Переваги віртуального контенту онлайн казино - Публикации MegaStroyka\n2018-06-20, просмотров: 1113\nДля багатьох сучасних користувачів саме віртуальні казино мають багато переваг. І ці переваги дозволять подібним іграм поступово витісняти із життя гемблерів звичайні фізичні автомати. Про які ж переваги йде мова? По-перше, саме віртуальний контент дозволяє заряджатися азартними емоціями і при цьому знаходитися вдома. Це дуже зручно, особливо якщо у країні фізичні казино знаходяться під забороною. По-друге, тільки у якісних віртуальних клубах асортимент ігровий автоматів в декілька разів може перевищувати асортимент аналогічних розваг простого казино. З кожним роком кількість ігр, адаптованих під віртуальний простір, зростає. А це значить, що сучасні гравці отримують всі умови для комфортного проведенні свого часу.\nСлотокінг - клуб, який дійсно заслуговує на увагу\nНа просторах Інтернету можна знайти дуже багато казино. Однак, не всі вони настільки якісні, наскільки хотілося б гравцям. Це пов’язано з різними факторами, починаючи від можливостей азартного оператора і так далі. Якщо казати про якісний ігровий сервіс, то можна згадати казино Слотокінг. Цей портал працює на території України без блокувань, а тому гравці матимуть цілодобовий доступ до бажаних ігор. Для того, щоб отримати статус клієнта і почати насолоджуватись розвагами, бонусами та турнірами, потрібно просто пройти реєстраційну процедуру. Вона займатиме мінімум часу, але проявить усю свою ефективність. Для кожного клієнта клуба Слотокінг передбачається свій персональний кабінет на сайті. Звідси гемблер матиме можливість слідкувати за новинами клубу, за своїм бонусним та основним ігровим балансами тощо.\nЯкі ігри чекають на клієнтів Слотокінгу?\nНа самому сайті клубу існує дуже зручний ігровий розділ, у якому зосереджені різноманітні ігри онлайн автомати. Треба звернути увагу на те, що розважальний контент казино офіційний, а значить він точно не розчарує гравців. Жанрове різноманіття порадує буквально кожного гемблера, а все завдяки тому, що в ігровому розділі можна зустріти не тільки тематичні ігрові автомати, а ще й рулетку, відеопокер, кено, настільні ігри, новинки та найбільш популярний контент. Кожна група має свій пункт в ігровому меню, а значить обирати ігри буде дуже зручно та просто.


Олександр Олександрович Омельченко: біографія, досьє, компромат, скандали, фото і відео - ЗНАЙ ЮА\nОлександр Омельченко: біографія, досьє і компромат\nКомпромат і чутки про колишнього мера Києва Олександра Омельченка.\nОлександр Омельчкено: джерело: YouTube\nОлександр Олександрович Омельченко народився 9 серпня 1938 року в селі Зозів, що знаходиться у Вінницькій області.\nНародився в рік Тигра\nЧому Омельченко вважається одним з найбільш великих корупціонерів в історії Києва? З якої причини проти нього порушували кримінальні справи і чи правда, що він причетний до двох ДТП з жертвами? - Відповіді в цьому матеріалі.\nПро особисте життя колишнього мера Києва відомо не так вже й багато. Повідомляється, що протягом більшої частини дорослого життя він перебуває у шлюбі з Людмилою Леонтіївною Омельченко. Подружжя має двох дорослих дітей: сина Яна та Олександра Александровича-молодшого. Омельченко також має чотирьох онуків.\nОдин з найвпливовіших киян закінчив школу в селищі Брусилів, що знаходиться в Житомирській області. Закінчивши школу в далекому 1956 році, він переїхав до Києва, в якому закінчив будівельний технікум, а пізніше Інженерно-будівельний інститут.\nЕкс-мер також є випускником нині не існуючого інституту народного господарства, диплом якого він отримав в 1978 році.\nОлександр Омельчкено: джерело: Politeka\nТрудовий шлях Олександр Омельченко почав ще в 1960-х - після служби в армії. Перше місце роботи - підприємство Головкиївміськбуд. Відзначимо, що саме з цією структурою пов'язані тридцять років життя політика. На підприємстві він починав кар'єру в якості звичайного робітника, а покинув його в ранзі першого заступника начальника.\nВідзначимо, в кінці 80-х колишній мер Києва працював в Афганістані, виконуючи там консультативну роботу.\nЗа часів перебудови Омельченко почав будувати кар'єру державного чиновника. У той період життя він займав пост заступника голови виконкому Київської міської ради народних депутатів, а також був генеральним директором підприємства Київреконструкція.\nВисокі посади в міській адміністрації Києва Омельченко отримав у 1994 році ставши заступником мера Києва. У 1996 році також стає головою Київської міської державної адміністрації.\n1999 - 2006 року є піком кар'єри Омельченко. Саме в цей період він отримує всеукраїнську популярність як мер Києва.\nУ 2001 році Олександр Олександрович навіть розглядався на посаду прем'єр-міністра України, а також очолив власний політичний проект - Єдність. У квітні 2004 року Сан Санич навіть балотується в президенти, набравши менше 1% голосів.\nУ 2006 році Омельченко намагається переобратися на пост мера Києва, але програє вибори Леоніду Черновецькому.\nЗа час довгої політичної кар'єру Омельченко сім разів балотувався до Верховної Ради України. У 2007 році він виграє вибори і отримує депутатський мандат від партії Наша Україна Народна Самооборона.\nУ парламенті очолює комітет з питань державного будівництва та місцевого самоврядування. Також був членом групи з міжпарламентських зв'язків з Австрійською Республікою.\nЗа час перебування в політиці Омельченко тричі ставав депутатом столичної ради - в 1998, 2014 і 2015 роках.\nПозиціонував себе екс-градоначальник і в якості спортивного організатора. В його біографії є згадки про виконання обов'язків глави хокейної федерації і президентства в столичному футбольному клубі Арсенал.\nЗгідно з даними податкової декларації, Олександр Олександрович є досить забезпеченим чоловіком. На нього зареєстровано п'ять будинків, безліч земельних ділянок, дві квартири, кілька нежитлових приміщень і паркомісць.\nУ 2020 році Омельченко знову потрапив у заголовки національних ЗМІ після того, як він підтвердив інформацію про те, що він братиме участь в гонці за пост мера Києва. Сан Санич розраховує на успіх, так як ці вибори можуть виявитися останніми в його кар'єрі.\nУ Омельченко зберігається розкішна колекція швейцарських годинників. Також він зберігає кілька старовинних ікон і має кілька розкішних предметів гардероба, вартістю в кілька десятків тисяч доларів. На Омельченко оформлений автопарк і п'яти транспортних засобів та корпоративні частки в безлічі підприємств. Готівкою екс-мер зберігає майже мільйон гривень і більше 70 тисяч доларів. На банківських рахунках Омельченко зберігає мільйони гривень і сотні тисяч доларів.\nОлександр Омельченко є одним з найскандальніших політиків не тільки в Києві, а й у всій країні. Саме його називають одним з співзасновників столичної корупційної системи і особою, відповідальною за багато майнових порушення, наслідки яких столична влада не може ліквідувати і сьогодні.\nПрофільні ЗМІ відзначали, що в історії столиці Омельченко залишився в якості корупціонера, який непрозоро розподіляв дорогі земельні ресурси столиці і проводив закупівлі, використовуючи принципи кумівства.\nЩе в 1999 році Омельченко звинувачували в корупції і налагодженні багатьох вигідних схем, призначених для збагачення його молодшого сина і його фірм - Транспортник і Автосвіт.\nУ 2002 році Олександра Олександровича звинувачували в політичному інтриганство і організації відставки Віктора Медведчука в с поста віце-спікера Верховної Ради. Згідно з даними ЗМІ, за цей вчинок Омельченко поплатився зіпсованої політичною кар'єрою.\nПри Омельчеко київські чиновники заробляли на хабарах величезні гроші, і користувалися безкарністю. Крім того, саме Сан Санича називають винним в псуванні архітектурного вигляду столиці та забудови його спірними з естетичної точки зору будівлями, а також численними МАФами, від яких столиця не може позбутися і в наші дні.\nГучний скандал навколо Омельченко виник в 2002 році, коли тодішній генеральний прокурор Святослав Піскун порушив проти тодішнього мера кримінальну справу за підозрою перевищенні повноважень з боку керівників адміністрації Київської міської ради.\nВ ході розслідування було встановлено, що адміністрація Омельченко незаконно створила екологічний фонд столиці, а також прийняла рішення про об'єднання комунальних об'єктів Київенерго, сміттєспалювального заводу і Теплокомуненерго, Академенерго і Київгаз.\nВикликало багато запитань у Піскуна також процес створення управління земельних ресурсів та визначення природоохоронної зони.\nЗа часів Омельченка в Києві стали активно будувати незаконні комерційні об'єкти в заповіднику Києво-Печерська Лавра, а також в Софії Київській.\nУ 2004 році Київська мерія виявилася в фокусі уваги Генеральної прокуратури за звинуваченням у численних зловживаннях на схемах з розподілу державного житлового фонду. Тоді чиновників мерії звинувачували в махінаціях з квартирами за отримання незаконної грошової винагороди. Втім, дана кримінальна справа так і не була доведено до суду, а роль в махінаціях Омельченко так і не була доведена.\nЧерговий скандальний епізод за участю Омельченка стався в 2009 році. Тоді екс-мер потрапив в ДТП, причини і обставини якого за даними ЗМІ категорично різняться.\nЗгідно з даними ЗМІ, Омельченко збив на смерть на своєму позашляховику чоловіка віком 48 років. Інцидент стався в середу в 21.20 на Столичному шосе біля автобусної зупинки Віта-2, коли екс-мер їхав з Конча-Заспи до Києва.\nСам екс-мер заявив, що потерпілий сам справакував водія, вискочивши перед його авто. Однак свідчення очевидців різнилися від заяви Омельченка. Свідки зазначив, що потерпілий переходив дорогу в призначеному місці і не порушував правила дорожнього руху.\nТоді даний скандал був благополучно зам'яли, а сам Омельченко жодної провини за дану подію не поніс.\nУ 2015 році авто, зареєстроване на Омельченко, знову було замішано в ДТП. Так, машина екс-мера збила жінку, яка отримала важкі травми голови і кілька діб пролежала без свідомості. Пізніше в праоохранітельні органи з'явився чоловік, який заявив, що знаходився за кермом авто під час події. Учасник ДТП зазначив, що працює водієм у Омельченко вже 20 років і був змушений сховатися з місця події, так як йому стало погано через зміни рівня цукру в крові.\nПосилання на сторінку мера в соціальній мережі Фейсбук.


Це не бажання, скажімо, підвищити зарплату або зменшити податки. Таких вимог на Майдані не було. А був саме вибір долі. Ми мали піти від євразійської цивілізації до європейської. Така різка зміна цивілізаційного стану — неймовірно складна річ. Ризики колосальні. Ніхто успіху не гарантує. Це — зміна соціального порядку, кардинальна зміна життя. Якщо вийде, то це називається революція. А якщо не вийде, то — заколот, переворот тощо. Поки ми не програли, ми називаємо це революцією. І це пояснює дуже багато чого з того, що з нами відбувається. Революція — це вибух народної енергії. Він виникає в тому разі, якщо є якийсь набір ознак, що його зумовлюють. Справжніми причинами революції не можуть бути голод і бідність. Це вибух, пов'язаний з невиконанням певних очікувань у період зростання. І стається він сам, його неможливо організувати. Організувати можна спусковий гачок. Коли все готове, справді — грошима, організацією, провокаціями — можна натиснути на спусковий гачок.\nАле, по-перше, це завжди можливе лише в умовах підготовленого ґрунту. По-друге, досвід усіх революцій показує, що ті, хто це робить, ніколи не одержують того, чого хотіли. Тому розмірковувати про те, хто винуватий у революції, не принципово для подальших подій. Революцію дуже важко визначити в рамках добра і зла, користі і шкоди. Гарантовані лише зміни. А якими вони будуть, залежить від національного характеру. Неможливо передбачити наслідки революції. Як неможливо передбачити і її кінцеві результати. Часто вона триває десятиліттями. Я не можу сказати, що 1991 р., 2004-й і 2013-й — це різні революції. Це етапи революції, пов'язаної зі змінами долі України. Революція — це криза. Вона стрясає та руйнує звичний соціальний порядок; зниження якості життя й стрибок тривожної невизначеності неминучі. То чи потрібна вона нам? Спокій ліпший? Революційне майбутнє ризиковане й тривожне невизначеністю. Але спокій — це ж теж майбутнє. Ризики не такі очевидні, але для України цілком злоякісні. Революція спрямована на запобігання шкоди від такого спокою, особливо небезпечного для молодих, освічених, активних. Шкоди від неухильної втрати своєї ідентичності, від зрощення з російською імперською агресивною ментальністю, від втрати свободи як життєвої потреби, від поклоніння державі та її авторитарним вождям, від підпорядкування принижуючій стратегії виживання. Якщо ми не навчилися запобігати цим катастрофам еволюційно, але накопичили сили для опору, відбувається революція. Революційній кризі протистоїть не спокійне й благополучне минуле, а відвернена катастрофа.\nХто нам заважає вирішити наші завдання швидше, легше, не так злісно-конфликтно? Можливо, влада слабка, погано управляє нами, хорошими? Виберемо іншу, благо, охочих багато. Важко оцінювати, вирішувати та просто розмірковувати без розуміння об'єктивних обставин, що задають межі й характер наших дій. Соціальні цінності Фундаментальною обставиною, яка визначає суперечливий характер нашої революції, є соціальні цінності нашої пасивної більшості — стратегія виживання, вироблена сторіччями проживання в інших державах, у ворожому середовищі. Вона рятувала й у кривавому XX ст., і в нашій новітній історії незалежної країни. Коротко її можна висловити кількома словами: довіряй тільки своїм, приховуй, не виходить — обдури, не виходить — підкупи. Можна собі уявити, як важко будувати свою державу при недовірі більшості до держави, її законів, її інституцій.\n"Наш капіталізм" — олігархат\n"Наш капіталізм" являє собою мережу монополій, у яких власники, у союзі й під прикриттям бюрократії та політикуму, одержують свою монопольну ренту, ділячись зі своїм "дахом". Десяток-півтора чоловік нагорі — це верхівка гігантської корупційної піраміди, що складається з сотні тисяч таких монопольних утворень. Це соціальна матриця, тканина нашого життя. В неї уплетено всіх, включаючи пересічних громадян, змушених шляхом корупції реалізовувати або захищати свої права. Ця соціальна матриця виникла й виявилася незвичайно стійкою значною мірою тому, що цілком поєднувалася з домінуючою стратегією виживання. Стійкість олігархічної матриці забезпечується притаманними їй властивостями. По-перше, вона постійно відтворює негативний добір еліт. Чесних професіоналів, якщо вони потрапляють у бюрократію або політикум, змінюють на корупційноспроиожних "своїх". По-друге, підтримується монопольна структура у всіх заняттях, де це можливо. Монополія перешкоджає розвитку. У цьому причина нашої бідності. По-третє, все наше формальне законодавство й неформальні норми підлаштовано під інтереси олігархату. Корупційність еліти, монопольна організація всіх публічних занять і корупційність формальних і неформальних норм створюють для реформаторів проблеми, які важко здолати. Якби з'явився герой-радикал, що бажає розрубити цей вузол одним ударом, його чекали б або ганебна поразка, або економічний і соціальний колапс країни.\nЦе — носії європейських цінностей свободи, відповідальності, активності, довіри. Креативний постіндустріальний клас. "Нешмагана" молодь. Однак, на відміну від великих революцій минулого, наші революціонери не створили передумов узяття влади: ні партій, ні лідерів. Успіх революції залежатиме від того, як швидко вони впораються із цим завданням.\nВладу було передано найдалекогляднішим представникам старого політикуму. Еліти розділилися, що є необхідною умовою перемоги революції. Представники нової влади зі старого політикуму — ідеологічно безсумнівно ліберали, але технології проведення реформи в них не радикально-революційні, скоріше, їх можна назвати переговорно-реформаторськими. Тиснути там, де можливо, а не ламати через коліно. Мені видається, що глибоке знання олігархічної матриці та її права допомагає їм у цьому процесі. З урахуванням феноменальної стійкості олігархічної матриці й реального співвідношення сил радикальний шлях через коліно навряд чи був би успішнішим, а ризики збільшив би стрибкоподібно. Відносно реформи в нас спонтанно створено "бутербродну" структуру стимулювання. Всередині влада, з двох боків на неї тиснуть іноземні донори та вітчизняні активісти. Це трохи підвищує міцність реформаторської конструкції. Видається, що нинішня влада невипадкова й сама є об'єктивною обставиною. Влада не завойована, а передана Майданом і, враховуючи інші перелічені вище об'єктивні обставини, очевидно, адекватна ситуації.\nВладу лаяти солодко та приємно. Але відокремити реальні недоліки, помилки та інші дефекти влади від об'єктивних обставин, які викликають наше невдоволення, цілком необхідно. Інакше ми втрачаємо адекватність, що принизливо. Я розділив би об'єктивні обставини, що викликають наше невдоволення, на дві групи: типові наслідки революції та наслідок дії/взаємодії наших доморослих реалій на кшталт стратегії виживання та "нашого капіталізму". Типові наслідки революції:\n— руйнування звичного соціального порядку;\n— наростання конфліктності в міру розгортання нових правил інституцій;\n— внутрішні бунти та зовнішня агресія консервативних сил. Переміщені особи;\n— розрив традиційних зв'язків, втрата ринків. Економічна криза, збідніння; — загальна невлаштованість і невизначеність, зниження якості життя;\n— романтичне зачарування змінюється неминучим розчаруванням.\n— слабкий струс нашої соціальної матриці — олігархату. Заміна його новим соціальним порядком губиться в туманному майбутньому. Революційний конфлікт призводить до заміни системної корупції на хаотичну. Як в останній день. Ми це вже спостерігали після Помаранчевої революції;\n— повільна зміна еліт не дозволяє кількості перейти в якість;\n— повільне розгортання та імплементація реформ швидше створюють населенню проблеми, ніж вирішують їх;\n— "народний популізм" підігрівається професійними радикалами, "політичними куховарками" і платними плакальниками.\nТези пропаганди варіюються: нічого не змінюється або змінюється на гірше. Це цинічний обман влади, зайнятої банальним грабежем у поєднанні зі зрадою тощо. На цьому тлі спокійна та зважена оцінка змін потрібна як повітря. Вона й ведеться незалежними центрами й тоне в потоці ворожої пропаганди.\nНеобхідне чітке розуміння точки відліку. На жаль, у цій якості нам не підходять вищі світові соціальні та економічні досягнення розвинених країн. У цьому масштабі наші зміни просто непомітні. Будемо реалістами та оцінимо, чи відштовхуємося ми від "дна": соціального — останніх років правління Януковича та економічного — післямайданної кризи.\n— фінансова стабілізація;\n— економічне зростання (слабке) на тлі війни, масової міграції, втрати ринків, розриву зв'язків із основним партнером. Порівняємо з подібними катастрофами 90-х років минулого століття;\n— відновлення боєздатної армії, локалізація війни; — мирне розміщення 1,7 млн переміщених осіб.\n— розгортання антиолігархічних інституцій;\n— безвізовий статус у Європейському Союзі;\n— високі зовнішні оцінки (з постійним "але");\n— підвищення конфліктності про- і контрреволюційних сил.\nВ. Формування політичних націй і підвищення активності громадян. Локальні показники часто говорять зрозуміліше за загальні висновки. Скажімо, масове добровільне звільнення суддів або входження України в трійку європейських країн, де громадяни у найбільшому ступені готові зі зброєю захищати свою країну (разом із Польщею та Фінляндією). Від "дна" за три роки — безпрецедентні зміни, до кінцевих цілей — європейських параметрів — ледь помітний початок, як проліски в снігу.\nЗлами тенденції залишимо любителям прогнозів. Якщо все піде без особливих ексцесів, то: — у міру накопичення впливу нових інституцій швидкість змін має зростати; — конфліктність зростатиме відповідно; — на тлі метушні квазіреволюційних політичних проектів проклюнеться продуктивний політичний проект революційного класу. Якщо не проявиться втома всіх суб'єктів революції. Якщо повільний темп їх не зруйнує. Якщо спрямованість і наступність змін збережуться.\nПрибічникам революції — побажання: не розраховувати на владу. Ви не їхні слухняні помічники, а найважливіший фактор тиску. Що робити? Робити, що потрібно, попри обставини. Для мене дуже болючими були зовні шляхетні відставки реформаторів, покликаних на високі посади. По-моєму, це абсолютне дезертирство. Уявіть, що вас призвали в армію, на фронт, а ви через тиждень кажете, що автомат вам дали поганий, постачання негодне, ви незадоволені рішеннями генералітету і йдете. Для мене звільнення за власним бажанням чиновників з посад — це абсолютно те саме. Просте дезертирство. За таких обставин треба, зціпивши зуби, триматися до останньої секунди за свою посаду і робити те, що вважаєш за потрібне. І потім продовжувати робити. Судитися, відновлюватися на посаді й продовжувати роботу. Потрібно триматися до кінця.


ВІДІЙШОВ У БОЖІ ЗАСВІТИ РОМАН КИРЧІВ | Наукове товариство ім.Шевченка\nЗ глибоким жалем сповіщаємо, що 7 травня помер дійсний член Наукового товариства ім. Шевченка (з 1992 року), багатолітній член Президії НТШ, класик української фольклористики та етнографії, доктор філологічних наук, професор Роман Кирчів.\nРоман Кирчів народився 14 квітня 1930 року в селі Корчин на Львівщині. У 1953 році він закінчив Львівський педагогічний інститут. Після цього працював учителем. У 1961 році захистив кандидатську дисертацію на тему «Комедії Івана Франка», а 1980 року захистив докторську дисертацію «Український фольклор у польській літературі епохи романтизму».\nІз 1958 по 1972 роки Роман Теодорович був науковим співробітником Інституту суспільних наук АН УРСР. Від 1972 року працював у Львівському відділенні Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнографії імені Максима Рильського (нині – Інститут народознавства НАН України ). Він став автором більше 500 опублікованих праць з літературознавства, фольклористики, етнографії та історії українського театру.\nПоховають відомого науковця 9 травня на Янівському цвинтарі у Львові. Парастас відбудеться 8 травня о 19:00 у каплиці церкви Всіх святих українського народу УГКЦ (вул. Петлюри, 32 (ріг вул. С.Петлюри і О.Кульчицької)). Похорон розпочнеться завтра, об 11:00 з тієї ж каплички і завершиться на Янівському цвинтарі.\nНехай Господь Всевишній прийме його душу в оселі праведних, «у місці щасливому, місці спокійному, де немає болізні, ні печалі, ні зітхання, але життя безконечне».\nВІЧНАЯ ПАМ'ЯТЬ СВІТЛІЙ ЛЮДИНІ!


Послуги вантажоперевезення Київ-Коцюбинське з Portage\nГоловна >> Вантажоперевезення по області >> Вантажоперевезення Коцюбинське\nДоставка вантажу в Коцюбинське без зайвого клопоту\nЖителі селища Коцюбинське живуть так, як багато українців можуть тільки мріяти - проживають в приємній, чистій і спокійній місцевості, при цьому в будь-який момент можуть потрапити в Київ і скористатися всіма благами столичного життя.\nКоцюбинське знаходиться дійсно близько до столиці, тому його мешканці часто вирушають до Києва за покупками. Ми готові допомогти вам у перевезенні будь-яких великогабаритних товарів з київських магазинів і доставити їх прямо до вас додому!\nКомпанія Portage пропонує послуги перевезення вантажів і вантажного таксі для жителів Коцюбинського. Ми професійно доставимо будь-які габаритні покупки, організуємо переїзд і перевезення особистих речей. В автопарку компанії є широкий вибір автомобілів, які дозволяють перевозити вантажі вагою до 5 тонн і об'ємом до 36 м3.\nперевезення будматеріалів тощо.\nМи перевеземо і доставимо будь-який вантаж по маршруту Київ-Коцюбинське, по селищу, а також по всій Київській області. Клієнтам Portage доступні найвигідніші умови, адже вартість послуг з перевезення вантажів у нас є найнижчою серед інших транспортних компаній Києва. Вартість перевезення на найпопулярнішій моделі в автопарку компанії - Газелі - варіюється від 260 до 300 гривень, залежно від обсягу кузова. З тарифами на всі послуги компанії ви можете ознайомитися в розділі «Тарифи» на сайті.\nВантажоперевезення без проблем!\nОбирайте послуги вантажного перевезення Portage і забудьте про всі проблеми з доставкою, переїздами і перевезеннями. Наша команда професійно, відповідально і ввічливо виконає своє завдання і доставить Ваш вантаж безпечно і без найменших пошкоджень.\nДля замовлення послуг вантажного перевезення дзвоніть нам за телефоном, замовляйте зворотний дзвінок або залишайте заявку на сайті. Менеджери Portage візьмуть заявку, підберуть автомобіль під ваш вантаж, вкажуть вартість послуг і будуть відстежувати всі етапи виконання замовлення.


Черкащан просять допомогти 10-річній дівчинці, яка перенесла два інсульти й кому через менінгіт | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nЧеркащан просять допомогти 10-річній дівчинці, яка перенесла два інсульти й кому через менінгіт\nФото: Facebook.com/Тетяна Боковня\nДесятирічній дівчинці з Чигирина, яка тяжко занедужала на вірусний менінгіт, просить допомогти журналістка телеканалу “1+1”, уродженка Черкас Тетяна Боковня, пише Рідна Черкащина.\n“Це Настюша Нагорна. Їй 10 років і зовсім нещодавно вона захворіла вірусним менінгітом, перенесла два (!!!) інсульти і впала в кому. На днях Настюша отямилася, але її стан досі дуже тяжкий, – написала Боковня у своєму фейсбуку. –\nЦе дочка моїх друзів і їм дуже потрібні гроші на лікування. У дівчинки є старший братик і мама. А ще – купа боргів (але це дрібниці порівняно зі здоров’ям малої). У борги родина залізла, намагаюсичь урятувати тата, який теж переніс вірусний менінгіт. На жаль, тата з ними вже немає.\nЖивуть вони в Чигирині Черкаської області, а ось Настя зараз із мамою в лікарні Кіровограда.\n0667929894 Це мобільний мами Насті- Наташі Нагорної. А це – рахунки, куди можна перевести гроші Приват 5168755605762315 Аваль 4188371626066295″\nПід Уманню виявлено найбільший у цьому році арсенал боєприпасів (фото)


Lechuza Canto Антрацитові; Квадратна - в магазині: VaZon\nПоділитися Головна » Lechuza Canto » Квадратна » Антрацитові\nLechuza Canto Антрацитові; Квадратна\nВибираючи Lechuza Canto в нашому інтернет-магазині, Ви завжди будете впевнені в якісному товарі. Такий вибір характеристик, як Колір: Антрацитові; Форма: Квадратна дуже вдалий, але остаточне рішення про покупку завжди за Вами. Наші менеджери з великим задоволенням допоможуть Вам вибрати те, що Ви так давно шукали . Будьте впевнені, Ваше рішення купити Lechuza Canto буде правильним.


ТОВ "АГРОВИТА" — 39569082 — Опендатабот\nОтримуйте повідомлення щодо змін інформації про ТОВ "АГРОВИТА" в державних реєстрах:\nТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРОВИТА"\nУкраїна, 02002, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ, будинок 19\nРеклізон Катерина Володимирівна\nзасновник 300 000 грн. (100%)\n10.06.2019 змінилась адреса 65007, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ ВОДОПРОВІДНА, будинок 1А 02002, м.Київ, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ, будинок 19\n10.06.2019 змінився керівник Жук Роман Олексійович Реклізон Катерина Володимирівна\n03.06.2019 видалений бенефіціарний власник ЖУК РОМАН ОЛЕКСІЙОВИЧ\n14.09.2018 змінився керівник Петренко Іван Михайлович Жук Роман Олексійович\n14.09.2018 видалений бенефіціарний власник ПЕТРЕНКО ІВАН МИХАЙЛОВИЧ\n21.06.2017 змінилась адреса 65007, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ ВОДОПРОВІДНА, будинок 1А, офіс 301 65007, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ ВОДОПРОВІДНА, будинок 1А\n21.06.2017 змінився керівник Гладкий Микола Георгійович Петренко Іван Михайлович\n21.06.2017 змінився вид діяльності 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин\n22.12.2016 змінилась адреса 08300, Київська обл., місто Бориспіль, ВУЛ. КИЇВСЬКИЙ ШЛЯХ, будинок 14-А, офіс 29-А 65007, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ ВОДОПРОВІДНА, будинок 1А, офіс 301\n17.05.2016 змінилась адреса 08300, Київська обл., місто Бориспіль, ВУЛ. КИЇВСЬКИЙ ШЛЯХ, будинок 10, офіс 2"Б" 08300, Київська обл., місто Бориспіль, ВУЛ. КИЇВСЬКИЙ ШЛЯХ, будинок 14-А, офіс 29-А\nПодатковий борг на 01.11.2021 — 7 105.26 грн\nЯкий ЄДРПОУ компанії ТОВ "АГРОВИТА"?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код ЄДРПОУ ТОВ "АГРОВИТА" — 39569082.\nЯкий статутний капітал у ТОВ "АГРОВИТА"\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал компанії ТОВ "АГРОВИТА" складає 300 000 грн.\nЧи має ТОВ "АГРОВИТА" податковий борг?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань податковий борг компанії ТОВ "АГРОВИТА" складає 7 105 грн.\nЧи є судові рішення по ТОВ "АГРОВИТА"?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань компанія ТОВ "АГРОВИТА" має 9 судових рішень.\nЯкий стан компанії ТОВ "АГРОВИТА"?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань контрагент ТОВ "АГРОВИТА" має статус — зареєстровано.\nЯка дата заснування компанії ТОВ "АГРОВИТА"?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата заснування ТОВ "АГРОВИТА" — 26.12.2014\nЯка скорочена назва компанії 39569082?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань контрагент 39569082 на 18.11.2021 має таку офіційну скорочену назву ТОВ "АГРОВИТА".\nЯкий основний КВЕД у контрагента 39569082?\nНа дату 18.11.2021 у 39569082 основний вид економічної діяльності 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.\nВ якому регіоні зареєстровано ТОВ "АГРОВИТА"?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на 18.11.2021 контрагент 39569082 зареєстрований в Україна, 02002, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ, будинок 19.\nКЗ"ЛЮБОТИНСЬКА ПБ ЛМР ХО"


Марина Арістова стала ведучою оновленої програми “День.Live” на телеканалі KYIV.LIVE | Sostav.ua\nМарина Арістова стала ведучою оновленої програми “День.Live” на телеканалі KYIV.LIVE\nМарина Арістова - рестораторка, блогерка, експерт з питань здорового харчування та виховання стане ведучою програми “День.LIVE” на телеканалі KYIV.LIVE.\nЗараз Марина успішно поєднує роботу та материнство, вона одружена та виховує трьох дітей. У своєму блозі в Instagram ділиться секретами бізнесу, а також лайфхаками сімейного затишку.\n“Це буде програма для жінок і про жінок. У прямому ефірі ми будемо розбирати цікаві та актуальні теми: як швидко приготувати щось смачненьке, будемо говорити з психологами про те, як полюбити себе по-справжньому. З кращими тренерами будемо дізнаватися, як залишатися стрункою та отримувати максимум дофамінів-ендорфінів під час тренувань. З експертами та гостями програми дізнаємось, як обрати якісні продукти, та якими кремами користуватися, аби залишатися зажди молодими. Я впевнена, що програми стане корисною для телеглядачів, а я для них помічником, який допоможе полегшити життя й зекономити час”, - розповіла про нову програму Марина Арістова.\nЗа форматом програми “День.Live” у прямому ефірі ведуча разом з експертами висвітлюватиме найрізноманітніші теми, серед яких дизайн, стиль, мода, кулінарія, спорт, психологія тощо. Глядачі можуть задавати свої питання експертам, а також стати гостями студії.\nДивіться програму “День.Live” по будням о 12:10 на телеканалі KYIV.LIVE.


США передали поліції 11 мікроавтобусів Ford для КОРД - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 31 серпня 2018, 13:21\nПоліцейський спецназ тепер працює в кожному місті.\nУ п'ятницю, 31 серпня, відбувся черговий випуск спецназівців КОРД, які отримали сертифікати про закінчення навчального курсу у відділі спеціальної та фізичної підготовки.\nЯк повідомляє прес-служба МВС, під час церемонії підрозділ отримав 11 нових мікроавтобусів Ford від США. Машини будуть працювати по всій території України. Тепер для забезпечення служби підрозділу КОРД працюють 30 мікроавтобусів.\n"Для мене велика честь третій рік на цьому плацу вручати вам посвідчення після курсу спеціальної підготовки. Спасибі нашим партнерам Сполученим Штатам Америки за те, що вони нас підтримали і ми разом зробили цей проект. КОРД - це професіоналізм, це гідність. Будьте гідними", - сказав Аваков.\nСеред основних завдань КОРД - затримання злочинців, злочинних угруповань, визволення заручників і проведення інших спеціальних операцій.\n"На сьогодні немає жодного міста, де не працював би цей підрозділ. Зараз отримують сертифікати офіцери, які прийняли для себе непросте рішення - приєднатися до лав спецпідрозділу КОРД", - підкреслив голова Нацполіції.\nНагадаємо, в лютому 2015 року Верховна Рада підтримала законопроект про реформування Міністерства внутрішніх справ, згідно з яким усі спецпідрозділи МВС були об'єднані в єдиний силовий підрозділ КОРД (Корпус оперативно-раптового дії). Його створювали за аналогією з американським SWAT.\nТемы: США, Національна поліція, КОРД


«Таємнича» Так само як і непізнана, жінка-загадка. Всі ми звикли вважати (як нас давно вже переконали психологи), що «кожна людина — непрочитана книга», так чому ж тоді не кожну з нас вважають загадкою? Чому істинна таємничість дана лише обраним? — А справа, як завжди, приховано в психіці кожної з нас. Таємничість — це супутній атрибут генія чи божевілля (а може і того й іншого відразу), вона властива лише людям, що живе у власному світі, не схожому на наш, як внутрішньо, так і зовнішньо. Більшість бачить головне і з легкістю відокремлює його від другорядного, інші ж (інші, а тому таємничі) не акцентуються на основному, об’єктивному, вони бачать приватне, суб’єктивне, другорядне. Вони не досяжні для нашого розуміння. А тому маняще для нас, немов зірки. Але зірки так безмежно самотні — може все ж не варто стає зіркою: проникнувши в їх структуру всесвіту ви ризикуєте бути поглиненою їх світом і залишитися в ньому назавжди, стати таким же іншим і незрозумілим для всіх. Таємничу жінку чоловік може любити все своє життя (як астролог любить зірки), але, не будучи іншим, він ніколи не зможе з нею бути. До плутоніческой, обожнює Чи любові ти прагнеш?\n«Жіночна» Загрузка... Здавалося б, безглузда й абсурдна тавтологія: жінка повинна бути жіночною. Це все одно, що сказати: дерево має бути дерев’яними. Як можна стати жіночні, якщо ти жінка? Однак, як не парадоксально можна. З кожним роком жінка все більше і більше мужніє: вона перетворилася з тендітного, ніжного і беззахисного створіння, цілком і повністю залежить від чоловіка, в його рівноправного, а частенько навіть перевершує партнера. Ми проникли у всі сфери діяльності, ми фактично знищили споконвічну біологічну чоловічу функцію-інстинкт добувача. І чоловікові важко з цим змиритися. Сильному чоловікові потрібна слабка жінка, щоб він міг доглядати за нею, відчувати її залежність від себе. Чоловік хоче бути потрібним!\nЧого хоче чоловік? — Вічна загадка для жінки Гірсутизм — коли жіночність йде Сім ознак жіночої зради — зверніть увагу на очевидні речі Секрети жіночої сексуальності: робота над успіхом Резус-фактор — як і раніше медична загадка Корекція грудей у чоловіків: коли жіночність не в ціні Будова жіночої статевої системи: зовнішня і внутрішня частина Підтяжка грудей — повернення жіночої привабливості Петрушка для краси і здоров’я Косметика для вагітних — не втрачаючи краси Попереднє з категорії:


Не маршрутами єдиними – юні туристи шукають спонсорів\n26 січня 2021, Київ 17:21\nЮлія Рацибарська Дніпропетровськ, 7 травня 2007 (RadioSvoboda.Ua) – У Дніпропетровську цими днями вперше проходить обласний з’їзд юних туристів. Більше 20 шкільних команд зібралися продемонструвати свої навички у скелелазінні та спортивному орієнтуванні, поділитись рецептами приготування похідних страв і планами подорожей.\nСкеледром, де тренуються дніпропетровські підкорювачі гір\nНаметове містечко поблизу Набережної, польова кухня, пісні… Ні, це не черговий «Майдан». Цього разу туристські намети використовують за призначенням. Дніпропетровські туристи відкрили свій весняний сезон усі гуртом — височенним багаттям і кашею з «димком».\nДо мандрівок літніх готувалися цілу зиму\nЩоб почати ходити та їздити у мандрівки, тренувалися цілу зиму. П’ятикласник Вадик із 66-ої школи Дніпропетровська у туристичному клубі лише рік. Ця весна має стати для нього першою весною подорожей.\n«Всю зиму ми тренувались. Цікаво, багато перешкод, адреналін піднімається. Цікаво лазити по скеледрому. Я вузли навчився в''язати, і головне — страху позбавився. Я б хотів у Кримські гори поїхати і в Новомосковський ліс», – розповів п’ятикласник.\nДо Карпат і Криму — такі зазвичай маршрути, їх обирають турінструктори для своїх вихованців. Походи стежками Присамар’я та Придніпров’я — запасний варіант, кажуть керівники гуртків, — коли в горах холодно.\nПодорожувати рідним краєм\nМіж тим і в своєму краї є що подивитись, переконаний Володимир Попов, керівник туристичної секції із Верхньодніпровська. Цього року він вже зводив дітей у два краєзнавчі походи.\nВолодимир Попов: «Якщо взяти всю область, то Верхньодніпровщина — один із найбільш перспективних районів «зеленого» туризму. Багато заповідних місць, заказників, незаймані куточки байрачного типу з багатою рослинністю. По-друге, район цікавий в історичному аспекті — у цих місцях Меншиков наздоганяв Мазепу і на одному з островів добивав залишки козаків, які тому служили».\nДля вихованців В’ячеслава Ткаченка із Орджонікідзе улюблений маршрут лежить до сусідньої області. Щоліта, по кілька разів, вони бувають у Запоріжжі, на Хортиці. На обласний зліт пан Ткаченко приїхав без вихованців — каже, не зібрали грошей на поїздку.\nХто фінансує молодих туристів\nУсі туристичні походи, які організовує В’ячеслав Ткаченко, — виключно на батьківські гроші: «У місцевої влади, у місцевих керівників це не знаходить розуміння. Абсолютно. Наш будинок творчості перебуває у стані постійного ремонту вже 6 років. Невеликий скеледром прямо на сходовому майданчику. Туди скидають будівельне сміття. Ось у таких умовах ми тренуємося».\nПредставники влади з цим не погоджуються. Гроші з місцевих бюджетів виділяють, але невеликі. Приміром, у Криничанському районі торік 5 тисяч гривень витратили на придбання наметів та «спальників». Скористатися ними зможуть тільки школярі райцентру, які займаються у центрі учнівської молоді.\nНачальник відділу освіти райдержадміністрації Валентин Бала сказав Радіо Свобода: «Ми намагаємось. У нас Центр учнівської молоді на бюджеті місцевому. Вони в нас посідають призові місця на обласних змаганнях, тому ми і сприяємо».\nТі, хто не здобуває призових місць, як виглядає, можуть сподіватись лише на ентузіазм своїх вихователів, досвідчених туристів, та батьківські кишені. Між тим, кажуть інструктори, заняття туризмом у наш час — справа не з дешевих. Тільки один більш-менш якісний наплічник коштує до 500 грн.


Підозрюваний у вбивстві прокурор каже, що оборонявся від агресії батька | Новини по-рівненськи\nРезонансне вбивство, що сталося у Дубні сколихнуло усю Рівненщину і не тільки. Нагадаємо нещодавно було вбито Віту Шаблій, адвоката і екс-кадидата на посаду міського голови Дубна та поранено її чоловіка В’ячеслава Чайку, колишнього очільника обласної міліції, а також кандидата на пост глави Нацполіції України. У своїх свідченнях постраждалий заявив, що скоїв злочин його син від першого шлюбу, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, прокуратури Тернопільської області Ігор Чайка. Відповідно правоохоронці взялися за розшуки підозрюваного і власне після трьох днів переховування Ігор Чайка сам прийшов до прокуратури Рівненської області. Чоловік до правоохоронців прийшов не сам, а відразу з адвокатом.\n«Я добровільно прийшов. Триває досудове розслідування. Свою правоту, про те що я не винний, я докажу в рамках закону. Все!»,- каже Ігор Чайка.\nПісля кількох годину допиту, прокуратура клопотала аби Рівненський міський суд арештував підозрюваного на 60 діб. Однак з цим була не згодна сторона захисту, яка просила домашнього арешту. Варто відмітити, що адвокат Чайки просив аби засідання відбулося без присутності журналістів, з огляду на те, що в основі конфлікту сімейні непорозуміння та негаразди. Однак суддя вирішив у залі суду залишити журналістів, що правда без права проводити відео зйомку.\nІгор Чайка запевняв – оборонявся від батька, а від шоку навіть не може пригадати де весь цей час був. Телефон чоловік вимкнув і не мав ці дні зв’язку навіть з родиною. Підозрюваний переконує – співпрацюватиме з органами слідства, як результат суд обрав міру запобіжного заходу – цілодобовий арешт.\n«З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, працює у прокуратурі , має дружину та неповнолітню дитину , тобто міцні соціальні зв’язки. Постійно проживає за місцем реєстрації , слідчий суддя вважає відмовити у застосуванні клопотання про обрання запобіжного заходу – тримання під вартою. Обрати цілодобовий домашній арешт з застосування електронного засобу контролю», – каже Євген СИДОРУК, слідчий – суддя Рівненського міського суду.\nУтім з таким рішення не погоджують у прокуратурі. Його вирішили оскаржувати в апеляційному порядку та наполягати на триманні Ігоря Чайки під вартою.\nДо слова за розстріл мачухи Віти Шаблій та тяжкі поранення батьку В’ячеславу Чайці підозрюваному загрожує довічне позбавлення волі.\nАдмін 06-Кві-2017 Найцікавіше, Новини Без коментарів


Том, Джері та Френк Сінатра: Улюблені герої в історії про справжнє кохання Том, Джері та Френк Сінатра: Улюблені герої в історії про справжнє кохання\nТом, Джері та Френк Сінатра: Улюблені герої в історії про справжнє кохання\nЩо найкраще асоціюється у кожного з дитинством, ніж улюблені мультфільми? Той найприємніший період, коли отримуєш адреналін від спроби встигнути зробити всі необхідні справи, про які просили батьки, і взяти трохи чогось смачного, поки йде реклама. Чи пробіжка після уроків у школі, щоб встигнути на улюблений мультфільм, який не так вже й часто показували по телевізору. І лише найстійкіші могли прокинутись раніше на вихідних, щоб побачити ще одне уособлення дитячого блаженства в мультиплікаційній обгортці.\nТак починаючи з 20 лютого 1940 року одна з найбільш впізнаваних і таких вже рідних героїв однойменного мультфільму «Том і Джері» радували малечу. Вони пережили безліч змін, від власним імен, які спочатку звучали як Джаспер і Джінкс, до формату і сценарних ходів. Нові власники прав на героїв вирішили спробувати повторити успіх кінокомедії Роберта Земекіса 1988 року «Хто підставив кролика Роджера», де зустрілись реальні та мультипліковані герої, які були промальовані вручну без застосування комп’ютерної анімації. Стрічка свого часу стала культовою, отримавши три премії «Оскар» і два «Золотих глобуси», тому безліч кінотворців і досі намагаються повторити такий успіх, на що імовірніше розраховує і режисер фільму «Том і Джері», який з’явиться у кінотеатрах менше ніж за тиждень.\nОднак поки увесь світ, насправді ж більше діти 90-х і 2000-х, завмерли в очікуванні нової появи улюблених героїв, ми можемо згадати перше об’єднання Тома і Джері з реальними людьми. Так два бешкетники ще у 1945 році зустрілись з абсолютно реальними Френком Сінатрою, Кетрін Грейсон і Джином Келлі у мюзиклі «Підняти якорі». Співаки виконали ролі моряків ВМС, які отримали чотириденну відпустку до Голлівуду. Так герой Келлі, якого звуть Джо, прагне провести цей час разом з коханою дівчиною. Сінатра в образі Кларенса, сором’язливого парубка, просить свого друга навчити його знайомитись з дівчатами. Однак увесь хід подій змінює маленький хлопчик Дональд, який мріє потрапити на флот і служити своїй країні. Малечу забирає поліцейський у відділок, щоб потім відправити до батьків, але чоловік зустрічає Джо і Кларенса і просить їх переконати малого повернутись додому, що їм досить добре вдається.\nДрузі відвозять Дональда додому і чекають на його тітку, яка за їх упередженням мала б бути досить літньою жінкою. Проте нею виявляється молода та гарна починаюча співачка, яка мріє про роботу в музичній індустрії. Кларенс відразу закохується в неї і обіцяє допомогти у справдженні бажань. Джо у свою чергу навідується у школу хлопчика, щоб розповісти історію про те, за що він отримав медаль. Чоловік говорить, що розсмішив самотнього короля, якого втілило якраз мишеня Джері. Так маленький мультиплікований герой гармонічно увійшов у досить реалістичний хід історії.\nНавіть якщо ви не найбільші фанати вічно ворогуючого тандему Тома і Джері, не надто чекаєте на вихід нового фільму і не налаштовані бачити намальованих героїв в умовах реального життя. Все ж варто спробувати подивитись на них зовсім з іншого боку у стрічці «Підняти якорі», яка як і справжнє кохання у ній – вічна і неповторна.\nОгляд лютневих прем’єр мультсеріалів на ПЛЮСПЛЮС\n15 лютого на телеканалі ПЛЮСПЛЮС розпочинається сезон прем’єр. В ефір вийдуть нові епізоди анімаційних серіалів, отож малеча дізнається, у які пригоди потраплять їх улюблені герої. Зокрема дітлахи дивитимуться лютневими вечорами такі мультсеріали, як «Лео да Вінчі-2», «Рапунцель-2», «Мопси-приятелі-2» та «Качині історії-3».\nХоакін Фенікс з’явиться вперше після перемоги на Оскарі у фільмі Арі Астера\nРежисер фільму «Реінкарнація» Арі Астер, схоже, що певернеться до своєї першої стрічки, яка допомогла розпочати його кар'єру. Видання Deadline повідомляє, що компанія A24 має намір фінансувати та продюсувати його новий фільм «Бульвар розчарування» з Хоакіном Феніксом у головній ролі.


Я, Дажбожий онук\nПрисягаю перед постаттю\nА світ Права доглядає!..\nВіру Предків Наших\nІ народові Українському...\nДоки житиму на цій землі.\nА як душа моя\nВідійде до Вирію,\nУ музичній поліфонії\nЗемлі і Небес\nСвяту віру нашу\nМій син Петро\nІ внук Костянтин...\nА за ними праправнуки\nНа вічні часи...\nДоки сходить на небі ясне Сонце\nІ буяє Земля у хлорофілі.\nМісяць травень в українців опікується Дажбогом, якого релігієзнавці називають головним персонажом дуже давніх (ще скіфських) міфопоетичних генетичних матриць. Дажбог – бог Сонця, світла, добра, лісів, садів та гаїв. Його малювали у вигляді антропоморфного Сонця на вітрилах кораблів. І, як доводять об’єктивні історики, це сонце годиться вважати первісним гербом міста Києва.\nДажбог – творець життя і буття. Духа (величного культурно-духовного світу) і матерії – всього того, що людині потрібно щоденно: їжа, одяг, вода, тепло, взуття, помешкання тощо.\nУ численних календарних піснях “... Поруч із людьми діють персонажі природи – фауни і флори, як – галочка, яструб, орел, зайчик, козлик, перепілка, селезень та вишні-черешні, груша, верба, калина, мак, огірочки..., а також персоніфікофані явища і навіть абстрактні поняття, як весняна вода, зелений шум, туман, весна, зима, і сама “Веснянка” – пісня в образі дівчини. Тут повно любовних тем і пророкувань шлюбного парування між людьми, а все разом овіяне радістю й світлом” (О.Кошиць “Про українську пісню і музику”).\nЗустрічаємо ми тут і звертання до Дажбога:\n– Дай, донько, ключі одімкнуть Землицю,\nОдімкнуть Землицю, випустить травицю,\nНа раннєє літо, на буйнеє жито,\nЩо Весноньки дочекались.\nДай, Дажбоже, Літо,\nВроди, Боже, жито.\nУ травні місяці наш народ шанував Зелені свята, здоров’я, дівочі чари, молодість та пильнував вроду... Про що ми і прагнемо оповісти на сторінках цього розділу.\nЗелені свята відзначає наш народ упродовж тижня. Це особливі, шановані у пам'яті далеких пращурів, свята. Вони, як правило, припадають на кінець травня або на початок червня. Трійця у стародавніх українців означала пошанування Сонця, буяння зеленого світу, пошанування води. Християнська церква, щоб затьмарити правічну пам'ять нашого народу, пов'язує Трійцю з іменем бога отця, сина та духа святого. Але це всього-на-всього зовсім недалеке часове нашарування. Згадане свято, як і Великдень та Купайла, вглибає у далекі тисячоліття і заховує в собі пошанування Сонця, Зеленого дива, Води та Землі. А для нашої теми воно ще й має кардинальне значення, бо веде у загадковий світ лікарських рослин, які в кінці травня, у червні та на початку липня зростають, цвітуть, набираються особливих цілющих соків землі.\nСвято пильнують у неділю, понеділок та вівторок. Та й у п'ятницю і суботу починається значна і клопітка підготовка до Зеленої неділі. До схід сонця у п'ятницю жінки вже квапляться до лісу, щоб відшукувати та збирати лікарські рослини. Які ж рослини збирали у ці дні?\nНазвемо основні: листки та квітки алтеї лікарської, листки берези бородавчастої, листки бобівника трилистого, листки буквиці лікарської, траву вероніки лікарської, квітки гадючника шестипелюсткового, листки та квітки глоду колючого, траву горицвіту весняного, квітки горобини звичайної, траву гравілату міського, грициків звичайних, деревію звичайного, квітки дивини скіпетроподібної, листки дуба звичайного, траву звіробою звичайного, траву квасениці, конвалії травневої, листки кропиви дводомної, листки та квітки кульбаби лікарської, бульби любки дволистої, траву люцерни серпоподібної, траву материнки, меліси, миколайчиків, м'яти, нечуйвітру волохатого, парила звичайного, перстачу білого, перстачу гусячого, перстачу сріблястого; листки первоцвіту весняного, квіткові кошики пижма звичайного, кореневища пирію повзучого, листки подорожника великого та ланцетолистого; траву розхідника звичайного, сідача коноплевого, собачої кропиви серцевої, сухоцвіту багнового, талабану польового, фіалки запашної, хамеріону вузьколистого, цмину піскового, чаполочі запашної, чебрецю, череди, чистотілу, шавлії лікарської, яглиці звичайної. Понад три сотні рослин збирає, висушує та використовує для лікарських та профілактичних потреб наш народ на Зелені свята та свято Купайла. Збирали лікарські рослини, як правило, на дев'яти межах, дев'яти узліссях, дев'яти болотах, дев'яти галявинах тощо. Збирали не лише цілюще зілля, а й росу з лікарських рослин. Збирали росу в неділю на світанку. І також з дев'яти рослин. Ось ці рослини:\n1. Листки берези бородавчастої\nТрава буквиці лікарської\nТрава вероніки лікарської\nТрава гравілату міського\nЛистки дуба звичайного\nСтебла материнки звичайної\nСтебла звіробою звичайного\n2. Стебла алтеї лікарської\nЛистки кульбаби лікарської\nТрава перстачу сріблястого\nТрава хамеріону вузьколистого\nСтебла цмину піскового\n3. Стебла алтеї лікарської\nЛистки скумпії звичайної\nСтебла пижма звичайного\nСтебла сідача коноплевого\nТрава чистотілу звичайного\n4. Стебла алтеї лікарської\nЛистки берези бородавчастої\nТрава медунки лікарської\nТрава перстачу гусячого\nТрава череди трироздільної.\nРосу збирають кілька годин, переливають до герметичних пляшечок, розчиняють у горілці з розрахунку 1:10. Використовують як зовнішній засіб для лікування бешихи, стафілококових уражень шкіри (вавки), при піодерміях (вавки немовлят); для лікування засмаги, пігментних плям, свіжих та застарілих ран.\nДівчата утаємничено проводять замовляння цілющої роси і протирають обличчя, шию, перса, живіт, стегна, щоб стати привабливими, свіжими та спокусливими.\nПереважало спадкоємне і давнє, традиційне переконання, що рослинами, зібраними на Зелені свята, найдоцільніше лікувати захворювання шкіри, алергічні стани, нервові, зокрема, стресові недуги, захворювання сечостатевої та серцево-судинної систем тощо. Нижче ми подаємо окремі рецепти найпопулярніших лікарських рослин, які збирають напередодні Зелених свят, а також зібраних глибокої осені та ранньої весни.\n5. Листки та квітки алтеї лікарської 15 г\nЛистки бобівника трилистого 20 г\nЛистки берези бородавчастої 10 г\n6. Листки та квітки алтеї лікарської 20 г\nТрава вероніки лікарської 25 г\nЛистки та квітки глоду колючого 30 г\nСтовпчики з приймочками кукурудзи звичайної 15 г\n7. Листки та квітки алтеї лікарської 25 г\nТрава буквиці лікарської 15 г\nТрава гравілату міського 20 г\nТрава горицвіту весняного 10 г\n8. Листки та квітки алтеї лікарської 40 г\nТрава люцерни серпоподібної 10 г\nЛистки кульбаби лікарської 30 г\nКвіткові кошики цмину піскового 15 г\n9. Листки та квітки алтеї лікарської 30 г\nЛистки та квітки глоду колючого 25 г\nТрава перстачу сріблястого 20 г\nТрава сухоцвіту багнового 35 г\n10. Трава сідача коноплевого 10 г\nТрава собачої кропиви серцевої 15 г\nТрава хамеріону вузьколистого 25 г\nТрава череди трироздільної 20 г\n11. Трава череди трироздільної 40 г\nЛистки та квітки глоду колючого 35 г\nТрава вероніки лікарської 30 г\nЛистки кульбаби лікарської 45 г\n12. Листки первоцвіту весняного 40 г\nКвіткові кошики пижма звичайного 15 г\nТрава гравілату міського 25 г\nЛистки бобівника трилистого 10 г\n13. Трава хамеріону вузьколистого 40 г\nКвітки та листки глоду колючого 45 г\nКвіткові кошики цмину піскового 35 г\n14. Трава вероніки лікарської 40 г\nКвітки ромашки лікарської 40 г\nТрава череди трироздільної 35 г\nЛистки та квітки глоду колючого 45 г\n15. Трава материнки звичайної 40 г\nТрава деревію звичайного 10 г\nЛистки скумпії звичайної 25 г\n16. Трава буквиці лікарської 30 г\nКорені лопуха великого 35 г\nТрава череди трироздільної 40 г\n17. Трава вероніки лікарської 35 г\nКорені кульбаби лікарської 40 г\nПлоди горобини звичайної 29 г\n18. Листки та квітки глоду колючого 40 г\nКорені цикорію дикого 45 г\n19. Листки первоцвіту весняного 45 г\nКореневшца перстачу прямостоячого 35 г\nТрава парила звичайного 30 г\n20. Плоди шипшини коричної 50 г\nКорені з кореневищами родовика лікарського 40 г\nПлоди глоду колючого 45 г\n21. Листки подорожника великого 35 г\nТрава сухоцвіту багнового 25 г\n22. Листки подорожника ланцетолистого 40 г\nТрава чистотілу звичайного 10 г\nТрава сідача коноплевого 25 г\n23. Трава розхідника звичайного 20 г\nКорені герані лучної 40 г\nТрава шавлії лікарської 15 г\n24. Трава материнки звичайної 25 г\nКорені медунки лікарської 35 г\n25. Кора дуба звичайного 40 г\nТрава меліси лікарської 35 г\nТрава парила звичайного 45 г\n26. Плоди шипшини коричної 40 г\nЗерно вівса посівного 60 г\n27. Дубові гали 50 г\nЛистки берези бородавчастої 30 г\nТрава вероніки лікарської 35 г\n28. Корені кульбаби лікарської 40 г\nКорені з кореневищами гравілату міського 40 г\n29. Корені з кореневищами родовика лікарського 40 г\nПлоди глоду колючого 40 г\nПлоди горобини звичайної 45 г\nЛікування захворювань шкіри, як правило, надто складне і тривале. Мала його ефективність доводить, що в процесі лікування основна увага часто звернена лише на зовнішні впливи. А звідси і на застосування лікарських засобів. Наше лікування передбачає, насамперед, використання комплексів лікарських рослин для вирівнювання фізіологічних, обмінних процесів; нормалізацію діяльності нервової системи, імунного статусу, діяльності печінки, підшлункової залози, серцево-судинної та видільної систем. Забезпечення організму макро- та мікроелементами, вітамінами; поліпшення потовиділення, догляд за шкірою, активні впливи на згубний розвиток супутньої піогенної мікрофлори, грибків тощо.\nНазвані засоби (відвари та настої) вживають усередину впродовж 2, 5 або 12 місяців при діатезах, екземах, нейродермітах, грибкових захворюваннях, псоріазі тощо. Обов'язкові також примочки. Для примочок беруть по 2-3 столові ложки названих сумішей на одну склянку води (для відварів) чи окропу (для настоїв). Примочки роблять з чотирьох шарів марлі 3-4 рази на тиждень упродовж 1,5-3 місяців.\n30. Трава вересу звичайного 30 г\nКвітки ромашки лікарської 15 г\n31. Трава собачої кропиви серцевої 40 г\nТрава конвалії травневої 10 г\nТрава материнки звичайної 25 г\n32. Трава горицвіту весняного 10 г\nТрава м'яти перцевої 30 г\nЛистки та квітки глоду колючого 40 г\nТрава вересу звичайного 35 г\n33. Трава меліси лікарської 40 г\nТрава грициків звичайних 20 г\nТрава сухоцвіту багнового 30 г\n34. Квітки та листки барбарису звичайного 30 г\n35. Корені з кореневииуїми валеріани лікарської 30 г\n36. Корені з кореневищами синюхи блакитної 35 г\nТрава підмаренника справжнього 45 г\nТрава грициків звичайних 25 г\n37. Трава астрагалу шерстистоквіткового 25 г\nКвіткові верхівки лаванди вузьколистої 30 г\nТрава м'яти перцевої 20 г\nТрава підмаренника справжнього 35 г\nНастої та відвари вживають при ішемічній недузі серця, кардіосклерозах, вегетосудинній дистонії, гіпертонічній недузі; порушеннях серцевого ритму, первинних та повторних інфарктах міокарда та інсультах, серцевих неврозах, стресових станах; для нормалізації діяльності серцево-судинної системи після перенесених тяжких інфекційних захворювань, зокрема токсикоі-нфекцій та недуг печінки, для профілактики серцево-судинних захворювань як у молодому, так і в похилому віці. Курси лікування від 2,5 до 6 місяців, із щомісячними перервами на 7-10 діб. Вживають настої та відвари по 1-2 столові ложки 3-4 рази на добу за 30 хв. до їди.\n38. Трава жабрію звичайного 30 г\nКвітки та листки алтеї лікарської 50 г\n39. Трава фіалки запашної 35 г\nСтовпчики з приймочками кукурудзи звичайної 40 г\nКвітки та листки алтеї лікарської 30 г\n40. Корені барбарису звичайного 25 г\nКорені валеріани лікарської 30 г\n41. Корені з кореневищами родовика лікарського 30 г\nЛистки брусниці звичайної 25 г\nЛистки подорожника ланцетолистого 45 г\n42. Кореневища перстачу прямостоячого 40 г\nЛистки первоцвіту весняного 25 г\n43. Корені герані лучної 30 г\nЛистки груші звичайної 50 г\nТрава м'яти перцевої 15 г\n44. Бруньки тополі чорної 40 г\nКорені алтеї лікарської 20 г\nТрава вересу звичайного 60 г\nТрава сідача коноплевого 35 г\n45. Бруньки осики 50 г\n46. Корені цикорію дикого 50 г\nЛистки груші звичайної 60 г\nТрава остудника голого 30 г\n47. Корені кульбаби лікарської 40 г\nЛистки брусниці звичайної 30 г\nТрава розхідника звичайного 20 г\nСупліддя хмелю звичайного 15 г\n48. Верхівкові стебла шандри звичайної 30 г\nКореневища спаржі лікарської 40 г\nКорені алтеї лікарської 30 г\nЛистки подорожника ланцетолистого 35 г\n49. Кореневища бадану товстолистого 40 г\n50. Трава жабрію звичайного 50 г\nТрава споришу звичайного 40 г\nСтовпчики з приймочками кукурудзи звичайної 45 г\n51. Верхівкові пагони ортосифону 40 г\nБруньки осики 35 г\n52. Бруньки тополі чорної 60 г\nКорені алтеї лікарської 45 г\nВідвари та настої застосовують при пієлітах, гломерулонефритах, уретритах, циститах, захворюваннях жіночої статевої сфери: аднекситах, ендометритах, вагінітах, маткових кровотечах. Курси лікування 2-6 місяців. При лікуванні маткових кровотеч дози відварів збільшують до 3-4 ложок 5-6 разів на добу.\nГодиться зазначити: після Різдва Сонця (Коляди) та Великодніх свят Зелена неділя пошановувалася нашим народом як вельми значне свято. Ми вже неодноразово зауважували: до свят наш народ готував тіло і душу. Люди прибирали, мазали, прали, готували ритуальні страви та напої; замовляли небо, поля, гаї, ліси, діброви, товар, сади, городи, дітей, світ, Всесвіт. Збирали цілюще зілля і клечали хати, подвір'я, обійстя, стайні. Настеляли його на долівки, підлоги, ліжка, комини, лави; вішали на жердки, за образи, народні картини. Для клечання використовували такі рослини: береза, клен, явір, ліщина, тополя, чебрець, материнка, підмаренник, деревій, свербіжниця, меліса, пижмо, розхідник, самосил гайовий, парило звичайне, аїр тростиновий, м'ята польова, чаполоч запашна тощо. Переважна більшість запашних фітонцидних рослин заспокійливо діє на нервову систему, знімає нервову напругу, стимулює дихання та біоритми серцевосудинної системи. Окремі фітонцидні рослини згубно діють на комах, мікробів та гризунів. Польові сокирки, аконіт дібровний, пижмо звичайне, чорнокорінь лікарський, зелені плоди коріандру, листки черемхи звичайної застосовуються лише для повіток, стаєнь, окремих господарських будівель, куди проникають мишоподібні гризуни та коморні шкідники, які не переносять запаху перелічених рослин і мігрують до інших приміщень та на природу. Отже, і в цьому народний спадкоємний досвід переконує нас у доцільності застосування дезинфекційних рослин для боротьби з блохами, вошами, міллю, мурашками, комарами, мухами, багатоніжками тощо та для відлякування численних видів ненажерливих гризунів.\nПоряд з багатьма прагматичними заходами та порадами у народних святах часто домінують і чисто міфопоетичні персонажі. Згадаємо принагідно про русалок. Русалки-мавки, особливі красуні. Народна поетична уява витворила їх казковими водяними істотами в образах гарних дівчат з розпущеним розкішним волоссям. Живуть вони за своїми особливими законами. У них навіть є свій Русалчин Великдень. Вони вродливі й лагідні, та необачних можуть залоскотати до смерті, якщо молода особа чи діти не триматимуть у руці пучечок полину гіркого. Полин гіркий використовували як оберіг від русалок у хатах, дворах, господарських приміщеннях. А ми додамо: полин гіркий – запашна інсектицидна рослина, яка згубно діє на комах та окремих гризунів.\nВеличезну кількість справжніх пісенних шедеврів створив наш народ до Зелених свят. Усі вони славлять розквіт весняної природи:\nСинєє озеро розливається,\nСонечко ясне усміхається,\nСилоньки житечко набирається.\nСім днів відзначали наші пращури Зелені свята. Число сім – магічне. Воно складається з двох також магічних чисел: три – триєдність світу, чотири – чотирибічність. Багато загадкових дійств знали наші пращури, святкуючи Зелену неділю. Навіть у повчаннях підліткам проступала ця поетично-споконвічна дидактика. На сім запитань виокреслювалась вичерпна відповідь дівчинки-семилітки:\nВода біжить без припону,\nА хміль в'ється на стебельце,\nСонце сходить без полум'я.\nУ численних дійствах Зелених свят основними дійовими особами виступали дівчата. В руках у них гілочки або пучечки яскравих квітів. На голові – віночки. Вони водили танки колом за Сонцем і співали, співали, співали...\nОй рано ранесенько\nЗійду я на гору\nТа вдарю в долоні!\nЩоб персні дзвеніли!\nУ мене персні молодецькії...\nЦе ж мені батенько їх купив,\nЩоб мене коханий полюбив!\nІ, як завжди, наш народ не забував своїх далеких і близьких пращурів. У суботу поминали небіжчиків. Добрими словами згадували померлих, навчали дітей та внуків свого роду та родоводу. Замовляли здоров'я сущих і добру пам'ять про тих, які назавжди відійшли до вічності. Готували борщі, вареники, пекли пироги, варили узвари, кутю, драглі. Починали трапезу-поминки з куті. Кутя – це поклоніння збіжжю, сонцю, вічності життя, руху природи. Все проростає, зростає, квітне, достигає, дає плоди чи насіння. Вічне коло, благословенне Сонцем, Водою і Землею, повторюється. "І нема йому початку і краю немає".\nПовечерявши, їжу залишали на столах для небіжчиків. І ложок на столі залишали стільки, скільки померлих було у родині. У нас на Чернігівщині у цей день обов'язково відвідували могили небіжчиків. У поминальну суботу, перед Зеленою неділею, прибирали могили, садили і поливали квіти, приносили на могили пироги, цукерки, кутю.\nУ тихій скорботній задумі зітхали, шкодували за молодістю, яка промайнула так швидко, як спалах блискавки серед темної ночі. Згадували щасливі дні та роки, якщо такі траплялися. Тішилися успіхами, ділилися життєвим та фаховим досвідом з молодими. Бажали їм стати гідними спадкоємцями добрих людяних традицій небіжчиків. Старалися у ці передсвяткові та святкові дні не сваритися ні за межі, ані за побутову дрібноту та прикрі родинні незгоди. І це також важило вельми багато. Святість, піднесений настрій, гарячий потік добра, який оберігав центральну нервову систему від надто вразливих та негативних подразнень, а звідси і не накладав ущербних почуттів на душу людини.\nІ в цьому також проступає запобіжна, профілактична магія, яка здружувала, гуртувала людей, сприяла колективному єднанню, толерантності, врешті, – обопільному вибаченню. У ці дні люди старалися пробачити один одному заподіяне мале чи велике зло та обмови, бо "духи пращурів не пробачать затяте ворогування". Про Зелену неділю – годі й казати. Люди ставали дружними, одностайними, веселими, радісними. Бо як же інакше можна на святі Сонця, чистого неба, цілющого зела. А ще – дощо-вої краплини. Бо на Зелені свята часто крапає з небес великий чи дрібненький дощик.\nУ численних описах доброзичливих іноземців та мандрівників, наш народ постає завжди охайним, висококультурним і жалісливим до нужденних та знедолених. Його помешкання, садиба, спосіб господарювання – є особливим не лише під час свят та урочистостей: родини, іменини, повноліття, весілля тощо, а й у щоденному житті та бутті. Чепурні дівчата іншими й бути не можуть. Так споконвіків заповідає звичаєве право. Особливо пильнують за своєю вродою та охайністю дівчата на виданні. У цьому віці панує величезна гама народних традицій, дій, поступків, корисних традиційних порад. Дівчата, з притаманним молодості завзяттям, вирощують льон та коноплі, тчуть, білять, шиють одяг як щоденний, так і святковий. Прядуть, виготовляють вироби з вовни. Не забувають і за волокна з кропиви дводомної, з яких виготовляють різноманітні мішки. В них не лише зберігають численне збіжжя, сушену садовину, чи, тимчасово, городину, а й висушені лікарські рослини для купелів. Бо, за прадавніми віруваннями, кропиви дводомної не переносять і бояться як відьми, різноманітне чортів’я, так і взагалі – злі сили, особливо Мара-смерть зі своїми дочками-маренятами, що за міфопоетичними гадками праукраїнців уособлюють тринадцять тяжких недуг тіла і душі. А з льону, конопель, вони, майстрині, за науками бабусі, прабабусі чи матері не лише шиють, а й ви-шивають сорочки, блузи, спідниці, скатертини, рушники, розмальовують хатні речі та предмети щоденного вжитку, які часто виступають як високі мистецькі зразки народного мистецтва. Квітучі роки ставлять перед дівчиною на виданні багато складних проблем: одержання не такого вже й простого, як здається на перший погляд, фаху господині, майбутньої матері. Не забуваймо, що молодість вимагає особливого ставлення до власної вроди, краси, привабливості. Сюди входить і чарування лагідною мовою, голосом, замовлянням долі хлопця-нареченого у місячні весняні та літні ночі, коли не лише квітне розкішна природа, а й юнацькі серця та душі.\nМолоді люди, особливо дівчата, прагнуть сподобатися майбутньому обранцю подружнього життя; зажити шани у родини та родичів, сусідів, земляків, які б сказали принагідно про їхню працю, вдачу, характер та родовід, добрий міх похвали. Чесноти дівчат поціновувались особливо. Адже вони готуються до такого складного, проблематичного і тяжкого життя. Нашому народові, народившись на найблагословеннішій та квітучій землі, завжди було тяжко, у всі часи, епохи, тисячоліття, століття і навіть дотепер.\nТа молодість вимагає свого. Вона квітуча. У часовому відтинку не така вже й тривала. А, справедливіше, навіть миттєва. Природно, молоді люди старалися багато чого здобути. Найперше знань, у спадкоємному розумінні поколінь. І жити як сучасним, так і мріями про майбутнє. Та й дбати про здоров’я. Як окремого подружжя, так і родини взагалі. Дбати про близьких і далеких родичів, нащадків.\nОсь тут і надходить час, коли годиться наголосити: дівчата, як квітки молодості,– національний одяг української дівчини з незапам’ятного часу і досьогодні, нагадує розбрунену запашну квітку у яскравих кольорах сонця. Чи, точніше, веселки. Цебто, омитої життєдайними водами неба, землі і благословенної свя-тим Сонцем радості буяння всього живого на тій же землі.\nІ дівчата неодмінно та наполегливо прагнуть доглядати за своїм тілом, щоб воно пашіло здоров’ям, силою. Віддавало парфумами навколишньої природи і чарувало суголосно з мовою, співом, тямковитістю та чеснотами.


Античність. Грецька та римська літератури. Творчість Есхіла, Cофокла, Еврипіда\nАнтичність та її значення у розвитку європейської літератури та культури. Грецька та римська літератури. Роди та жанри античної літератури, їх представники. Творчість Есхіла, Cофокла, Еврипіда. «Античний світ» (II тис. до н. е. — кінець V ст. н. е.)\nКоли кажуть про античність, мають на увазі дві країни — стародавні Грецію і Рим. Популярність античної цивілізації вже з часів Середньовіччя зростала з кожним століттям. Греко-римська література стала однією з важливих підвалин при створенні літератури народів Західної Європи. Наприкінці V ст. античний світ не витримав натиску варварських племен і був знищений. На руїнах могутньої Римської імперії на території Західної Європи виникають нові, феодальні держави. Фундаментом для них стали здобутки античної цивілізації. Латинська мова стає мовою духовенства, учених і письменників, а також мовою міжнародного спілкування. Давньогрецька мова була мертвою вже десь із початку нової ери. Особливе зацікавлення античністю виявили гуманісти епохи Відродження — могутнього культурного руху, що докорінно змінив науку, філософію, літературу і мистецтво. Гуманісти відстоювали можливості людського розуму і свято вірили у його всеосяжність, захищали вільні почуття людини, її прагнення до пізнання навколишнього світу — і раптом усе це знайшли в багатьох творах грецьких письменників. Досконало ж розроблені античними майстрами художні засоби і стилістичні форми збагачували твори художників-гуманістів. Таким чином, як і народна творчість, античність стала могутнім фундаментом для нової світської літератури та мистецтва.\nВідродження почалося в Італії (XIV—XVI ст.). Його найвидатніші представники Петрарка і Боккаччо значну кількість творів, пов’язаних з міфологічними сюжетами, написали латиною. Усі ранні італомовні твори Боккаччо пов’язані з античними легендами. Форма його «Декамерона», так зване «рамкове обрамлення», очевидно запозичене з платонівських «Діалогів».\nВ інших країнах Західної Європи Відродження висуває блискучу плеяду своїх представників (кінець XV—XVI ст.). Всесвітньої слави зажили такі титани, як Еразм Роттердамський, Сервантес, Шекспір та ін. У їхніх творіннях зв ‘язок з античністю залишався надзвичайно міцним. Наприклад, славетний роман Ф. Рабле «Гаргантюа і Пантагрюель» рясніє згадками про античних мислителів, а В. Шекспір у своїх поемах і драматичних творах неодноразово обігрує сюжети античної історії та міфології («Юлій Цезар», «Венера і Адоніс»).\nЗа доби класицизму (XVII ст.) культурна вагомість античного світу не зменшилася, проте змінюється сам підхід до античної спадщини. Класицистів не цікавить окрема людська особистість з її пристрастями і шуканнями, конкретною індивідуалізацією. Головним для них стає абстрактний раціоналістичний герой, у якого розум стоїть над почуттями, керує ними. Вимагаючи точності й дисципліни у творчості, класицисти висувають і канонізують суворі правила для поетів і драматургів. Головний принцип — наслідувати в усьому спадщину античних класиків (звідси назва — класицизм). У трагедії класицисти обстоюють штучний принцип — обов’язкове дотримання трьох єдностей — часу, місця і дії, хоча перших двох не дотримувалися Есхіл і Софокл, третє порушив Евріпід. Інші поетичні твори також регламентувалися встановленими канонами, що вимагали використовувати лише жанри та розміри античних ліриків, яким мали відповідати стиль і мова. Найзначніші французькі поети-класицисти у своїх античних трагедіях усе ж намагалися відбити актуальні в той час проблеми: П. Корнель у трагедіях «Горацій», «Смерть Помпея», Ж. Расін у «Федрі», «Андромасі», «Іфігенії в Авліді» та Мольєр.\nУ вік Просвітництва (XVIII ст.) ставлення до античності знову змінюється. Характер цих змін залежав від особливостей історичного розвитку кожної європейської країни. У роздробленій, відсталій феодальній Німеччині захоплення французьким класицизмом (а через нього й античністю) відіграло свою негативну роль, оскільки відвертало національну свідомість од найголовнішого завдання — створення національної мови і культури. Проте Гете і Шіллер, звернувшися до античності, зробили величезний внесок у здійснення цього завдання. Ф. Шіллер створює вірші на античні теми («Боги Греції», «Брут і Цезар»), Гете — драму «Іфігенія в Тавриді», ліричні «Римські елегії», «Прометей» та ін. Ці твори органічно пов’язані з конкретною німецькою дійсністю — боротьбою за вільну думку, національну незалежність.\nВ Англії, що вже пережила буржуазну революцію і заповзятливо почала налагоджувати капіталістичні відносини, вплив античності значно зменшився. Лише в першій половині століття окремі письменники намагалися й далі втілювати доктрину класицизму на сцені та в ліриці (А. Поп, Р. Стіл, Дж. Аддісон).\nУ Франції, що збирала сили для штурму Бастилії, традиції античності виявилися найстійкішими. Вони прагнули знайти в античності відповіді на питання соціально-політичного характеру. Яким має бути новий громадянин? Якими стануть його взаємини з державою? Якою, врешті, буде майбутня держава? Найвидатнішим представником просвітницького класицизму був Вольтер, якому належать драми на античні теми «Брут», «Смерть Цезаря», «Олімпія», героїчна поема «Генріада», написана гекзаметром.\nРаціональне XIX ст., захоплене мистецтвом «робити гроші й капітали», здавалося б, повинно було начисто забути про естетичні цінності еллінів і римлян. Але цього не трапилося. У різних країнах Європи, в тому числі в Росії й Україні, не було більш-менш відомого письменника, який би не звертався до античної спадщини. Шеллі, Байрон, Т. Мур, Беранже, Гюго, Флобер, Гельдерлін, Гейне, Жуковський, Пушкін, Лєрмонтов, Фет, Шевченко, Леся Українка, Франко… Усі вони любили й чудово знали античну літературу. Багато хто з них звеличив й переосмислив грандіозний есхілівський образ Прометея-тираноборця, зробили його символом нездоланної народної сили. Значну частину творчості І. Франка складають переклади античних поетів. До сюжетів античності неодноразово зверталася Леся Українка.\nМистецтво греків і римлян живе і в сучасній культурі. Як і в інші європейські літератури, в нашу українську ввійшли майже всі жанри і поетичні розміри, породжені античністю. Епос, лірика, елегія, ямб, дактиль, хорей, трагедія, дифірамб, комедія, епітафій… У нашу лексику ввійшла безліч грецьких та латинських виразів і слів, походження багатьох з яких ми давно забули.\nЕсхіл (525—456 рр. до н. е.)\nЕсхіл — поет становлення афінської рабовласницької демократії. Ще грецькі вчені почали називати Есхіла «батьком трагедії».\nДля своїх сучасників він був взірцем справедливості й мужності, палким проповідником патріотизму, вихователем громадянської доблесті. Біографія Есхіла маловідома.\nЛюбов до батьківщини — одна з постійних тем у творах Есхіла. Патріотичним духом проникнута і трагедія «Семеро проти Фів», у якій правитель Етеокл віддає власне життя, аби лише не проливати кров своїх співгромадян.\nВін завжди співчуває долі рабів і називає головне джерело рабства — війну.\nРелігійно-філософські погляди Есхіла відрізняються від традиційного ставлення до богів. До них поет ставиться надзвичайно критично, роблячи виняток для Зевса, верховного божества. Але в його розумінні Зевс — не просто «Олімпієць, цар богів і людей», а втілення загальної ідеї божества. Уважають, що Есхілом було написано близько 70 трагедій і 20 сатирівських драм. Повністю з них дійшло до нас лише 7 трагедій і кілька десятків фрагментів. Теми своїх трагедій поет брав з міфології.\nПерші його трагедії скоріше нагадували ораторії, оскільки хор у них відігравав чи не найголовнішу роль, в усякому разі він був колективним актором. Новаторство Есхіла. Внесок цього видатного поета у процес створення трагедійного дійства був величезний. Поет створює складніший вид драматичної творчості — трагічну трилогію, що незабаром стає традиційною для змагань драматичних поетів. Великим поштовхом для швидкого розвитку трагедії стало введення Есхілом другого актора. Він увів згадувану формулу трагічного мовчання, що створювала напруження. Тривогу глядачів, чекання ними чогось страшного й невідворотного викликала утворювана автором атмосфера жаху на сцені. Цей жах підтримувався і штучними деталями чи ефектними прийомами — на сцені неодноразово з’являлися знаряддя вбивства — закривавлена зброя, герої постійно згадували про злочин.\nЕсхілові належала низка технічних удосконалень у театрі та драматичному мистецтві. Він першим почав виробляти пофарбовані маски, надаючи їм певні трагічні вирази людського обличчя, винайшов котурни — черевики трагічного актора, що набагато збільшували його зріст. Він увів ряд театральних машин, без яких не могла обійтися вистава (наприклад, покарання Прометея, який у фіналі разом зі скелею «провалюється» під землю). «Прометей закутий». Найвидатнішою трагедією Есхіла вважають «Прометея закутого», що входила до трилогії про Прометея. Написана трилогія, очевидно, у 469 р. до н. є. Зміст її інших частин — «Прометей вогненосний» і «Звільнений Прометей» — нам точно невідомий, але цілком можливо, що в «Прометеї вогненосному» розповідалося про розподіл Зевсом усіх благ між богами, люди ж збулися розуму і світла знань. Лише один Прометей поставився до них із співчуттям і вирішив допомогти. Він дав людям розум і мови, науки й ремесла, а також викрав з Олімпу вогонь і передав їм для користування. За це Зевс покарав Прометея.\nТрагедія «Прометей закутий»\nТрагедія «Прометей закутий» розповідає про це покарання.\nДія розгортається в далекій скіфській пустелі. Зевсові слуги Влада, Сила і Гефест ведуть Прометея до скелі, і Гефест приковує його. На всі обвинувачення Влади Прометей відповідає гордим мовчанням. Непереборний титан-бунтівник не скоряється волі Зевса. Лише коли він залишається один, то починає скаржитись стихіям на свою самотність. До нього прилітають Океаніди, а потім і сам Океан, який радить Прометею замиритися із Зевсом, але той відмовляється. У діалозі з Океанідами герой докладно розповідає про свої дари людям. «Від Прометея — всі в людей умілості», — з гордістю говорить він. З’являється нещасна Іо, перетворена Герою з ревнощів на телицю. Вона питає у титана-віщуна про свою дальшу долю. Прометей попереджає її про численні страждання і труднощі, які вона повинна перебороти, але врешті до неї повернеться жіноча врода і вона стане родоначальницею могутнього роду героїв, у якому, десь у тридцятому його коліні, з’явиться і визволитель самого Прометея — Геракл. Прометей розповідає про можливе народження сина Зевса, сильнішого за батька, проте імені богині-матері не називає. Чуючи ці погрози Прометея, Зевс посилає до нього Гермеса з метою дізнатися про таємницю. Герой відмовляється це зробити, і тоді його спостигає нове покарання. Зевс кидає свою блискавицю, земля розходиться, і Прометей разом зі скелею падає у безодню і потрапляє в чорний Тартар.\nОчевидно, заключною була трагедія «Звільнений Прометей», у якій ішлося про дальшу долю титана. 30 тис. років терпів він муки в Тартарі, поки Зевс знову не виніс його на поверхню і не прикував до пасма Кавказьких гір, посилаючи щодня орла шматувати його тіло. Продовжувалося це доти, доки не з’являється Геракл, який убиває стрілою орла й розбиває кайдани героя. У кінці Прометей ніби замирюється з Зевсом і відкриває врешті таємницю його падіння. Небезпечним для Зевса стане його любовний зв’язок (або шлюб) з морською богинею Фетідою, тому боги вирішують одружити її з земним царем Пелеєм. В Аттиці на честь Прометея встановлюється культ.\nУже в самому міфі Прометей був наділений рисами, що робили його втіленням людських зусиль у боротьбі з природою. З самого початку трагедії глядачів вражає постать титана-страждальця. Непохитний у своїх переконаннях, гордий, сповнений презирства до фізичних мук, він відразу привертав симпатії глядачів, особливо після загрозливих і обвинувальних промов Влади, на які відповідав мовчанням. Очевидно, Есхіл тут уперше звернувся до цього прийому, який пізніше неодноразово використовуватимуть драматурги. А суть його полягала в тому, що це мовчання було сповнене глибокого внутрішнього змісту. Всім своїм виглядом Прометей свідчив, що залишається несхитним борцем, вірним своїм ідеям, його неможливо зламати ніякими тортурами, і він не змінить свого ставлення до Зевса, якого вважає деспотом і тираном. Цей прийом пізніше почали називати формулою трагічного мовчання.\nУ діалозі з Океанідами та Іо непорушна воля титана виявляється ще яскравіше. Він кидає обвинувачення Зевсу в його чорній невдячності — адже лише Прометей був єдиним з усіх титанів, хто допоміг Зевсові в боротьбі з Кроном заволодіти олімпійським троном:\nНіякі моління жалісливих Океанід, умовляння бога Океана замиритися з Зевсом не можуть вплинути на героя, і він відкидає їх. Його надихає розуміння того грандіозного значення, що мав його подвиг для культурної еволюції роду людського. У монолозі Прометея, яким він відповідає ридаючим Океанідам, Есхіл розгортає величну панораму цивілізаторської місії цього бога-героя.\nУ своїх останніх діалогах з Океанідами і Гермесом Прометей неодноразово звинувачує Зевса в жорстокості й несправедливості і пророкує йому неминуче падіння з трону:\nГеній Есхіла увічнив образ Прометея. А в нові часи він почав набувати сучаснішого тлумачення, його ім’я поступово огортається пафосом революційності. З початком революційних рухів у Західній Європі прометеївські риси стають символом протиборства деспотії в усіх її формах. Есхіл підкреслює деякі з них, перетворюючи їх на визначальні в характері свого героя. Перша з них — це послідовне викриття деспотії Зевса, тираноборство Прометея, гострі виступи проти безпринципного й жорстокого, підступно-хитрого й боягузливого Зевса, який жодного разу не з’являється на сцені, але незриму присутність якого відчувають усі персонажі. Друга риса Прометея — це вірність своїй ідеї, категорична відмова навіть під загрозою нестерпних тортур схилитися перед волею бога-владаря. Бог Океан пропонує Прометеєві «виправити вдачу», «оновитися», не кидатися «гострими словами», «змиритися», просити прощення у господаря небес, але герой воліє все перетерпіти, щоб врешті побачити падіння деспота. Третя риса Прометея — гуманізм, власне, заради людей і починаються всі його страждання. Дари, зроблені Прометеєм смертним, символізували могутній людський прогрес. У нових умовах, коли Європа долала останні залишки старого феодального устрою і будувала новий, ця риса Прометея виявилася надзвичайно актуальною. Образ самого Прометея можна назвати монументальним, тобто таким, у якому вирують могутні почуття, грандіозні пристрасті, які не під силу витримати звичайному герою, вони б його просто зламали. До цього слід додати й нелюдські мордування Прометея, на які він іде цілком свідомо. Прометей не знає сумнівів, вагань, відступів. Сам титан посилається на невблаганність долі, але це не приводить його до покори та безвілля. Навпаки, невмолима доля штовхає його могутню натуру до високих героїчних подвигів. Есхіл свідомо використовує прийом певного «олюднення» Прометея і досягає ним ефект єднання героя з глядачами, конкретного розуміння його людяності. Зменшуючи «божественний ореол» титана, поет робить його значно ближчим для глядачів. Деякі образи трагедії досить одноманітні й схематичні, позбавлені динаміки розвитку. Іншими вони й бути не можуть, оскільки дія в трагедії відсутня, а в діалогах персонажеві розкритися важко. Старий доброзичливий Океан щиро хоче допомогти Прометеєві й навіть пропонує свої послуги, але так і не може зрозуміти вчинків героя. Безвольні Океаніди оплакують страждання титана, але здатні тільки на самопожертву. Іо зображена лише як несправедливо страждаюча жінка. Гефест проти своєї волі, а Гермес бездушно і бездумно виконують накази Зевса.\nНародився Софокл Колоні. У 480 р. до н. є. Софокл керував хором ефебів, який урочистим пеаном прославляв перемогу грецьких воїнів у Саламінській битві. Незабаром він почав писати трагедії й першу свою перемогу здобув у 468 р. (до речі, над самим Есхілом). Ним було написано понад 120 драматичних творів, але до нас дійшли лише сім трагедій і фрагменти сатирівської драми\nСофокл намагався у своїх творах об’єктивно зобразити ті зміни й конфлікти, що виникали в суспільстві тих часів. Його погляди на навколишню дійсність —це погляди чесного громадянина-патріота. Порушує Софокл і проблему 6агатства та грошей що на той час була досить актуальною у зв’язку зростанням економічної могутності як Афін загалом, так і багатьох громадян. Значне місце у світогляді Софокла належить релігійним роздумам. Вони мало збігаються з думками його попередника Есхіла. Поет беззастережно вірить у богів, які для нього уособлюють вищі могутні сили, чиї задуми чи дії смертна людина осягнути не може в той же час вони владні над життям і діяльністю людини. Софокл вірить, що лише боги визначають долю людини, але безпосередньо у вчинки людей вони не втручаються. У трагедіях Софокла покарання відбувається здебільшого без усякого втручання вищих сил. Карають не боги, а люди самі себе. Усі головні позитивні герої Софокла — це шляхетні, цілісні й глибоко людяні натури, які втілюють Ідеали афінської демократії.\nУсталеним художнім засобом у Софокла є прийом контрасту як у зображенні долі окремих персонажів, так і в системі художніх образів. Становище Едіпа на початку трагедії «Цар Едіп» різко контрастує з тим, у яке він потрапляє в кінці. Спершу це абсолютно щаслива людина, яка має трон, багатства, вродливу дружину, чотирьох дітей і, найголовніше, є шанованою серед співгромадян за свою чесність, справедливість і постійне бажання їм допомагати. У фіналі Едіп опиняється у прямо протилежному становищі — не тільки втрачає все, але й стає сліпим жебраком. Контрастність дає авторові змогу особливо підкреслити чорно-білими тонами слабкі й сильні сторони персонажів. Адже мова трагедій Софокла вже не така велична, як в Есхіла. Вона втратила пафос, позбулася архаїчних виразів, стала значно простішою і, за словами самого поета, «найбільш відповідала характерам героїв». Софокл завершив створення грецької трагедії, у його творчості вона досягає своєї вершини. Продовживши справу Есхіла, він удосконалив її як жанр драматичного мистецтва й підсилив її роль як могутнього засобу впливу на розум і серця афінських громадян.\nЕвріпід був поетом розкладу афінської рабовласницької демократії.\nБіографія Евріпіда маловідома. Він був великим патріотом своєї вітчизни.\nУ Софокла боги втратили свою конкретність і вже не втручалися в життя людей. А в Евріпіда вони взагалі позбавлені урочистості й ореолу_святості, більш того, він піддає їх критиці й, де тільки можливо, намагається дискредитувати, показати їхню жорстокість і несправедливість. Зразком класичної трагедії у творчості Евріпіда безперечно стала найвідоміша з його п’єс «Медея». Її сюжетом послужив один з останніх епізодів міфу про аргонавтів. У всіх трагедіях Евріпіда розробляється зовсім нова і незвична для традиційного грецького театру родинно-побутова тема, вони не ставлять соціально-політичних проблем. А якщо ці проблеми й виникають, то вирішуються на вузькому тлі окремо взятої родини і не мають загального характеру. Евріпід першим увів у свою трагедію і конфлікт одного героя, тобто протиборство двох почуттів у душі цього героя, інакше — психологічний конфлікт. Він якраз і дає змогу авторові глибше показати певний стан людини в момент якоїсь душевної кризи, відтворити те напруження, у якому опиняється герой. У Медеї це протиборство ненависті до Ясона і почуття материнської любові. Яскраво окреслені пристрасті героїв давали Евріпіду можливість створювати глибоко індивідуальні характери, багатогранні й неповторні за своїм звучанням. Саме тому жіночі образи Федри, Медеї, Андромахи, Іфігенії, увічнили себе в драматичних творах нових часів. Разом з тим більшість чоловічих образів усе ж мало індивідуалізовані й зображені досить схематично.


Аби діду Сашку ще вороного коня, то я впевнений: кращого козака у Великому Хуторі годі було б і шукати. А може такого бравого козарлюги не знайшлося б і на всій Драбівщині. Дарма, що старість підштовхує у спину - ото вона позаду грізно зирить із-за плеча, – мовляв, живи чоловіче, та не забувайся про роки. А він на зло їй молодшає й молодшає. Нехай не роками, зате духом. Без зайвої патетики скажу, що за цим “показником” дід Сашко Дорошенко далеко обігнав багатьох двадцятилітніх, які живуть якось нехотя, наче тліють. Зрештою, слово “пенсіонер” стосовно себе він розцінює трохи не як образу. І це не говорить само за себе. Тому нічого дивуватися, що газета взялася так широко афішувати дідову сивину та розкішні вуса – нехай молоді позаздрять.\nДо речі, про вуса. Вони в діда Сашка не бутафорні ( особисто перевіряв), а справжні, козацькі. Недаремно ж у ті вуса ( відкрию дідовій дружині, бабі Валі, невеличку таємницю) закохано пів села. Потім, зважте, саме прізвище до чогось та зобов’язує. А що донизу опущені, то вже, даруйте, таке нинішнє життя – сильно б’є по вусах.\nБолить діду Сашку, що нинішнє молоде покоління наче вибилося з колії: втратило справжні ціннісні орієнтири, розгубилося на півдорозі. От ви, приміром, читали “Еммануелу” чи “Машину любви”? А дід Сашко не пожалів пенсії – купив і перечитав, щоб достеменно знати першоджерела, якими сьогодні нашпиговують молодь. “По правді сказати, – говорить Олександр Андрійович, – “Машыны любви” теж потрібні, але хіба може виховуватися людина тільки на такому примітивному чтиві? По-моєму, все це робиться навмисне, аби розкласти нашу молодь, відібрати в нас майбутнє. Невже держава не бачить, що напівпорнографічна література та оті низькопробні західні фільми, що заполонили зали наших кінотеатрів і клубів, як іржа роз’їдають її з середини?”\nДідові Сашку можна вірити на слово. Хоча б тому, що він не байдужий до всього, що діється в нашому житті. Приміром, нещодавно відбудованій церкві в сусідньому селі подарував дві власноруч написані ікони: “Нехай буде людям”. Але то не просто слова – пам’ять. Колись у тій церкві красувалися ікони його діда Івана. Потім, як світ перевернувся з ніг на голову, церкву закрили, збіжжя розграбували... Це тільки маленький штришок до колоритного полотна, так би мовити, ліричний відступ.\nВсе Дорошенкові життя у задумах та мріях. Коли б розповісти скільки їх в Олександра Андрійовича, то, напевне, газетної шпальти не вистачило б. Одному тільки краєзнавчому музею, якому, між іншим, недавно присвоєно звання “народного”, дати лад – чималий шмат роботи. Але факт незаперечний – за цим музеєм в селі ще одне звання – “дорошенків”. Скільки на нього покладено сил та часу, мабуть, один Дорошенко тільки й знає. Сам він його задумував, збирав експонати, облаштовував. У музеї я нарахував більше двадцяти картин Олександра Андрійовича – ціла виставка. Нині він працює над галереєю українських гетьманів, серед яких і його славний тезко.\nА відкладе пензля та фарби – дивак чоловік – впадає в дитинство: береться відтворювати українську народну іграшку – “коваликів”, “Івасика-Телесика”, “голубів”, мороку”. Тоді сільська дітлашня проходу не дає – таке диво.\nЯкщо для діда Сашка є щось святе, то, напевне, це той світ, через який кожен з нас знову і знову повертається в своє дитинство. І говорить про нього Олександр Андрійович із святістю:\n– У дитинстві такі іграшки робив мені мій дід, потім батько. А точніше вони і я робили разом. Бачиш, це не просто куповане брязкальце, чи дешева забава, а справжня мудрість, бо така іграшка виховувала в дитини не тільки любов до праці та до всього живого, а й учила мислити задумуватися над простими, здавалось би, речами. Ось де глибина народної педагогіки, народна філософія.\nВзагалі, в житті мені щастило на вчителів, якими був і мій дід Іван, і батько Андрій, і перший сільський вчитель. Скільки я в них навчився!\nСлухаючи Олександра Андрійовича, мимоволі думаєш: щаслива та людина, яка в своєму житті мала справжнього учителя. Тепер, щоправда, це ім’я якось ніби нівелювалося, тому й пишемо його з маленької літери, а треба б “Учитель”. Може, від того ми й живемо убогіше, ніж хотілося б, бо загубили стежку до того Учителя, друга і порадника, який сам був особистістю і виховував особистостей, а не безлику сіру масу.\nОглядаюся в минуле, в пору своєї шкільної юності і пригадую захоплюючі уроки української мови та літератури, які читав нам Олександр Андрійович. Це ж скільки різних уроків довелося відсидіти від дзвінка до дзвінка, а запам’яталися чомусь саме Дорошенкові. Може тому, що кожного разу, заходячи до класу, учитель по-новому вітався. Ми тільки встигали розкрити роти. Тепер я розумію, що в педагогіці, як і в мистецтві, музиці, поезії, існує магія, і доступна вона далеко не кожному.\nРозмовляю з Олександром Андрійовичем і переконуюся, що своє ремесло, ні таки – Ремесло, не зрадив він і тепер, коли запрошують до школи провести урок народознавства, чи коли читає лекції студентам педінституту.\nА ще дід Сашко – ну ніяк йому не сидиться без роботи – тільки випаде вільний час, їде в столичні архіви, вивчає історію рідного краю, нашу минувшину. Тому старість, яка отак грізно поглядає із-за дідового плеча, вдома застала його зовсім випадково. Застала і сама здивувалася: не впізнала.\nВіктор Козоріз, газета “Молодь України”, 1993 р.


Audi SQ5. Практичний спортивний позашляховик. | Audi в Україні\nПрактичний спортивний позашляховик. Audi SQ5.\nШвидко досягає цілі, впевнено долає виклики і має дуже привабливу зовнішність. Для цього новий Audi SQ5 пропонує потужний двигун із турбонаддувом, передбачений у базовій комплектації постійний повний привод quattro та дизайн, завдяки якому автомобіль виглядає надзвичайно динамічно навіть тоді, коли стоїть.\nВпевнена передача потужності\nV-подібний 6-циліндровий двигун, оснащений турбокомпресором з електроприводом, забезпечує Audi SQ5 розгін до максимальної швидкості, обмеженої електронікою на позначці 250 км/год. За передачу потужності відповідає 8-ступенева АКП tiptronic, яка вирізняється швидкістю та плавністю перемикання передач. Наявний у базовій комплектації постійний повний привод quattro із самоблоківним міжосьовим диференціалом забезпечує активний перерозподіл потужності між осями. У стандартному режимі потужність розподіляється у співвідношенні 40:60, але у разі потреби для оптимізації зчеплення з поверхнею на передню вісь можуть бути спрямовані до 70 %, а на задню - до 85 % потужності. Завдяки цьому Audi SQ5 впевнено справляється зі своїми завданнями у різноманітних складних умовах.\nДизайн нового Audi SQ5 вражає спортивною динамікою і впевненою міццю. Накладки порогів з новим дизайном викликають відчуття легкості та підкреслюють розмір дорожнього просвіту.\nБампери вражають ефектністю: у передній інтегровані повітрозабірники із чітко окресленими контурами й алюмінієвими рамками, у задній - дифузор із хромованим обрамленням. Хромовані спарені патрубки випускної системи овальної форми ефектно довершують спортивний вигляд. Решітка радіатора Audi Singleframe із чарунковою структурою та алюмінієвими вставками надає передній частині впевненого вигляду.\nОцініть Audi SQ5 з різних боків за допомогою 360-градусної анімації.\nСтворюйте різні комбінації з лакофарбового покриття і колісних дисків та отримуйте новий Audi SQ5 відповідно до власних уподобань.\nНеповторний з усіх боків\nЗавдяки групуванню світлодіодів у невеличкі окремо керовані сегменти, що формують об'ємний малюнок, стали доступними нові вражаючі сценарії світлової анімації. При покупці автомобіля для його персоналізації як опція пропонуються три варіанти дизайну задніх ліхтарів. Також під час руху світловий малюнок автоматично змінюватиметься залежно від обраного стилю водіння. Пропоновані як опція задні OLED-ліхтарі мають функцію розпізнавання автомобіля, що наближається: якщо автомобіль стоїть і ззаду до нього менш ніж на 2 метри наближається інший автомобіль або інші учасники дорожнього руху, всі світлодіодні сегменти автоматично активуються, збільшуючи розмір елементів світлового малюнка.\nКожен день нові враження\nВпевнено долати виклики повсякдення допомагають прості в керуванні функції. Спинка заднього сидіння поділена на три сегменти, можна регулювати її поздовжнє положення і кут нахилу. Кришку багажного відсіку з функцією безконтактного відчинення в поєднанні з пропонованим як опція комфортним ключем можна відмикати, відчиняти та зачиняти рухом ноги (махом уперед) біля задньої частини автомобіля. А функція ручного регулювання висоти доступної як опція адаптивної пневматичної підвіски полегшує завантаження.\nПорада: оцініть просторий багажний відсік Audi SQ5 за допомогою цієї анімації заднього сидіння.\nІнтелектуальна технологія освітлення\nСпортивні сидіння з оббивкою з комбінації шкіри й алькантари можна доповнити шкірою Fine Nappa з рельєфним візерунком у вигляді ромбів та пневматичною системою масажу. Підрульові перемикачі передач декоровані під алюміній, педалі та опора для ноги оснащені накладками з нержавіючої сталі.\nЯскраві емоції від спортивного характеру\nПри посадці в автомобіль вас та ваших супутників зустрічають підсвічувані накладки порогів з ексклюзивними логотипами «S». Простора концепція салону забезпечує місце для зручного перебування п'яти осіб і відчуття комфорту завдяки вільному простору над головою і в ногах. Передбачені в базовій комплектації декоративні вставки з матованого алюмінію і контрастна строчка на рульовому колесі та спортивних сидіннях надають салону динамічного, але водночас елегантного вигляду.