується успіхом. Фізична модифікація існуючих полімерів, їх комбінація з речовинами іншої природи, іншої структури призначення якої - зміцнити отриманий матеріал, надати йому особливий комплекс властивостей, що залежить від виду наповнювача, і ущінити - це один з перспективних шляхів вирішення проблеми. Другий шлях - отримання сплавів полімерів, подібно до того, як отримують сплави металів, легування полімерів малими добавками інших полімерів (також подібно тому, як це робиться в металургії). Тому не дивно, що в науці про полімери в останні роки на одне з перших місць виходить проблема створення полімерних композиційних матеріалів (КМ). Розробка наукових основ одержання таких матеріалів дозволяє значно розширити коло пластиків і різноманітність їх властивостей вже на основі створених і випускаючих промисловістю полімерів.\nДо полімерних КМ відносяться :\n* полімери, що містять дисперсні або дрібно рубані волокнисті наповнювачі, а також дисперговані до малого розміру тверді частинки інших полімерів;\n* полімери армовані ізотропно або хаотично спрямованими органічними або неорганічними волокнами, а також тканинами різного плетіння і т.п.;\n* суміші полімерів, нездатних до взаємного розчинення один в одному, що характеризуються певним розподілом частинок полімеру однієї природи в матриці іншого полімеру.\nУ загальному вигляді структура полімерного композиційного матеріалу складається з однієї безперервної полімерної фази (матриці) та однієї або більше дисперсних фаз (наповнювача), певним чином розподілених у матриці.\nТаким чином, принцип отримання КМ полягає у створенні заздалегідь заданої комбінації двох різних фаз (наповнювача і матриці) за допомогою тих чи інших технологічних прийомів.\nКомпозити за функціональною ознакою можна поділити на конструкційні матеріали, тобто полімерні матеріали з поліпшеним комплексом фізико-механічних властивостей і матеріали зі спеціальними властивостями: певним, заданим споживачем рівнем теплопровідності, оптичних властивостей або електрофізичних властивостей. До останніх відносяться електропровідність, діелектрична проникність, магнітні властивості. \nСьогодні використовують найрізноманітніші матеріали, які застосовують як у ролі полімерної матриці так і у якості наповнювачів. І у ході поєднань цих речовин отримують різні комбінації з відповідними властивостями.\nХарактер впливу частинок наповнювача на властивості композиційних матеріалів і напрямки їх використання в значній мірі залежить від середовища, у якому диспергіруються частинки (типу матриці). За цією ознакою всі композитні наноматеріали можна класифікувати на такі типи, незалежно від вмісту частинок у їхньому складі:\n* полімер-матричні композити,\n* метал-матричні композити,\n* скло-матричні композити,\n* керамічні композити,\n* гібридні композити й композитні матеріали,\n* покриття з товстих плівок,\n* покриття з тонких плівок й мембрани,\n* інші види композитів. \nНаведемо статистичні дані по кількості публікацій у світовій науковій пресі, що ставляться до зазначених напрямків по розробці й дослідженню композитних матеріалів (рис. 1.1), а також їх відсоткове співвідношення (рис. 1.2)\nРис.1.1 Кількість публікацій у науковій пресі, що ставляться до різних видів композитів. За даними компанії Elsevier (A) за останні 3 року й за даними пошукової системи Google Scholar (В) за останні 10 років. \nСлід зазначити, що віднесення публікацій до конкретного типу композитів носить трохи умовний характер, оскільки часто той самий матеріал може бути розглянутий і як масивний матеріал так і покриття, крім того, часто досить складно визначити тип матриці композита, особливо це стосується гібридних композитних матеріалів. Проте, зіставлення статистичних даних по публікаціях за останні 3-10 років показує наступне:\n* основний інтерес викликають полімерматричні композити й покриття на їх основі;\n* за останні роки підвищився інтерес до розробки покриттів з тонких плівок на основі композитних матеріалів, особливо - неорганічних, у той час як увага до скломатричних, керамічним і гібридних композитів трохи знизилася.\nДані тенденції пов'язані з тим, що наукова база по розробці й дослідженню нових полімер-матричних композитів - добре розвинена, а принципи планування експериментальних досліджень і розробок при переході від мікророзмірних до нанорозмірих частинкам наповнювача - не зазнають серйозних змін. У випадку ж неорганічних композитів, перехід від традиційних сировинних матеріалів до наночастинок вимагає проведення додаткових фундаментальних досліджень для модифікації теоретичної й експериментальної бази наукових досліджень; а у випадку гібридних органічно-неорганічних нанокомпозитів - ця база слабо розвинена. \n1.2 Структура композиційних матеріалів\nКомпозиційними матеріалами (КМ), або композитами, називають матеріали, отримані поєднанням двох або більше компонентів, які нерозчинні або малорозчинні один в одному і мають властивості, що сильно відрізняються,а також чітко виражену між фазну границю. Основна їх особливість полягає в тому, що фази мають мікронні і субмікронні розміри.\nОдним із видів таких матеріалів є полімерні композити. Вони являють собою системи, які містять підсилюючі елементи (волокна, пластини), занурені в полімерну матрицю. Така структура сприяє покращенню їх властивостей. Проте фізичні властивості кінцевого композита не можуть перевищувати властивостей чистих компонент. При зменшенні до малих розмірів частинок наповнювача різко зростає їхня питома площа поверхні і як наслідок на порядки зростає й площа поверхні розділу фаз, яка визначає властивості матеріалу, а це в свою чергу дозволяє при мінімальних ступенях наповнення одержати продукт (композит) з характеристиками, що перевершують традиційні високонаповнені полімерні системи.\nУ загальному вигляді структуру полімерного композиційного матеріалу можна уявити такою, що складається з однієї безперервної полімерної фази (матриці) та однієї або більше дисперсних фаз (наповнювача), певним чином розподілених у матриці.\nПри виготовленні КМ конструкційного призначення основною метою наповнювача є отримання посиленого полімерного матеріалу, тобто матеріалу з покращеним комплексом фізико-механічних властивостей. Досягається воно як введенням волокнистих армуючих наповнювачів, так і тонкодисперсних наповнювачів, рубаного скловолокна, аеросилу та ін. При створенні КМ із спеціальними властивостями наповнювачі, як правило, вводяться для того, щоб додати матеріалу не механічні, а бажані електрофізичні, термічні, сенсорні та інші властивості. При цьому частинки наповнювача тим чи іншим способом розподіляються в полімерній матриці.\nЗа характером розподілу компонентів композити можна розділити на матричні системи, статистичні суміші та структуровані композиції. У матричних (регулярних) системах частинки наповнювача розташовуються у вузлах регулярної решітки (а). У статистичних системах компоненти розподілені хаотично і не утворюють регулярних структур (б). До структурованих композитів відносять системи, в яких компоненти утворюють ланцюгові, плоскі або об'ємні, структури (в, г). На рис. 1.2 зображені типові структури композитів та розподіл наповнювача в матриці.\nРис. 1.2 Структурі композитів та розподіл наповнювачів в матриці\nСлід розрізняти композитні матеріали, які складаються із незв'язаних нано- або субмікророзмірних часток (продукт нанотехнологій) використовуваних у вигляді порошка або для формування покриттів, що являють собою тонкі плівки (монослої), а також композити великих розмірів (масивні вироби, плівки й покриття), що включають до свого складу частинки диспергіровані у твердій матриці або компактовані на основі традиційних технологій. \nРозглянемо більш детально полімерні композити. Матрицею в них можуть служити епоксидні смоли, полікарбонати, полігідроксиламіноефір, поліметилсілоксанову гуму, полівиналовий спирт, поліімід, полідіметилсілоксан і ін.\nЯк наповнювачі можуть бути використані шарові алюмосилікати, вуглецеві нанотрубки і нановолокна, фулурени, шунгіт, неорганічні нанотрубки, а також метали та напівпровідники. \nШарові алюмосилікати (глини) - шарові природні неорганічні структури, такі як монтморилоніт, гекторіт, вермикуліт, каолін, сапонін і ін., де розміри неорганічних шарів становлять величину порядку сотень нанометрів в довжину і 1 нм. в ширину.\nВуглецеві нанотрубки можна представити собі як лист графіту, звернутого у циліндр діаметром від одного до декількох нанометрів і довжиною до декількох сантиметрів і закінчуються зазвичай напівсферичною головкою. На рис. 1.3 показано декілька можливих структур, які утворені звертанням графітового листа навколо різних осей. \nРис. 1.3. Структури вуглецевих нанотрубок \nІснує три форми нанотрубок: ахіральні типу «крісло» (дві сторони кожного шестикутника зорієнтовані перпендикулярно до осі нанотрубки) (рис. 1.3.а), ахіральні типу «зигзаг» (дві сторони кожного шестикутника зорієнтовані паралельно осі нанотрубки) (рис. 1.3.b) і спіралеподібні (рис. 1.3.c) (кожна пара сторін шестикутників розташована до осі нанотрубоки під кутом, який не дорівнює 0 і 900). Також нанотрубки можуть бути одно- або багатошаровими, при чому кількість шарів теоретично необмежена, але зазвичай не перевищує декількох десятків. \nСьогодні все частіше з'являються повідомлення про створення десятків різних видів неорганічних нанотрубок, при цьому в якості складених елементів задіяна вся періодична система елементів (синтезовані нанотрубки, виготовлені з оксидів перехідних металів, і галоїдів, а також нанотрубки з легованого металу, чистого металу, на основі бору й кремнію). Найбільш поширеними наповнювачами такого типу є: B4С, BN, LaF3, TiS2, SiC, MoS2. Довжина нанотрубок становить 3-30 мкм, а зовнішній діаметр 25-100 нм, внутрішній діаметр - 10-80 нм. Нанотрубки оксидів і гідроксидів металів (Y2O3, MgO, TiO2, Al2O3, SiO2, BaTiO3, SrTiO3, K2Ti6O13, CaSnO3, BaSnO3,CuO, La2O3 , Ni(OH)2 і ін.) мають довжину 0,2-100 мкм, зовнішній діаметр становить 40-200 нм, внутрішній - 15-150 нм.\nФулерени - це четверта алотропна модифікація вуглецю, молекули якого утворюють замкнену форму. Класичним вважається фулурен, що складається із 60 атомів вуглецю (рис. 1.4).  Це сполука із мінімально можливою будовою у 60 атомів вуглецю, що поєднані ковалентним зв'язком у сферичну молекулу, де кожен атом вуглецю поєднаний із трьома іншими, утворюючи п'ятикутники та шестикутники на поверхнях.  Всі вершини каркасу, в якому знаходяться атоми вуглецю, еквівалентні. \nРис.1. 4. Структура фулерена С60 \nДуже багато матеріалів від металів і керамік до біополімерів - складаються з неорганічних частинок (оксидів, нітридів, карбідів, силікатів і т.д.). Вони входять до складу й композитів на основі різної кераміки й полімерів. Несумісність цих неорганічних і органічних компонентів -- основна проблема, яку доводиться долати при створенні таких матеріалів. Надзвичайно важливо також контролювати в них ступінь мікрофазного поділу. \nТакі композити можуть мати як сітчасту так і шарувату структуру. У матеріалах першого типу в якості органічної складової можуть використовувати багато з'єднань (полістирол, поліімід, поліамід, полібутадієн і поліметилметакрилат) і залежно від умов реакції й змісту компонентів одержують матеріали з різною надмолекулярною організацією. Можна створити високодисперсні композити на основі полідіметилсилоксана й тетраетоксисилана із включеними в неорганічну сітку олігомерами. Композити, які мають шарувату структуру теж створюють на основі кераміки й полімерів, але з використанням природних шаруватих неорганічних структур, таких як монтморилоніт або вермикуліт, які зустрічаються, наприклад, у глинах. На рис. 1.5 показано шаруваті композити на основі алюмосиліката і полімера з низьким його вмістом (справа вгорі) і високим (відповідно справа внизу).\nРис. 1.5. Шаруваті композити. \nСлід також зазначити, що вони можуть мати як ізотропну (справа внизу) так і орієнтовану (справа вгорі) структуру, в залежності від розташування елементів наповнювача в матриці (рис. 1.5).\nПроцес утворення таких композитів згідно праць Джинеллі протікає через ряд проміжних стадій (рис. 1.6). на першому етапі відбувається утворення тактоїда - полімер оточує агломерати глини. На другій стадії полімер проникає в між шаровий простір глини, в результаті чого відбувається розсування шарів на 2-3 нм. На третій стадії відбувається чітке розшарування і дезорганізація шарів. На останній стадії відбувається роздрібнення. Насправді в полімерних композитах можуть бути всі указані структури, що залежить від ступеня розподілу глини в матриці. Роздрібнена структура є результатом дуже хорошого ступеня розподілу. При надлишку глини і поганому ступеню диспергування можлива присутність агломератів глини в полімерній матриці. \nРис. 1.6. Схема утворення полімерного композита. \nУ композиційні матеріали, які складаються з металів або напівпровідників, останні входять у вигляді кластерів, що в свою чергу утворені різною кількістю атомів металу або напівпровідника - від десяти до декількох тисяч. Типові розміри такого агрегату - від 1 до 10 нм.\nКомпозиційні матеріали одержані на основі блоксополімерів, тобто не однакових, а різних полімерних молекул, можуть утворювати різні надмолекулярні структури залежно від хімічної будови блоксополімерів і його складу. З'єднуючись один з одним, вони утворюють блок, або домен, що багаторазово повторюється в полімерному ланцюжку. Кожний з доменів -- це своєрідний реактор, в одній з мікрофаз якого й виникають неорганічні нанокластери. Їхні розміри обмежені величиною такого реактора.\nНа рис. 1.7 Показана структура композиційних матеріалів. \nРис. 1.7. Класифікація структур композиційних матеріалів.\nУ 80-х роках молекулярна хімія почала створювати ще біль досконалі матеріали - молекулярні композити. Вони складаються із гнучкої полімерної матриці й твердих, теж полімерних, волокон. Змішання цих компонентів приводе до мікрофазного поділу, причому об'ємна частка ізотропної фази (1) різко знижена в області більш довгих твердих стрижнів (рис. 1.8).\nРис. 1.8. Фазова діаграма молекулярних композитів.\nФ. Харріс (Університет м. Акрон, США) вдалося синтезувати потрійний блок-співполімер на основі полііміда й поліаміду найлона-6. Була вивчена структура цього матеріалу і встановлено, що одиничний блок побудований з ковалентно зв'язаних, як у молекулі, трьох фрагментів - центрального поліімідного із твердими ланцюгами й примикаючими до нього по краях гнучких поліамідних ланцюгів (рис. 1.9).\nРис. 1.9. Одиничний блок потрійного співполімеру.\nКонтрольована в процесі синтезу маса поліімідного фрагмента в досліджуваних зразках становила 12*103 г/моль, а ступінь полімеризації 14--15. Довжина імідной частини макромолекули в найбільш витягнутій конформації не перевищувала 35--40 нм. Маса ж поліамідних елементів була багато більша -- близько 105 г/моль.\nІнтерес до молекулярних композитів надзвичайно великий, і роботи ведуться по різних напрямках: добору сумішей, пошуку співполімерів, створенню матеріалів на основі аморфних і рідкокристалічних полімерів.\nВідзначимо ще один важливий напрямок (що розвивається в різних лабораторіях) -- синтез “розумних” полімерних матеріалів. У його основі лежить молекулярне розпізнавання й упорядкування складових елементів з наступним самоскладанням функціональних надмолекулярних структур за рахунок слабких не ковалентних взаємодій -- ван-дер-ваальсівських і електростатичних сил, водневих зв'язків і т.д. Ідею, що самоорганізація властива не тільки біополімерам, але й синтетичним макромолекулам, вдалося підтвердити В.Перчеку, який змоделював процеси самоскладання, характерні для вірусу тютюнової мозаїки.  Як бачимо комбінуючи різні речовини можна одержати нові матеріали, які мають певну структуру, що характеризується відповідними властивостями. Останні у свою чергу залежать від виду матриці і параметрів частинок - розмірів і форми. \n1.3 Фізичні властивості композиційних полімерних матеріалів\nПолімери й КМ на їх основі відносяться до особливого класу, особливому стану речовини, що отримала назву Soft matter - м'яка матерія. До таких речовин зазвичай відносять полімери, колоїди, рідкі кристали, гелі і т.д. У чому ж їх відмінність від «звичайних» твердих тіл? Якщо в кристалічному або аморфному твердому тілі енергія взаємодії між складовими його атомами або молекулами, пов'язаними ковалентними зв'язками набагато перевищує теплову енергію, U >> kT, то для Soft matter U ~ kT. Для полімерів це енергія взаємодії макромолекул, міжланцюгові взаємодії. Наслідком цього виявляється те, що сили, що зв'язують молекули, малі і конфігурація молекулярних і мезоскопіних структур легко змінюється під впливом зовнішніх сил. Так само легко змінюються фізичні властивості таких речовин при зовнішньому впливі. Таким чином, однією з характерних особливостей матеріалів Soft matter є їх виражені сенсорні властивості. Що стосується власне полімерів, то для них характерні:\n* відносно слабкі міжмолекулярні взаємодії;\n* різноманітність типів зв'язків;\n* широкий розподіл розмірів і форми молекул;\n* безліч типів хімічної структури;\n* флуктуації конформацій і координат молекул;\n* наявність розчинників, розріджувачів, наповнювачів;\n* безліч ступенів свободи;\n* ієрархічність архітектури / структури на різних масштабних рівнях.\nУ звичайних матеріалах неоднорідність проявляється на атомних розмірах, а фізика явищ має квантово-механічну природу. Говорячи про штучні середовища - полімерних КМ, мається на увазі суміші, складені з звичайних речовин і мають як регулярну, так і випадкову, невпорядковану структуру. Основна увага буде зосереджена на явищах, пов'язаних з такою вторинною неоднорідністю. Це означає, що масштаб неоднорідності штучних середовищ достатньо великий для того, щоб в кожній точці виконувалися звичайні локальні матеріальні рівняння, властиві речовини, що заповнюють об'єм навколо цієї точки. Хоча більшість результатів вірно і для випадку плавної зміни матеріальних параметрів, буде матися на увазі найпростіша модель композиційного матеріалу - матриці, наповненою включеннями. \nУ матричних полімерних композитах перехід від мікророзмірних наповнювачів до нанорозмірних суттєво змінює цілий ряд експлуатаційних і технічних властивостей, пов'язаних з локальними хімічними взаємодіями, включаючи: швидкість тверднення, мобільність полімерних ланцюгів, здатність їх до деформації, упорядкованість структури (ступінь кристалізації полімерної матриці).\nУ результаті, навіть відносно невеликі добавки нанорозмірних наповнювачів приводять до значного покращення властивостей композиційних матеріалів у порівняні з мікророзмірними наповнювачами. Наприклад, добавка вуглецевих нанотрубок приводе до значного збільшення електро- і теплопровідності нанокомпозитів. Інші види нанорозмірних наповнювачів можуть суттєво впливати на оптичні, діелектричні й механічні властивості. Покращення властивостей матеріалу стає можливим за рахунок високого ступеня впливу розвиненої поверхні наповнювача на впорядковані розташування елементів у системах з випадково формованою структурою. Особливо великий цей ефект при введенні до складу матриці наночастинок, що мають трубчату форму.\nЗ іншої сторони наноразмірний характер частинок наповнювача може приводити до одержання композиційних матеріалів, що мають незвичайні структуру й властивості. Наприклад, уведення в полімерну матрицю деяких нанорозмірних наповнювачів надає їй негорючість і вогнезахисні властивості, а також здатність до біорозкладання . У ряді випадків уведення до складу композита всього 5 мас.% нанорозмірних наповнювачів дозволяє в 5-15 раз знизити газопроникність матеріалу й суттєво поліпшити його тріщиностійкість і зносостійкість, як у порівнянні з вихідним полімером, так і в порівнянні з полімерним композитом, що містять 20-30 мас.% традиційного мікророзмірного наповнювача.\nДля прикладу розглянемо вплив нанотрубок на міцність полімерного матеріалу. Так як їх густина у п'ять раз менша, чим у сталі, а міцність у десятки раз більше. Тому, щоб зробити полімерні матеріали більш міцними, не збільшуючи їх ваги, хіміки вирішили включати до їхнього складу вуглецеві нанотрубки. Добавка нанотрубок до 0,6% дає 4-х кратне збільшення міцності полімеру. Учені вважають, що, якщо нанотрубки будуть займати 10% обсягу полімеру, то зможуть збільшити його міцність в 20 раз. \nВластивості композитів на основі полімерів і керамік. Вони поєднують у собі якості складових компонентів: гнучкість, пружність, здатність до переробки полімерів і характерні для скла твердість, стійкість до зношування, високий показник світлозаломлення. Завдяки такій комбінації поліпшуються багато властивостей матеріалу в порівнянні з вихідними компонентами.\nМатеріали, які містять метали або напівпровідники, привертають увагу насамперед унікальними властивостями кластерів, які входять до їхнього складу. Подібні наночастинки відрізняються за властивостями (ширині смуги поглинання, спектральними характеристикам, електронному переносу) як від блокового матеріалу, так і індивідуального атома або молекули, причому напівпровідникові особливо сильно, навіть якщо розмір частки досягає сотень нанометрів. Так, при переході від нанокристала CdS до макрокристала ширина забороненої зони зменшується від 4.5 до 2.5 еВ, час життя на нижньому збудженому рівні збільшується від пікосекунд до декількох наносекунд, від 400 до 1600°С підвищується температура плавлення.\nЕнергетична зона металу, незалежно від розміру його часток, заповнена не вся, тому електрони можуть переходити на більш високі рівні. У напівпровідника ж валентна зона заповнена вся і відділена від зони провідності на 2-3 еВ. Через малі розміри напівпровідникових нанокристалів ці зони розщеплюються, що приводить до ефективного збільшення ширини забороненої зони до 4.5 еВ (рис. 1.10).\nРис. 1.10. Заповнення електронних рівнів у металі й напівпровіднику.\nНаночастинки проявляють також суперпарамагнетизм і каталітичні властивості. При використанні кластерів металів як каталізаторів наночастинки стабілізують. Незважаючи на порівняно невисоку термічну стабільність, полімерні матеріали досить часто служать матрицею, що фіксує нанокластери. Залежно від того, які властивості прагнуть додати кінцевому продукту, використовують або прозорий полімер, або проникний, або електропровідний, який легко переробляється.\nПолімерні металовмісні матеріали, які одержані спільним осадженням парів металу або напівпровідника й активного попередника з наступною його поляризацією мають незвичайні фотофізичні, магнітні, каталітичні й сенсорні властивості. Як було з'ясовано, всі вони визначаються концентрацією неорганічної складової. При низькому вмісті металу наночастинки не взаємодіють між собою, оскільки розділені матрицею. У цьому випадку електроопір досліджуваних плівок максимально -- ~1012 Ом. Якщо концентрацію металу збільшити настільки, щоб виникла перколяція - обмін зарядами між його наночастинками, опір зразків може знизитися до 100 Ом.\nБуло проведено ряд досліджень, в результаті яких встановили, що металовмісні полімерні нанокомпозити з такими крайніми властивостями по-різному проявляють себе й у каталітичних реакціях. Зокрема, при низькому змісті паладія в композиційному матеріалі в каталізуючій цим металом ізомеризації 3, 4-дихлорбутена цис-1, 4-ізомеру утворюється в 10 раз більше, ніж трансу-форми. (Відмітимо, що таке ж співвідношення буває в реакції, коли каталізатором служить масивна пластинка паладія.) При високій концентрації паладія вихід транс-форми збільшується втроє.\nПоведінка в магнітному полі такого полімерного нанокомпозита проявляє подібний характер. Так, при високому вмісті в ньому заліза магнітоопір на 40% нижче, чим при низької концентрації. \nВід створення молекулярних нанокомпозитів очікувалося, що в порівнянні із традиційними в них не буде внутрішніх дефектів у підсилюючих твердих елементах, проявиться більший підсилюючий ефект ( за рахунок високого відношення довжини твердого сегмента до його перетину) і висока адгезія між матрицею й волокном, і інші переваги. Усе це могло забезпечити істотне поліпшення механічних і теплових властивостей матеріалу при збереженні його здатності до переробки.\nСлід відзначити, що фазова поведінка такого полімерного розчину залежить від ентропії змішання. Якщо вона несприятлива, відбувається мікрофазний поділ компонентів, різко зменшується об'ємна частка ізотропної фази в міру збільшення довжини твердих сегментів. У результаті значно знижується підсилюючий ефект у порівнянні із системами, у яких тверді сегменти розподілені по всьому об'ємі матриці випадковим чином.\nБули зроблені дослідження молекулярного нанокомпозиту, одержаного Ф. Харрісом. Механічні й теплофізичні властивості матеріалу покращилися в порівнянні із властивостями вихідних полімерів. Це забезпечувалося сполученням поліамідних і твердих поліімідних фрагментів в аморфних областях.\n«Розумні» матеріали також мають унікальні властивості. Вони чутливі до різних зовнішніх впливів - хімічному складу навколишнього середовища, змінам температури й тиску, електричного або магнітного поля і т.д.\nЗ вище сказаного можна зробити висновок, що нанокомпозиційні матеріали володіють унікальними властивостями, завдяки яким вони швидко знаходять практичне застосування. «Розумні» матеріали використовуються у детекторах. А, наприклад, полімерні нанокомпозити з кераміки можуть застосовуватися в якості спеціальних твердих захисних покриттів, а також як оптичні волокна, адсорбенти і т.д. \n1.4 Теплове розширення полімерних композиційних матеріалів\nПід тепловим розширенням розуміють зміну розмірів та форм тіл, що обумовлені зміною температури. Для побудови елементарної теорії теплового розширення можна використати найпростішу двохатомну модель, що дає хороше наближення не тільки якісне, але і кількісне. \nЕнергія взаємодії такої моделі зображується асиметричною кривою потенціалу Леннарда - Джонса:\nA, B - константи, r - відстань між взаємодіючими атомами.\nУ всіх випадках n>m та чим більша ця нерівність, тим більша асиметрія. Уявлення про гармонічні коливання частинок в кристалічній решітці коректно тільки при дуже малих амплітудах коливань атомів біля положення рівноваги та виявляється недостатнім для пояснення теплового розширення тіл, оскільки гармонічному наближенні тверде тіло взагалі не підлягає тепловому розширенню. \nПотенціальна енергія двох сусідніх атомів які коливаються при зміщенні на відстань від положення рівноваги при 0 К можна представити у вигляді степеневого ряду:\nде ангармонізм моделі враховується членом третього порядку розкладу. Поклавши для випадку одновимірної задачі r-r0=x;\nотримаємо наближене співвідношення:\nде f називають коефіцієнтом квазіупружної сили, g - коефіцієнт ангармонічності.\nДля розрахунку термічного коефіцієнта лінійного розширення б (ТКЛР) скористаємося відомим термодинамічним співвідношенням:\nБільш суворо це співвідношення можна отримати, скориставшись функцією розподілу Больцмана, яка дозволяє провести усереднення значень будь-якої фізичної величини з урахуванням термодинамічної ймовірності відповідних значень.\nНезважаючи на елементарність моделі й наявність ряду припущень, розглянута теорія дає правильний порядок величини ТКЛР. \n1.5 Фізичні методи одержання композиційних полімерних матеріалів\nСьогодні розроблено багато методів отримання найрізноманітніших полімерних композитів. Основною проблемою у всіх цих способах є несумісність компонентів. \nПитання про метод отримання ПКМ з заданим комплексом властивостей має вирішуватися завжди одночасним вибором потрібних компонентів і відповідної технології - тобто і технологія, і компоненти КМ взаємопов'язані. У разі використання волоконних наповнювачів, як правило, процес отримання виробу суміщений з процесом виготовлення композиційного матеріалу. Тканина або мати з вуглецевого волокна, викладені в спеціальній формі, просочуються рідким сполученням. Далі при низьких тисках, створюваних різними способами, або без тиску при певному температурному режимі відбувається процес затвердіння. Метод формування - один з основних при отриманні вуглепластиків, він має різноманітні технологічні оформлення. \nАналіз існуючих підходів одержання полімер-іммобілізованих нанорозмірних частинок металів і їх оксидів показує, що майже всі складаються з двох стадій; вони включають молекулярне диспергування і наступну конденсацію атомарного металу в наночастинки. Ці стадії швидко слідують одна за одною, у результаті протікає єдиний складний процес виникнення зародків і росту твердої металевої фази. Захисні оболонки з високомолекулярних з'єднань дозволяють здійснювати керовану хімічну стабілізацію таких надзвичайно активних часток. Формування наночастинок безпосередньо в середовищі полімеру дає можливість одержувати гібридні полімер-неорганічні нанокомпозити.\nНайбільш широке поширення знайшли способи випару атомарного металу на тонкі полімерні матеріали, що перебувають при низьких температурах, формування полімерних оболонок полімеризацією в плазмі, термічне розкладання легколетючих з'єднань металів, різні варіанти відновлюваних і електрохімічних способів формування нанокомпозитів. Особлива увага приділяється одержанню гібридних нанокомпозитів на стадії полімеризації (поліконденсації), тобто методом in situ. До них також відносяться золь-гель синтези, у тому числі й темплатні процеси, що протікають в умовах строгої стереохімічної орієнтації реагентів, інтеркаляція мономерів у пористі й шаруваті матриці з подальшими внутрішньо кристалічними й пост-інтеркаляціонними перетвореннями з використанням підходів, прийнятих у хімії внутрішньокристалічних структур (системи “гість-хазяїн”). Більшість із цих методів придатні й для одержання нанокомпозитів не тільки монометалічного, але й мультиметалічного типів.\nКомпозиційні матеріали, що містять частки металу в полімерній матриці, одержують декількома методами: термічним розкладанням металовмісних з'єднань у розчині-розплаві полімеру, конденсацією парів металу на полімерну підложку, капсулюванням наночастинок політетрафторетиленом, електрохімічним осадженням металевих наночастинок у полімерах.\nРозглянемо більш детально золь-гель технологію. Цей спосіб одержання композитних наноматеріалів заснований на проведенні реакції гідролізу молекулярних хімічних матеріалів-прекурсорів, що утворюють при цьому нанорозмірні частинки, дисперговані в розчиннику («золь»). Далі стимулюється поліконденсація частинок золю, при якій нанорозмірні частинки утворюють кластери, що формують об'ємну матрицю, яка називається «гелем» і яка має у своїх порах молекули розчинника. Подальше випаровування розчинника дозволяє одержати легке тверде тіло з розвиненою внутрішньою поверхнею, що називається «аерогель» або «ксерогель». Золь-гель синтез проводиться при відносно низьких температурах і дозволяє одержати матеріали, однорідні по своїй будові й властивостям, а також надає можливість легко вводити до їхнього складу частинки будь-якої природи. Значну частину внутрішнього об'єму гелів (аерогелів) займають мезо-пори (діаметр від 1 до 100 нм), особливо привабливі для диспергування в них нанорозмірних частинок і одержання, таким чином, композитного наноматеріала. \nІснує також метод синтезу, у якому полімеризація й утворення неорганічного скла протікають одночасно. За рахунок цього розширюється клас використовуваних мономерів, крім того, при сушінні кінцевого продукту не відбувається помітної усадки, як у способі Марка. \nРізними групами вчених розроблені також методи одержання композитів на основі глин. Полімерний композит може бути отримано трьома основними методами: у розчині, у розплаві й у процесі синтезу полімеру. Для таких матеріалів також можна застосовувати золь-гель синтез. Але для отримання полімерних композитів на основі органоглин найбільше широко використовуються методи одержання в розплаві й у процесі синтезу полімеру.\nМетод одержання полімерних композитів у розплаві полягає в змішанні розплавленого полімеру з органоглиной. У ході інтеркаляції полімерні ланцюги істотно втрачають конформаційну ентропію. Імовірною рушійною силою для цього процесу є важливий внесок ентальпії взаємодії полімер органоглина при змішанні. Варто додати, що полімерні композити на основі органоглин успішно одержують екструзією .\nОдержання полімерного композита в процесі синтезу самого полімеру полягає в інтеркаліруванні мономера в шари глини. Мономер мігрує крізь галереї органоглини й полімеризація відбувається усередині шарів. Реакція полімеризації може бути ініційована нагріванням, випромінюванням або відповідним ініціатором.\nШаруваті наноматеріали одержують також різними методами фізичного осадження з газової фази (PVD) і хімічного осадження з газової фази (CVD), электроосадження, методом багаторазової прокатки й іншими методами.\nДля отримання полімерних композитів з «інтелектуальними» властивостями використовують технологію осадження нанотрубок з газової фази. Суть методу полягає у випаровуванні при високій температурі вуглецю, який потім осаджується на більш холодну кремнієву підкладку. Далі цей шар заливають рідким полідиметилсилоксаном. Після кристалізації полімер підсилюється трубками й перетворюється в композит. Композит відокремлюють від підкладки й одержують готовий матеріал. Для певної орієнтації нанотрубок на підкладці, на кремній літографічним методом наноситься шар діоксида. На чистому кремнії нанотрубоки не утворюється.  У літературі опубліковано ряд робіт, присвячених дослідженню і розробці нових технологічних прийомів одержання ПКМ. Вони базуються на основі термопластів пов'язані із застосуванням замість однокомпонентної матриці суміші несумісних полімерів. Одним з перспективних нових методів отримання є метод полімеризаційного наповнення, при якому полімер синтезується з мономеру в присутності частинок наповнювача, на поверхню якого попередньо було завдано каталізатор. У цьому випадку процес полімеризації починається безпосередньо на поверхні частинок наповнювача. Композиційний матеріал, отриманий таким чином, характеризується тісним контактом між матрицею і наповнювачем і більш рівномірним розподілом наповнювача в матриці, ніж при змішуванні в розплаві або розчині полімеру.\nІншим перспективним методом є наповнення полімерів металами, при якому частинки наповнювача формуються в присутності полімеру. Цей спосіб полягає у відновленні металів з їхніх солей методом противоточной дифузії солі та відновника безпосередньо в полімерній матриці. В якості матриці береться або водонабухаючий полімер (ПВС і т.п.), або пористий полімер, пориста структура якого сформована, наприклад, за механізмом крейзінга. Останній являє собою холодну витяжку полімеру в присутності фізично-активних рідких середовищ (наприклад, н-бутанолу), при якій в полімері утворюються особливі зони пластично деформованого полімеру - Курйози, тобто мікропори, розділені фибриллами орієнтованих макромолекул. Структура та кількість мікропор залежить від режиму деформування, температури і т.д. Новий метод дозволяє регулювати кількість наповнювача в матриці, характер розподілу часток наповнювача і їх розміри. \n1.6 Заключення і задачі дослідження\nВраховуючи важливість значення отримання нових композиційних матеріалів з відповідними властивостями, метою роботи було ознайомитися із структурою і властивостями КПМ на основі епоксидної смоли з наповнювачами бентонітом та кварцовим піском. При цьому у роботі були поставлені наступні задачі:\n- виготовлення зразків епоксидна смола і бентоніт та епоксидна смола і кварцовий пісок;\n- дослідження теплового розширення системи епоксидна смола і кварцовий пісок.\nРОЗДІЛ 2. ОПИС ВИБОРІВ ОБ'ЄКТІВ І МЕТОДІВ ДОСЛІДЖЕННЯ\n2.1.1 Епоксидна смола\nЕпоксидні смоли -олігомери, що містять епоксидні групи і здатні під дією затверджувачів (поліамінів та ін) утворювати зшиті полімери. \nДо епоксидних смол відносяться різноманітні з'єднання з різною молекулярною масою. Найчастіше це низькомолекулярні полімери, які здатні переходити в твердий нерозчинний і неплавкий стан.\nЕпоксидні смоли розчиняються в органічних розчинниках - ацетоні, бензолі, толуолі, ксилолі і ін. Зі збільшенням молекулярної маси розчинність смол зменшується.\nТверднення епоксидних смол здійснюється різноманітними хімічними з'єднаннями. Хімічний склад отверджувача визначає механічну міцність, стабільність діелектричних властивостей, швидкість тверднення і т.д. При застосуванні кислотних отверджувачів (малеїновий і фталевий ангідриди і т.д.) тверднення відбувається повільно і потребує нагрівання до температури 100 - 200 0С. Тверднення епоксидних смол амінами відбувається при 20 - 300С.\nВведення в епоксидні смоли пластифікаторів і модифікаторів (поліефірів, тіоколів, аліфатичних епоксидних смол, дібутілфталата і ін.) підвищує еластичність, покращує міцність і морозостійкість, але при цьому понижує теплостійкість.\nЕпоксидні смоли мають велику адгезію до металів і інших матеріалів, включаючи пластмаси, тому вони широко застосовуються для виготовлення клеїв, лаків, литої ізоляції, зв'язуючих для шаруватих пластиків, покриттів, заливальних і просочувальних компаундів, а також для виготовлення штампів, інструментів, моделей для лиття і т.д.\nМатеріали з епоксидної смоли з такими наповнювачами як пісок, азбест, графіт, кварц, металічні порошки і інші підвищують теплостійкість, зменшують усадку і коефіцієнт лінійного розширення. Так як метою роботи є дослідження теплових властивостей полімерних композиційних матеріалів, то у якості полімерної матриці вибрано епоксидну смолу марки « ЕД-20» з отверджувачем поліетиленполіамін (ПЕПА). Основні властивості розчину ЕД-20 наведені в табл.1. \nТаблиця 1 Властивості ЕД-20 \nепоксидної групи іона хлора,\nзагального хлору, не більше\nлетучих речовин, не більше\n19,9 - 22,0\nДинамічно в'язкість, Па*с\nпри 25 0С 50 0С\nУмовна в'язкість по віскозиметру при 50 0С, с\nТемпература розм'якшення по методу «кільце або куля», 0С\nЧас желатинування з отверджувачем (малеїновий ангідрид), г\nУмовна в'язкість смоли з отверджувачем (малеїновий ангідрид) по віскозиметру при 100 0С, с\nБентоніт - це мінеральні утворення, що відносяться до класу алюмосилікатів, тобто групи силікатів, комплексні аніони яких складають кремній і алюміній.\nБентоніт - порода, яка складається в основному зі смектитових мінералів (рис. 2.1)\nУ групу смектитів входить кілька мінералів: монтморилоніт, бейделіт, нонтроніт і ін. менш розповсюджені. У табл. 2 Наведений типовий хімічний склад бентоніту.\nРис. 2.1. а) бентоніт, б) монтморилоніт.\nТаблиця 2 Хімічний склад бентоніту \nДо істинних бентонітів, відповідно до вимог сучасної промисловості, відноситься монтморилонітова глина, у якій зміст монтморилоніту більше 70%. Монтморилоніт відноситься до шаруватих силікатів та складається з дрібних і недосконалих кристалів. Якщо глина на 80-90% складається зі змішано шаруватих мінералів, у яких вміст монтморилонітових шарів перевищує 70 %, то її можна відносити до бентонітів, але із трохи іншою назвою: гідрослюдистий (ілітовий) або калієвий бентоніт. Усі глини, у яких монтморилоніту менш 70 % або замість нього присутній який-небудь інший мінерал із групи смектитів, слід відносити до бентонітоподібних глин. \nСмектити мають шарову структуру. В елементарну комірку входе 3 шари, які утворюють пакет: крайні верхній і нижній шари пакета складаються з тетраедрів Al,Sio4 і називаються тетраедричними. У кожному тетраедрі атом кремнію розташовані на однаковій відстані від чотирьох киснів або гідроксилів, розташованих у формі тетраедра з атомом кремнію в центрі, щоб збалансувати структуру (рис. 2.2). \nРис. 2.2. а) схематичне зображення окремого тетраедра,\nб) тетраедричної сітка структури. \nМіж тетраедричними шарами розташований шар, що полягає з октаедрів Al і Fe, названий октаедричним (рис. 2.3)\nгідроксил алюміній, магній і ін.\nРис. 2.3. а) схематичне зображення окремого октаедра, б) октаедрична сітка структури.\nТришаровий пакет має негативний заряд, обумовлений заміщенням тривалентних елементів (Al,Fe) в октаедричному шарі на двовалентні елементи (Мg,Fe) або чотиривалентного Si на тривалентний Аl у тетраедричному шарі. Можливий варіант, коли негативний заряд пакета обумовлений реакціями заміни, як в октаедричному, так і тетраедричному шарах.\nЗа хімічним складом розрізняють два види бентонітів:\n* лужні - з перевагою обмінного натрію;\n* лужноземельні - з перевагою обмінного кальцію. \nЗагальними властивостями бентонітів є здатність до набухання, адсорбції, дисперсність, колоїдність. Остання властивість полягає у здатності дисперсної фази розподілятися у дисперсному середовищі. Здатність до набухання - притягання молекул води тонкодисперсними частинками глини. Але найбільший інтерес має здатність до самодиспергування. Під час цього процесу можливе виникнення незавершених структурних елементів, які можна розглядати як наночастинки або своєрідні плейтлети. Елементарні плейтлети мають від декількох десятків до декількох сотень нанометрів ширину й довжину, а товщиною від 1 нм до 1,5 нм. Дисперсність залежить від вмісту монтморилоніту: чим більше його в породі, ти вищий ступінь вона має. \nТаким чином бентоніт є своєрідним напівфабрикатом або основою для промислового виробництва наночастинок. Наноматеріали можуть виготовлятися й використовуватися у вигляді порошків, плівок, покриттів, а також об'ємно-структурованих, тонкозернистих з'єднань. При одержанні з бентонітової глини нанопорошків доцільно здійснювати наноструктурную підготовку в спеціальних механічних активаторах.\nкурсовая работа "Дослідження якостей полімерних композиційних матеріалів" скачать\nДругие документы, подобные "Дослідження якостей полімерних композиційних матеріалів"


Єгипетські біженці, які втікають з Лівії\nУправління верховного комісара ООН у справах біженців заявило, що кількість біженців з Лівії біля кордону з Тунісом різко впала через те, що їхній рух блокують озброєнні лівійські проурядові солдати з лівійського боку кордону.\nРечниця УВК ООН у справах біженців вказала, що у п’ятницю кордон перетнуло лише дві тисячі біженців, тоді як у попередні дні ця цифра перевищувала 10 тисяч. Вона також сказала, що біженці залякані та відмовляються говорити; їхні телефони та відеокамери – конфісковані.\nКордон з Тунісом перетинають здебільшого іноземці, які працювали в Лівії. Яку частку з них складають громадяни Лівії, зараз не відомо.\nНапередодні ООН оголосило про подвоєння кількості наметів у таборі біженців на туніському боці кордону, аби вмістити 20 тисяч біженців.\nМіжнародна організація міграції оголосила, що вона почала власну евакуацію іноземців з міста Бенгазі, яке утримується повстанцями.\nНапередодні Барак Обама заявив, що він схвалив використання військових літаків для евакуації єгиптян, які перетнули кордон з Тунісом. Також він заявив, що Агентство США з міжнародного розвитку та інші гуманітарні організації надсилають персонал та допомогу до прикордонних районів.\nОчільник Пентагону прокоментував хід війни та назвав цілі "Рамштайну-2" (5403)


сцієнтизм — Філософський енциклопедичний словник\nдив. сцієнтизм і антисцієнтизм\nсцієнтизм і антисцієнтизм\nсцієнтизм — сцієнти́зм (від лат. scientia – знання, наука) 1. Тенденція до витлумачення філософського й соціологічного знання в світлі принципів і методів, властивих природничим наукам. 2. Абсолютизація ролі науки у складі світогляду. Словник іншомовних слів Мельничука\nсцієнтизм — -у, ч. 1》 Тенденція до витлумачення філософського й соціологічного знання в світлі принципів і методів, властивих природничим наукам. 2》 Абсолютизація ролі науки, наукових знань як головного чинника прогресу в історії і засобу вирішення суспільних, соціальних програм. Великий тлумачний словник сучасної мови\nсцієнтизм — (від лат. scientia — наука) абсолютизація ролі науки у системі культури, в духовному житті суспільства Словник іншомовних соціокультурних термінів\nсцієнтизм — сцієнти́зм іменник чоловічого роду Орфографічний словник української мови\nсцієнтизм — СЦІЄНТИ́ЗМ, у, ч. 1. Витлумачення філософського і соціологічного знання в світлі принципів і методів, властивих природничим наукам. 2. Абсолютизація ролі науки, наукових знань як головного чинника прогресу в історії, засобу вирішення суспільних, соціальних проблем. Словник української мови у 20 томах\nсцієнтизм — Науковість Словник чужослів Павло Штепа\nсцієнтизм — Філософський погляд, згідно з яким істинне і обґрунтоване знання про дійсність можна одержати тільки через пізнання, оперте на досягнення природничих наук. Універсальний словник-енциклопедія


У Харкові планують відкрити міні-друкарню з виготовлення рельєфних книг | Новини | Педрада\nУ Харкові планують відкрити міні-друкарню з виготовлення рельєфних книг\nУ Харкові відбулася презентація тактильних книг. Громадські діячі міста виступили з ініціативою відрити друкарню, яка би спеціалізувалася на виготовленні рельєфних книг для людей з порушенням зору.\nПредставники громадських організацій Харкова планують організувати відкриття міні-типографії з виготовлення тактильних книг.\nПро це стало відомо під час візиту громадських діячів до Харківського центру реабілітації молодих інвалідів та членів їхніх родин «Право вибору».\nУчасники заходу презентували тактильні книги, що використовуються відвідувачами центру. У результаті виникла ідея організувати в місті міні-типографію з виготовлення таких рельєфних книг, повідомляє Харківська міська рада.\nЗа словами громадських діячів, створена типографія працювала би для задоволення потреб Харківського обласного навчально-виховного комплексу для сліпих дітей імені В.Г. Короленка та для громадських організацій, що допомагають людям із порушенням зору.\nПрисутні також ознайомилися з діяльністю центру реабілітації молодих інвалідів та членів їхніх родин «Право вибору». Його працівники щодня допомагають людям, які мають проблеми із зором, зокрема дітям молодшого віку.


Фабула судової справи: Чи необхідно розмежовувати поняття «цільового призначення» та «виду використання» земельних ділянок? Чи необхідно змінювати вид використання землі в такому ж порядку як зміну цільового призначення? ВП ВС відповів на ці питання та відступив від попереднього висновку ВС в аналогічній справі.\nДо суду звернувся прокурор із позовом до Фермерського господарства та сільради із вимогою про скасування рішення щодо погодження проекту з відведення земельної ділянки та передачі її в оренду.\nПорушення прокурор вбачав в тому, що передача в оренду здійснювалась без проведення земельних торгів, а також, на думку прокурора, із передачею земельної ділянки відбулась зміна цільового виду використання землі з порушенням встановленого порядку зміни цільового призначення земель, що суперечить статті 21 ЗК України.\nВідповідач із позовом не погоджувався та мотивував свою позицію тим, що під час передачі в користування земельних ділянок зміна цільового призначення останніх не відбувалась. Земельні ділянки «для ведення фермерського господарства» та «для сінокосіння і випасання худоби» знаходяться в межах однієї категорії земель - «землі сільськогосподарського призначення».\nСуд першої та апеляційної інстанцій у задоволенні позову відмовили та підтримали позицію відповідача.\nНе погоджуючись із винесеними рішеннями, прокурор звернувся до суду касаційної інстанції.\nВП ВС зазначила, що з аналізу ст. 19, 20 ЗК України, вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.\nЗК України визначені види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства.\nОтже, як підсумувала ВП ВС, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.\nЗ урахуванням зазначеного, ВП ВС відмовила у задоволенні скарги, залишила попередні судові рішення в силі, однак із мотивуванням, викладеним в редакції постанови ВП ВС.\nАналізуйте судовий акт: Передання земельної ділянки, віднесеної, навіть, частково, до територій зелених насаджень загального користування, для будівництва житлового будинку без зміни її цільового призначення суперечить закону (ВП ВС,№ 761/31121/14-ц,12.12.18)


Кращі мультфільми Уолта Діснея\nНайкращі мульти Уолта Діснея\nУолт Дісней спочатку зробив зовсім своєрідну манеру малюнка власних мультиплікаційних героїв, а потім зміг поставити їх створення на потік і при всьому цьому зберегти їх своєрідність. Кожен його кінофільм має власних шанувальників у світі, так що обрати з їх найкращі дуже важко.\nОсь перелік найкращі мульти Уолта Діснея,складений за звичайним принципом: це ті, які відзначені престижними нагородами, у порядку їх створення.\nУ Одна тисяча дев’ятсот двадцять вісім році на екранах з’явився Міккі Маус, персонаж мульта «Пароплавчик Віллі», в Одна тисяча дев’ятсот тридцять дві Дісней отримав за нього «Оскар». Пізніше Міккі Маус з’явився ще в декількох фільмах Діснея, абрис його голови став логотипом каналу Діснея, а сам мишеня вважається емблемою американської попкультури. Більш того, нереально порахувати, скільки наслідувань породив цей персонаж в різних країнах, так само як і число компаній, що використовують цей образ для реклами власної продукції.\nНаступний «Оскар», і не один, а цілих вісім, Дісней отримав у Одна тисяча дев’ятсот тридцять дев’ять році за «Білосніжку і сім гномів» (Сім маленьких статуеток означали гномів). Кінофільм за мотивами казки братів Грімм приніс Діснею не тільки лише звучну популярність, та й касовий успіх: дохід від нього перевищив Вісім мільйонів баксів — небачену в той час суму. Перегляд цього мульта в форматі 3D з 3D окулярами, в особливості увлекателен\n«Золотий ведмідь», приз Берлінського кінофестивалю, відзначає зняту в Одна тисяча дев’ятсот п’ятьдесят році «Попелюшку» як один з найкращих кінофільмів Уолта Діснея. Кінострічки Діснея завжди були примітні кропіткої промальовуванням персонажів, але команда, що працювала над «Попелюшкою», затьмарила всіх. У цій роботі особливо красиві сцени, коли миші перетворюються в красивих конячок, гарбуз — в карету, а лахміття — в бальне платтячко.\nОстання престижна премія, «Золотий екран», якою обдарували кінофільм Уолта Діснея, відноситься до Одна тисяча дев’ятсот шістьдесят дев’ять році: відомого мультиплікатора вже не було в живих. Нею відзначили мультиплікаційну версію «Книги джунглів».\nКовбаса в домашніх критеріях — звичайні правила Найкращі пляжі Іспанії


Корисна інформація про сухофрукти — Sergio (ТМ "Сержіо")\nВеганські фруктові цукерки в Україні\nВеганські фруктові цукерки, виготовлені з натуральних вітчизняних фруктів і ягід, тепер доступні і в Україні! Адже влітку 2018 р. ТМ FrukFetta представила на ринку фруктові цукерки для веганів на основі тростинного цукру.\nВеганські фруктові цукерки - зустрічайте смачну новинку "тростинку"!\nДля справжніх гурманів та веганів SERGIO підготував чудову новинку - веганські фруктові цукерки! Зустрічайте серію фруктових цукерок Frukfetta з тростинним цукром!\nСухофрукти: відповіді на поширені питання\nЯкі сухофрукти найкорисніші? Які з них кращі для схуднення, а які для вагітних і дітей? Відповіді на ці та інші популярні питання будуть корисні кожному, хто полюбляє смачні та корисні натуральні сухофрукти.\nФруктові цукерки - де і як зберігати їх влітку?\nУ спекотну літню погоду особливого значення набуває правильне зберігання натуральних фруктових цукерок. Після покупки ФрукФетту потрібно відразу ж помістити в холодильник або прохолодне місце з температурою не вище +15 градусів.\nПерерва в роботі інтернет-магазину\nЗапасайтеся продукцією ТМ SERGIO та FRUKFETTA в інтернет-магазині виробника до 18 червня!


Капітальний ремонт будівель: особливості\nГоловна » Домашній затишок » Капітальний ремонт будівель: особливості\nУ вітчизняному законодавстві існують норми і закони, які чітко визначають поняття капітального ремонту та особливості його проведення. Однак не всі знають ці правила. Постараємося відповісти на деякі питання щодо того, як робити капітальний ремонт будівель і споруд і хто має за це відповідати.\nПерш за все, необхідно розібратися з самим поняттям. Капітальний ремонт будівлі - це процес містобудівної діяльності, так як споруда знаходиться на балансі міста і є об'єктом основних засобів міста. Процедура проводиться для того, щоб конструкцію можна було використовувати тривалий час і вона постійно перебувала в робочому стані.\nВиходячи із законодавства, всі дії, спрямовані на збереження майна в належному стані повинен проводити власник. Тобто якщо будівля перебуває у державній власності, то ремонт повинна проводити адміністрація тієї місцевості, на балансі якої складається споруда. Якщо ж воно не є державною власністю, то за його цілісність і збереження відповідає приватний власник. Природно, законодавство передбачає деякі винятки з загальних правил.\nКапітальний ремонт будівель повинен проводитися в тих випадках, якщо їх експлуатація становить небезпеку для співробітників або інших людей, а також тоді, коли у споруді не можуть бути забезпечені нормальні умови здійснення трудової діяльності. Якщо будови здаються в оренду, то капітальний ремонт будівель зобов'язаний проводити їх власник. Навіть незважаючи на те, чи знав він про існуючі недоліки до здачі об'єкта в чужу власність. Хоча ці обов'язки орендодавець може перекладати на інших осіб у випадках, встановлених законодавством.\nПотрібно сказати, що влада суворо стежать за проведенням такої процедури, як капітальний ремонт будівель, адже під час її проведення обов'язково зачіпаються конструктивні характеристики споруд. Однак правила не можуть змусити власника стежити за технічним станом споруди.\nНа даний момент існує тільки один документ, який контролює проведення заходів планово-попереджувального характеру щодо споруд нежитлового типу. Але він не переглядався ще з часів Радянського Союзу.\nКапітальний ремонт будівель повинен передбачати попередню оцінку стану конструкції, а також постійний інженерно-технічний нагляд за станом об'єкта після проведення необхідних заходів. Добре, якби в законодавстві були прописані вимоги до будівель і їх збереження, які змушували б власників вчасно проводити капітальний ремонт будівель, щоб зменшити ризики їх обвалення. Адже власник відповідальний за те, що довів будівлю до стану, в якому його експлуатувати небезпечно.\nУ будь-якому випадку процедура капітального ремонту необхідна, нормальна експлуатація будівлі знаходиться, перш за все, в інтересах самого власника.


Купити Ліфт для Багатоповерхового Будинку Ціна (450K) Вартість Монтажу\nКупити ліфт для багатоповерхового будинку\nТОП-5 ліфтів для багатоповерхового будинку вантажопідйомністю від 320 до 1000 кг. ⭐ Вартість ліфта для багатоквартирного будинку від 450 тис. грн. ⭐ Дизайнерські кабіни ліфтів + Монтаж під ключ. ⭐ Гарантія.\nГоловнаЛіфтове обладнанняЛіфт для багатоповерхового будинку\nОсновні вимоги до ліфтів для багатоповерхового будинку - це надійність обладнання, безпека використання, комфорт та презентабельний сучасний зовнішній вигляд кабін ліфта.\nСаме цим високим вимогам відповідають усі змонтовані нашою компанією ліфти у багатоповерхових будинках або ті, що підлягали заміні.\nІснує 2 основних типи ліфтів у багатоповерхових будинках:\nліфти з верхнім машинним приміщенням\nПри проектуванні ліфтових шахт висотою до 16 поверхів наша компанія рекомендує використовувати ліфти без машинного приміщення. Це призводить до економії витрат на будівництві ліфтової шахти, економію місця та оптимізацію простору, а також не спричиняє жодних суттєвих обмежень чи погіршень експлуатаційних характеристик. На ліфти з 16 поверхів та вище ми рекомендуємо використовувати ліфти з верхнім розташуванням машинного приміщення.\nЯкщо вас цікавить, скільки коштує ліфт в багатоповерховий будинок або в будь-якій точці України, звертайтесь в нашу компанію. Ми виконаємо всі необхідні розрахунки, після яких назвемо точну вартість монтажу нового або заміну старого ліфта в багатоквартирному будинку.\nВартість ліфта для багатоквартирного будинку\nВартість ліфтів для багатоквартирних будинків варіюється в залежності від вантажопідйомності та розмірів обладнання. Послуги під ключ позбавляють клієнтів необхідності вирішувати питання, пов'язані з доставкою, встановленням і введенням в експлуатацію. Нами пропонується два види ліфтів у Києві та по всій Україні, що ідеально підходять для багатоквартирних житлових будівель: з машинним приміщенням або без нього.\nЯкщо вам потрібно замінити ліфт у багатоквартирному будинку, ціна цієї послуги розраховується індивідуально з урахуванням бюджету клієнта. Ми оперативно поміняємо те, що відслужило свій термін ліфтове обладнання.\nНаші фахівці знають все про те, як правильно змінюють ліфти у багатоповерхових будинках. Щодо вартості обладнання, то вона стартує від 450 тисяч гривень. Ціни на монтажні роботи становлять від 50 тис. грн.\nРозміри ліфтів у багатоповерхових будинках зазвичай стандартні, але при необхідності ми можемо встановити компактніший підйомник, якщо шахта маленька.\nНаша організація давно займається продажем ліфтів в Україні, надає можливість купити їх у Києві та інших містах за привабливою вартістю. Приймаючи рішення замовити ліфт для багатоквартирного будинку у нас, ви зможете уникнути переплат, тому що ми працюємо безпосередньо з виробниками ліфтового обладнання.\nЗамовлення ліфта з монтажем під ключ дозволить встановити підйомник у стислий термін. Професійна бригада монтажників спочатку оцінить масштаб та складність роботи, допоможе оформити замовлення.\nНаші співробітники знають, як швидко замінити ліфт у багатоквартирному будинку у разі повного виходу з ладу. Ми пропонуємо висококласний сервіс.\nУ нас можна придбати ліфт або відразу кілька будівель різної поверховості за привабливою вартістю. Сучасні багатоквартирні будинки вже неможливо уявити без ліфтових витягів. Вони роблять експлуатацію багатоповерхівок більш комфортною.\nЗважаючи на той факт, що кількість поверхів у новобудовах стрімко зростає, ліфт з розкоші вже давно перетворився на річ першої необхідності. За наявності в підйомнику будівлі не потрібно витрачати час і сили на переміщення по сходах.\nМи встановлюємо ліфти сучасного зразка, випущені вітчизняними та імпортними виробниками. Пропоновані нами підйомники мають покращені експлуатаційні характеристики. Вони дуже рідко ламаються. Наші фахівці виконують профілактичне технічне обслуговування, що запобігає несподіваному виходу ліфтів з ладу.\nВ нас можна замовити ліфти для сучасних житлових комплексів. Їхня установка буде виконана з дотриманням усіх технічних стандартів. Ми зробимо експлуатацію підйомного обладнання максимально безпечним, допоможемо зробити правильний вибір. Наші ремонтні ліфти придатні, якщо якась деталь вийде з ладу, її завжди можна буде замінити.\nЩоб використання підйомників у багатоквартирних будинках було безпечним, довіряйте їх монтаж досвідченим у цій справі професіоналам. Співробітники нашої компанії надають професійні консультації щодо правильного вибору ліфтів для багатоквартирних будинків. Ми співпрацюємо лише з перевіреними виробниками підйомного обладнання, тому можемо гарантувати його довговічність та безпеку.\nУ нас замовляють ліфти для великих та невеликих житлових комплексів. Монтажні роботи виконуються під ключ та займають невелику кількість часу. За консультацією з усіх питань звертайтесь телефоном або приїжджайте до нас в офіс. Професійні менеджери допоможуть вам обрати добрий ліфт для багатоквартирного будинку. Сервіс на належному рівні.\nТОП-5 БРЕНДІВ ЛІФТІВ ДЛЯ БАГАТОПОВЕРХОВОГО БУДИНКУ В УКРАЇНІ:


Палацово-паркові комплекси України. Художня культура (10 клас)\nИнфоурок / ИЗО, МХК / Презентации / Палацово-паркові комплекси України. Художня культура (10 клас)\nПрезентацію підготувала: Неб’янська Тетяна Віталіївна, вчитель світової літератури та художньої культури Шполянського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-ліцей» Шполянської районної ради\nПАЛАЦОВО-ПАРКОВІ КОМПЛЕКСИ УКРАЇНИ к.18-19-поч.20 СТ.\nпалац в Шарівці\nПалац у Мурованих Курилівцях\nЛівадія Лівадія - мальовничий куточок південного берега Криму, доля якого увібрала в себе поворотні моменти історії. Палац був збудований в 1910-1911 рр. в традиціях італійського Відродження з використанням елементів готики...\nАрхітектурно-парковий комплекс Сокиринці\nМаєток Галаганів Сокиринці Чернігівська обл\nПалацово-парковий комплекс «Шарівка» Цей палац у готичному стилі був побудований на початку ХІХ століття німецьким цукрозаводчиком Кеннігом у с. Шарівка Богодуховського району Харківської області. Місцеві жителі досі називають його Цукровим...\nІсторія створення палацу в Шарівці У 1670 році осавул Матвій Шарий купує луги поблизу річки Мерчик. Засновує тут хутір, який отримує його ім'я. У 1836 році вже новий власник - П.Ольховський розпочинає будувати тут маєток. Маєток було вирішено звести на лівому схилі двокілометрової балки. Однак, невдовзі власник програє його в карти німцю Христіану Гебенштрейну. Вже у 1869 р. в Шарівці були винокурня, паровий млин, палац і пейзажний парк.\nЗахідна частина палацу на поч. ХІХ ст., а також центральна - з двома баштами в готичному стилі була зведена наступним власником територій - Леопольдом Кеннігом. Він розпочинав бізнес в Петербурзі, а пізніше побудував цукровий завод біля Шарівки і придбав садибу. Саме при ньому будівля палацу набула неоготичного вигляду. Парк при садибі, що створений на схилі у вигляді терас,опрацював садівник Георг Куфальдт.\nУ 1911 році до середньої частини була добудована велика зала, а у 1920-1924 роках до східного фасаду веранда. Замок належить до найкращих зразків західноєвропейських традицій. Його фасади виконані з використанням романо-готичних форм архітектури.\nНавіть сьогодні інтер’єру Палацу надзвичайно багатий. У баштах є виходи на видові площадки. У палаці три зали та 26 кімнат, які були багато оздоблені. Зберігся кабінет власника, який вражає внутрішнім інтер'єром бібліотеки, меблями, ліпленням, розписами, дубовими панелями та камінами з кахлем художньої роботи. У бальній залі палацу зберігся розпис, камін, деякі прикраси, паркет. За радянських часів зала була переобладнана під проведення зборів. На другому поверсі знаходиться блакитна зала з розписаною стелею та хорами для оркестру, мармуровими камінами, прикрашеними вазами.\nОдночасно із розширенням палацу у кінці ХІХ ст. тривало активне упорядкування маєтку – тут були побудовані приміщення для проживання прислуги, а також стайні, манеж, місцева електростанція. Велич палацу підсилює розкішний парк (70 га). Основою парку став природний дубовий гай з 300-500-річними дубами. Впорядкуванням парку займався відомий ландшафтний архітектор Георг Куфальдт, творець парку Кадріорг у м. Таллінні. Для ефекту перспективи автор залучив природний перепад висот парку до 32 м. На північному схилі балки на Цукровій горі знаходиться перлина парку унікальна алея із чотирма рядами старих лип, які мають вертикальні гілки. У парку росте понад 70 видів дерев та чагарників. Найбільше враження справляють спеціально підібрані хвойні дерева, які у поєднанні з дубами, створюють чудові кольорові гамми.\nПалац та парк в Шарівці - найкращий палацово-парковий ансамбль сходу України.\nПалац у Мурованих Курилівцях Вінницька обл. До 1793 р. містечко Муровані Курилівці перебувало у власності родини шляхтичів Косаківських. Остання власниця з Косаківських – Катарина (уроджена Потоцька), була опозиційно налаштована проти політики Станіслава Августа Понятовського та була прихильницею Барської конфедерації. Після того як графиня Катарина Косаківська відмовилася присягати на вірність цариці Катерині ІІ, її маєток був конфіскований і наданий власність поміщику Комару. Вибираючи місце від резиденцію, Станіслав Комар шукав місцину з історією. Здається, він врятував від старого замку все, що зміг: високі мури з північної, східної і південної сторони, підземні склепінчасті каземати - і ескарп, який і дожив більш-менш неушкодженим до нашого часу. Із західного боку на початок ХІХ ст. залишалися лише фрагменти фундаментів фортеці.\nІсторія будівництва При будівництві замкових мурів не було вжито ніякого розчину чи цементу. Нові рівні каменів з'єднували таким чином, щоб верхній клином входив в заглиблення нижнього. Не збереглося ім'я архітектора, який планував курилівецький палац. В кінці ХІХ ст. споруду перебудували нові російські власники, але головні риси будівлі збереглися (симетричність, прямокутний план, два поверхи з боку двору і три - з боку парку).\nЗавдяки мідьориту М.Подолінського, зробленому до 1820р., відомо, що до перебудови дах в палацу був пласким і прикрашеним чи то скульптурами, чи декоративними вазонами. Був тоді і неіснуючий нині портик з чотирьох іонічних колон. З 1870-х років, що видно на гравюрах білоруського художника і мандрівника Наполеона Орди, портик замикав гладенький трикутний фронтон. Парковий фасад мав (і має) більш монументальний характер. Він і вищий на поверх. Нижчий поверх являв собою галерею (зараз там розташовані всіляки робітничі комірчини і підсобки інтернату). В часи С.Комара тут на літо виставлялися різноманітні екзотичні рослини в кадках - ось і мали поміщики симпатичний квітучий садочок перед вікнами. На колонах цієї галереї стоїть солідний балкон з залізною балюстрадою. Центральна частина фасаду оздоблена пристінними колонами іонічного ордеру.\nЛівадійський палац-музей Лівадія - мальовничий куточок південного берега Криму, доля якого увібрала в себе поворотні моменти історії. Палац був збудований в 1910-1911 рр. в традиціях італійського Відродження з використанням елементів готики... Лівадійський палац – колишня літня резиденція Миколи II. Окрім головного корпусу, комплекс включає в себе графський палац і церкву. Палац був збудований в 1910-1911 рр. в традиціях італійського Відродження з використанням елементів готики. Палац оточений великим парком - одним з кращих на Південному узбережжі. Лівадія - мальовничий куточок південного берега Криму, доля якого увібрала в себе поворотні моменти історії. Літня резиденція останнього російського царя. Перший санаторій для селян у 20-і роки. Наприкінці другої світової війни - місце зустрічі керівників трьох союзних держав - СРСР, США і Великобританії, на якій вирішувалось питання закінчення другої світової війни і післявоєнного устрою миру. Державна дача керівника радянської держави І. Сталіна в перші післявоєнні роки.\nІсторія будівництва Лівадійський палац був побудований за проектом ялтинського архітектора Я.П. Краснова (1864-1946), який одержав за спорудження цього палацу та низки інших будівель на південному березі Криму звання академіка російської архітектури Будівництво продовжувалося з квітня 1910 року по вересень 1911 року - 17 місяців. Будинок витриманий, переважно, в стилі Відродження з включенням мотивів візантійської (церква), арабської (внутрішній дворик), готичної (колодязь з химерою) архітектури. Різноманітні архітектурні стилі - своєрідна данина моді початку XX століття використана і в оформленні інтер'єрів палацу. Особлива розкішність та урочистість характерні для оздоблення вестибюля і Білого залу. Парадна приймальня палацу з темного горіхового дерева нагадує зал Ради п'ятисот у палаці дожів у Венеції. Поліроване червоне дерево зі смужками бронзи використано в оздобленні парадного кабінету. Елементи англійської архітектури 16 століття (стилю Тюдор) - в оформленні колишньої більярдної. Витончені інтер'єри другого поверху, виконані в стилі «модерн».\nУнікальність, історико-культурна значимість Лівадійського палацу, організації, проведенню і прийманню міжнародних конференцій, симпозіумів, семінарів, фестивалів і т.п. дозволяють говорити про те, що Лівадійський палац-музей - визнаний громадсько-культурний центр у Криму по проведенню найбільших миротворчих акцій, значних культурних і політичних заходів на високому державному рівні\nМаєток Самчики Хмельницька обл Палацово-парковий ансамбль «маєток Самчики» - один із найблискучіших в Україні творів архітектури та садово-паркового мистецтва періоду зрілого класицизму Самчики до 1620 р. входили у ординацію князів Острозьких, опісля належать князівським родам Заславських, Любомирських, Сангушків. З липня 1715 р. ординаційним правом держання набуває село, прийшовши з Мазовії (Польща), Ян Сам’юель Хоєцький, який тут закладає маєток-резиденцію (1725), вибудовує перший палац (зберігся до сьогодні).\nІсторія маєтку У кінці 18 ст. староста гайсинський (нині Вінниччина) полковник Петро Чечель купує в Старокостянтинівському повіті Волині багато сіл і в маєтку Самчики, що належав (до 1791 р.) Казимиру Хоєцькому, дідові Петра по матері, який програв його в довгій судовій тяганині із князем Станіславом Любомирським, влаштовує свою резиденцію значно при тому розбудовуючи і прикрашаючи маєток Хоєцьких (поряд із «старим палацом» ставить новий, інше). Для її розбудови запрошує найкращих зодчих, скульпторів, художників, паркетників, столярів, майстрів паркової справи того часу. Розбивається й розширюється парк із садом; постають будівлі палацу, каплиці, оранжереї, офіцинів, «Китайського будинку» - холодильника, інші споруди. Все це огороджується кам’яним муром. Недарма гості тогочасного маєтку, польські письменники Вацлав Лясоцький, К.Гіжицький, Євстафій Івановський (Геленіуш), А.Єловіцький, Юзеф Ігнацій Крашевський у своїх творах називають маєток Самчики – «замком», високо оцінюючи його мистецькі вартості.\nЦентр ансамблю – палац із білокам’яними колонами порталів, вишуканими парадними інтер’єрами. Фахівці стверджують, що вірогідним зодчим Самчиківського ансамблю міг бути відомий польський архітектор Якуб Кубіцький, автор варшавського Бельведеру, що працював у центральній Польщі й на теренах Волині. Автор ліпних декорів, скульптур левів, горельєфів богинь парадного порталу – італієць Жан Батісто Цагляно. Палацово-парковий ансамбль «маєток Самчики» - один із найблискучіших в Україні творів архітектури та садово-паркового мистецтва періоду зрілого класицизму. Палац, з чітко симетрично-осьовою композицією, геометрично виразним і зручним плануванням приміщень, суворістю архітектурних форм і стриманістю оздоблень – він взірець стилю класицизму.\nСеред маєткових ансамблів України, Самчики цікаві тим, що забудова тут збереглася такою, якою вона склалась на кінець 18 – початок 19 ст. Художнє багатство маєтку – в його стилістичній цілісності, в обробці залів, в збережених деталях архітектури. Привертають увагу: ліпні декори інтер’єрів Круглої (Голубої), Великої (Червоної), Римської, Спочивальні – парадних (репрезентаційних) залів; скульптури левів, що висічені із моноліту пісковика, які «стояли на сторожі» при в’їзді до маєтку кінця 18 ст., а нині (з 1951) – при вході до палацу; «Китайський будинок» із флюгером, на якому цифри «1814»; горорізьба фронтону парадного порталу із зображенням двох міфологічних богинь – Афродіти (Венери) й Деметри (Церери). В багатому скульптурному вбранні інтер’єрів палацу чільне місце займає винятковий за художньою цінністю «Японський» кабінет, монументальний фресковий живопис якого відзеркалює орієнталістичну (східну) течію в мистецтві Європи того часу. Це єдиний, що повністю зберігся, інтер’єр такого роду в архітектурній спадщині України. Тут малювання за мотивами японських декорів епохи Едо (Токіо до 1867 р.), або періоду Токугавів; стилізованих драконів, рослинних орнаментів, зображень самураїв, квітів, сакури, інші\nОрієнталістична течія в архітектурі маєтку знайшла своє відображення і в парковому будинку з його «китайською» покрівлею (так-званий «Китайський будинок»). Будівля ця цікава і в технологічному відношенні, як приклад влаштування у давнину холодильників. Зали палацу з чудовими ліпними декорами дають підставу фахівцям віднести самчиківські інтер’єри до одних із найкращих, художньо виразних в мистецтві палаців 18 - 19 ст.ст. в Україні. В паркові збереглася скромна, але дуже рідкісна в Україні споруда - відкрита теплиця «Сад в мурах», для вирощування теплолюбивих й екзотичних рослин та кущів. Парк нараховує понад 167 порід і видів дерев та кущів, серед яких унікуми, релікти, екзоти, також породи занесені до Червоної книги України.\nМаєток завжди був осередком культури, просвітництва в краї. В 1845 році тут засновується музична школа гри на духових та струнно-смичкових інструментах, де навчались сільські юнаки віком 10—17 років. Керував школою й маєтковим симфонічним оркестром відомий український і польський скрипаль, композитор, деригент Родерік Август Браун (1817-1861). Під його орудою в маєтковій оранжереї (не збереглася) ставляться балети, опери, драматичні вистави; в маєтку влаштовуються фольклорні концерти, в палаці – музичні вечори.\nПісля польського повстання на Правобережній Україні 1863 року, рід Чечелів (дідич маєтку Якуб Чечель – учасник повстання) втрачає маєток – його конфіскує російська влада й провадить продаж з аукціону. Із цього роду, але іншої гілки, в українській історії відоме ще одне ім'я - Дмитра Чечеля, полковника Сердюцького полку гетьмана Івана Мазепи, що був комендантом Батурина під час нападу московитських військ на українську столицю. З 1870 р. власник маєтку – московський дворянин Іван Угрімов. З 1902 р. власником «маєтку Самчики» стає Михайло Шестаков– директор-розпорядник терещенківських цукроварень, голова Південно-Російського товариства заохочення землеробства та сільської промисловості, редактор і видавець (з 1902) єдиної в Україні сільськогосподарської газети «Вєдомості сєльского хозяйства і промишлєнності», щотижневого журналу (з 1905) «Хозяйство».\nНаталіївка Палацово-парковий комплекс «Наталіївка» Палацово-парковий комплекс був заснований у 1884 р. крупним поміщиком і цукрозаводчиком Павлом Харитоненком, та названий на честь молодшої дочки Наталії, княжни Горчакової… Палац і оточуючий ландшафт площею 50 га є цінною пам’яткою палацово – паркового мистецтва кінця ХІХ – початку ХХ століття. До складу комплексу входять: флігель, водонапірна башта, манеж, конюшні, головні і західні в’їзні ворота, терасний сад і церква в ім’я Всемилостивішого Спаса. Парк налічує близько 100 видів та форм дерев і кущів.\nНаталіївка Харківська обл. Щусеє Храм Спаса\nІсторія створення У 1823—1829 роках прилуцький полковник Павло Галаган спорудив в Сокиринцях за проектом архітектора Павла Дубровського величний мурований палац на 60 кімнат в стилі ампір з високим декоративним куполом. Водночас садівник-австрієць Бістерфельд розбив навколо палацу великий ландшафтний парк з альтанками, церквою і каплицею, греблею і двома мостами. У палаці була велика мистецька галерея (вона стала основою для заснування Чернігівського художнього музею), унікальна коштовна колекція посуду і зброї. Тут діяв кріпацький театр і хор. Через це Сокиринці колись називали «українським Парнасом».\nІсторія створення Палац побудований 1829 року архітектором П.Дубровським. Це простора двоповерхова будівля у стилі класицизму, увінчана в центрі великою декоративною банею, прикрашена шестиколонними портиками.\nУ 1797 наліч . 1289 душ чол. статі податкового населення. Поміщиками Сокиренець були: наприкінці 18 ст. - майор Григорій Іванович Галаган, у 19 ст. - його нащадки. У 1823-29 pp. споруджено Сокиринський палац з Сокиринським парком. У маєтку існували кріпацький театр, хор тощо. Завдяки Ґалаґанам Сокиринці були своєрідним культурним центром. З 1787 у селі існував ляльковий театр — вертеп, тут жив кобзар Остап Вересай (його кімната-музей є у колишньому палаці\nПалац мурований, двоповерховий, прямокутний в плані, з великим декоративним куполом у центрі. Гол. фасад прикрашено восьмиколонним портиком іонічного ордера, поставленим на аркаду. Парковий фасад має шестиколонний портик, від якого на рівні парадних кімнат 2-го поверху відходить пандус, який розширюється до низу й плавно сполучається з Сокиринським парком. Обабіч у кін. 19 ст. встановлено дві мармурові копії античних скульптур та декоративні вази. У будинку налічувалося 60 кімнат, які були сполучені між собою здебільшого за анфіладною системою. Критими переходами палац поєднується з двоповерховими флігелями (загальна довж. палацу 105 м). Гол. фасад орієнтовано на Пн. Сх. у бік парадного в'їзду, до якого веде широка алея довж. 400 м. Палац, ворота з огорожею, алея із службовими флігелями обабіч неї утворюють парадну частину садиби. На Пн. містяться госп. двори з приміщеннями для худоби, стайнею, сараями. У сх. напрямі від палацу до села вела пряма алея, на якій були розташ. дві ц-ви та звіниця (не збереглися). У парку збереглася оранжерея з теплицями - єдиний на Лівобережжі комплекс споруд цього типу, що зберігся, альтанка, місток.\nОб'єкти парку Сокиринський парк - пам'ятка садово-паркового мистецтв а держ. значення (з 1972). Міститься за 5 км від автодороги Київ - Суми поблизу села Сокиринці Срібнянського р-ну. Перебуває у віданні СПТУ №36. Частина палацово-паркового комплексу. Основою парку був ліс з віковими деревами. Нині до складу паркової рослинності входить біля 40 порід. Первісне планування створене 1823-25 садівником І. Є. Бістерфельдом за участю арх. П. А. Дубровського. У 1826-31 роботами керував Редель, з 1834— К. Христіані, у кін. 19 ст. - на поч. 20 ст. - К. Ф. Яничек. Площа 427 га. Складається з регулярної частини (комплекс споруд біля входу, гол. алея, Сокиринський палац, службові будівлі) і пейзажної зх. частини (пл. 60 га), що відкривається за палацом і по схилу спускається до ставу (пл. 10 га). Рослинність - дуб, береза, берест, липа, тополя біла, граб, клен гостролистий, модрина, ялина, сосна звичайна і чорна, каштан. З чагарників найбільше таволги. Збереглися сторічні платан, три дерева зх. буку. Шевченківський явір - найстаріше дерево парку. Ландшафт доповнювали паркові споруди: дві альтанки (одна з них - ротонда ; 1829, збереглася) , ц-ва з дзвіницею, каплиця (не збереглися), колодязь, гребля, містки (Красний та Готичний), скульптури. Головна алея, центральна поляна з мережею паркових доріг забезпечують зв'язок палацу з усіма ділянками території. На брівці насипної тераси, схили якої спадають до ставка, побудована кругла ротонда. Вона складається з восьми колон, їх покриває фриз і купол. До них ведуть 12 сходинок, обрамлених ступінчастими пілонами. У готичному стилі побудований місток через яр. Три стрімкі арки, з трьохярусними баштами, прикрашені тоненькими колонами і поясом зубців. Композиційними складовими парку є ставок, викопаний по течії річки Утки, «Свята долина» — видовжена поляна з крутими схилами, порослими щільною деревною рослинністю. Тепер територія парку частково забудована другорядними спорудами, окремі паркові дільниці засаджені регулярними лісомеліорати вними насадженнями, що порушу є структуру й об'ємно-просторову композицію парку.\nКупідон і великий водоспад\nДжерело “Срібні струмки”\nЧОРНИЙ СТРУМОК. Фонтан поряд з головним входом\nВенеціанський міст. Погруддя Платона\nГрот Фетіди з водоспадом. Альтанка на “Тарпейській скелі”\nВикористані джерела Програма для загальноосвітніх навчальних закладів. Художня культура 10-11 класи. Рівень стандарту. info@tury.net.ua http://ukrainaincognita.com/ru/rozdily/pamyatky/palatsy-ta-sadyby http://residences.virtual.ua/ 7chudes.in.ua › http://images.yandex.ua/ http://www.youtube.com/ Автор: Неб’янська Т.В.\nЕлектронний ресурс містить презентацію (розробку уроку) з теми, що вивчається в 10 класі: « Палацово-паркові комплекси України», численні відеоматеріали, довідкову інформацію, добірки яскравих фотоілюстрацій .\nПрезентації виконані у MSPowerPoint.\nУ ході роботи учні послідовно переглядають слайди презентації, перегляд слайдів супроводжується коментуванням вчителя, демонстрацією відео фрагментів.\nДаний цифровий ресурс включає в себе різні форми і методи опрацювання матеріалу. Наявні елементи аудіо та відеоматеріалів допоможуть краще сприйняти та усвідомити мистецькі твори.\nМоже бути використаний вчителями на уроках як цілісна презентація, так і як елементи для створення і компонування власних презентацій, а для учнів як цікавий пізнавальний матеріал.\nНебянская Татьяна Витальевна\nНомер материала: 300643\n"Особенности храмового зодчества " материал к уроку мхк


Вітаємо із Днем народження Олену Миколаївну Кузьмак! | Луцький НТУ\nСьогодні відзначає свій День народження д.е.н., професор кафедри фінансів, банківської справи та страхування, а також начальник відділу забезпечення якості освітнього процесу, ліцензування та акредитації ЛНТУ Олена Миколаївна Кузьмак.\nСаме Ви стоїте на сторожі якості освіти у нашому університеті, а студенти мають змогу навчатися на успішно акредитованих та ліцензованих освітніх програмах. Цінуємо Ваші професійні та особисті якості, завжди раді взаємодії і готові до втілення спільних перспективних ідей.\nЗичимо міцного здоров’я, родинного затишку, особистої гармонії і втілення найзаповітніших мрій. Ставте перед собою нові амбітні цілі і впевнено їх досягайте, отримуючи задоволення від кожного прожитого дня!


Лор і музикант: Дехто сміється, що я на концертах навмисне гучно граю, псую людям слух, щоб вони до мене на прийом ішли\nП'ятниця, 01 грудня 2017 , Олена Сідорова\nБориса Дрібіна знають в обласному центрі як одного з найкращих сурдологів. Це той лікар, якому витрачатися на рекламу не варто, бо про нього говорять самі пацієнти. Кожен, хто хоча б раз потрапляв до його професійних рук, знає, – він не лише вилікує, а й настрій підніме. У лікарському арсеналі – не лише уміння і знання, а й чимало захоплюючих історій про музику і власний гурт.\nБагато лікарів займаються музикою\n– У п’ять років я пішов у музичну школу, грав на блокфлейті, кларнеті, – розповідає майбутній лор. – Але за півроку до закінчення навчання покинув цю справу, бо захопився спортом і вже не хотілося грати. Тоді просто не розумів усього кайфу від музики. Проте якось мені випала нагода поїхати на екскурсію до Москви й Ленінграда. Дорогою у потязі я почув як одна дівчина грала на гітарі. У той момент подумав: «У мене ж абсолютний слух. Вона ніде не вчилася і так класно грає. Чому я не граю?». Її пісням мало не весь потяг аплодував, а я що, на кларнеті зіграю? Після цього вирішив навчитися ще й гри на гітарі.\nЗ часом, навчаючись у полтавському медінституті, Борис Дрібін створив свій перший музичний гурт.\n– То був період, коли всі любили рок. Ми теж хотіли грати те, що подобається публіці. Це були не кавери, а авторські пісні у стилі а-ля російський рок. Розумієте, коли музикант каже, що хоче грати те, що подобається йому, а не аудиторії, він обманює. Всі хочуть грати те, що подобається людям. Грати тільки для себе – не цікаво, – констатує співрозмовник «КП».\nУже в Кіровограді, на початку 2000-х, він заснував другий гурт – «Техніка безпеки», який існує досі. Грають панк.\n– Почалося все з того, що у мене був гараж і одна контора запропонувала мені здати його в оренду, – пригадує лікар-музикант. – Тоді так сталося, що представник цієї контори побачив, що у мене там лежать барабани. Попросив їх продати, бо син хоче грати. Я відмовився, але познайомився з сином – Діма Васильєв нині грає у групі на бас-гітарі. Також у нас є баяніст Віталік Лисенко і я – гітарист і вокаліст. У нас було чимало виступів. Зараз граємо менше, бо в кожного з’явилися родини, та й контингент слухачів змінився. Нині люди більше хочуть слухати кавери. Але ми не любимо перегравати інших виконавців. Це їхні пісні, які краще ніхто не зіграє.\nКоли у місті був лише один магазин музичних інструментів, творчі люди скаржилися, що техніка дорога, а вибору катма. Аби вирішити проблему, разом із компаньйоном Романом Костюком відкрив свою крамницю і взявся активно підтримувати молоді таланти. Сьогодні у них є ще й студія звукозапису, концертне агентство, апаратура, сцена…\nЛікар – це моя професія\nТа попри захоплення музикою, Борис обрав професію лікаря.\n– Я себе відчуваю лікарем, бо це моє, – зізнається співрозмовник «КП». – Але люблю грати, бо це моє хобі. Професія – це те, чим ти заробляєш гроші. Дехто сміється, що я на концертах навмисне гучно граю, псую людям слух, щоб вони до мене лікуватися приходили.\nПрофесійним музикантом, каже, також хотілося стати, і пропозиції були, втім переміг здоровий глузд.\n– Свого часу я не взяв на себе відповідальність за фінансову долю всієї групи, – говорить Борис. – Людей, які хочуть стати зірками, – дуже багато, втім прориваються одиниці. Тому ми вирішили, що краще матимемо основну роботу й іноді приділятимемо час хобі. Так більше упевненості, так спокійніше і приємніше. Я отримую задоволення. Приходжу додому – і мені хочеться пограти. А не так, що я прийшов на чітко визначений час, взяв до рук інструмент, почав грати і паралельно дивлюся, як хтось їсть під мою музику, як запитують: «А Мурку можеш?»…\nСурдолог – лікар, який працює зі слухом\nБільше 15 років співрозмовник «КП» працює сурдологом. Це фахівець, який займається діагностикою, лікуванням і профілактикою захворювань, пов’язаних із розладом слуху.\nШахтарі, АТОвці, особливо артилеристи, працівники шумних цехів на заводах, трактористи – постійні його клієнти. Приходять до лікаря і з тубдиспансеру, бо там призначають антибіотики, які добряче впливають на слух.\n– Коли пацієнти приходять до нас глухими, а виходять зі слухом – це приносить неабияке задоволення, – втішається Борис. – Але коли вони не виконують рекомендацій – страшенно дратує. Наприклад, є серйозна проблема. Я призначаю певний перелік ліків. За тиждень до мене приходить пацієнт і заявляє: «Лікарю, ану подивіться, у мене щось не те…». Дивлюся, а проблема дійсно не минає. Кажу: «Принесіть мені всі коробочки від ліків, які приймаєте». У результаті зі списку призначення бачу лише вітаміни і якісь найдешевші ліки, а основних препаратів немає! І тут шокуюча відповідь: «А воно дороге! Мені в аптеці сказали, що і так пройде». Ось у таких ситуаціях злість просто розриває, бо я на людину витратив купу часу і безрезультатно.\nВтім сурдолог розуміє, часто такі випадки трапляються через низькі статки людей.\n– От буває приходить людина, я їй призначаю обстеження. А мені говорять: «Знаєте, лікарю, я це обстеження не робитиму. Дорого». Кажу: «Ну, я розумію. Але тоді повної картини я не побачу, тому призначу лікування «пальцем в небо».\nПроте, щоб не витрачати багато коштів на лікування, наголошує Борис Дрібін, необхідно своєчасно звертатися за меддопомогою.\n– Чим довше чекати – тим дорожче вийде. Людський організм – не машина, зламану деталь замінити не можливо, а здоров’я не пробачає зволікань, – зауважує він.\nЯ не найкращий лікар, а просто затребуваний\nТа попри любов і повагу пацієнтів, співрозмовник «КП», не вважає себе найкращим лікарем. Скромно зауважує, усі лори однакові, просто він більше затребуваний.\n– Звісно, є лікарі, які заради піару кажуть, що вони номер один. Але то все неправда, – переконаний Борис. – Мене можуть запитати: «Якщо ти найкращий лор у світі, то чому працюєш у Кіровограді? На тебе ж усюди чекають!». А я вважаю, що лікар просто повинен робити свою справу добре. Можна намагатися бути кращим, застосовуючи нові методики, новітню апаратуру... Як я намагаюся робити. Нас усіх однаково вчили, ми всі їздимо на одні і ті ж конференції. Але головне, чим різняться лікарі, – це підходом. Для мене всі пацієнти однакові, не розділяю їх за статусом. Усіх обслуговую однаково. Себе вважаю не найкращим, а просто затребуваним. І цей показник затребуваності – коли йдеш додому перекособочений, бо було багато операцій і обстежень, коли приймаєш за день чотири десятки чоловік, хоча повинен півтора. Тому без позитиву тут ніяк. Це рятує. Відтак, якщо лікар сам веселий і задоволений, то і хворому легше.


Сокаль і Сокальщина : новини ::23.10.2015\n23 жовтень 2015 року\nНа базі Тудорковицької школи відкрито дошкільну групу.\nЗа інформацією відділу освіти Сокальської райдержадміністрації, 20 жовтня у с. Тудорковичі Сокальського району, на базі загальноосвітньої школи І-ІІст., відбулося урочисте відкриття дошкільної групи «Віночок». Тепер це навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів – дитячий садок». У заході взяли участь представники відділу освіти РДА, керівники Забузького освітнього округу, громада села. Настоятель місцевого храму о. Степан освятив нове приміщення та подарував ікону Миколи Чудотворця. За час переобладнання приміщення школи в НВК проведено необхідні ремонтні роботи й облаштовано приміщення для потреб малят. Відтепер в дошкільній установі будуть виховуватися 16 дошкільнят.\nНа Сокальщині господарства масово збирають цукровий буряк.\nСтаном на 23 жовтня у районі викопано 2 тисячі 89 гектарів, накопано 87 тисяч 393 тони, що становить 66%, при середній врожайності 418 ц/га. Вже вивезено з полів і здано на цукрові заводи 81 тисячу тонн продукції. Повідомив радіо «Сокаль» начальник відділу управління агро-промислового розивтку СРДА Олег Тарасюк.\nОкрім того господарствами району вже посіяно 22 тисяч 545 гектарів озимих зернових, що становить 96% усіх площ. Підготовлено грунт під посів озимих зернових.\nНа сьогодні, через погодні умови осінньо-польові роботи в районі призупинені, зазначив Олег Тарасюк і додав, що триватимуть вони ще впродовж листопада.\nВ Сокальській райдержадміністрації підвели підсумки косіння борщівника Сосновського.\nДане питання обговорили на нараді, яку провів 23 жовтня заступник голови райдержадміністрації Анатолій Василишин. У ній взяли участь в.о. керівника апарату Надія Перегінець та представники ряду структурних підрозділів РДА. Зазначалося, що знищення борщівника в районі здійснювалося силами фізичних осіб, працівників ЖКГ та управління водного господарства. Роботи проводилися за рахунок коштів екологічного фонду, які були виділені з обласного бюджету.\nВсі права застережено 2005 12:23, 6 липня 2020 року


Audi розробить віртуальний електричний суперкар | Автомобільний інтернет-журнал «AUTOMOTIVE».\nКомпанія Audi опублікувала на своїй сторінці в Facebook тизер віртуального електричного суперкара, розробленого для гоночного симулятора Gran Turismo Sport. Прототип буде представлений повністю 9 квітня.\nПодробиці про віртуальний проект поки не повідомляються. Судячи з хештегу, новинка отримає позначення Vision GT e-tron. З цього випливає, що гоночний автомобіль оснастять електричною силовою установкою і системою приводу на всі колеса, а також масивним антикрилом.\nAudi стане не першим автовиробником, який розробив комп’ютерний суперкар для гри Gran Turismo Sport на консолі PlayStation 4. Так, в жовтні компанія Peugeot представила гоночний автомобіль L750 R HYbrid. Кузов машини виконаний з вуглеволокна, завдяки чому маса концепту становить всього 825 кілограмів.\nПрототип оснащується двигуном внутрішнього згоряння і електромотором. Бензинова силова установка має потужність 580 к.с. і максимальну швидкість 10 000 оборотів в хвилину. Мотор працює спільно з 170-потужним електричним двигуном. Сумарна віддача L750 R HYbrid становить 750 кінських сил.\nЕлектрична установка живиться від охолоджувальної літій-іонної батареї. Також автомобіль оснащується 7-ступінчастою коробкою передач, яка як і силові агрегати, встановлюється на задній осі. До 100 км / год автомобіль може розігнатися за 2,4 секунди.