У Києва незаконно відібрали 800 га зелених зон | УНІАН\nУ Києва незаконно відібрали 800 га зелених зон\n18:44, 12 березня 2013\nЗемлі вилучили комерційні структури\nЗемельні ділянки були повернуті столичній громаді\nЗа втручання київської прокуратури протягом 2012-2013 років столичній громаді повернуто майже 800 га зелених зон та насаджень, які незаконно були вилучені на користь різноманітних комерційних структур.\nЯк передає кореспондент УНІАН, про це сьогодні на брифінгу повідомив заступник прокурора Києва Максим Могилевський.\nТак, за його словами, за втручання органів прокуратури упереджено незаконну вирубку лісу в парку Голосіївський загальною площею майже 10 га, завдяки чому ці землі повернуто громаді Києва.\nКрім того, завдяки реагуванню органів прокуратури відкрито провадження за фактом незаконної вирубки майже 300 дерев на Броварському проспекті.\nНа території Шевченківського району Києва виявлено факт незаконної передачі у користування парку «Нивки» комерційній структурі та заявлено позов про розірвання оренди з нею.\nТакож припинено незаконне використання частини парку в Печерському районі Києва.\nЗа словами М.Могилевського, окрема увага з боку прокуратури приділяється ліквідації засмічень у парках «Сирецький гай», «Нивки», «Аскольдова могила». Крім того, проводяться перевірки ходу інвентаризації і встановлення меж парку «Голосіївський». «На жаль, ми маємо констатувати, що чомусь, і це зараз перевіряється, з меж території цього парку були вилучені цілі ділянки землі», – сказав він.\nПри цьому М.Могилевський запевнив, що прокуратура і надалі приділятиме прискіпливу увагу питанню законності використання і передачі зелених зон у користування і у випадку виявлення порушень відповідним чином реагуватиме.


Основні напрямки розвитку сучасної біології — урок. Біологія, 9 клас.\n4. Основні напрямки розвитку сучасної біології\nВиділяють три основних напрямки розвитку сучасної біології.\n1. Класична біологія\nСюди відносять вчених — натуралістів, які вивчають різноманіття живої природи. Вони об'єктивно спостерігають і аналізують усе, що відбувається в живій природі, вивчають живі організми та класифікують їх.\nОсновоположник теорії природного відбору Чарлз Дарвін (\_(1809\_) — \_(1882\_) рр.) починав як звичайний натураліст: він подорожував, спостерігав, описував і колекціонував живі організми. Згодом він узагальнив цей матеріал, і результатом його роботи стала теорія, що пояснює різноманітність життя на нашій планеті, яка зробила його відомим ученим. Вивчення еволюції живих організмів активно триває вченими — еволюціоністами і донині, а синтез еволюційної теорії і генетики привів до створення так званої синтетичної теорії еволюції. Завдяки застосуванню передових фізико-хімічних методів також зроблені важливі відкриття про походження життя на нашій планеті. Нові відкриття дозволили доповнити теорію антропогенезу (походження людини). Дослідження в цьому напрямку тривають.\n3. Фізико-хімічна біологія\nФізико-хімічна біологія — це новий напрямок біології, який швидко розвивається і є важливим як у теоретичному, так і в практичному відношеннях. Відкриття, зроблені у цьому напрямку, дозволять вирішити багато глобальних проблем, що стоять перед людством (виробництво продуктів харчування, пошук нових джерел енергії, охорона навколишнього середовища, тощо).\nЗавдання загальної сучасної біології:\nрозкрити сутність життя та загальні властивості живих організмів;\nпояснити причини різноманіття живих організмів;\nпізнати закони еволюції;\nвиявити зв'язок між будовою організмів та умовами навколишнього середовища;\nз'ясування виникнення життя на Землі та закони його розвитку.


Viber розказав про п'ять нових функцій - Pingvin.Pro\nГоловна » Технології / Новини ІТ » Viber розказав про п’ять нових функцій\nПопулярний в Україні месенджер Viber має багато функцій і досить часто він отримує оновлення. Вчора вийшло одне з таких, де виправили відомі помилки. Нової функціональності, наразі, не було додано, але месенджер розказав про п’ять нових функцій, які були додані останнім часом.\nОдна з останніх доданих функцій – це можливість створювати GIF-файли з власних відео. Для цього відео можна обрати з галереї смартфона або натиснути на іконку на нижній панелі «GIF+».\nЗ’явилася функція, яка покращує конфіденційність користувачів. У параметрах, на вкладці «Додатково», перейшовши у розділ «Конфіденційність», можна обрати хто додаватиме вас у групи – всі або тільки контакти.\nЩе одна нова функція – це реакції на повідомлення. Вона дозволяє не просто «лайкати» пост у групі або чаті, а більш детально висловити емоцію одним дотиком. Для цього достатньо затиснути «сердечко» біля повідомлення і обрати один з емоджі.\nУ «Моїх нотатках» з’явилася функція створення нагадувань. Потрібно лише утримувати повідомлення і обрати «Встановити нагадування».\nІ остання цікава зміна у месенджері Viber – це режим вікторин для опитувань. Це дуже актуально під час дистанційного навчання. Щоб це створити – натисніть на іконку «Опитування» і ввімкніть режим вікторини.\nGIF (12) GIF-файл (5) Viber (124) Вікторина (4) Додатки (721) Емоджі (14) Застосунки (815) Конфіденційність (279) Месенджер (328) Нотатки (7) Опитування (21) Україна (1870)


На Волині мама та її прикутий до ліжка син можуть опинитися на вулиці\nОлена Фіалковська родом з Молдови. Згодом жила у Миколаївській області.\n– Так сталося, що коли Андрійкові було шість рочків, його тата підрізали. Він стік кров’ю… – голос Олени Миколаївни бринить.\nДалі доля закинула її із сином на Волинь. У Затурцях (колишнього Локачинського району) жінка вийшла заміж вдруге, проте чоловік бив її та 10-річного сина. Від сімейного тирана довелося тікати.\nСвого житла жінка не мала, а лишень винаймала. Коли Андрій став дорослим, пані Олена поїхала на заробітки до Італії. Хотіла придбати хоча б маленький, але свій куточок.\n– Син працював плиточником у Львові. Там його й спіткало нещастя. У серпні 2018 року він потрапив під машину. За кермом була жінка. Слідство досі триває, – розповідає пані Олена.\nЗа життя Андрія чотири з половиною місяці боролися львівські лікарі. У чоловіка ушкоджений стовбур головного мозку. Також була проблема з правим оком. Його намагалися врятувати: обколювали, зашивали, але зрештою таки видалили. Надію на те, що син знову житиме повноцінно, мамі подарували у центрі нейрореабілітації у Броварах на Київщині.\n– Там добряче мого синульку підтягли. За два з половиною місяці він навчився ковтати й рухати руками. Мені казали, що поставлять Андрія на ноги, якщо ми лишимося на довше. Та де ж було взяти такі гроші? Кожен день у центрі обходився у 10 тисяч гривень, – бідкається жінка.\nОлена Миколаївна витратила усе, що встигла заробити в Італії. Загалом за два з половиною роки на боротьбу за сина пішло уже понад мільйон гривень.\nПісля переїздів по лікарнях і реабілітаційних центрах друзі допомогли сім’ї знайти хату у Вербаєві. Господар пустив маму з хворим сином пожити безкоштовно. Нині ж господарство виставлене на продаж, ним уже цікавляться. Грошей на оренду житла у Фіалковських немає. Усі доходи сім’ї – 1780 гривень пенсія сина і ще 34 гривні 73 копійки допомоги отримує мама від держави. А лише на ліки та спеціальне харчування для Андрія щомісяця потрібно близько шести тисяч гривень. Допомагають добрі люди: хто копійкою, хто продуктами чи необхідними речами.\nКожен день Олена Миколаївна проживає за графіком, який висить на стіні над ліжком сина. О сьомій ранку в Андрія перший прийом ліків, об 11-й вечора – останній, а ще багаторазові годування через зонд. Отож мама теж прикута до синового ліжка – за місяць її немає тут лише кілька годин, коли потрібно з’їздити в аптеку чи у справах. Тоді передоручає сина комусь з друзів. Раніше її іноді підміняла колишня дружина сина Наталка, з якою розлучився ще до аварії, але нині у неї нова сім’я далеко від Луцька, тож допомагати вона не може.\nОлена Миколаївна навіть у такій безвиході продовжує боротися за сина, котрого під час нашої розмови лагідно називає зайчиком. Аби не впасти у відчай, жінка знаходить розраду у вишивці – робить з бісеру ікони.\nПідтримує Андрія не лише мама, а й п’ятирічна донька Діана. Вона записує для нього відео з віршами і дзвонить щодня, аби сказати татові важливі слова: «Я хочу, щоб ти швидше одужав, і ми разом гуляли в парку та їли піцу». Так пройшов останній батьківський день Андрія, коли він ще до тої страшної аварії приїжджав у Луцьк зі Львова, щоб побачити донечку.\nP. S. Допомогти коштами мужній мамі Олені Фіалковській та її сину можна на картку у ПриватБанку: 4149 4390 4917 2720.\nЮридична допомога для громадян, підприємців, юридичних осіб: кому з адвокатів у Луцьку варто довіряти\nВсе про: прохання про допомогу\nНа Волині помер учасник АТО: просять про допомогу\nУ поліцейського згоріла хата: просять допомогти погорільцям\nОбмін полоненими: Зеленський попросить допомоги у Червоного Хреста\nНа Прикарпатті затопило собачий притулок: вцілілі шукають порятунку


Бізнес-школа МІМ тимчасово переходить на онлайн-навчання - МІМ - перша бізнес-школа\nБізнес-школа МІМ тимчасово переходить на онлайн-навчання\nУкраїна в зоні турбулентності, а саме - у зоні карантину. З 12 березня в Україні введені тритижневі обмеження з метою недопущення поширення коронавірусу. У зв'язку з цим навчальні заклади, кінотеатри, торговельні центри зачинені. Але навчання в Бізнес-школі МІМ не зупиняється!\nВсі, хто мав на меті отримати від нас якісну бізнес-освіту, можуть це зробити, не очікуючи завершення карантину. Всі, хто планував цієї весни вступити до МІМ на програми pre-MBA, так само зможуть отримати необхідні знання у строк та у повному обсязі.\nВідповіді на питання як це буде відбуватися, та на інші питання, які можуть у вас виникнути, ви знайдете у цій статті.\nВи зупинили навчання і набір на програми?\nНі. Всі поточні групи продовжують своє навчання, але онлайн. І ми продовжуємо набір на програми pre-MBA, які стартують у відповідності із запланованими датами, а саме:\npre-MBA “Бізнес” - 27 березня\npre-MBA “Маркетинг” - 24 квітня\npre-MBA “Управління фінансами” - 22 травня\npre-MBA “Менеджмент і лідерство” - 15 травня\nВи ще маєте час приєднатися до груп і вже до кінця року отримати нові компетенції.\nНавчання проходитиме в режимі так званого Live Education Online (LEO). Навчальний процес матиме наступні складові:\nПопереднє ознайомлення із матеріалами для читання в особистому кабінеті Moodle - навчальній платформі, призначеній для об'єднання викладачів, адміністраторів і слухачів в одну надійну, безпечну та інтегровану систему для створення персоналізованого навчального середовища.\nЗгідно програми - лекції, спілкування онлайн з викладачем та всередині групи. Таке спілкування майже не відрізняється від аудиторного, лише виключає фізичний контакт, що забезпечує додаткову безпеку для вашого здоров’я. Плюсом є також зручність щодо можливості приєднатися до лекції з будь якої локації; все, що вам буде потрібно, - під’єднатися до інтернету.\nНавчання на програмах МІМ, незалежно від формату, передбачає виконання домашнього завдання. У цій частині не відбудеться жодних змін.\nДодаткові консультації з викладачем у разі, якщо вам буде потрібно з'ясувати будь-яки питання. Ви чогось не зрозуміли? Маєте додаткові запитання? Запишіться на консультацію і отримайте її так само онлайн.\nЧи маєте ви досвід такого навчання?\nВикладачі Бізнес-школи МІМ мають великий досвід навчання онлайн. Ще десять років тому ми запровадили подібне навчання за допомогою Cisco Telepresence. В такому форматі ми проводили корпоративні програми для провідних українських і міжнародних компаній: Terrasoft, Донбасенерго, Прикарпаттяобленерго, мережі магазинів ЄВА ті інших.\nЗарубіжні професори читали свій курс слухачам МВА, а викладачі МІМ - слухачам програм pre-МВА з Одеси. Наразі наші технічні можливости стали ще кращими, що дозволяє зробити навчання більш ефективним.\nЦе буде як звичайний вебінар?\nНі, жодних вебінарів. І тоді, коли ми використовували у навчанні технологію Cisco Telepresence, і зараз, коли наші технічні можливості значно зросли, навчання передбачає повноцінний двосторонній зв'язок з можливістю відеодискусії учасників в реальному часі. Ви бачите і чуєте викладача, викладач баче і чує вас. Жодних “поставте плюсик у чатік, якщо ви мене чуєте”.\nЯк довго триватиме навчання в онлайн-форматі?\nМи повернемось до звичайного режиму навчання відразу, щойно це стане можливим з огляду на безпеку для вашого здоров’я та зняття відповідних обмежень щодо навчання.\nМожливо, мені зачекати до осіннього набору?\nЗвичайно, вибір за вами. Але, насправді, ніхто не знає, як довго триватиме теперішня ситуація. Ми розуміємо, що багато компаній зараз будуть змушені зробити паузу. Це непростий період і для власників, і для співробітників. Але цей час можна використати для навчання, щоб отримати додаткові бізнес-знання та освоїти практичні бізнес-інструменти. Криза мине, а отримані компетенції, ідеї та знання залишаться.\nЯ розраховував на живе спілкування.\nВоно залишиться. Технології, які ми використовуємо, дозволяють слухачам вільно спілкуватись з викладачем та між собою. Власне, будь-яка форма навчання - лекція, обговорення кейсів, робота із симуляціями тощо - може бути реалізована у форматі живого спілкування. Єдиний виняток - ми поки що не зможемо разом випити кави на перерві. Але це ми ще встигнемо!\nЧи змінюється графік навчання?\nГрафік навчання груп Pre-MBA залишається таким, як заплановано: раз на два тижні, у п’ятницю з 17:30 до 21:30 та у суботу з 9:15 до 17:00.\nЧи зміниться тривалість програми?\nЗагальна тривалість програми не зміниться. Але, якщо дозволить ситуація, ми забезпечимо декілька додаткових оффлайн-модулів, на яких ми ще раз всією групою обговоримо ключові питання, які вивчались в онлайновому режимі.\nЯк можна познайомитися з групою?\nВи обов’язково познайомитесь “наживо”. А зараз ми забезпечимо вам максимальну кількість інструментів та можливостей для знайомства онлайн: телеграм-чат, персональне знайомство в ZOOM, канал для неофіційного спілкування і вирішення бізнес-питань, доступ до закритих фейсбук-груп спільноти МІМ тощо.\nВ якому вигляді я отримаю матеріали?\nВи отримаєте доступ до електронних версій всіх роздаткових матеріалів до курсів, а також додаткових матеріалів для самостійної роботи. Після повернення до навчання офлайн ви отримаєте їх друковані версії. Звісно, якщо вони вам знадобляться: практика останніх років показує, що слухачі програм дедалі частіше використовують саме електронні версії роздаткових чи додаткових матеріалів до курсів.\nЧи змінюється ціна?\nЦіна на програми залишається незмінною, проте, ми безкоштовно забезпечимо додаткові навчальні модулі, які ви можете відвідати оффлайн, щойно будуть зняті обмеження. Кількість таких модулів буде залежати від тривалості періоду карантину. Крім того, ми забезпечимо всім учасникам можливість індивідуальних онлайнових консультацій з викладачами без додаткової оплати.\nЧи отримаю я щось додатково?\nТак, крім навчального процесу ми додатково забезпечимо:\nрегулярні онлайн-зустрічі зі спеціалістами різних галузей стосовно особливостей ведення бізнесу в умовах обмежень, пов’язаних з карантином;\nофлайнові зустрічі/консультації по закінченню карантину, на яких ми ще раз узагальнимо разом із учасниками груп пройдений матеріал, а також зможемо подискутувати щодо проблемних питань;\nперсональні онлайн-консультації з викладачами програми.\nМи із задоволенням на них відповімо.\n☎ +380 67 339 8055\nБудьте здорові і зберігайте спокій! Завжди з вами, Бізнес-школа МІМ.


Дитячий омбудсмен Криму готує перевірку органам опіки через загибель п'ятирічної дівчинки\n15 Листопад 2019, 11:56\nПідконтрольний Росії офіс уповноваженого з прав дитини в Криму проведе розслідування з приводу взаємодії органів опіки та місцевої влади з сім'єю п'ятирічної дівчинки, яку знайшли мертвою в Роздольненському районі.\nПро це агентству ТАСС повідомила голова кримського відомства Ірина Клюєва.\n«Я беру це питання на контроль, контактую з Міністерством внутрішніх справ, органами опіки та піклування. З'ясовуємо, що трапилося, що за сім'я. Сім'я не наша, не місцева, приїхала для проживання: тимчасового або постійного, ніхто відповісти зрозуміло не може поки. Уже хоча б той факт, що мама не проживала разом зі своєю сім'єю тривалими періодами часу вже говорить про те, що сім'я неблагополучна – значить, будуть питання до органів місцевого самоврядування, до органів опіки», – сказала Клюєва.\nВранці 15 листопада управління російського Слідкому у Криму і Севастополі повідомило, що п'ятирічну дівчинку, яка зникла 12 листопада в Роздольненському районі Криму, знайшли мертвою. За підозрою у вбивстві затриманий вітчим дитини, який, як стверджують у відомстві, зізнався у вбивстві.\nЯк повідомляли раніше в російському МВС у Криму, 12 листопада п'ятирічна Дарина Пилипенко пішла з дому, розташованого в с. Кропоткіне Роздольненського району, в невідомому напрямку і не повернулася. Про зникнення дитини 13 листопада повідомив її вітчим. До пошуку дівчинки підключали волонтерів і дрони.


Біля арки на Європейській площі кияни мінятимуться книгами | Новини на Gazeta.ua\nБіля арки на Європейській площі кияни мінятимуться книгами\nПʼятниця, 22 серпня 2008 18:38\nУ суботу до арки Дружби народів, що на Європейській площі, зійдуться понад сотню молодих столичних книголюбів.\nВони прийдуть на Печерськ, аби обмінятися книжками. Два місяці тому в Інтернеті створили сайт БукРівер. Люди знайомилися на ньому, обговорювали прочитане. Врешті виникла ідея обмінятися книжками. Зустріч призначили на 23 серпня. Організовує її 15-річний киянин Тимур Шафеєв.\n— Я люблю читати, але не визнаю віртуальних книг. Від них не отримуєш такого задоволення, аніж коли тримаєш у руках друковану, — каже "ГПУ" Тимур Шафеєв.\nМолоді люди збиратимуть у суботу книжки для столичних дитбудинків. Будь-хто може принести дитяче видання для сиротинця.\nПочаток акції — о 17.00. Орієнтир — прапор БукРівера, на якому зображено кленовий листок.\nЗараз ви читаєте новину «Біля арки на Європейській площі кияни мінятимуться книгами». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


На що закарпатці витрачають свої зарплати? - М-Студіо – новини Закарпаття\nГоловнаБізнесНа що закарпатці витрачають свої зарплати?\nНа що закарпатці витрачають свої зарплати? Пів зарплати – на їжу. За даними Державної служби статистики, у 2019 році українці стали витрачати на продукти менше грошей, але при цьому витрати на харчування досі складають майже половину місячного бюджету. Журналісти «М-Студіо» з’ясовували, на що найбільше витрачають коштів закарпатці та чи вдається їм заощаджувати.\nНа Закарпатті хворих на туберкульоз за рік побільшало на 14%\nПів зарплати – на їжу. За даними Державної служби статистики, у 2019 році українці стали витрачати на продукти менше грошей, але при цьому витрати на харчування досі складають майже половину місячного бюджету. Журналісти «М-Студіо» з’ясовували, на що найбільше витрачають коштів закарпатці та чи вдається їм заощаджувати.


Урядовий портал :: Реформування транспортних підгалузей відбуватиметься із залученням профспілкових організацій\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2013 рік) Реформування транспортних підгалузей відбуватиметься із залученням профспілкових організацій\nРеформування транспортних підгалузей відбуватиметься із залученням профспілкових організацій\n07.02.2013 | 15:36\nОдне із основних завдань співпраці Міністерства інфраструктури України з профспілковими організаціями збереження колективів транспортно-дорожнього комплексу та зв’язку. На цьому наголосив заступник Міністра інфраструктури Володимир Корнієнко під час засідання Соціальної ради, яка відбулась 6 лютого 2013 року у Києві за участі керівників департаментів Міністерства, Укрзалізниці, Укрпошти, Державної авіаційної служби та представників профспілкових організацій залізничної, морської, авіаційної, автомобільної, дорожньої та поштової галузей.\nВідтак задля визначення конкретних соціальних прав колективів та зобов’язань роботодавців заступник Міністра інфраструктури закликав профспілкові організації до активного діалогу щодо розробки галузевих угод. «Вже більше 50% роботи над галузевими угодами виконано. Однак слід прискорити опрацювання документів. Разом ми віднайдемо спільні рішення, що слугуватимуть основою галузевих угодам, які у свою чергу стануть підтримкою для колективів», - наголосив Володимир Корнієнко.\nЯк відомо, галузеві угоди укладаються між Міністерством інфраструктури України, профспілковою стороною та Федерацією роботодавців транспорту України з метою посилення соціального захисту працівників, підвищення ефективності, удосконалення організації та оплати, створення безпечних умов праці, забезпечення соціальних гарантій працівникам, запобігання трудовим конфліктам. Тобто, галузевими угодами регулюються норми і гарантії, права та взаємні обов’язки сторін стосовно врегулювання виробничих, трудових та соціальних відносин.\nПоложення таких угод діють безпосередньо на всіх підприємствах, організаціях та в установах, що входять у сферу дії їх сторін, і є обов’язковими для застосування під час ведення соціального діалогу.\nПредставники профспілкових організацій, що взяли участь у нараді, відзначили налагодженість соціального діалогу в усіх галузях. Зокрема, профспілки долучилися до процесів реформування залізничної та морської галузей. А після ухвалення рішення про реформу дорожнього господарства до комісії після її проведення увійдуть і профспілкові організацій дорожників.\nУ ході засідання Соціальної ради Профспілкою авіапрацівників України було піднято одне з найбільш наболілих питань – ситуація з авіакомпанією «АероСвіт». На сьогодні, як повідомив директор департаменту правового та адміністративного забезпечення Державіаслужби Віктор Романчук, продовжує працювати комісія зі встановлення причин, що призвели до нинішньої ситуації з авіаперевізником. Наразі ж Мінінфраструктури має намір контролювати питання дотримання роботодавцем своїх зобов’язань перед працівниками. «Міністерство гарантує дотримання законодавчих норм - скорочення у компанії повинні відбуватися виключно у правовому полі з обов’язковою виплатою належних компенсацій. Контроль візьмуть на себе юристи Державіаслужби. Ми не залишимо це поки не буде вирішено питання кожного працівника», - підкреслив Володимир Корнієнко.\nВсеукраїнська незалежна профспілка працівників транспорту України на засіданні Соціальної ради виступила за впровадження обов’язкової соціальної відповідальності перевізників перед своїми працівниками. На що директор департаменту автомобільного транспорту Дмитро Петухов повідомив, що у Міністерстві наразі проходить внутрішнє погодження проекту змін до Постанови Кабінету Міністрів щодо проведення конкурсу серед автоперевізників, яким буде враховано наявність колективного договору, а також нарахування додаткових балів за середню заробітну плату.\nЗагалом у засіданні Соціальної ради взяли участь 11 представників профспілкових організацій транспортної галузі та поштового зв’язку. Окремі пропозиції були подані Мінінфраструктури у письмовому вигляді, які будуть обов’язково розглянуті в установленому порядку. «Міністерство інфраструктури зацікавлене, щоб робота у будь-якому секторі велася відповідно до законодавства і згідно з угодами із профспілковими організаціями», - зазначив Володимир Корнієнко.\nСоціальна рада при Міністерстві інфраструктури України утворена відповідно до наказу Мінінфраструктури від 19.08.2011 №318. Співголовами Соціальної ради є заступник Міністра-керівник апарату та Голова Федерації профспілок транспортників України, голова Профспілки залізничників і транспортних будівельників України. Зі складом Соціальної ради можна ознайомитись на сайті Мінінфраструктури.\nСоціальна політика Транспорт Інфраструктура


Презентація на тему Гонка ядерних озброєнь: основні етапи - презентації з всесвітньої історії | GDZ4YOU\nПрезентація на тему «Гонка ядерних озброєнь: основні етапи»\nГонка ядерних озброєнь: основні етапи\nВиконали учениці 33-ї групи\nКулішова Інна та Клименко Катерина\n“Ніщо не може бути сильніше ідей,\nчас яких прийшов“\nГонка озброєнь - це політичне протистояння двох або декількох держав (а частіше - цілих військових блоків) за перевагу в області збройних сил. Під час такого протистояння кожна з сторін робить величезні запаси зброї, намагаючись встановити паритет з супротивником або обігнати його.\n«Ядерний клуб» — неофіційна назва групи країн, що володіють ядерною зброєю.\nСША (з 1945), Росія (До неї Радянський Союз:з 1949),\nВеликобританія(1952), Франція (1960),КНР(1964), Індія (1974), Пакистан (1998) і КНДР (2006). Також вважається, що\nІзраїль має ядерну зброю.\nПерші випробування ядерної зброї були проведені в США. У штаті Нью-Мексико в 1945 році привели в дію бомбу, заряд якої був еквівалентний 20 кілотонн тротилу. Не минуло й місяця, як руйнівні можливості нової зброї були продемонстровані всьому світу в японських містах Хіросіма і Нагасакі.\nЧерез чотири роки випробування почалися в Радянському Союзі, потім у Великобританії, Франції та Китаї.\nНайпотужніший вибух був проведений на архіпелазі Нова Земля в Північному Льодовитому океані в 1961 році. Радянська, як її називали на Заході, «цар-бомба» потужністю в 100 мегатонн прогриміла тоді упівсили. Але вибух, за підрахунками вчених, у десять разів перевершив всі сумарні вибухи Другої світової війни, включаючи американські бомби в Японії. Ядерний гриб піднявся на висоту в 67 кілометрів, а вибухова хвиля тричі обігнула земну кулю.\nУ космічному просторі, судячи з повідомлень преси, були приведені в дію чотири радянських і п'ять американських ядерних зарядів. Витрати на підготовку і проведення серій ядерних випробувань в безповітряному просторі обчислювалися мільярдами доларів.\nЯдерні теоретичні можливості країн\nАтомні бомби, взірвані у Москві\nМрії атомних лідерів: США та СРСР\nАтомні бомби, взірвані у Нью-Йорку\nУ 60-ті роки особливої гостроти набула проблема нерозповсюдження ядерної зброї. В 1960р. Франція провела випробування ядерної зброї, а в 1964 р. ядерний вибух, здійснений КНР, довів кількість членів «ядерного клубу» до п'яти.\n13 лютого 1960 Франція провела своє перше ядерне випробування на полігоні в Алжирі.\n16 жовтня 1964 року, прем'єр Держради Чжоу Еньлай від імені Мао повідомив китайському народу про успішне випробування першої китайської ядерної бомби (проект «596»). Випробування пройшли на ядерному полігоні Лоб-Нор\nЗростання кількості ядерних держав украй загострювало проблему безпеки у світі, збільшувало ризик виникнення ядерної війни, гальмувало вирішення проблеми роззброєння.\nУ 1963 році представниками СРСР, США і Великобританії в Москві був підписаний Документ, який поклав початок контролю над процесом створення ядерної зброї, говорить директор Центру суспільно-політичних досліджень Володимир Євсєєв:\n«Договір мав незаперечне значення. Небезпека радіоактивного зараження місцевості і повітря була істотно зменшена. Після цього випробування носили підземний характер».\nОдин із найефективніших підходів до припинення гонки ядерних озброєнь передбачав обмеження ядерних випробувань ах до цілковитої заборони проведення ядерних вибухів. Важливим кроком у цьому напрямі став підписаний 3 липня 1974 р. в Москві Договір між СРСР і США про обмеження підземних випробувань ядерної зброї. Сторони домовилися довести потужність підземних випробувань ядерної зброї, починаючи з ЗІ березня 1976 р., у будь-якому місці, що перебувало під їх юрисдикцією чи контролем, до 150 кілотонн та зобов'язалися проводити такі випробування виключно на відповідних полігонах. Контроль за виконанням Договору мав здійснюватися національними технічними засобами. Положення Договору не поширювалися на підземні ядерні вибухи, здійснювані з мирною метою. І хоча Договір не був ратифікований, він зробив чималий внесок у справу обмеження гонки ядерних озброєнь, оскільки сторони де-факто дотримувалися його обмежень у відповідності з домовленістю 1976 р\nЗагалом період 60—70-х років позначився надзвичайно бурхливими подіями в галузі контролю над озброєннями та роззброєння. Саме на нього припадає найнебезпечніше загострення відносин між СРСР і США, яке під час «карибської кризи» підвело світ до межі термоядерної катастрофи. Але на цей період припали й обопільне усвідомлення цими наддержавами катастрофічних наслідків воєнного зіткнення в умовах нагромадження величезних арсеналів зброї масового знищення з обох сторін, перші успішні спроби обмеження гонки ракетно-ядерних озброєнь та встановлення контролю над нагромадженими арсеналами.\nУ 1996 році був підписаний новий договір - про всеосяжну заборону ядерних випробувань. У Росії до цього часу вони були вже повністю припинені. Індія і Пакистан, що не підписали обидва договори, провели свої останні ядерні випробування в 1998 році. . Північна Корея свої треті за рахунком підземні випробування ядерного пристрою провела в 2013році.\nУ вересні 1997 за ініціативою канадського уряду в Осло була скликана міжнародна конференція щодо заборони протипіхотних мін, на якій делегати 81 країни приєдналися до договору. Уряд США відмовився його підписати, посилаючись на необхідність мінування уздовж лінії перемир'я в Кореї. Серед інших країн, які не підписали договір, - Китай, Росія, Індія, Пакистан, Іран і Ірак.\nУкраїна, Білорусія й Казахстан, на території яких перебувала частина ядерного озброєння СРСР, після підписання в 1992 році Лісабонського протоколу були оголошені країнами, що не мають ядерної зброї, і в 1994- 1996 роках передали всі ядерні боєприпаси Російській Федерації.\n1991 року після розпаду Радянського Союзу Україна була третьою країною у світі за ядерним арсеналом. Україна відмовилась від свого арсеналу, який розташовувався на її території з часів Радянського Союзу, за умов надання їй відповідних гарантій провідними ядерними державами світу.\nВважається, що Україна має необхідний потенціал для створення власної атомної бомби. Час необхідний для цього при максимальних зусиллях з боку держави можна оцінити в 5-7 років.\nСтарт МБР Р-36М «Дніпро», ракета повністю спроектована і вироблялася на території України.\nЯдерний комплекс «Піонер» в Музеї ВПС України, місто Вінниця\nЗ різних причин добровільно відмовилися від своїх ядерних програм Бразилія, Аргентина, Лівія.\nУ різні роки підозрювалося, що ядерну зброю можуть розробляти ще кілька країн.\nВважається, що найбільш близьким до створення власної ядерної зброї є Іран.\nТакож на думку багатьох фахівців, деякі країни (наприклад, Японія й Німеччина), що не володіють ядерною зброєю, за своїми науково-виробничими можливостями здатні створити її протягом короткого часу після ухвалення політичного рішення й фінансування.\nПрезентація на тему «Вооружение СССР в период Второй мировой войны. Военно-морской флот»\nПрезентація на тему «Визвольний похід Червоної армії»


Що мають на увазі люди, коли кажуть, що вікенд був незабутнім? Що таке вікенд, як його провести з користю, зробити яскравим і насиченим, щоб враження збереглися надовго? Розглянемо найпоширеніші і кращі види проведення дозвілля.\nЩо називають вікендом?\nУ традиційному розумінні вікенд – це кінець робочого тижня або вихідні. Слово week-end утворюється від слова week, що в перекладі з англійської означає «тиждень» і слова end – в перекладі «кінець». При вживанні слова вікенд у розмові мають на увазі канікули, вільний час для відпочинку, часовий період з суботи до понеділка.\nВікенд – це коли люди збираються провести час з метою відпочинку або відправитися в далеку поїздку.\nВаріанти проведення дозвілля\nВсі люди люблять відпочивати по-різному, в залежності від своїх інтересів. Так, наприклад, можна виділити кілька основних видів відпочинку, які можуть згадуватися як вікенд.\nЩо таке спорт-вікенд? Це може означати особисту участь у спортивних заходах під час канікул заради задоволення. Займатися бігом, плаванням, відвідувати тренажерний зал або зайнятися будь-яким іншим видом спорту. Участь у чемпіонатах, спортивних іграх, змаганнях у вільний від роботи чи навчання час також може вважатися вікендом.\nЩо таке вікенд у розумінні сімейного відпочинку? Так називається вікенд, коли люди присвячують вихідні пікніка, відпочинку на природі, вибираються за місто в колі сім’ї.\nЩо таке вікенд у розумінні туризму? Це відправлення у туристичну подорож, похід, подорож на далекі відстані під час канікул.\nЄ також пляжний вікенд, коли люди компанією або родиною збираються провести відпустку чи вихідні дні на пляжі, біля моря або на озері.\nВідвідування вечірки можна назвати дружнім вікендом. Це активне проводження часу\nДивіться також: Few і little: різниця, правила, приклади вживання\nВікенд може бути культурним, освітнім, присвяченим творчості, розважальним або просто домашнім.\nСпортивний вікенд може стати самим цікавим проведенням часу.\nПіші тури на далекі відстані, катання на велосипеді, командні спортивні ігри та квести, фітнес і танці. Все це може відмінно урізноманітнити вихідні з користю для здоров’я. Спортивний відпочинок може бути і влітку і взимку. У холодну пору року існує маса способів провести незабутній вікенд. Цікавим видом відпочинку може виявитися поїздка на гірськолижний курорт, катання на собачих упряжках, ковзанах, сноуборді, лижах, снігоході. Багато хто любить зимову рибалку і з задоволенням проводять всі вихідні за цим заняттям.\nВ літній період можна зайнятися дайвінгом, альпінізмом, що є екстремальним вікендом. Як правило, після довгого трудового періоду люди схиляються до морського відпочинку де-небудь за кордоном. І в таких умовах можна непогано провести час, приділивши час спортивних розваг. Задоволений популярний віндсерфінг – це прекрасна можливість отримати дозу адреналіну, коли мчиш на вітрильній дошці по водній гладі. Стрибки з парашутом, катання на водних лижах, водні стрибки на джамперах, веслування і навіть сплави на плотах можуть подарувати масу вражень під час вікенду.\nВесело провести свої вихідні – ось що таке вікенд.


Ivan Vyshenskyi. Poslannia 1\nПовернутися (Глава 10) Зміст Далі (Послання 2)\nКОРОТКОСЛІВНА ВІДПОВІДЬ ФЕОДУЛА(1), ЯКИЙ СКИТУЄ У СВЯТІЙ АФОНСЬКІЙ ГОРІ, НА БЕЗБОЖНЕ, НАКЛЕПНИЦЬКЕ, БРЕХЛИВЕ В ТЕПЕРІШНЬОМУ ВІЦІ ПО-ПОГАНСЬКОМУ, А НЕ ПО-ЄВАНГЕЛЬСЬКОМУ МУДРУЮЧЕ ПИСАННЯ ПЕТРА СКАРГИ ЩОДО ОПИСАНОГО ПОРЯДКУ І ЄДНОСТІ БОЖОГО КОСТЬОЛУ ПІД ОДНИМ ПАСТИРЕМ І ПРО ГРЕЦЬКЕ ТА РУСЬКЕ ВІДСТУПНИЦТВО ВІД ТІЄЇ ЄДНОСТІ\n"Ваше ж слово хай буде стах, так", "ні, ні". А що більше над це, то те від лукавого"(2).\n"Щоб більше не були ми малолітками, що хитаються й захоплюються від усякого вітру науки за людською оманою та за лукавством до хитрого блуду, щоб були ми правдомовні в любові і в усьому зростали в нього, а він -- голова, Христос"(3).\nОзнаймовую вашу милість, що від Александрії, за повелінням святійшого александрійського патріарха Мелетія, прислано на Святу гору списаний ієродияконом Ісааком Скаржин твір і звелено відповісти правдою супроти неправди, без байкослів'я, риторичних викрутасів. а просто, по-євангельському. Оскільки патріарх сам лядської мови не знає і біля себе таких людей, щоб переклали з лядської мови на еллінську не має, через те, відаючи, що байки й неправда, а не істина, є в тому Скаржиному писанні, послав його до мене на Святу гору і звелів тільки викрити неправду, а не бавитися суперечками, від яких ніякої не буває користі. Цьому повелінню я, либонь, через потребу ледве покорився, оскільки його байки творять уважливій людині щодо бога велике сум'яття через мирський та єретичний дух і гублять тепло і любов до солодощів божої пам'яті. Однак, послухавши звелене мені від божого архієрея. І, палаючи більшою, ніж природна, любов'ю до вас, брати руського народу, і побоюючись, щоб десь не зав'яз у мережі того писання котрийсь із братів моєї улюбленої Русі (те писання і Скарга назвав "ловом") і не відступив од вічно живого бога, я прочитав, хоч і не солодко було, а бридко, ту складену Скаржину лжу, від смаку якої, воістину вам кажу, мало не виблював, дивуючись тій смертенній потраві латинського мудрування, котру коли хто захоче споживати з осолодою, отруїться і нагло здохне від невір'я. Уже-бо і хвалився перед королем той ловець, мовлячи, що для того, вістить, трудився, милостивий королю, відновити ті книжки, які видав був сімнадцять років тому(4), оскільки вичерпалися, бо вони, каже, великий пожиток у лові вчинили, тобто половили багатьох гідних із руського народу на вічну погибель. Там-таки і те виклав: тому ті книжки натепер вичерпалися, бо багатша Русь, викупивши їх, попалила.\nХочу запитати тебе на цьому місці, проповідниче Христової науки: хто це з багатшої Русі попалив ті книжки, викупивши їх? Чому ж не називаєш? Хто тобі забороняє казати правду, чому утаюєш такий їхній лихий учинок, тобто книгопаління твоїх творів? Чи не бачиш, як брехнею збуджуєш свого короля на гнів супроти руського народу? Чи така істинна проповідь на таємній вечері -- від Іоанна: "Отче, заховай в ім'я своє їх, яких дав ти мені, щоб, як ми, єдині були"(5), то тоді хай буде і Русь лжа! Збережи, господи, руський народ од латинської брехні, оскільки вона йде від лукавого! Про це досить.\nПрочитавши те Скаржине писання, я зрозумів, що за дух йому шептав, коли писав він його. Не знаю, чи ваша милість пам'ятаєте ту історію про Єпіфанія Кіпрського(6), який від одного юнака-оратора, що не міг слова перемогти молитвою, духа велемовного прогнав, і той юнак у простоті та невченості тоді показав себе, як простий мужичок. Отож той дух, виходячи з того чоловіка, кричав на Єпіфанія, кажучи: "Чи ти, виганяючи мене з моєї давно уфундованої оселі, знаєш, -- мовив, -- хто я такий?" Відповів Єпіфаній, не дозволяючи посилатися на боже ймення: хай скаже, хто ж він такий. Дух мовить: "Я, -- вістить, -- в Орігені-єретику(7) жив і через мою вправність та злі підступи Оріген склав ті неправдиві книги". Не вірячи тому, Єпіфаній наказав духові: хай щось скаже із написаного в Орігенових книгах. Тоді лукавий дух почав по порядку, як можна швидко, читати Орігеновий твір про латинський чистець та інші єресі. Єпіфаній, слухаючи те, пізнав, що правду сказав той дух, котрий в єретику Орігені діяв, і прославив бога за звільнення юнака від того нестерпного ораторського велемовного, нечистого, диявольського духу. Отож, гадаємо, коли б був другий Єпіфаній, сильний у молитві, напевне б, і Скаргу, коли б той сам добровільно захотів, звільнив би від того недугу; тоді б пізнав Скарга, що за дух ту роботу неправдивого писання і наклепів його примусив складати. Але, бачу, немає достойного Єпіфанія, бо покорився тому духу з усім бажанням серця та думки і навіки записав себе зі своїми єдиномудренними; бог же не примушує нікого силою, а дає змогу провадити цей вік, як людина сама того хоче. Згаданий же юнак не від науки, а від простоти був прихопив того духа, і через це його бог, як творіння своє, звільнив через чудотворця Єпіфанія. А тепер латинці з дитинства й до старості тієї вправності та неправдивого вчення навчаються, тому їх від того недугу і бог не звільнить, оскільки з роду в рід те своїм нащадкам передають і, один за одним із цього життя відходячи, як вічне дідицтво, передають цю мирську мудрість один одному і утверджують це упривілейованими заповітами. Але хай вони тим широким шляхом хитрості та неправдивої науки мандрують, як собі хочуть. Ви ж, благочестивий руський народе, мандруйте в цьому житті тісним євангельським шляхом, щоб доступитися широких просторів вічного життя й царства небесного, чого вас, господи, сподоби. Амінь!\nТам отож, на тому всесвітньому позорищі всі станемо перед Христом і тоді за наслідком побачимо, хто буде ліпший -- латина а чи греки з руссю. Хай нині латина по-фарисейському хвалиться, хай у багатстві зі згаданим багачем багатиться, хай у славі князем віку цього виноситься, хай для розмноження земної честі та достоїнства з поганами шириться і множиться, а ми, православні, терпимо, а ми оганьблені, ми в нарузі й осміянні будемо, а ми утиснені, убогі й голодні, а ми смиряймося й принижуймося, а ми гіршими не станемо, хоч і змаліємо, але вдячно цей хрест несімо. Мало є доброго і мало тих, що спасуться, мало вибраних, і мало в кому спасіння хоче віднайтися. "Не лякайся, -- каже, -- черідко мала, бо сподобалося отцю вашому дати вам царство"(8). І коли б нас на те стало, щоб ми суперечили тій неправді, латині відповідали і латину суперечкою перемогли -- це нічого, жодного пожитку ані нам, ані їм не принесе, тільки заведе зваду й велику ворожнечу, бо латину і сам Христос, не тільки ми, не приведе у віру. Уже-бо до решти вони у тому невір'ї заматеріли, уже-бо до решти у світолюбності потонули, отож покиньмо їх рятувати і витягати з тієї світолюбної погибелі, щоб самим із ними не загрузнути й не потонути, як це сталося іншим єпископам -- ви в цьому переконалися. Себе стережімо, про себе чинімо старання, щоб не бути потопленими в цьому віці й щоб вічно не загинути. А до того ж і Христос, і апостоли, а найбільше Павло, забороняючи нам суперечки про віру й закон з незціленими, не велять перлів своїх розсипати перед свиньми(9). Павло ж до Тита й до корінфян каже так: "Вистерігайсь нерозумних змагань, і родоводів, і спорів, і суперечок про закон, бо вони некорисні й марні" (10) І "коли ж хто сперечатися хоче -- ми такого звичаю не маємо, ані церкви божі"(11), або: "Людини-єретика по першім та другім наставленні відрікайся; знавши, що зіпсувався такий та грішить, і він сам себе засудив"(12). Іоанн Богослов каже: "Коли хто приходить до вас і цього вчення не приносить, не приймайте його, не радуйтеся йому і не розмовляйте" та інше. Досить нам того, коли ми правовірні й православні. Досить нам знати про себе і про своїх однодумців та ближніх! Тих утверджуймо і згадуймо через знання нашого православ'я писанням, наукою, друкуванням книг, училищами і задовольняймося від здобутків наших. А латину зовсім у всьому запишімо і не питаймо їх ні про що, як нібито мудрих; не слухаймо їхньої науки та неправдивого православ'я, бо вони на спокусу; так само і їхньої вправності не навчаймося для своєї науки й просвіти; не біймося їхньої влади й начальства; не дивуймося, що вони множаться і ширяться! Хай будуть вони, як є! Ми ж будемо перед їхніми очима, за Євангелієм, прості, дурні й незлобиві. Досить нам спасти себе самих. Однак, щоб не гадала латина, що ми не здатні розпізнати прицукрованої брехні їхнього солодкослів'я, по порядку ідучи через писання Скарги, почавши від передмови, зверненої до короля, і до третього розділу, де показує знаки, за якими пізнається правдива божа церква, вибравши головніші стовпи того фундаменту, супротивні духовному розуму його слова, поставлю їх перед ваші очі на плац, як голі й брудні перед євангельською та апостольською згодою, -- ви-бо, православні християни і всілякий читальнику, дивлячись на них, розсудите, що то явна антихристова брехня, а не євангельська правда. По тому доручаємо вас господу богу.\nДО ВСЯКОГО ПРОЧИТАЛЬНИКА ЦЬОГО ПИСАННЯ\nЧиню тобі таку першу осторогу, любий читальнику. Коли тобі трапиться читати інше писання, видане латинськими мудрецями супроти православних, розділи свою думку навпіл: одну частину поклади на розмисел писання, а другу на суд євангельської і апостольської науки. Коли речі будуть єднатися з євангельським розумом і коли згоджуватимуться, віруй і прийми, а коли ні, сміло можеш обплювати те писання -- не согрішиш за те нітрохи. Окрім погодженого з апостольським та євангельським усяке складене писання -- неправда. І ту воду розуміння випущено з тимчасового потоку, а не з джерела, що завжди тече; вона смердить болотом світолюбства і послано її, щоб заражати ласих. Не дивися тільки на те, що солодко пишуть і виставляють солодкі слова, а дивися, чи сидить у них і чи має над ними зверхність правда. В латинців-бо існує звичай: вживаючи при тому мирської та поганської хитрості, так солодко і звабно говорити, писати і слово множити, покриваючи неправду і прикрашати його, що від їхніх упевнень мало хто втече. Усі бачили й бачать: хто гідний потоплення вічного, ті у тих мережах неправдивого православ'я їхнього в'язнуть. Таке вже їхнє ремесло: поганської науки байкослів'ям, ораціями, похвалами і смачним підхлібством зваблювати слабких розумом і темних. Від чого тікає й велить утікати? Від євангельської правди. І Павло, прихильник та поборник євангельських речей, каже: "Цьогосвітня-бо мудрість -- у бога глупота".-"Бо царство боже не в слові, а в силі"(13). І я колись у тій пробі був і латинського оратора слухав. Через те хочу тихо, покірливо нагадати (аби ви стереглися пильно таких медових слів, у яких живе трутизна), як латинський оратор, майстер (учитель) за достойністю сану, мав дружбу зі мною в Луцьку і не утаїв переді мною тілесної пожадливості, якою був переможений, тобто він прагнув блуду від цнотливої дівиці і не міг досягти того собі повабками, оскільки був рябий. А як того досяг? Ото так, розкажу тобі: солодкими словами й бесідами звабив дівицю і при допомозі тієї словесної улесливості цноти дівицю таки збавив. А які слова він говорив згаданій дівиці при залицянні, коротко тобі нагадаю, уважно послухай! Почав дівицю називати сонцем, що вона світить, ніби воно, чудовістю краси; почав звати золотом та сріблом, що, мовляв, так у її лиці рум'яність з білістю цвіте! Почав звати каменем дорогим шанфіром (сапфір) і діамантом, що з'являє її променисте від крові обличчя; тими і більшими байками та брехнями розтопив, як масло, дівицю на блуд; вона ж хоч і побачила неподобство, була, однак, зловлена солодким підхлібством і згодилася стратити цноту. Хіба не явна то була брехня, бо та дівиця не була ні сонцем, ні золотом, ні сріблом, ні каменем шанфіром і діамантом, а в крайньому разі малоумна, повірила тим смачним брехням і зав'язла у хвальному смаку срамослів'я, втопивши в ньому царюючу думку. Тож її невільник-тіло слідує при потребі, куди веде мисленна воля: чи на добро, чи на зло. Так само й ти, улюблений читальнику, пильно стережися духу латинської мудрості, коли вони себе і своїх у власному писанні хвалять, підпирають красними байками зверхніх свідоцтв, а не плодами євангельськими, змащують богословним оцукренням широкотічні докази. Тоді вдайся для проби до Євангелія, де Христос каже: "По їхніх плодах ви пізнаєте їх"(14) і "Не кожен, хто скаже до мене: "Господи, господи!" -- увійде в царство небесне, але той, хто виконує волю отця мого, що на небі" (15). Чи не бачиш, що не від самохвальних слів, але від творення волі отця небесного пізнається правдивий християнин і не в словах, а в силі учинку живе євангельська правда. Отож, тримаючись тієї проби, ти оті не від бога мирські слова ксьондза Скарги, зліплені для зваблення руського народу (їх я тобі коротко хочу показати в перших розділах), їхню брехню зможеш розпізнати, любий читальнику. Досить про це.\nУСТУП 3 ПЕРЕДМОВИ КСЬОНДЗА СКАРГИ ДО КОРОЛЯ\nОскільки багатша Русь попалила, викупивши, книжки, він уже звертається до короля, радить і схвалює, щоб руський народ був повернутий світською владою з православної віри у папство, показуючи йому обіцяний пожиток. А здійснити те може в такий спосіб: поламати вольності руського народу, а своє сумління та присягу; коли ж до латини не пристануть, то щоб руський народ не був допущений до жодної достойності й начальства.\nОбдивись здоровим судом, любий читальнику, того так званого наслідувальника Ісусового життя, євангельського проповідника -- чи правдиве таке Ісусове життя, чи не фальшива то наука й проповідь? Хіба це євангельська правда? Де таке в Євангелії і апостольській науці начитав, щоб брехати на християнина, навіть на жида й поганця? Хіба не сам Христос казав: "Ваше слово хай буде: "так, так" і "ні, ні". А що більше над це, то те від лукавого". Придивіться до першого зайвого слова того єзуїта, шо багатша Русь книги його, викупивши, попалила. А коли перше слово брехня і на брехні засноване, знайдеш і пізнаєш її всюди, переходячи повість, хоч вона під правду прикрашена, однак, де брехня, то брехню відчуєш і зрозумієш. То ж перша брехня: подає руського злочинця безіменне, каже тільки "багатша Русь", а хто -- не знати. Друге: наклеп, що йде від заздрості й гніву на народ руський, чинить тому, що хоче опоганити його перед владою -- ту брехню вигадав і без сорому, не можучи той гнів, що гніздиться в серці, утишити, устами його явно вимовив, як сказано в Євангелії: "Чим серце наповнене, те говорять уста"(16). Третє: лихе сумління й убивча отрута гніву, що примушує світську владу приводити правовірних до латинства ґвалтом; на що жоден король з перших королів не смів важитися, те нині єзуїт на пожиток собі спокійно чинить у вольній землі, тобто безчестить королівське сумління, чинить замішання, неприязнь і лихослів'я від усіх посполитих людей супроти королівського стану, а ще учинить королю вічну погибель, бо той стане з доброї людини тираном. Так, правду сказав у своєму підхлібстві до короля, Скарго, звіщаючи, що держава переживає важкі часи і постали дивні люди в державі вашої королівської милості. О, воістину важкі часи. Це я тобі признаю, коли хочеш з правдивого короля зробити тирана! О, воістину дивні люди! Ти сам від усіх найдивніший, коли замість правда фундуєш у вольній землі неправду і на тому неправедному фундаменті замість миру ґвалт будуєш і тиранство. Спитай же його тут, любий читальнику, в такий спосіб: чи ж це твоя проповідь, єзуїте, коли брешеш; чи ж це у тебе проповідь. Скарго, коли силою і муками, а не покорою і лагідним приписом видираєш від мене правдиве спасіння і притягаєш до поганської згоди від тісного шляху, що веде до вічного життя; чи ж це правдива в тебе наука, єзуїте, що євангельську проповідь зміцнюєш світською владою і що не можеш досягти Євангелієм, те намагаєшся справити тиранством? І де ж ти в євангельській та апостольській науці знайшов таке й вичитав, щоб учитель примушував приписом і порадою світську владу полонити й неволити вільних і свобідних? Хіба не сам Христос і його учні приводили до віри спершу добродійним прикладом, також терпінням, яке мала в собі, потім покірливим повчанням, а не бідотворенням, і з'явили, що саме цей ключ вони залишають учителям, щоб відчинити вхід до царства небесного? Сам Христос-бог таке сказав через Євангеліє тим, що тримаються апостольського сліду: "Це я вам заповідаю -- щоб любили один одного ви! Коли вас світ ненавидить, знайте, що мене він зненавидів перше, як вас. Коли б ви зо світу були, то своє світ любив би. А що ви не зо світу, але я вас зо світу обрав, тому світ вас ненавидить. Пригадайте те слово, яке я вам сказав: "Раб не більший за пана свого". Як мене переслідували, то й вас переслідувати будуть; як слово моє зберігали, берегтимуть і ваше"(17). І далі: "Прийде навіть година, коли кожен, хто вам смерть заподіє, то думатиме, ніби службу приносить він богу"(18) та інше. Придивися пильно, єзуїте, чи не той-таки слід апостоли топтали, чи світ їх не зненавидів, чи не прогнані вони були і чи не вбиті? І чи не тому заповіли своїм намісникам та учням терпіти й узаконили за істину навіть смерть, окрім інших законів учення та заповіту про пильність та вірність, -- те я ще оповім! Чи не бачиш, богомольцю й розумний читальнику, учення цього неправдивого латинського богослова, як він говорить і обхідним шляхом науку євангельської й апостольської проповіді минає й супротивно вчить? Не вчить він світську владу мукою Христовою, який за істину страждав, дивуватися і жахатися, наслідувати й покорятися заповідям Христовим; тих, що перебувають на високих начальственннх місцях, не наставляє і не приводить до істини, але примушує звитяжити правду і зґвалтувати євангельську проповідь. А розсудивши і побачивши це, пізнаєш і ту доконечну неправду, яку Скарга поклав у тій-таки передмові до короля про кількаразове відщепенство греків з руссю від латини. То вже є остання й конечна неправда і марнослів'я, що й сліпий може бачити, розмисливши, а коли не побачити, то почути може. Кого варто називати відщепенцем: чи того, котрий правди й науки євангельської нерушно тримається, чи того, хто від правди й науки євангельської відірвався, на правду й науку євангельську бреше, супротивно бореться й постає на неї? Чи не ясно всім розумним, що той є щирий брехун і відщепенець, котрий супроти правди воює, не тільки "так, так" і "ні, ні" говорить, але через лукавого зайве каже! Це він -- те перше вмістилище великої брехні та відщепенства латинського, як тут увіч через нього самого я показав, і зветься він Петро Скарга. Збудеться на ньому слово Давида-пророка: "Він рова копав, і його викопав, і впав сам до ями, яку приготовив"(19), хоч гадав, що інші впадуть, але по правді своїм життям ту яму знайшов. Про це досить.\nНаш розум. Ми так, православні, мудруємо, віруємо і сповідуємо: той, хто хоче, може спастися. По-перше, треба йому пізнати правдиву божу церкву, потім від церкви взяти розуміння бога, пошуком православної віри народитися й прийняти науку. Адже те джерело слова божого від святого духа ніде не є фундоване більше, тільки в церкві: тут-бо поставив спершу апостолів, пророків, пастирів і вчителів на діло служби, щоб створили і з'єднали частини Христового тіла. А коли хто не пізнає правдивої церкви, не може пізнати правдивої віри; а хто не пізнає віри -- нерозумний і сліпий щодо правильного сповідання віри в отця, і сина, і святого духа, хоч би й наймудріший був у позверхніх та світських науках. Такий наш, православних, розум, думка і вирок про тих, котрі поза церквою перебувають: коли хто не наділений вірою в істинній церкві, той єретик і відщепенець, чужий вірі і не пізнає бога; він не буде з тими, котрі спасаються. Церква-бо -- мати нам одвічна, від неї народжуємося через хрещення в триіпостасне божество, від її сосців неосквернених і чистих наукою істинного богослов'я живимося, а коли хто погордує матір'ю, тобто церквою правдивої віри, той облудник, бо грішник безнадійний, відщепенець та єретик, проклятий богом і відкинутий від материного спадку.\nНаш розум. Ми, православні, так віруємо й сповідуємо, і на тому фундаменті церковної віри основуємо й кладемо своє спасіння: окрім церкви, немає місця і твердого та непорушного каменю; про кріпке зміцнення фундаменту віри й будування євангельських заповідей Христос їм каже: "І я кажу тобі, що ти скеля, і на скелі оцій побудую я церкву свою, і сили адові не переможуть її". А коли хто на цьому церковному камені не будує своє сумління віри, будь-яка будівля такого силами адовими буде розсипана й розорена, і вітрами та водами храмину, будовану на піщаному й неутвердженому фундаменті, до основи згублять і розкидають за господнім словом піднебесні лукаві духи. Церква є, як визначили святі, земне небо, образ і подоба горньому, небесному небу. А коли хто в земному небі, тобто в церковній згоді та єдності, не основується і не будує, той у небесному царстві й вічному мешканні вічного життя й поселення мати не може. Церква -- це всілякого життя квітучий, багатоплідний і запашний рай. Отут посередині посаджене святим духом розумне дерево вічного життя, яке завжди родить плід віри -- безсмертя, а хто його вірно й достойно споживає, смерті не уздрить вовіки. А коли хто в раї, тобто в церковній згоді та однодумстві не перебуває, такий не може споживати покорму дерева-життя, а коли тією живущою поживою не може оживлятися, такий уже побивається вічною смертю невір'я.\nТак-бо судом декретував апостол Павло вдову, що жила розпутно, він писав до Тимофія, що та "живою померла"(20), тим більше це можна сказати, коли хтось не є в церкві і не перебуває у спільній любові, єдності, братерстві, не є спільником у прийнятті божественних, страшних тайн тіла і крові Христової, і не є однодумний у здоровому і чистому сповіданні правдивої, соборної, апостольської божественної церкви віри, такий воістину навіки помер живий, хоч і тілом рухається, ходить, але за ним іде назирці тілесна відома смерть; не та відома смерть, за Давидом, яка приходить до грішних, як сказано: "Зло безбожному смерть заподіє"(21), але є ще -- ох! -- над ту відому лютіша, ота вічна, про яку Христос каже: "І не лякайтеся тих, хто тіло вбиває, а душі вбити не може, але бійтеся більше того, хто може й душу, й тіло вам занапастити в геєні"(22). Та смерть люта і лютіша від лютої, бо хоче своє чадо від бога відлучити навічно у тьму кромішню, як сказав Ісая-пророк, мовлячи: "Хто буде нечестивий, не побачить слави господньої"(23). Та смерть люта, і в цьому житті з огляду на ту смерть ми повинні старатися, щоб не відпасти від божої слави: "Убогість є царство боже, і убогі візьмуть його", і "в усьому себе виявляймо як служителів божих, у великім терпінні, у скорботах, у бідах, у тіснотах", -- каже Павло. А в який спосіб старатися про це потрібно? По-перше, грунтуватися на правдивому сповіданні віри, в церкві оснувавшись, будуватися в ділах заповідями євангельського повеління, збудувавшись -- здійснитися, тобто за істиною і за істину готовим бути і смерть прийняти. Коли час покличе, і диявол своїх учнів та гонителів підійме супроти істини, тоді з'яви, від яких плодів ти істинно посаджений у церкві, без якої ніхто і ніяк не може готувати себе на спасіння, плоду не створить і життя вічного не дістане; коли захоче, хай би і тіло спалив і почав розмовляти земними і латинськими, навіть янгольськими мовами (починає кульгати латина, кажучи: "Хто не вчив по-латині, той дурний і темний"), марно й безоплатно трудиться такий, тінь гонить і на вітер надіється. На єдності-бо церковній засновано кожен догмат, віра тут царює, надія навчає, смирення тут збільшує весь добродійний собор, тут Давид-співець приспівує синам церкви, граючи духом: "Це яке добре та гарне яке, щоб жити братам однокупно"(24) і Дамаскін(25):\nБудування того роду таке: будує Скарга Вавілон -- Рим; ставить і йменує Навуходоносором польського короля; Навуходоносор ставить вище своєї достойності живого ідола -- папу, посилає єзуїтів-проповідників, аби всі поклонилися папі. Князі й пани руські, почувши повеління царя, а найбільше писк, шум, крик, лики (церковні хори), свирілі, гуслі, тимпани (барабан; ударний музичний інструмент) і всю музику розкоші цього світу, поклонилися папі. Три отроки єрусалимського полону(26), убогі русинці, поклонитися не захотіли, кажучи; "Живий господь бог наш, ним створені ми були, живемо й рухаємося. Ідолові поклонитися не хочемо і богові земному більше, як небесному, не служитимемо". Тоді роз'ярився Навуходоносор, король польський, велить розпалити піч бід, скорботи, гоніння і всіляких лютих докук на трьох отроків -- рештки народу руського, щоб досягти цими бідами, аби поклонилися ідолу. Я ж тут, ставши із Златоустим, вас, рештки народу руського, підтримую: "Хай вас не зможуть укинути! А як укинуті, перетерпіте піч лютих бід, тоді побачите тих, хто вкидає, у горінні, а себе -- у спасінні; тоді відчуєте прохолоду і пришестя янголове, і проповідники-єзуїти щезнуть, а цар Навуходоносор поганьбиться і піде поклонитися істинному богові". Отакий порядок усіх тих розділів, які виліпив Скарга. Однак на той третій розділ і без притчі, суще на суще відповім, з чого збагнете ту споруду всієї Скаржиної книги: вона є тінь і вітер неправди, а не суща непорушно тверда істина.\nСказав Скарга: "По чому правдиву божу церкву можна пізнати і які найповніші її знаки?" Тут показує, що римський костьол правдивий, приводить знаки для підкріплення тієї правди, що римський костьол таки правдивий. Ото перше: від визнання віри Нікейського собору: "Вірую в єдиного бога", відділяючись од єретицтв, самовигаданих сект, нововинайдених вір і новозваних начальників віри, які швидко процвітають і скоро пригасають, не відзначаються твердістю мудрування, частократ перемінюються і в розумінні не погоджуються самі з собою. А римський костьол, тих усіх викривлень та хвороб єретичних уникнувши, стоїть на доброму й непорушному фундаменті правовір'я. Приводить він і знак, що латинський костьол стоїть під єдиним будівничим, владарем і шафарем (управитель) науки й роду земного розуміння та згоди при нероздільному слові визнання віри і в повному розумінні спасіння для всіх душ. Приводить він і знак, що Христове слово Петру: "І кажу я тобі, що ти скеля, і на скелі оцій побудую я церкву свою і сили адові не переможуть її" має гніздо в римському костьолі і через те відбувається в народах розширення римського костьолу. Приводить знак, що всі віри згасли і зникають, тільки римський костьол зі своєю вірою стоїть, бо фундований на апостольській науці та визнанні. Отаке сказав єзуїт у тому розділі про правдивий римський костьол та його знаки.\nТепер я говоритиму від імені східної церкви православних християн. Стань-но тут, судде-читальнику, посередині між нами і дивися оком чистої мислі і розмірковуй, як я правду говоритиму. Безспірно хочу оголосити, що в Скаржиних реченнях є правда, а що неправда. Він каже про пізнання правдивої церкви, по чому її пізнавати за правдиву і від яких знаків. Ти чув уже, що римський костьол іменується правдивим за тими знаками, які тут назвав, тобто від визнання віри Нікейського собору; від того, що вільний од єретичних наук і від несталості, через єдиновладдя папи і узгодженість по всіх краях латинського послушенства; від першого фундаменту -- Христа, що на ньому обіцяв будувати церкву; від розширення римської науки по цілому світі; від того, що всі віри впали, тільки римська стоїть. І ще залишилися деякі знаки в інших розділах, які проголосив Скарга на пізнання правдивості римського костьола, але нам досить і цими пізнати, чи він правдивий, і на ці знаки з'явити істину, а не неправду.\nОсь 1-й знак. Належить правдивій Христовій церкві бути в безнастанній боротьбі з дияволом і з духами злоби та з людьми, що йому служать, як свідчить апостол Павло; він-бо, бачачи піднебесних духів, тобто лукавих бісів, що невсипуще воюють супроти правдивої віри істинних християн і в боротьбі не спочивають, утверджує й навчає нас, у який спосіб із ними боротися та воювати, якою бронею і як озброюватися, досягати його й перемагати. Звичай, закон і науку Павло нам явно показує, зображає і наводить, пишучи так до ефесян: "Нарешті, мої брати, зміцнюйтеся господом та могутністю сили його! Зодягніться в повну божу зброю, щоб могли ви стати проти хитрощів диявольських. Бо ми не маємо боротьби проти крові та тіла, але проти початків, проти влади, проти світоправителів цієї темряви, проти піднебесних духів злоби. Через це візьміть повну божу зброю, щоб могли ви дати опір дня злого і, все виконавши, витримати. Отже, стійте, підперезавши стегна свої правдою, і зодягнувшись у броню праведності, і взувши ноги в готовість Євангелія миру. А найбільше над усе візьміть щита віри, яким зможете погасити всі огненні стріли лукавого. Візьміть і шолома спасіння, і меча духовного, яким є слово боже"(27). Отже, перший знак правдивої божої церкви: безнастанна за неї боротьба супроти лукавих духів і знаків людей, які їм наслідують.\nЗнак 2. Належить божій правдивій церкві бути переслідуваною від латинських слуг, але перемогти себе не повинна дати, хай би і смерть у тій війні мала прилучитися. Христос каже: "Раб не більший за пана свого; коли мене проженуть, то й вас проженуть"(28) та інше. І знову-таки: "Оце я сказав вам, щоб ви не спокусилися. Вас виженуть із синагог, прийде навіть година, коли кожен, хто вам смерть заподіє, то думатиме, ніби службу приносить він богові. А це вам учинять, бо вони не пізнали ні отця, ні мене"(29). Павло до Тимофія сказав: "Та й усі, хто хоче жити побожно у Христі Ісусі, будуть переслідувані; а люди лихі та дурисвіти матимуть успіх у злому, зводячи і зведені бувши"(30).\nЗнак 3. Належить правдивій Христовій церкві в останні часи цього віку у змаління приходити через перемогу мирського князя і через велике число відірваних ним, тих, хто годився б йому на службу. Христос сказав: "Увіходьте тісними ворітьми, бо просторі ворота й широка дорога, що веде до погибелі -- і нею багато хто ходить. Бо тісні ті ворота і вузька та дорога, що веде до життя -- і мало таких, що знаходять її"(31). І далі: "Молися, щоб бути малим: бідне-бо є благе". І знову: "Не лякайся, черідко мала, бо сподобалося отцю вашому дати вам царство".\nЗнак 4. Належить, щоб правдиву Христову церкву ненавидів світ і ті, що служать мирському князю. Христос сказав: "І за ім'я моє будуть усі вас ненавидіти"(32). І "коли б ви зо світу були, то своє світ любив би. А що ви не зо світу, але я вас зо світу обрав, тому світ вас ненавидить".\nЗнак 5. Належить правдивій божій церкві хрест носити й убогість любити. Христос сказав: "Хто хоче за мною іти, хай відречеться себе і візьме хрест свій і послідує за мною", і "хто кохає душу свою, той погубить її; хто ж ненавидить душу свою на цім світі -- збереже її в вічне життя"(33). І, коли хочеш досконалий бути, "Іди розпродай, що маєш, та вбогим роздай -- і матимеш скарб ти на небі!"(34), і "хто не відречеться себе і своїх, не може бути моїм учнем"(35).\nЗнак 6. Належить правдивій божій церкві бути супроти мирської премудрості дурною і нехитрою, в усьому невправною. Павло сказав: "Бо Христос не послав мене, щоб хрестити, а звіщати євангеліє, і то не в мудрості слова, щоб безсилим не став хрест Христа. Бо ж слово про хреста тим, що гинуть, -- то глупота, а для нас, що спасаємось, -- сила божа! Бо написано: "Я погублю мудрість премудрих, а розум розумних відкину!" Де мудрий? Де книжник? Де дослідувач віку цього? Хіба бог мудрість світу цього не змінив на глупоту? Через те ж, що світ мудрістю не зрозумів бога в мудрості божій, то богові вгодно було спасти віруючих через дурість проповіді. Бо й іудеї жадають ознак, і греки пошукують мудрості, а ми проповідуємо Христа розп'ятого, -- для іудеїв згіршення, а для греків -- безумство, а для самих покликаних іудеїв та греків -- Христа, божу силу та божу мудрість! Бо боже й немудре -- розумніше воно від людей, а боже немічне -- сильніше воно від людей! Дивіться-бо, браття, на ваших покликаних, що небагато хто мудрі за тілом, небагато хто сильні, небагато хто шляхетні. Але бог вибрав немудре світу, щоб засоромити мудрих, і немічне світу бог вибрав, щоб засоромити сильне, і простих світу, і погорджених, і незначних вибрав бог, щоб значне знівечити, так щоб не хвалилося перед богом жодне тіло. А з нього ви в Христі Ісусі, що став нам премудрістю від бога, праведністю ж і освяченням, і відкупленням, щоб було як написано: "Хто хвалиться, нехай хвалиться господом!"(36), і "хай не зводить ніхто сам себе. Як кому з вас здасться, що він мудрий у цім віці, нехай стане нерозумним, щоб бути премудрим. Цьогосвітня бо мудрість -- у бога глупота"(37)\nЗнак 7. Належить правдивій божій церкві всюди в собі множити ті нижчеперелічені плоди, і ті овочі родити явним учинком і прикрашатися тим блаженством, яким ублажив Христос тих, котрі захотіли бути його учнями, кажучи: "Блаженні вбогі духом, бо їхнє царство небесне. Блаженні засмучені, бо вони будуть утішені. Блаженні лагідні, бо землю вспадкують вони. Блаженні голодні та спрагнені правди, бо вони нагодовані будуть. Блаженні милостиві, бо помилувані вони будуть. Блаженні чисті серцем, бо вони будуть бачити бога. Блаженні миротворці, бо вони синами божими стануть. Блаженні вигнані за правду, бо їхнє царство небесне. Блаженні ви, як ганьбити і гнати вас будуть і будуть облудно на вас наговорювати всяке слово лихе рада мене. Радійте й веселіться -- нагорода-бо ваша велика на небесах"(38). Ті зрілі плоди в божій правдивій церкві мають родитися, і за такими вищеперечисленими знаками і нижчезображеними плодами повинна пізнаватися правдива божа церква.\nЗнак 1. Князь цього світу, диявол, зі своїми військами, повітряними і земними, йому підлеглими, бореться так нагло і ґвалтовно з православними східної віри, що вже ледве певна частина в православній вірі з-поміж родів, які сповідають східну віру, лишилася. Він звабив їx своєю хитрістю й ремеслом мирського й поганського мудрування, зманив, примусив, ошукавши, полюбити цей дочасний вік, як то явно можеш пізнати й побачити в Лядській землі на відступниках від православної віри -- князях та руських панах із так званими духовними, по-тілесному мудруючими, єпископами. Інших, простіших, той-таки майстер-диявол через органи своєї влади, силою, муками і розмаїтими бідами відірвавши від православної віри, справив, щоб ішли широкою і просторою дорогою і зігнав та з'єднав усіх у свою погибельну вівчарню.\nЗ н а к 2. Православні східної віри є невільниками в цьому світі, були-бо невільниками Христос-господь зі своїми учнями. Він сказав: "Моє царство не зо світу цього" і повелів Петру давати данину світській владі, а тим, що прагнуть сидіти на почесному місці, сказав: "Хто шукає честі, влади і насильства -- ті поганський образ носять. Поміж вас, моїх учнів, хай царює смирення. Хто хоче бути великий, хай буде малий, а хто хоче бути перший, хай буде останній"(39).\nЗнак 3. Всі, що служать цьому світу, ненавидять православних, отож ті обтяжені бідами, як сказано: "І за ім'я моє будуть усі вас ненавидіти".\nЗнак 5. Православні східної віри на мирську мудрість убогі й бідні, бо убогий на мирську мудрість був і Христос зі своїми учнями і на запитання Пілата: "Чи ти цар іудейський?" не великі орації заводив, а тільки мовив: "Ти кажеш"(40).\nЗнак 6. Православні східної віри від усіх народів, що служать мирському князю, завжди терплять переслідування, огудники іх ганять, брешуть на них, сміються з них, лають, безчестя наводять, гонять, б'ють, мучать і вбивають їх; те явно може всяк побачити, що ніхто інший, тільки православні східної віри, починаючи від Христа, після апостолів і донині тримаються того сліду і статечно без найменшого вагання з роду в рід несуть той хрест Христовий і через це знаходяться в православній Христовій церкві, не наслідуючи [мирських] справ. Ось що сказано, чим божа церква праведна, які її знаки і хто нині в православній церкві пробуває.\nСказав Скарга: є такі знаки правдивого костьола римського, що, по-перше, римський костьол незмінне стоїть на визнанні Нікейської віри. То є щира правда, але й усім відома брехня. Перелічи літа від Першого Нікейського собору до семи соборів і від семи соборів до перетлумачення віри Нікейського собору(41), скільки віків минуло, коли не були ще відщеплені й відірвані від соборної апостольської церкви і коли ще однодумне мудрували із східними християнами. А тоді латинський рід із обоготвореними папами вигадав собі віру про святий дух, який виходить і від сина, та інші єресі, як опріснок, пургаторіум і тому подібні байкомудрування в своєму неправдивому костьолі, за що їм святі отці, відшукавши, почали нагадувати й повчати, бажаючи очистити їх од семисоборного прокляття за переінакшення нікейської віри. А коли їх у тому непохитних та гордих побачили, тоді їх від соборної церкви, як гнилий орган од здорового тіла, відсікли й прокляли -- про це знайдеш, улюблений читальнику, щиро написане у грецьких літописцях, які перекладено з грецької на словенську мову, де пізнаєш достатньо час і спосіб латинського відщепенства й осіб, через яких те переінакшення у вірі чинилося. Отож на тому вже написаному не бачу потреби гаяти час. Буду тільки волати про цю неправду, дивуючись безсоромності згаданого проповідника Ісусового життя і то в такий спосіб. Чи такий правдивий твій костьол, єзуїте, коли від свого костьолу брехню виносиш і хвалишся, що незмінне тримаєшся визнання віри Нікейського собору? Чи не віриш Христу, що зайве від "так, так" і "ні, ні" йде від лукавого? Чому ж, полишивши "так, так" і "ні, ні" від лукавого, хочеш покрити брехливою правдою свій костьол і ті брехні, що панують всередині його? Кажеш, що по тому можна визнати за правдивий римський костьол, бо стоїть на нікейському визнанні віри? А коли на нікейському визнанні віри стоїть, чому ж не погоджується з православними східними християнами нікейської ж таки віри? Котрі бояться того собі написаного прокляття (коли б хоч одну літеру хтось смів би зважитися змінити, один пункт якийсь Нікейського собору від богослов'я віри або ж захотів би відняти чи додати за своїм вимислом, хай буде тому анафема!), ті й понині нерушно стоять при незмінності складу визнання віри. Чому ж з ними не погоджуєшся? А коли з ними не погоджуєшся і посмів зважитись учинити зміни у визнанні віри, чому ж брешеш, що будуєш римський костьол на нікейському визнанні віри? О небачена брехня! О замтузе розпутний! Цнотливою звеш, гадаючи, що не всі знають. Безчесна брехне! Хоч прикрасишся убором і фарбами позверх, як цнотлива, але всередині розпутна ти -- всі явно про те знають. Подібно до того й римський костьол правдивий, бо не стоїть на нікейському символі! За тим першим знаком я пізнав будування правдивого римського костьолу.\nТрете. Ідучи на добровільну муку, у святості молив отця однаково за всіх, а не за одного, не казав "святи його", але "святи їх, отче святий, в ім'я твоє".\nЧетверте. Відходячи на небеса, в обітниці відказав усім, а не одному, бути готовими сприйняти силу святого духа, яка з неба сходить. Не сказав сприймеш", але "ви приймете силу, як дух святий злине на вас"(42).\nП'яте. В самому пришесті тієї посланої обітниці з неба не на одного, а на всіх однаково та благодать пролилася: "Всі вони, -- каже про апостолів,-однодушно знаходилися вкупі". І далі: "На кожному з них по одному [язик] осів, усі ж вони сповнились духом святим"(43).\nШосте. Зразу після воскресіння й перемоги смерті та збурення пекла послав на свідчення цілому світу всіх однаково, а не одного, кажучи: "Тож ідіть і навчіть (а не "навчи") всі народи, хрестячи їх в ім'я отця, і сина, і святого духа, навчаючи їх зберігати все те, що я вам заповів"(44).\nСьоме. Після прийняття святого духу, бажаючи ділом виконати велене господом, апостоли розійшлися на проповідь між народи, як вівці між вовки, самі собою, не чинили поміж себе суперечок, сварок, не прагнули того єдиного начальства й заповідання, щоб один був ліпший, славніший, угодніший, чесніший, мудріший і праведніший, але всі були рівні і, за вченням апостола Павла, один одного від ненаситної любові наділяли честю більшою своєї, і однаково всі володіли, і однаково всі старшинували, і однаково всі мудрі вони, і однаково всі вчили й наказували. "Ставши ж Петро, -- каже, -- із одинадцятьма (а не сам), свій голос підніс та й промовив"(45) і далі: "Як почули ж оце, вони серцем розжалобились, та й сказали Петрові та іншим апостолам (а не самому Петру): "Що ж ми маємо робити, мужі-браття"(46). І знову: коли хрестилося й прикладалось у той день три тисячі душ, то були вони, каже, хрещені в учення не Петрове, а апостолове(47). І всюди по всіх словах та вченнях, коли Петро випадково і перший говорить, каже так: відрікаюся і старшинства собі не приймаю. Навпаки, він усіх слухає, як рівний брат, і всім покоряється і не уникає прийняти від інших догану й виказ за свою недосконалість та недоліки, зносить також терпеливо найменшу догану від Павла і намагається дійти не до гордості старшинства, але швидше виправити гріхи, і чинить за те покаяння. Він-бо залишив такий слід: соборно один одного виправляти, а не одному над усіма по-поганському володіти намісникам апостольським після апостолів. Коли ж буде і в поганському начальстві і при верховній владі у Христовій церкві, але коли дійде до християнського начальства і влади порядно, збереже закони, описані в апостольських заповітах, то збереже ціло й незмінне за звичаями при таїнстві свою повинність священнчої влади. Так само і в християнському начальстві явний є і досконалий лад, владою духовною управляють і всяк має не відміняти й не порушувати її, а належно берегти. Соборну ж згоду, чинену за клятвою, сама духовна влада визначила -- до того висновку сам дійдеш, щиролюб'язний читальнику, в канонах Нікейського собору та інших соборів і пізнаєш певну відомість про начальство і порядок священнчого стану.\nТуди тебе відсилаю, а тепер хочу затриматися на вироках єзуїта і на розгляді його правди, а випробовувати його буду в такий спосіб. Чи через те сказав ти, єзуїте, що твій римський костьол вищий, бо один над усіма володіє? Чи через те римський костьол може називатися правдивим, бо один над усіма постановляє і керує, навчає й наказує; куди хоче один, туди всіх своєю волею справляє, і тому одному ніхто з наслідувальників ні в чому супротивитися волі не має; добре володіє один над усіма наукою та наказом зверхності і таку владу має над усіма, як сам собі бажає? Я ж бо так вважаю чи вірую, що то є найголовніша з усіх єресей нечиста єресь, що один, бувши рівний усім калом, прахом і тлінністю, кров'ю і тілом, народженням і смертю, гріхом і падінням, над усіх видерся і сам себе обоготворив і узаконив, щоб шанували його, як ідола, а всіх інших під свою неволю й послушенство силою забрав і усім наказує. Тільки той існує один, він усіх покорив та поневолив, але не покорою Христовою та хрестоношенням і не терпінням, -- чи ж може бути більша єресь од цієї єресі і несталість од такої несталості, якою бідний римський костьол страждає, розсуди добре, читальнику, придивися добре до того глибокого падіння римського костьолу, який вовіки не може устати й воздвигнутися від того гордісного і владолюбного падіння. А чому? Тому, що той догідний, обоготворений і задоволений не хоче смиритися від тієї влади й начальства в Христову подобу. А де ж бо вони мають, латинники, учення і смирення Христове в твоєму правдивому костьолі й місці? "Хто великим із вас, -- каже, -- хоче бути, хай буде слугою він вам, а хто з вас перший бути бажає -- нехай буде він вам за раба. Так само й син людський прийшов не на те, щоб служили йому, а щоб послужити і душу свою дати на викуп за багатьох"(48). А коли намісник Христовий і наслідник Петровий один тільки чесний папа, то чому ламає весь порядок, з'явлений від Христа і Петра? Вони ж бо не самі були, але мали друзів і братію. Христос сказав: "Ви друзі і брати мої"(49). А Петро теж у своєму Другому соборному посланні научає й наказує, щоб слухали Павла, признаючи йому більший розум в духовному даруванні премудрості, аніж у нього був. Він казав: "Як і улюблений брат наш Павло написав був до вас за даною йому мудрістю, як і по всіх посланнях, що в них говорить він про це. У них є дещо тяжко зрозуміле, що неуки та незміцнені перекручують, як і інші писання, на власну загибель свою"(50). Чи не бачиш Петра, латинниче, що не приписує собі єдиного начальства, але брата свого велить і радить слухати ліпше за себе, а ті не хочуть мати друзів та братів для пришвидшення всесвітнього спасіння, а тільки одного папу. Чи не бачиш, що той слід правдивої Христової церкви -- смирення та духовну убогість -- латинникн втратили, хвалячи радість, владолюбство, могутність і мирську славу. А коли не по Христовому й Петровому заповіту сидиш у Христовій церкві, володієш, учиш і караєш своїх послідовників, то маєш, римський костьоле, зватися брехливий, а не правдивий. Що ж то за чудо, що твої латинники виказують згоду по всіх країнах, коли правди дошукуватись і сповідати не сміють. А це через те, що бояться того одного страху і того одного наказу, визнають його за доброго без швидкого розмислу, і, як у земного бога, вірять, і хвалять. Але повідай тут, єзуїте, в чому згодні твої латинські народи: чи в Христових заповідях, в добротворенні та в євангельській науці чи тільки у визнанні папських рішень? Чи не явно всьому світу, що твої латинники мають згоду тільки у віруванні в папську голову й насильство, а в плодоносності християнства від усіх народів латинський рід розпутніший, несталіший і пихатіший! Чи те згодою звеш у латинському роді, єзуїте, що папу вважають головним у цілому світі і під те начальне ім'я таємно всіх підбивають? Це ж бо згода поганська, єзуїте, а не християнська! Хай будуть у любові, вірі, сподіванні на живого бога серцем і душею єдині, по чому пізнаються вірні, як пишеться в "Діях апостольських", де віститься: "А люди, що увірували, мали серце одне і одну душу і жаден із них не вважав, що з маєтку свого своє, але в них усе спільним було"(51). Чи ж смієш більше твердити, єзуїте, що правдивий костьол римський вищий усіх єресей, незмінний і нерушний, коли що година, то новина, що рік, то відміна, що вигадка, то правдешній наслідок від того одного -- всюди в послушенстві, ніби щось вічне розсівається, а замість уставу спасенного -- вигадані слова з незаперечною забороною дотримуватися його і берегти. Коли ж нерушну, правдиву віру знищив, то й тоді римський костьол нерушно правдивий? А чим же нерушно правдивий римський костьол? А чому нерушно правдиві сакраменти поламав? А коли костьол римський нерушно правдивий, навіщо і в правдивому календарі учинив відміну? А коли римський костьол нерушно правдивий, то чому наругу вчинив над усіма правдивими уставами, законами й установами, над славослов'ям, похвалами, молитвами, піснями, складеними працею від святого духа богоносними отцями і перетворив хвалу божу в осмішливу машкарську й комедійну гру? Бачиш, боголюбний читальнику, що від того знаку лишається, за яким єзуїт велить пізнавати правдивий римський костьол, як непорушний, незмінний і як вище всіх єресей стоїть. Неправдивий римський костьол -- ось що виходить наяву і то через те, що вічно змінюється в єресі.\nЗнов же і той знак неправдивий костьол римський залучає, єзуїте, що Христос сказав Петру: "Я кажу тобі, що ти скеля, і на скелі оцій побудую я церкву свою, і сили адові не переможуть її", а потім через те, що Петро в Римі вбитий, каже, став римський престол правдивий. З того подивуйся до кінця цій жидівській сліпоті латинського роду, улюблений читальнику, як латина буяє в мирській та поганській премудрості, що ніяк не може взяти й умістити божого духовного розуму для пізнання істини. Але спитав би тебе, прегордий богослове чи марнослове латинський: чому ти похваляєшся Петром? Який маєш із ним жереб? Чи ж бо ти його учень? Коли ти його учень, покажи, як наслідуєш йому, покажи мені плоди його, покажи мені в своєму костьолі Петрову правду і віру, любов, убозтво, муку, хрест і смерть. Воістину, Петро таки вмер! А ти нині, латинннку, істину женеш і з Петровими вбивцями намагаєшся вбити тих, хто істинно носить Петрове ім'я, і вбиваєш, і стараєшся про те всім промислом душевним та тілесним, і короля до того приводиш, щоб був тираном супроти істини, як Нерон учинив супроти Петра(52). І ще, вбивши, не велиш і плакати!\n"Терпите за добрі вчинки, то це вгодно богові. Бо на це ви покликані. Бо й Христос постраждав за нас і залишив нам приклад, щоб пішли ми слідами його. Не вчинив він гріха і не знайшлося в устах його підступу. Коли був лихословлений, він не лихословив взаємно, а коли він страждав, не погрожував, але [все] передав тому, хто судить справедливо. Він тілом своїм сам підніс гріхи наші на дерево, щоб ми вмерли для гріхів та для праведності жили"(53) та інше. І далі: "Коли тілом Христос постраждав за нас, то озбройтеся й ви тією самою думкою"(54) та інше. І знову: "Коли і вас ганьблять за Христове ім'я, то ви блаженні, бо на вас спочиває дух слави й дух божий. Ніхто з вас хай не страждає, як душогуб, або злодій, або злочинець, або ворохобник, а коли -- як християнин, то нехай не соромиться він, але хай прославляє бога за те. Бо час уже суд розпочати від божого дому, а коли він почнеться перше з нас, то який кінець тих, хто противиться божому євангелію? А коли праведний ледве спасеться, то безбожний та грішний де зможе з'явитися"(55) та інше. Більше в Другому посланні: "Насамперед знайте оце, що в останні дні прийдуть із насмішниками глузії, що ходитимуть за своїми пожадливостями, та й скажуть: "Де обітниця його приходу? Бо від того часу, як позасинали наші батьки, усе залишається так від початку творіння". Бо сховане від тих, хто хоче цього, що небо було на початку, а земля із води та водою складена словом божим, тому тодішній світ, водою потоплений, згинув. А теперішні небо й земля заховані тим самим словом, і зберігаються для вогню на день суду й загибелі безбожних людей. Нехай же одне це не буде заховане від вас, улюблені, що в господа один день -- немов тисяча років, а тисяча років -- немов один день! Не бариться господь із обітницею, як деякі вважають це барінням, але вам довготерпить, бо не хоче, щоб хто загинув, але щоб усі навернулися до каяття. День же господній прибуде, як злодій уночі, коли з гуркотом небо мине, а стихії розпечені ринуть, а земля та діла, що на ній, погорять. А коли все оце поруйнується, то якими мусите бути в святому житті та в побожності ви, що чекаєте й прагнете скорого приходу божого дня, в якім небо, палючися, зникне, а розпалені стихії розтопляться. Але за його обітницею ми дожидаємо неба нового й нової землі, що правда на них пробуває"(56) та інше.\nПридивися добре, римський богослове, до першого образу, до учня й науки: то мандрівник, і нас він зве мандрівниками, і вчить зненавидіти світ, і тікати від пожадливостей тілесних, котрі воюють на душу, а ти супротивний Петровому вченню, проти самого Петра борешся, супротивно дієш, учиш і наказуєш, а сам себе любиш і з папою за владою поганською гонишся, щоб не мандрівником бути, а вічним паном, дідичем, тут на землі всесвітньою головою і одним над усіма прагнеш бути, всією силою душі й думки чиниш, трудишся, день і ніч промишляєш про те, щоб вовіки з роду в рід не погасла в латинському роді пожадливість папи та його гордість, однак божа істинна хвала на землі не збідніє, хоч і папина безчесна слава лишиться неприменшена, подвиг у віці цьому приходить і всі письма це провіщають, і бенкетуєш! Чи не той правдивий римський костьол, єзуїте, що Петра проганяє, правду Павлову з Петровою, коли вигадує брехню супроти істинного Петрового вчення, християнський люд зваблює і занапащає й гарними фарбами замість правди зверху прикрашає, а всередині, дихаючи отрутою смертельної неправди, нагло вбивав і притягає в поганське невір'я, відштовхуючи від живого бога правовірних, та й відсилає на вічну муку. Бачиш, боголюбний читальнику, що римський костьол є неправедний за тим знаком, коли Петра похвалено було: "І кажу я тобі, що ти скеля, і на скелі оцій побудую я церкву свою, і сили адові не переможуть її". І буде так вовіки, коли до Христової покори не повернеться. Знаю, що сказав Христос Петру, а не нинішньому світолюбцеві-папі; знаю, що "на скелі оцій побудую я церкву", а не в Римі; знаю, що "сили адові не переможуть", але східних, які Петрову науку вміщають, бо це східні -- мандрівники в цьому житті, а не дідичі; це вони зберігають наказ Петра, відгрібаючись од плотських похотей, котрі воюють на душу; це вони наслідують духовній Петровій владі: не показують себе старшими над підлеглими, гордішими, вищими, ліпшими, славнішими і головнішими, але ще перед ними смиряються, мов дітям ненавченим подаючи приклад, -- Христове повеління: "Хто великим з вас хоче бути, хай буде слугою від вам, а хто з вас бути першим бажає -- нехай буде він вам за раба" виконують; це їхній воістину є Петро, а не римський; це їхня істинна віра Петрового фундаменту, а не римська; це їх ото ворота адові не переможуть, а не римську віру; це вони страждають од різноманітних бід, гоніння, пригнічення, муки, вбивства; це їхню віру князь цього світу адовими воротами не може захопити і звитяжити в затвор своєї зваби, а латинський рід давно вже зі своїм костьолом адовими ворітьми зачинений і на погибель вічну запечатаний ще відтоді, коли відвернувся від східної віри та Христової покори, поклонився князю віку цього і схотів у цьому житті бути славним, мудрим і гордим. А коли хто жорстокосердий і не вірить моїй мові, сам пересвідчиться й побачить їхній латинський костьол у цій неправді, бо неправда в ньому і над ним царює, -- і повірить! Про той Петрів знак сказано досить.\nЩе й те за знак правдивості римського костьола приводить єзуїт, що розмножився й поширився він по цілому світі. Тим знаком уже не проти Петра боротьбу проголосив, єзуїте, але супроти самого Христа. Сам Христос, творець на небі й землі, сказав: "Молимо, щоб були ми з малих; бідне-бо є благе" і "не лякайся, черідко мала, бо сподобалося отцю вашому дати вам царство небесне" і "увіходьте тісними ворітьми, бо просторі ворота й широка дорога веде до погибелі, -- і нею багато хто ходить". Казав бог і свідчать його учні та апостоли, що в останні часи те головне добродійство -- любов -- вичерпається, благочестива віра обідніє, істинна правда зменшиться, злоба ж і неправда всіх опанує і гору візьме, і все це повинно збутися. А єзуїт уже й на самого бога Христа брехню кладе і тому велить свій римський костьол визнавати за правдивий, бо поширився він і примножився. Але знову повідаю тобі, єзуїте, в чому твій римський костьол поширився по всьому світі й примножився? Може, скажеш: у істині, в благочесті, в покорі за Христовим образом та подобою? Чи не явно цілому світу, що твій римський костьол поширився й примножився в поганській неправді, гордості, владі, славі, багатстві й любові до цього світу? Що ж за чудо від примноження та розширення твого костьолу, коли цей вік теперішній возлюбили, коли всі просторим та широким гостинцем воліють мандрувати у вічну погибель, коли всі тут, на землі, воліють мешкати з неправдою і мирською розкішшю! Не треба чудуватися такому латинському поширенню по цілому світі, бо ж вони служать князю цього світу, котрий своїх вінчає у цьому житті славою, честю, багатством та достойністю! І від того самого знаку, боголюбивий читальнику, по тому, як Христос і апостоли про останні часи говорили, можеш пізнати неправдивий римський костьол -- що всі охоче до нього біжать, усі до нього квапляться, усі його люблять, усі собі ним смакують. Той-таки знак хай увірить тебе, улюблений читальнику, що римський костьол є неправдивий; "бідне-бо є благе" їх знаходить і виявляє, де перебуває добро. Про той знак досить.\nЩе той знак приносить єзуїт для пізнання правдивого римського костьола, коли каже, що всі єретицькі віри згасли й причаїлися і змінились у розумінні себе самих, тільки віра костьола римського стоїть на фундаменті апостольського визнання віддавна й досі незмінно й міцно. Придивися до того останнього слова і його знаку, улюблений читальнику, -- костьол свій римський хоче показати правдивим, але й тут глибоко бреше й не хоче озирнутися на страх божий ані на майбутнє позорище та викриття суду. Добре сказав ти, єзуїте, признаю тобі, що єретицькі віри змішуються, змінюються і зникають. А чому забув правдиву віру правдивої східної церкви?\nБо не віра римського костьолу, а східна ні в чому не змінена, непорушена, чиста, від самого камінного фундаменту, Христового каменю, Петрового сповідання, фундована з іншими апостолами, й досі, як дерево при воді, квітнучи в бідах світу цього, стоїть непорушне і ні в чому не має відміни в цілості терпіння. І шторми, і хвилі, що котяться, як піна від каменю, відбиваються і зникають, а віра східної церкви не приймає фальшивих ран у своїй твердості істинного мудрування. Чому ж, латинниче, побачивши матір свою -- східну церкву, тільки римський костьол згадуєш, а східною гордуєш? -- запитую я тебе. Чи не від тієї матері виховався світлом благовір'я римський костьол? Коли кажеш, що не від східної церкви римський костьол народився й виховався, то ти, латинниче, в своєму римському костьолі байстрюк і не доброго ложа син. А коли признаєш, що східна церква -- матір, то чому той материн син з костьолом римським від своєї матері, східної церкви, старшим себе ставить? Чи не явна то неправда? Чи не природу вчиш? Адже старша мати від дітей -- спершу мати, а потім дитина! Так і тут: спершу заснована благовірним у Христі східна церква, потім вона сина -- римський костьол породила. Та ж бо східна церква, мати наша, й досі здорова і красна, тісним шляхом ідучи, у спасенних збільшується, а латинський костьол, матір'ю своєю погордувавши і відірвавшись од материного спасительного промислу, захворів хворобою премудрості цього віку і у вічну погибель тягне з собою своїх послідовників -- велике число народів. Тому-то явно збрехав, єзуїте, що тільки римського костьола віра стоїть, а інші віри розтанули й до кінця прийшли. А те ж усьому світу явно, що східна церква стоїть без фальшу і будь-якої зміни ціла й непорушна на своєму фундаменті, заснованому самим Христом. Признаю тобі те, єзуїте, що і римського костьола так звана віра стоїть, але показав тобі, що вона по-фальшована і ще більше від інших єретиків збовтана, що під нею і трохи нема фундаменту істинної міцності, тільки сама єретична неправда. Та ж бо зваба від розумних скоро може відступитися -- пізнають її, хоч і не мають [сану] священицтва; а твоя неправда й латинська єресь, єзуїте, цілий світ оповістила, звабила і затягла у свою погибельну вівчарню римського послушенства. І хоч називаєшся ти, латинниче, вірним і зверху покрився брехливим визнанням Нікейського собору і священичим насліддям, але під цим плащем бачать тебе світолюбці й погибельні сини цього віку, і всі тобі поклонилися, найславніший, наймудріший й найбагатший папо, голово римського костьола, всі до тебе прибігли, всі прагнуть насититися твоєї розкоші світу цього мізерного. Признаю тобі, єзуїте, що римський костьол стоїть і по сьогодні, але знай і те, що римський костьол можна назвати з-поміж усіх єресей найхитрішим, найлукавішим, найбеззаконнішим і найнеправеднішим. Не согрішить ніхто, коли так думатиме про римський костьол, як я звістив. Нітрохи не бійся, улюблений брате і розумний читальнику, кажу тобі апостольську істину, а не брехню й речі мирські, бо хочу з'явитися на всесвітнє позорище Христового суду і сповідатися.\nТут закінчилися знаки розділу третього, за якими можна пізнати правдивість римського костьола, з'явлені Скаргою. А на інші розділи, що їх ряд Скарга відшукав, взявши і привівши всіх у послух римського костьола і під владу того єдиного керманича: і про похвалу римської столиці. І про відступлення від грецької до римської згоди не пишу -- все це байки, неправда й мудрування мирського духу. Те ліпше можеш розсудити, що не про царство вічне Христове те все в книжку Скарга зліпив, а про царство земне і про поганську римську столицю, дбаючи всім промислом через премудрість мирського духу про таке: як за поган римська столиця була перша, так і нині, споганившись у християнстві, бо предок мав над усіма старшинство і зверхність. Тому забавлятися порожніми й непотрібними пересварками не хочу. Добре нам і те знати, улюблений читальнику, що ту книгу засновано на неправдивому фундаменті і почала вона творитися в своєму підґрунті неправдивою матерією. Будь добре упевнений, що й до кінця того писання правди аж ніяк не почуєш, тільки розпутну і безсовісну брехню римської курви, про котру, коли б захотів оголити з голови до ніг і викрити по порядку, не одну таку книжку, як Скаржина, але й десять міг би скласти -- не пішло б це на жодну користь для будування, а на більшу зваду й ворожнечу, бо все в них неправда. Отож з огляду на неправдивий дух його мудрувань тут кінчаю.\nЄ думка, що І. Вишенський, підготувавши перше зібрання своїх послань -- "Книжку" (в десяти розділах), близько 1609 р. послав на Україну другий комплекс писань, до якого ввійшли твори, що їх ми подаємо під назвою "Послання". Прямих доказів цього немає -- усі твори об'єднує тільки те, що, як і писання "Книжки", їx витримано, в основному, у формі "послань", тобто публіцистичних творів, адресованих чи якійсь особі, чи землякам-одновірцям. Однак послання об'єднувалися в єдине ціле переписувачами творів І. Вишенського, отже, складають другу "Книжку" полеміста самі по собі.\nТвір написано з приводу книги П. Скарги "Про урядження та єдність божої церкви під одним пастирем і про грецьке та руське від тієї єдності відступництво", яка вийшла польською мовою в Кракові, 1590 p. (друге видання). Датується твір не раніше 1599 -- не пізніше весни 1601 р., коли помер патріарх Мелетій, який послав книгу П. Скарги І. Вишенському. Посланець єпископа Г. Балабана ієродиякон Ісакій прибув до Мелетія з книгою Скарги незадовго до смерті патріарха.\n1. Феодул -- псевдонім І. Вишенського, буквально значить: раб божий\n4. … книжки, які видав був сімнадцять років тому… -- Перше видання книги П. Скарги звалося "Про єдність церкви божої під одним пастирем і про грецьке від тієї єдності відступництво з пересторогою і нагадуванням до народів руських, які стоять при греках" і вийшло у Вільно 1577 р. Друге видання не було буквальним повторенням першого, в ньому багато виправлень та доповнень. Між виходом книжок минуло не сімнадцять, а тринадцять років.\n6. Єпіфаній Кіпрський (310 чи 332-403) -- аскет, християнський проповідник, єпископ Саламіна (Кіпр), автор ряду творів проти єресей, виступав проти Орігена, твори якого вважав джерелом єресей.\n7. Ориген-єретик (Оріген, бл. 185-254) -- християнський богослов і філософ; мав багато прихильників і ворогів, серед останніх особливо нетерпимі -- Теофіл Александрійський та Єпіфаній Кіпрський. У 543 р. на Константинопольському соборі Орігена засудили як єретика і піддали анафемі, однак його ідеї широко засвоювалися пізнішими богословами та філософами.\n25. Дамаскін Іоанн (бл. 673 чи 676 -- бл. 777) -- християнський богослов, філософ. Був поетом-гімнологом.\n26. Три отроки єрусалимського полону -- образний вислів на означення мужніх, непохитних духом людей. Ідеться про Ананію, Мисаїла та Азарія, які, за біблійною легендою, не захотіли поклонитися золотому ідолу царя Навуходоносора, за що їх було кинуто у вогонь, але юнаки вийшли з нього неопалимі (Книга пророка Даниїла, III, 12-30).\n41. Див. прим. 114 і 142 до "Книжки", "Зачіпка" -- 30, 31.\n52. Нерон Клавдій Тіберій (37-68) -- римський імператор. За його правління було страчено Петра (див. прим. 157 до "Книжки").


У Національному музеї зберегли незвичайні рушники з Обухівщини – Обухів новини міста\nВиконували обрядову та декоративну функції: знайдено рушники мешканців села Таценки.\nУ сховищах Національного музею народної архітектури та побуту України зберігається кролевецький «кілковий» рушник початку ХХ ст. із села Таценки, пишуть Хроніки Обухова з посиланням на Фейсбук-сторінку Ольги Стахів.\nКролевецькі ткані рушники мали не аби яку популярність серед населення України. Вони виконували обрядову та декоративну функції. Їх називали «королівські», «красні», «княжецькі». У жителів Таценок теж були такі рушники, – написала жінка.\nНагадаємо, громадська організація «Об’єднання майстрів «Творча спадщина» популяризує обухівський рушник серед містян.


Чоловік намагався через львівський аеропорт ввезти зі Стамбула 17 кілограмів золота - Новини України\nza.in.ua » Події » Чоловік намагався через львівський аеропорт ввезти зі Стамбула 17 кілограмів золота\nЮвелірних прикрас – ланцюжків, браслетів, сережок та перснів у багажу було, за попередньою оцінкою, на 400 тисяч доларів США. Їх митники разом із працівниками СБУ виявили під час огляду багажу рейсу «Стамбул-Львів» у Міжнародному аеропорту «Львів» ім. Данила Галицького.\nЧоловік для проходження митного контролю обрав смугу руху спрощеного контролю – «зелений коридор», таким чином вказавши, що не переміщує заборонених чи обмежених для ввозу товарів. Проте оглядаючи візуально його багаж, у митників виникла підозра про наявність товарів, що підлягають митному оформленню. Тож пасажира спрямували для додаткового огляду багажу з використанням скануючої системи Rapiscan. Так і виявили у валізі 17 кілограмів ювелірних прикрас із золота, які чоловік віз із Стамбула.\nНа даний час тривають слідчі дії. Працівників митного поста «Львів-аеропорт» підозрюють у сприянні незаконному ввезенню золотих виробів, повідомили у прес-службі Державної фіскальної служби України.