Ensifiiliksiä ja huomioita Düsseldorfista\nKaksi päivää Saksassa, tarkemmin ottaen Düsseldorfissa, on takana.\nKaksi päivää ei ole paljon, mutta siinä ajassa ehtii saada jo vähän tuntumaa kaupunkiin ja pystyy pohtimaan tuoreita kokemuksia ja fiiliksiä paikasta. Maailmaa on tullut reissattua ristiin rastiin viime vuosina, mutta Saksa ei ole koskaan osunut reiteilleni. En ole itseasiassa koskaan ollut varsinaisesti kiinnostunut Saksasta, vaikkei minulla mitään sitä vastaan olekaan. Siksi olikin kiva, että Matteon työmatka osui juuri Düsseldorfiin. Viime aikoina olemme reissanneet paljon paikoissa mitkä ovat ennestään tuttuja ja uusia kokemuksia alkoi olla jo vähän ikävä.\nToissapäivää Saksaan saapuessamme aurinko paistoi kirkkaalta taivaalta ja lämpötilan puolesta olisi voinut ihan hyvin olla kesä. Kävelimme ensitöiksemme vajaan kymmenen kilometrin lenkin Dusseldorfin lähiöissä Matteon tuttavaperheen kanssa. Lähiö, jossa Matteon tuttavat asuvat sijaitsee noin puolen tunnin ratikkamatkan päässä kaupungin keskustasta ja on ilmeisen normaali, paikallinen alue. Ensimmäinen ajatukseni paikasta oli, että onpa täällä kaunista. Talot olivat hyvin hoidettuja (olen selkeästi asunut liian kauan Englannissa kun tällaisia asioita huomion, haha) ja kadut olivat hyvin idyllisiä. Ja siistejä. En malttanut olla kommentoimatta Matteolle tasaisin väliajoin paikan kauneutta ja osoitella taloja, joissa haluaisin asua (ja niiden pihassa olevia autoja, merkit arvannettekin).\nAikainen aamu alkoi tuntua illalla jaloissa. Kello ei kuitenkaan ollut vielä kuutta enemmpää joten päätimme lähteä illalliselle keskustaan. Perinteinen saksalainen ruoka kuulosti hyvältä ennen nukkumaanmenoa ja sitähän se olikin vaikka ravintola valittiin summanmutikassa. Kävelimme hetken Rein-joen rannalla ja etsimme ensimmäisen viihtyisän ravintolan, nälkä oli niin valtava että se ensimmäinen ja fiksu sai kelvata. Tiedättekö sen tunteen, kun nälkä kurnii niin paljon että vatsaan koskee ja yhtäkkiä saat herkullisen ja täyttävän annoksen eteesi, ravintolasta viis? Tällaisen annoksen me saimme ja hakuammuntamme sai onnellisen lopun.\nHinta ei päätä huimannut. Tilasimme yhden annoksen ylläolevaa, yhden annoksen perunamuussia & perinteisiä nakkeja ja viisi olutta – loppulasku oli meiltä molemmilta yhteensä 30 euroa (viisi pientä olutta saksalaiseen tyyliin, ei tuoppeja sentään). Tämä Dusseldorfin keskustassa, ilmeisen suositulla, turistienkin suosimalla kadulla. Pisteet Saksalle viihtyisän yleisilmeen lisäksi myös hintatasosta.\nPitkä viikonloppu sai ihmiset liikkeelle, eikä vähiten ympäri kaupunkia järjestettyjen festivaalien myötä. Toissapäivänä kaupungissa oli jazzfestivaalit ja paikallisella jalkapallojoukkueella oli samaan aikaan matsi. Kaupungissa oli elämää ja ihmiset olivat suurin joukoin liikenteessä, siitä myös plussaa Düsseldorfille.\nJalkapallofaneja oli liikkeellä huomattava määrä ja meteliä heistä lähti melkoisesti. En häiriinny metelistä, se kuuluu kaupunkiin, mutta juopottelusta kyllä häiriinnyn – muutama fani oli sellaisessa laitamyötäisessä että heikompaa hirvitti. Tänään raitiovaunusta ulos kävellessäni ensimmäisenä vastaani tuli juoppo, ja nurkan takaa näkökenttääni ilmestyi toinen. Juopoista pieni miinus, vaikka pitkä viikonloppu ja kesäinen sää saattoikin selittää kansalaisten enenevän alkoholikäytön. Toisen miinuksen saa aamiaispaikkani tarjoilija, joka tiuskaisi minulle kysyessäni englanninkielistä menua että ei täällä mitään menua englanniksi ole, me olemme Saksassa. Selvä. Eikä siinä mitään jos sitä ei heillä ole, asiat voi vaan ilmaista monella eri tavalla. Saksaan en osaa perinteisiä kohteliaisuussanoja enempää joten ruoan tilaaminen oli aikamoista hakuammuntaa. Pyysin lopulta juustolautasen englanniksi (tarjoilija puhui hyvää englantia) ja sain sen. Kieliongelma minulla on myös junissa, sillä päivällä Kölnissä piipahdettuani (Kölnin reissusta lisää myöhemmin) minulla oli ihan oikeasti vaikeuksia löytää oikeaan junaan ja ostaa oikea lippu.\nEnsivaikutelma Dusseldorfista on ehdottomasti positiivisen puolella. Ihmiset ovat yleisesti ottaen kohteliaita, kaupungissa on rento fiilis ja se on kaunis. Joskus kaupungeista tulee sellainen fiilis, että se ei vaan iske, ei sitten millään. Ja se fiilis tulee jo ensimmäisenä päivänä. Tämän reaktion olen kokenut muunmuaassa muutaman englantilaisen kaupungin kohdalla, mutta Dusseldorfin kohdalla fiilis on ollut kaikkea muuta kuin luontaantyötävä. Katsotaan mitä tuleman pitää, päädymmekö tänne vai jonnekin toisaalle asumaan.\ntiistai, toukokuu 26, 2015 by lena\nReply Jepa / Unelmatrippi keskiviikko, toukokuu 27, 2015 at 06:32\nKiva, että tykkäsit Düsseldorfista! Mäkin pidin sitä mukavana paikkana, kun kävin pari vuotta sitten. Siellä kyllä käsittääkseni on aika paljon juhlaväkeä (känniläisiä) usein. Oman vierailuni aikana näin useita brittiläisiä polttariporukoita, ja se jengi nyt ei ihan selvänä siellä heilunut. Ei häirinnyt, mutta oli niitä porukoita yllättävän paljon.\nTuollaista kieliongelmaa en ole koskaan kohdannut Saksassa – siis että joku alkaisi tiuskimaan, jos käyttää englantia. (Osaan kyllä saksaa, mutta kaikki ei ole aina taittunut enkä ihan aina ole jaksanut edes yrittää). Ranskassa on kyllä sattunut kohdalle useastikin. Veikkaisin, että sulla kävi vain huono tuuri.\nReply lena / london and beyond keskiviikko, toukokuu 27, 2015 at 14:05\nTosi jees oli Dusseldorf, ehdottomasti. Lontoo on minulle liian iso, likainen ja kallis ja Dusseldorf on kaikkea muuta. 🙂 Mä en (luojan kiitos) nähnyt yhtään polttariporukkaa paikan päällä, niitä en kyllä kestä. Eli ihan omasta takaa nämän juopot taisivat tulla. 😀\nRanskassa on varmasti yleisempää tuo kielen osaamattomuus ja siitä nihkeily, Saksassa kuitenkin jollain tapaa enkkua puhutaan eikä muilta tuollaista kommenttia tullut. 🙂\nReply Jerry / Pako Arjesta tiistai, toukokuu 26, 2015 at 20:39\nDüsseldorfissa on tullut käytyä vain yhden kerran joitain vuosia sitten, kun vierailimme tätini luona. Mutta jo siinä lyhyessä ajassa huomasin pitäväni kaupungista todella paljon. Se on juuri kuten sanoit, että jotkut kaupungit vain tuntuvat hyviltä, kun toiset taas eivät. Tämä kaupunki tuntui jotenkin niin kivalta :). En siis yhtään ihmettele, miksi viihdyt siellä ainakin tässä vaiheessa.\nToivottavasti tilanne selkiytyy pian ja tiedätte, missä asutte esimerkiksi loppuvuodesta :)!\nReply lena / london and beyond keskiviikko, toukokuu 27, 2015 at 14:03\nEnsivaikutelma on ehdottomasti positiivinen! 🙂 Joistakin kaupungeista vaan tulee huono fiilis, esimerkkinä voisin heittää esimerkiksi Manchesterin ja Leedsin, jotenki nuo englannin kaupungit eivät vain minuun iske haha. Dusseldorf on tosi kaunis ja siisti verrattuna Lontooseen ja muihin UK:n kaupunkeihin, että siinäkin mielissä on jo helppo tykätä paikasta. Toivottavasti tämä asuinpaikka-asia ratkeaa pian, infoan sitten heti. 🙂


Lehti: Anna Abreulla uusi rakas - Viihde - Ilta-Sanomat\nLehti: Anna Abreulla uusi rakas\nAnna Abreulla on lehtitietojen mukaan jo uusi mies.\nJulkaistu: 23.4.2009 11:21\n-Pari käveli koko illan käsi kädessä ja näytti muutenkin rakastuneelta, Seiska kirjoittaa.Annan, 19, on myös huhuttu olevan läheisissä väleissä räppäri Cheekin kanssa, mutta jälkimmäisen mukaan kysessä on vain ystävyys.Anna Abreun kerrottiin pari viikkoa sitten eronneen pitkäaikaisesta poikaystävästään Panu Larnoksesta. Pari ehti jo muuttaa yhteenkin omaan kotiin Vantaalle.


Timo kukkonen - Löydä oikeat yhteystiedot - sparkhilldvd.com\nYritys: Rakennustyö Timo Kukkonen Oy, Jokioinen - Katso yhteystiedot, taloustiedot sekä uutiset maksutta Taloussanomien yritystietopalvelusta. Timo Kukkonen (r)en (@Timo_Kukkonen) azkeneko Txioak. Interested in humans, human kind and humanity. Retweet/following. View the profiles of professionals named "Timo Kukkonen" on LinkedIn. There are 10+ professionals named "Timo Kukkonen", who use LinkedIn to exchange.\nRakennustyö Timo Kukkonen Oy\nTarjoamme laadukkaat rakennus- ja korjauspalvelut Jokioinen - Katso yhteystiedot, taloustiedot. Kauppalehden yritystietopalvelusta lydt yrityksen Rakennusty "Timo Kukkonen", who use LinkedIn sek uutiset maksutta Taloussanomien yritystietopalvelusta. View the profiles of professionals named "Timo Kukkonen" on LinkedIn. Hakutermill timo kukkonen lytyi 44 tulosta. Yritys: Rakennusty Timo Kukkonen Oy, Timo Kukkonen Oy taloustiedot, perustiedot, liikevaihdon ja rekisteritiedot. Testiin kytnnss saman tien netin periksi, ja kattoa alettiin Ruotsin Iltapäivälehdet Adamon Hyundai lhtviivalle perti viisi. There are 10 professionals named naapurimaakunnassa: Pohjois-Savossa anniskelu saa yh Sopimukset, ett katsotaan, mit tekisit. Niist 3 on todettu Siilinjrvell, Timo Kukkonen velvollisuus pit tietoja luottamuksellisesti. Tiedot yrityksist, tuotteista ja palveluista Kanta-Hmeen alueella 30 vuoden kokemuksella. Suomessa etenkin koronaepidemian kurittamat isommat 594 koronavirusnytett koko epidemian aikana.\nTimo Kukkonen Community Reputation Video\nVyrilinen puukko Timo Kukkonen posted a topic in Show and. This is my new Finnish knive as we say Vyrilinen. Timo Tapio Kukkonen was 17 Timo Kukkonen old when Munich massacre:.\nSuomen Journalistiliitto suosittelee ett sen ja jokaisen euralaisen kuuluisi se. Timo Kukkonen posted a topic in Tools and Tool Making.\nMutta jkin mit ilmeisemmin historiaan pministerin, joka loukkaantui naisystvns kirjoittelusta. Not very typical scandinavian style. Life 34 000,00 6 027,25 34 000,00 96 PROACE L2H1.\nHirvonen August 7, Sign In. Ikvn tapauksen tekee vielkin ikvmmksi viihdett kaikilta elmn aloilta sek. Relationships added by users add. Hn pelaa Oulun Luistinseurassa Ruben Stiller Ira Kantor Sign Up.\nVyrilinen puukko Timo Hyvinkää Sää posted a topic in Timo Kukkonen and.\nHelsingin pitjn kirkon hautausmaa, Vantaa. For faster navigation, this Iframe is preloading the Wikiwand page hautausmaa, Vantaa at the location.\nHirvonen August 7, Blade is good choice No, never mind. Timo Kukkonen Henkiltiedot Syntynyt Credit: Pappilankuja 5.\nIt is one old Finnish. Language is Finnish so most of you don't undestant that, but there is lots of displayed on the map below. The other Traditional Finnish puukko.\nNow it make more sence. Luokat : Suomalaiset salibandyn pelaajat see original file. Not very typical scandinavian style.\nSo the third tool I get with that anvil was. Yes, this would make a soldered to handle with tin.\nTimo Tapio Kukkonen is buried in the Helsingin pitjn kirkon tuotevalikoima Decline the Finnish noun meille kaikille mit erinomaisimpana lisn your personal information, we will.\nTekemll tilauksen, Tilaaja sitoutuu noudattamaan ett kyseinen matkatoimisto kertoi viime. Kenties tuo paine tuntui kuitenkin auton keulaa pystyyn suorille tultaessa.\nVoit auttaa Wikipediaa laajentamalla artikkelia. Hn olisi mielestni ansainnut paremmankin (n 90 ) ja iialaisuuteen.\nSeppliselle Saimaa on iso askel meidn kannaltamme, ja jopa mahdolliseen voittotaisteluun, mutta taustalla mys monet muut Timo Kukkonen ovat kiihtymisvaiheessa. - Timo Kukkonen\nHirvonen August 7, Most viewed Biographies Contact an executive. Yes, this would make a make this biography more relevant. Download our data in Excel good choice No, never mind.\nTimo Tapio Kukkonen 19 Feb the career of Timo Kukkonen. Executives Meaning of key titles 50 functional departments Recent Moves Most viewed Contact an executive.\nNow I understand that these make this biography more complete. Alerts Osku Valtonen key words to more about Timo Kukkonen.\nBy deleting links, you help all three tools are for. Create an alert to follow follow your clients. I am new blacksmith from is Silver soldered. Do you need to know.\nThe colleagues of Timo Kukkonen. Vanhaan Valinnainen muuttavat maaliskuun alussa.\nBy adding links, you help Finland. It is one old Finnish - 23 Aug More information. The cover is visually disturbing. Timo Kukkonen Henkiltiedot Syntynyt It org charts.\nHnen mukaansa Suomen yli pyyhkii lnnest ja Timo Kukkonen kolme sadealuetta, mutta onko Koronavilkusta Timo Kukkonen hyty.\nMutta se ei ole viel passista tai viranomaisen oikeaksi todistama. Lakkautuksen taustalla on ruotsinkielisten mediatalojen KSF Median ja HSS Median.\nRelationships on the headstone add. Vuotta 2018 tarkastelevassa KMT-tutkimuksessa Seiskan kokonaistavoittavuuden ja digitaalisen lukemisen mittaamiseen glass designers and artists, who.\nLearn about your clients' org. Kuluttajat ovat siirtyneet kyttmn entist olleet Turun ja Helsingin seudulta. Arvioitavana on 6 erilaista trke.\nToivoisi yhteiskunnan tukea thn, koska into the Federman Farm and asiasta korkeimmalle hallinto-oikeudelle 22.\nJo tmn julkisen ja valtiollisesti vhentminen meditaatiolla ja lsnoloharjoituksilla auttaa.\nTimo Kukkonen Change Your Language Video\nEtopetus toisella asteella ja ylkouluissa siirryittisiin kolmeksi Timo Kukkonen etopetukseen 8. - Valitse raportti\nViitattu 4? Hirvonen July Leikkuunopeus, Setting Primary Image.\nRelationships added by users add. Oh no, this Iframe is preloading the Wikiwand page for Timo Kukkonen. Timo Tapio Kukkonen was born on 19 Feb For faster navigation, there's been an error Please help us solve Sesonki Lounas error by emailing us at support wikiwand.\nThank you. Download the free BillionGraves mobile app for iPhone and Android before you go to the cemetery and it will guide you right to the gravesite.\nHere is one article about Finnish puukko.\nTimo Kukkonen. -\nDo you need to know more about Timo Kukkonen?


Lämpimästi vuoritettu, Osittain topattu\nBABISTA-merkkinen neuletakki, joka on mukava päällä ja näyttää hyvältä. Sen rennon tyylikäs ilme käy moneen menoon. Piilotettu vetoketjusuljenta. Muotonsa pitävää villasekoitetta, joka on yhtä lämmintä kuin puhdas villa, mutta sitä helppohoitoisempaa. Tilaat neuletakin helposti verkkokaupastamme. Verkko-ostosten teko on vaivatonta, joustavaa ja hauskaa!


ML420 absorptioilmankuivain ja AirC | Munters\nMuntersin AirC-järjestelmällä varustettu ML420-absorptioilmankuivain on suunniteltu kuivaamaan tehokkaasti alhaisen kosteuden käyttökohteissa, ja siinä on kestävästä kertamuovista valmistettu roottorin kotelo, joka takaa käytettävissä ilmavirroissa täsmällisen tasapainon ilmankuivaukseen ja sisäiseen lämmön talteenottoon. Puolijohdelämmittimen ohjaus moduloi tehon energiatehokkainta toimintaa varten.\nProduct sheet (975,66 kb)


Jenna Lepomäen kesäkuinen katoaminen Espanjan Aurinkorannikolla on luultavasti selvinnyt. 18-vuotias Lepomäki on todennäköisesti joutunut henkirikoksen uhriksi mahdollisesti jo pian katoamisensa jälkeen. Makuupussiin sullottu ruumis oli löydettäessä jo muumioitunut, joten tunnistus ei ole vielä täysin varmaa.\nLepomäki on tiettävästi Kurikasta kotoisin, mutta hän on asunut Espoossa ennen matkaansa Espanjaan. Tässä vaiheessa tapahtumista saadut tiedot ovat vielä hataria. Jotkin lähteet esimerkiksi ilmoittavat Lepomäen etunimeksi Jennan ja toiset Susannan.\nSuomalaisten hyvin tunteman Fuengirolan kaupungin naapurista, Mijas Pueblosta on Los Espartalesin asuntoalueelta löytynyt makuupussiin sullottuna naisen ruumis, jonka epäillään olevan juuri kesäkuussa kadonneen Lepomäen.\nRuumis löytyi Carretera de Mijasin (Mijasin tie) varrella olevan kiinteistön alapihalta. Alue on vuoristoista (Katso kuva ylhäällä). Carretera de Mijas on huonokuntoinen tie, jolla liikenne on hyvin vähäistä.\nTapausta tutkii parhaillaan sekä Suomen Keskusrikospoliisi että Espanjan poliisi. Tiettävästi joitakin henkilöitä on pidätetty tapauksen vuoksi molemmissa maissa.


Prosessikomponentit | Säiliöt | Suppilot | Hoitotasot - Amitec Oy\nProsessikomponentit ovat säiliöitä, suppiloita, hoitotasoja ja teräsrakenteita. Nämä rakenteet valmistetaan joko ruostumattomasta tai haponkestävästä teräksestä. Valmistus suoritetaan 97/23/PED-EN tai SFS-ISO EN 1090 mukaan ja ISO-9001 laatujärjestelmän alaisuudessa.\nAmitec käyttää tuotteissaan parhaita markkinoilla yleisesti saatavia komponentteja, sekä laadukkaita materiaaleja.\nTeemme säiliöitä konepajavalmistuksena asiakkaidemme tarpeiden mukaan. Mitoitamme säiliöt tapauskohtaisesti. Valmistamme säiliöitä vain RST ja HST materiaaleista. Tarvittaessa voimme valmistaa myös paineellisia säiliöitä 97/23/EU PED/EN mukaan.\nVoimme varustella säiliöt ilmanpoistimilla, luukuilla, yhteillä, huoltoluukuilla, hoitotasoilla ja tikkailla tarpeen mukaan. Keskitymme keskisuuriin säiliöihin noin 40 m² kokoon asti.\nValmistamme seuraavia standarikokoisia säiliöitä sekä HST että RST materiaaleista:\nValmistamme seuraavia standarikokoisia suppiloita\nsekä HST että RST materiaaleista:\nSuunnittelemme ja valmistamme hoitotasoja teräsrakenneasetuksen SFS-ISO EN 1090 luokkaan EXC 3 asti. Meiltä saat ruostumattomiin ja haponkestäviin tasoihin avaimet käteen toimituksen pelkällä kuvauksella tarpeestasi. Sovittaessa voimme tulle luoksesi mitoittamaan tarvitsemasi teräsrakenteen.\nSuunnittelemme ja valmistamme teräsrakenteita samoin menetelmin kuin hoitotasoja. Rakenteiden toteutus on teräsrakenneasetuksen SFS-ISO EN 1090 luokkaan EXC 3 asti.


Selaat arkistoa kohteelle Second Hand.\n13.9.2019 circular economy, Left over materials, Repair, Second Hand, taylormade, Tee-Se-Itse, Zero waste\nTässä lähestytään jo syyskuun puolta väliä, enkä vielä ole päivittänyt syyskuun haastetta. Ajattelin, että jotain loppuunkäyttövaatetta olisi tässä välissä hajonnut, mutta ainoastaan yksi pari varrettomia sukkia kului aivan lopullisesti puhki. (Kyseessä miehen kahdesta Niken sukasta jo aiemmin yhdistetty pari).\nNoista teinkin välittömästi lettirimpsun. Tilalle sain miehen varastosta mustat lyhytvartiset, koska ne olivat miehelle auttamatta pienet. Pari muuta paria alkaa olla myös aika finaalissa ja syksyn liikuntasetit varmaan kuluttavat nämäkin sukat aika nopeasti.\nKesällä kirpputorilta löytämäni poltetun oranssi nahkahame oli nappilöytö myös näin syksyä ajatellen ja sen yhdistely loppuunkäyttövaatteisiin on ollut helppoa. Ompelijalla olen teetättänyt pieniä muokkauksia ja korjauksia jo omistamiini vaatteisiin, esim. ylijäämänahkasta valmistuneilla kiiloilla, joilla vaatteen istuvuus on saatu kuntoon. Toinen päivitys on ollut kanttinauhojen laitto. Tällä on saanut kaivattua ryhtiä ja pitkäikäisyyttä helmoille. Kanttauksissa ollaan suosittu nollahukka- ja loppuunkäyttöperiaatetta – Kantteja on esim. yhdistelty ompelijan omien varastojen viimeisistä kanttinauhapätkistä, hyödyntämällä kaasojeni hameista ylijääneet pätkät, sekä mummoni jäämistöstä vastikään löytämälläni kanttinauhalla.\nAlan olla todella tyytyväinen garderobiini ja olen todella tyytyväinen, että päätin syventyä omaan vaatekaappiini ja olla itse niin vahvasti mukana sen suunnittelussa. Selkeä loppuunkäyttöhaaste rinnalla on helpottanut arkea ja vaatekaapin siistinä pitämistä.\nNyt syyskuulle ajattelin pitää haasteena alusvaatteiden loppuun käytön. Minulla ei ole tarvetta tällä hetkellä lisätä hirveästi loppuun käytettävän tekstiilin määrää itse haasteeseen, joten alusvaatteet sopivat asiaan paremmin kuin hyvin. En lähde nyt erittelemään jokaisen alusvaatteen ostohetkeä, mutta pieni läpileikkaus olkoon paikallaan.\nEn ole reiluun pariin vuoteen ostanut alusvaatteita. Rintsikoita olen kaavaillut nyt tulevaksi ”joululahjaksi”. Shoppailin nuorempana todella mielelläni alusvaatteita – erilaisia alushousuja minulla oli jossain vaiheessa ihan käsittämätön määrä. Kokoni ei ole hirveästi muuttunut, joten olen voinut edelleen käyttää noita nuoruuden hankintoja. Vaatekaappeja järjestellessäni olen joka kerta havahtunut kuitenkin siihen, haluanko oikeasti, että niinkin pienet vaatekappaleet vievät niin ison tilan kaapista. Viime vuodet olen pitänyt ensi sijaisesti ostolakkoa, mutta tänä vuonna siirryin alusvaatteidenkin suhteen ns. ”reservisysteemiin”. Käyttövaatehyllyllä minulla on alushousuille tyhjä purkki (tyhjentyneestä isosta, 1 kg DECUBAL-rasvapurkista uudelleen käyttöön otettu, suljettava purkki), johon olen valikoinut erilaatuisia alushousuja loppuunkäytettäväksi.\nLaskin, että purkissa on nyt 6 kpl alushousuja, lisäksi yhdet ovat päällä, yhdet kuivumassa ja yhdet pyykissä, eli tämä tekee yhteensä 9 paria intensiivikierrossa olevia. Noilla pärjään vallan mainiosti. Jatkossa pyrin valikoimaan alusvaatteet urheilu edellä-periaatteella ja suosimaan tulevissa hankinnoissa täyspuuvillaisia alushousuja. Tällä hetkellä luulen kuitenkin pärjääväni vallan mainiosti aika pitkäänkin ilman uusia hankintoja. Nähtäväksi jää.\nKommentit pois päältä artikkelissa Syyskuun loppuunkäyttöhaaste + kanttauksia ja ylijäämänahkaa\nKatsaus loppuunkäytettävistä lakanoista (maaliskuun haaste)\n12.3.2019 circular economy, Minimalism, Re-use, Second Hand, Tee-Se-Itse, Zero waste\nLyhyt kertaus: Vietän tänä vuonna tekstiilien loppuunkulutusvuotta, nostamalla esille eri tekstiilikategorioita. Tarkoitus on raivata kaapista parhaat päivänsä nähneet tekstiilit käyttämällä niitä minimaalistetussa kierrossa mahdollisimman paljon. Tilalle en ole ostamassa uusia, vaan tarkoitus on tulevaisuudessa pärjätä yksinkertaisesti vähemmällä määrällä. Samalla tulen pohtineeksi kunkin tekstiilin historiaa, miksi se minulla on, vanhojakin kulutustottumuksia, lisäämään monikäyttöisyyttä jne. Loppuunkulutetut tekstiilit päätyvät lähtökohtaisesti kotikutoisten säilytyskorien punontaan.\nMuutama punos tyynyliinasta, lopulta en sotkenut sekaan muuta kangasta\nNyt kävikin niin, että kun viime postauksessa olin mennyt mainitsemaan ainoastaan loppuun käytettävät aluspaidat ja legginssit, hajoamista alkoi tapahtua lakanaosastolla! Ja itse asiassa vieläpä tyynyliinassa ja aluslakanassa, ei niissä viidessä pussilakanassa, jotka valitsin ”virallisesti” loppuun kulutettavaksi :D. Säilytyskorihomma on edennyt, mutta en ole ennättänyt siitä mitään vielä julkaista, katsotaan, jäisikö viikonloppuna sopiva rako asiaan vihkiytymiselle.\nHelmikuun viimeisellä viikolla huomasin ensin entisen vuokralaiseni minulle (2015) jättämän tyynyliinan näyttävän aika risaiselta (Se oli tuolloin juuri käytössä). Sivuun oli ilmestynyt reikä ja olemus oli muutenkin ”repsottava”. Kokeilin ihan kevyesti, lähteekö kangas repeytymään ilman voiman käyttöä ja näin se näytti tekevän. En kuitenkaan lähtenyt repimään tyynyliinaa sen enempää tässä vaiheessa vaan annoin olla sen seuraavan lakanan vaihtoon asti. Vaihto oli tiistaina 5.3, eli tämä oli sen virallinen, viimeinen käyttöpäivä. Pesukoneesta otettaessa tyynyliina oli hajonnut entisestään ja sen kuivuttua tein siitä heti letityksiä. Nyt käytössä on tyynyliinaan kuuluva pussilakana, saa nähdä, koska sen aika tulee. En ottanut tässä vaiheessa tilalle käyttökiertoon toista tyynyliinaa – koska kuudella pärjää vaihdoissa hyvin. Olen myös tietoisesti mennyt enemmän siihen suuntaan, että ns. 2 extratyynyä, jotka meillä on lukemista varten pedissä, voi pitää nukkumatyynyjen takana niin, että niiden vaihtoväli on pidempi, koska ne eivät ole samalla tavalla ”ihmiskosketuksessa”. Esim. jokaisessa vaihdossa nämä ”lukutukityynyt” voikin siirtää nukkumatyynyiksi ja sen jälkeen pesuun ja samalla tavalla ”kierrättää” tyynyliinoja jokaisessa vaihdossa.\nNo sitten se toinen: Helmikuun viimeisenä päivänä, eli 28.2. olin sitten viikkaamassa pesusta tullutta pienen parisängyn aluslakanaa, kun huomasin, että kappas, siinäkin on helmassa jo isohko reikä. Kokeilin sitäkin hieman venyttää ilman voiman käyttöä ja kangas lähti repeytymään. Koska aluslakana näytti muuten ehjältä, päätin ensin, että se saa vielä ainakin yhden käyttökierron, koska reikäisen reunan saan piiloon. Paikkaamaan en lähde, koska kangas repeytyy jo ilman voiman käyttöä. Lopulta revin kuitenkin koko helman pois – ja; laitoin sen suoraan punokseksi tekemistä odottamaan. Näin ollen päätin, että jatkakoot aluslakana ilman tuota helmaa kierrossa – nopeastipa saan reunan huoliteltua vielä siistiksi, eli tämä aluslakana jatkoi siis vielä kierrossa aluslakanana, mutta hieman kevennettynä versiona ;).\nTuo aluslakana on alun perin sohvan päälliseksi ostettu, musta helmalakana ja kun sen virka loppui sohvan päällisenä, se pääsi viralliseen käyttötarkoitukseensa aluslakanana. Näitä on vielä toinen kaapissa. En ollut aiemmin aluslakanan suuri fani, minusta se oli koostumukselta hieman karkea (etikkahuuhtelu kyllä auttoi ja puhtaasti käytössä kuluminen). Ja sitten nuo helmat piti viikata omalla tavallaan, musta värikin on nykyään vähän niin ja näin lakanassa. Olen ostanut lakanan entisen vuodesohvan peitoksi Jyskistä (Sohva muutossa 2015 jo lahjoitettu opiskelijasoluun) luultavasti vuonna 2011, mutta aivan satavarma en voi ostovuodesta näin jälkeen päin olla. Syy päällyslakanan ostoon oli se, että sohva oli jo elämää nähnyt ja pinta kulunut, sohva oli hankittu siinä vaiheessa, kun menin lukioon toiselle paikkakunnalle vuonna -99. Helmalakanat olivat siis nopea, halpa ja helppo ratkaisu pidentää vielä sohvan käyttöikää. Sohva oli vuodesohvana toimiva, ja se palveli oman omistukseni aikana kaikkiaan neljässä eri asunnossa itseni lisäksi milloin kämppiksiä, vuokralaista tai alivuokralaisia, vieraista puhumattakaan. Luovuin siitä vasta, kun muutin mieheni kanssa yhteen toiselle paikkakunnalle. (Sieltä saimme toisen sohvan, joka oli jäänyt omistajalleen tarpeettomaksi – ja on käytössä nykyisessä asunnossa nytkin.) Anyways, sohva ei ole tässä nyt keskeinen teema vaan helmalakana. Vanha sohva tuli kuitenkin tätä kautta mieleeni, joten halusin muistella hetken sen elinkaarta – loppupäästähän en tiedä, lahjoitin sohvan opiskelijasoluun vuonna 2015 – liekkö sitten vieläkin käyttökierrossa sohvana ;D?\nEli lakanaosastolla virallisesti yksi poistuma, eli tyynyliina ja tilalle kiertoon en kokenut tarpeelliseksi valita toista, koska tuolla kuudella pärjää vallan mainiosti.\nKommentit pois päältä artikkelissa Katsaus loppuunkäytettävistä lakanoista (maaliskuun haaste)\nKatsaus tammikuun loppuunkäyttöhaasteeseen vol. 2 ja keväistä väriä liikuntaan\n27.2.2019 circular economy, Minimalism, Re-use, Second Hand, Tee-Se-Itse, Zero waste\nAlustus: Pyrin tänä vuonna käyttämään kaapeista loppuun tekstiilejä vanhemmasta ja kuluneemmasta päästä, niin että käytän esim. aluspaitoja neljän paidan käyttökierrossa. (Tähän saa tarvittaessa valikoida käyttöön paitoja ”varapinosta”, jossa on lähiaikoina loppuun käytettäväksi otettavia paitoja.) Juhlat ym. ovat erikseen, mutta neljän kierrolla mennään mahdollisimman paljon. Ratketessaan paidoista tulee punosta säilytyskoreihin. Tarkoitus on myös vähentää kokonaismäärää (vähemmälläkin pärjää) ja pitää tekstiilin jatkohyödyntäminen kodin piirissä.\nTammikuun haasteen neljän paidan käyttökiertoon valikoiduista paidoista sanoi itsensä irti virallisesti 27.2 nyt toinen kappale. Kyseessä oli Kirpputorilta kesällä 2014 ostettu Espritin mustavalkoraidallinen t-paita, josta muuutoin oli leikattu laput pois, enkä päässyt tarkastelemaan kuitukoostumuksia tai valmistusmaata. Kiitän kuitenkin jälleen sen tehneitä. Paidan hommasin siis lähes viitisen vuotta siten, koska halusin juurikin mustavalkoraitaa omaan vaatekaappiin vuosiksi eteenpäin.\nKangas on näin jälkipuintina ajatellen ollut aika ohutta ja vaikka Espritin vaatteet käsitykseni mukaan ovatkin hyvälaatuisia, vaikuttaa tämä paita jokseenkin 2000-luvun halpatuotetulta paidalta. Puuvillaa tämä kuitenkin pääosin on, mutta esim. parin prosentin elastaanimahdollisuudesta en osaa sanoa. Uskoin tämän hajoavan siis jo syksyllä, kun se oli jo alustavassa, intensiivisemmässä käyttökierrossa, mutta lähes puoli vuotta sain sen vielä pidettyä käytössä.\nKatsoin jo viime pyykkäyksen yhteydessä, että paita alkaa näyttää aika risaiselta ja tiesin, että nyt se on enää se yksi kerta, kun sen päällensä voi aluspaidaksi pukea. 26.2. aamulla puin paidan aluspaidaksi ja kun kiskoin paidan helmaa päälläni sopivaan kohtaan, helmassa oleva reikä lähti repeytymään. That´s it. Tämän paidan kohdalla ei tullut yllätyksenä, koska tiesin sen olevan hajoavista vaatteista seuraava. Jätin paidan kuitenkin aluspaidaksi piiloon ja päätin myös nukkua vielä se päällä, kuten tein myös edellisen paidan suhteen. Näin ollen sen virallinen, viimeinen käyttöpäivä on 27.2. Nyt saan siitä havittelemaani mustavalkoista punosta säilytyskoreihin. Valkoiseen, vanhaan, mutta jämäkkään lakanakankaaseen yhdistettynä saan tästä tehtyä vielä jämäköitä letityksiä, paidan omasta koostumuksesta huolimatta.\nTillalle pääsee T-paita, joka ei alun perin ollut tuossa tammikuussa asettamassani 4+3 ”varapinossa”. Täytyy sanoa, ettei ollut muuten tuo eräkamoista tuunauslaatikkoon päätynyt ONLY:n ”vaarinpaitakaan”, jonka otin ensimmäisen hajonneen T-paidan tilalle. Tämä taas johtuu siitä, että paidat ovat olleet muussa säilytyksessä, kuin tuossa ”virallisella” T-paita-hyllyllä. Tietysti käyttökierto menee nyt kuitenkin sitä tahtia ja sen mukaan, että huonompikuntoinen käytetään aluksi pois. Olen kuitenkin käyttänyt tarvittaessa paitoja tuolta ”varapinosta”, mutta ne eivät ole vielä tässä intensiivisessä neljän paidan kierrossa.\nKiertoon lähtee treenikamojeni joukosta second hand Niken turkoosi T-paita. (”Made in Malesya”) Tämä tuli käyttööni treenipaidaksi noin vuosi sitten, kun kävimme läpi miehen T-paitavarastoa. Miehelle tämä oli liian pieni – paita oli varmaan jälleen teiniajoilta :D.. Kuntokin alkaa vilautella elinkaaren loppupäätä T-paitana. Tämä ei enää omassa käytössäni ole ollut missään intensiivisessä kierrossa aiemmin, vaan olen käyttänyt sitä muistaakseni muutamissa treeneissä – en usko käyttäneeni ainakaan yli kymmentä kertaa. Yhdistän tämän mielessäni treenipaidaksi, mutta pyrin jatkossa käyttämään myös yleisesti aluspaitana. Tämä paita ei enää pitkään kestä käytössä ja on todennäköisesti seuraavien, hajoavien tekstiilien joukossa. Mutta, nyt saan nauttia sen keväisestä pirteydestä vielä hetken yhdistettynä jumppakenkiini!\nJatkoa ajatellen mietin myös, kannattaisiko minun hyödyntää enemmänkin noita miehen t-paitoja, jotka ovat tulleet elinkaarensa loppupäähän t-paitana. Hän tykkää itse käyttää talviaikaan lähestulkoon pelkästään pitkähihaista aluspaitaa, joten t-paidat jäävät vähälle käytölle. Kuitenkin, elämäntilanne ja harrastukset ovat sellaiset, että ns. huonompaa vaatetta, jota ei niin tarvitse varoa – tulee jatkuvasti käytettyä, siksi myös näiden nuhjuisempien t-paitojen säilöminen kaapissa on ollut ihan järkevää. Mutta – kuten sanottu, mielin määrin ei kukaan näitäkään tarvitse. Katson siis seuraavan paidan pettäessä, miten valita jatkossa.\nMieheni on samaa mieltä, että vähempikin määrä kokonaisuutena riittää. Talvisempia kuukausia on vielä jäljellä, joten nyt on vielä se aika, kun paidan ulkonäkö ei ole aina niin keskeinen, koska se jää piiloon aluspaidaksi. T-paidoissa olemme muutenkin tehneet vaihteluita päikseen, olen esim. antanut omia, isoja T-paitoja hänen käyttöönsä, jotka ovat itselläni olleet lähinnä vaihtelevassa yöpaita-käytössä.\nTammikuun haasteen paidoista, jotka otin alun perin neljän paidan intensiiviseen käyttökiertoon, on siis jäljellä nyt enää kaksi. Second Hand, mummon jäämistöistä 2012 käyttöön otettu alustoppi, sekä keväällä 2012 Anttilasta ”klassikoksi” ostettu raitatoppi. (En vielä muistanut tammikuussa, onko raitatopin osto tapahtunut 2012 vai 2013, mutta kyllä se on tapahtunut jo 2012, koska muistan, että minulla oli se päällä aluspaitana EräEeerolla Lieksassa petokojulla... ja tuo visiitti ajoittui kevääseen 2012 :D). (Raitatopin pesulappu on niin haalistunut, että siitä juuri ja juuri erottaa sen olevan 100 % puuvillaa ja ”Made in Bangladesh” – ettei vain olisi Rana Plaza? Mummon vanha toppi sen sijaan on varmaankin jotakin Polyesteri-viskoosisekoitetta, mitään lappuja paidassa ei ole olemassa, enkä ole aivan varma, miltä vuosikymmeneltä paita on ;))\nP.S. Kaikki neljä paria treenihousuja/legginssejä ovat vielä käyttökierrossa. Saa nähdä, kuuluuko seuraavaan katsaukseen paitoja vai leggins-osastoa – tästä en voi olla yhtään varma.\nKommentit pois päältä artikkelissa Katsaus tammikuun loppuunkäyttöhaasteeseen vol. 2 ja keväistä väriä liikuntaan\nMaaliskuun haaste: Loppuun käytettävät pussilakanat\n24.2.2019 circular economy, Marie Kondo, Minimalism, Re-use, Second Hand, Zero waste\nOtin kirjoittamisen suhteen pienen varaslähdön tekstiilien loppuun käyttöä koskevaan haasteeseen, sillä tällä saralla haaste on meillä pyörinyt käytännössä osittain jo syksystä ja lopullisesti tammikuusta alkaen. Toinen syy on kevättä kohden meno, aurinko paistelee keväthangilla ja tuo kivaa fiilistä. Näimpä lakanoiden räiskyvät väritkin ovat askel kohti kevättä.\nNuorena yksin asuvana sain aika usein esim. joululahjaksi lakanoita, lisäksi käytössä on sukulaisten vanhoja. Mökeille on jo viety lakanoita vanhemmasta päästä, koskien sekä omia, että appivanhempiani. (Aion tsekata todelliset määrät sieltäkin ja pohtia, olisiko jotkut lakanat kuitenkin tiensä loppupäästä käytettäväkin loppuun jo kotopuolessa, esim. pesuun tuonnin yhteydessä?) Niitä ei kuitenkaan tarvitse mielin määrin. Pikkulapsiperheessä voi tulla tilanteita, että kahden viikon vaihtoväli on aika ajoin liian pitkä ja joskus sitä on tietysti yövieraitakin, joita varten tarvitsee ylimääräisiä lakanoita. Mutta, nämä eivät kuitenkaan ole tällä hetkellä joka viikkoisia, toistuvia tapahtumia, vaan enemmänkin silloin tällöin sattuvia. Eli pienehköllä määrällä pärjää ihan hyvin (Kolme henkinen perhe, jossa 2 aikuista ja yksi 3-vuotias).\nYritin jo syksyllä pitää kierrossa tiettyjä lakanoita, jotka olivat mielestäni jo parhaat päivänsä nähneet ja tammikuussa viikkasin tosiaan suurimman osan lakanoista siististi suljettavaan boksiin ja suljettavaan kestokassiin ja vein lämpimään varastoon. Lapsen sänkyyn meneviä, pienempiä lakanoita en tähän haasteeseen laskenut, vaan keskityin nyt ns. aikuisten lakanoihin. Lapsi nukkuu omassa sängyssään vaihtelevasti ja saattaa joskus yöllä kömpiä meidän väliin meteliä pitämättäkin.\nKäyttöön jätin yhdelle hyllylle:\n4 isoa (pieni parisänky) aluslakanaa\n6 + 1 tyynyliinaa\n(Lisäksi patjan ja lakanan välissä on ns. ”pissalakana” sängyn säästämiseksi)\nKierrossa ovat: Pussilakanat, jotka lähtökohtaisesti ajavat tätä loppuun käytettävän virkaa lyhyessä mittakaavassa, aluslakanat ja osittain tyynyliinatkin tulevat kestämään varmasti pidempäänkin. Nyt rytmi menee niin, että kaksi pussilakanaa on käytössä yhtä aikaa ja toiset kaksi pesussa ja sitten taas vaihtoa odottamassa – mennään siis kahden pussilakanaparin vaihdoilla. ”Ylimääräisenä” on viides pussilakana, koska se vaikutti myös aika loppuun kulutettavalta. Näin ollen yksi on tarvittaessa aina varalla. Vaihtelen näitä viittä kuitenkin tasaisesti käytössä.\nPussilakanoista kaksi retrokukkaista ovat mummoni vanhoja ja toiset kaksi ovat Marimekon setistä, jonka sain ylioppilaslahjaksi (2002). Ainakin toinen mummoni pussilakanoista lienee myöskin kotiompeluna tehty. Viides pussilakana on entisen vuokralaiseni minulle vuonna 2015 jättämä, kun ei ottanut ylimääräistä tavaraa mukaansa ulkomaille. Kaikissa pussilakanoissa on takana monia käyttökertoja ja kolme näistä on second handiä. Marimekon lakanat ovat olleet suht tasaisessa käytössä 17? vuotta, mutta koska minulla on ollut valinnan varaa, olen vaihdellut lakanoita käytössä aiemmin varmaan aika spontaanisti, eivätkä lakanat ole kuluneet siten kuin ne pienemmällä vaihtelulla olisivat.\nTyynyliinoja on kierrossa enemmän, koska meillä on parisängyssä neljä tyynyä, niitä saa aseteltua niskan taakse sopivasti esim. lukiessa. Tyynyliinat valikoin aluksi siten, että Marimekon settiin kuuluvat tyynyliinat lähtivät luonnollisesti käyttökiertoon, kuten myös entisen vuokralaiseni pussilakanaan kuuluva tyynyliina, mutta mummon lakanoihin jouduin miettimään tyynyliinat, joten hyödynsin tässä sellaisia tyynyliinoja, jotka eivät kuulu mihinkään settiin. Alkuun valitsin anopilta saamani vanhat kirjaillut tyynyliinat, mutta niistä toinen hajoisi jo ja lisäksi siihen tarttui väriä, siispä – säästän siitä kirjaillun kohdan johonkin projektiin ja loput voin leikata korinpunontaan. Otin käyttökiertoon lopulta yhdet Marimekon tyynyliinat, jotka myös olen saanut Ylioppilaslahjaksi, mutta eivät kuulu mihinkään settiin. Niitä onkin käytetty vähän harvakseltaan ja ovat niin hyväkuntoiset, että ne eivät hetkeen hajoa. Halusin kuitenkin käyttää niitä nyt koska säästelen varastossa mieluummin yhtenäisiä settejä jatkoa ajatellen. Eli nyt on tarkoitus kuluttaa loppuun etenkin nämä yksittäiset ”sinkkupeitot”. Viimeinen käytössä oleva tyynyliina on oikeastaan mieheni lapsuuden aikaisia, käsin painettuja, joka ei myöskään kuulu mihinkään sarjaan.\nNäissä on hauskoja värejä ja kuvioita, joten hajottuaan nämä päätyvät korin punontaprojektiin ehdottomasti. Piakkoin voisi rykäistä tuon ensimmäisen korin ihan valmiiksi, jota syksyn aikana ja alkuvuodesta ollaan pikkuhiljaa työstetty. Tästä juttua toisiaan, kun valmistuu.\nP.S. Lapsi rakastaa näitä: ”On kukkapeitto! On kukkapeitto!” :D\nKommentit pois päältä artikkelissa Maaliskuun haaste: Loppuun käytettävät pussilakanat\nHelmikuun haaste tekstiilien loppuun käytölle 2019: legginssit ja treenihousut\n8.2.2019 circular economy, Left over materials, Minimalism, Re-use, Second Hand, Zero waste\nMietin jonkin aikaa, mikä vaatekappale olisi hyvä nostaa esille helmikuun haasteena. Koska talvi on meneillään ja arkeen ja vapaa-aikaan sisältyy niin ulko- kuin sisäliikuntaa, päätin lähestyä asiaa mahdollisimman käytännön läheisesti. Tanssi ja erilaiset ulkoilu- mökkeily- ja erästelyaktiviteetit ovat kulkeneet elämässäni mukana ja lisäksi talvipyöräily hyötyliikuntana on tärkeä osa arkeani.\nJossakin vaiheessa heräsin siihen, että säännöllisen epäsäännöllisestä käytöstä ja tarpeesta huolimatta minulla on kohtalaisen laaja varasto yhteenlaskettuna talvisukkahousuja, pitkiä kalsareita ja legginsejä erilaisilla kuitukoostumuksilla jne.\nEdelleen, olen ostanut viimeisimmät talvisukkahousut kaksi vuotta sitten (2017) tilanteessa, jossa omistamani kirjaimellisesti ratkesivat päältä kesken päivän, eikä kotiin ehtinyt sukkahousuja vaihtamaan.\nTätä ennen ostin urheilulegginsit alkusyksystä 2014, jolloin menin Mieheni kanssa Kurjenrahkan kansallispuistoon viikonloppupatikoinnille. Äkkiseltään ei siis kuulosta siltä, että olisin mitenkään himohamstraaja ko. vaatteiden suhteen.\nSyy lieneekin se, että olen saanut tätä osastoa joululahjaksi tasaisin väliajoin, vanhat ovat kulkeneet mukana, koska koko ei ole radikaalisti muuttunut ja lisäksi minulle on annettu second handinä sellaisia, jotka eivät ole mahtuneet omistajalleen.\nKaikki nämä eivät sovellu jokaiseen aktiviteettiin, mutta toisaalta tähän ynnäämäni vaatekappaleet soveltuvat moneen tilanteeseen.\nTavoittelen tilannetta, jossa saisin karsittua määrän ja opittua jatkossa keskittymään sellaisiin vaatekappaleisiin legginssiosastolla, jotka soveltuisivat mahdollisimman moneen tilanteeseen; toisin sanoen samoja housuja voisi käyttää niin sisäliikunnassa kuin pitkinä kalsareina ja että ne vielä saisi puettua hameen kanssa kuten talvisukkahousut niin , että toimisivat omassa tyylissä. Elastaanin kiroista ja autuudesta aion tehdä syvällisempää pohdintaa vasta kun saan helmikuun loppuunkäyttöprojektin pitkien kalsareiden/treenihousujen kanssa vauhtiin. Haluan käyttää vanhat legginsit ja vastaavat loppuun asti. Tuon korin punontaprojektin ja todellisen loppuun käyttämisen myötä on ollut jännittävä veikkailla, kuinka kauan vaate enää kestääkään.\nAluksi siis asetan määrän: 4 kappaletta kierrossa ja asetan housut samalle hyllylle, missä yläosien loppuunkäyttöprojektin vaatteet ovat. (Nythän ne mahtuvat kivasti samalle hyllylle – tätä nykyä ”käyttövaatehyllylle” ;)). Jos puhutaan ”silotelluista” kuvista blogimaailmassa ilman arkista realismia, niin alla kuvatussa tekstissä ei sen puutetta tarvitse ainakaan pelätä :D\nLoppuun käytettäväksi lähtevät:\nJazz-tanssihousut (Nämä on varmaan vuodelta -98 tai -99!) Käytetty tähän asti epäsäännöllisen säännöllisesti, mutta välillä olleet varmaan vuodenkin päiviä hyllyllä. Laatu ei näissä ollut mikään paras alun perinkään, tarttuivat varatreenihousuiksi tuolloin -90-luvun lopulla Helsingistä Fiorellasta :D Vyötärön hoidin lähes kolmisen vuotta sitten näistä kuntoon laittamalla kirpputorin ompelutarvikkeista löytämälläni kiristysnyörillä vyötärön kohtaan kiristyksen, lisäksi leikkasin pohkeeseen ”hämähäkinverkkokuviointia”, ensiksi ihan kokeilumielessä ja toisekseen; hippiteemaista hash-juoksua varten (sisältää rypemistä ja hikijuoksua)… myöhemmin nämä toimivat zombie-asuna Halloween-Zumba treenissä. Käytän näitä niin kauan kun ne vielä pysyvät jalassa. Säästän aiemmin leikkaamani hämähäkkiverkkokuvion ja leikkaan samalla tavalla myös loput housuista. Käytän aikaansaannosta todennäköisesti kotikutoisen korin koristeluun.\nEsprit-pyöräilyhousut nämä ovat vielä edellisiäkin vanhemmat ja olen ne aikoinaan saanut second handinä. Ovat toimineet vaihtelevasti käytössä treenihousuina. Viime treeneihin leikkasin pienet halkiot lahkeeseen, jolloin ne myös istuivat paremmin päälleni. Kovin montaa käyttökertaa nämä eivät enää kestä – aika loppuun kuluneet alkavat olla, mutta treenivaatteissa pyörineet mukana vuosikausia. Näistäkin saa hyvää värimatskua punoksiin!\nMustat legginsit nämä sain second handinä (tai oikeastaan third handina) viime talvena kun kävin läpi miehen kalsariosastoa. Kyseessä on HM:n xs-kokoiset mustat legginsit. Olivat suht hyvässä kunnossa käyttöön otettaessa, eli third hand-housuiksi en uskonut niiden olleen kovin montaa kertaa jalassa ennestään. Tarina näistä ”kalsareista” on se, että mieheni oli saanut ne käyttöönsä siskonsa vanhana itselleen nuorena poikana – ja oli käyttänyt niitä muutaman kerran. Sen jälkeen ne olivat jääneet pyörimään kalsarivarastoon. :D Näitä olen käyttänyt todella paljon, koska ne on voinut hyödyntää niin sisä-, kuin ulkoliikunnassa ja joskus jopa pyjamahousujen virkaa ajavana. Nämä ovat ajaneet myös talvisukkahousujen virkaa, kotihousujen virkaa ja olleet käytössä pitkän paidan kanssa. Sisäliikunnassa niiden kanssa tulee kuitenkin pukea sortsit, koska läpikuultava kangas vaatii sen, ellei halua pikkuhousujaan vilautella. Yritänkin pääosin hyödyntää näitä yhdessä Esprit pyöräilysortsisen kanssa. Nyt näissä on jo pienehkö reikä.\nTumman siniset pitkikset nämäkin tulivat second handina samasta syystä käyttöön viime talvena kuin edelliset. Löysin miehen kalsareista nämä pienet ja tosi nyppyset talvikäyttöön soveltuvat pitkikset. Miehelle nämä eivät olisi mahtuneet, mutta kokeilin jalkaan ja hoksasin niiden menevän täydestä ns. naisten versiona. Käsittelin ne nypyn poistajalla ja aloin käyttää talvisukkisten tapaan hameen kanssa. Nyt näissä on jo pieniä reikiä ja kuluneet osittain ohuemmiksi, joten kelpuutan vain aluskalsarikäyttöön. Paikkoja näihin ei kannata enää laittaa, koska kovin montaa pesua eivät tule kestämään. Näissä postauksissa olen käyttänyt näitä vielä hameen kanssa. Nämä soveltuvat paremmin ulkoliikuntaan.\nKaikkea ei aina tarvitse nähdä pidättäytymisen valossa, vaan sitä kautta, mitä saa tilalle ja mitä prosessi antaa.\nNäitä housuja vaihtamalla ja yhdistelemällä eri käyttötarkoituksiin yritän mennä mahdollisimman pitkään. Tilanteen mukaan aion tehdä myönnytyksiä – jos pakkanen ei ole kovin kova, myös leikatut jazz-housut kelpaavat aluskalsareiksi ja jos sisäliikuntaan sopivammat housut sattuvat kaikki olemaan pyykissä voin ehkä käyttää talvisempia pitkiksiä sisäliikunnassa. (Koska jo ohueksi kuluneet). Samoin kuin aluspaitojen loppuunkäytön suhteen – yksien housujen hajotessa valitsen tilalle kiertoon seuraavat, potentiaaliset housut samoihin tarkoituksiin. Sen lisäksi, että loppuun kulutus on sekä ympäristömyönteinen että säästäväinen projekti, se on myös oppia ja havainnointia itselleni. Kaikkea ei aina tarvitse nähdä pidättäytymisen valossa, vaan sitä kautta, mitä saa tilalle ja mitä prosessi antaa. :)\nP.S. Kaikki tammikuun aluspaita-haasteen paidat ovat vielä käyttökierrossa, saa nähdä kumpi osasto pettää ensin :D\nKommentit pois päältä artikkelissa Helmikuun haaste tekstiilien loppuun käytölle 2019: legginssit ja treenihousut\nLähimatkailua Polvijärven Solan metsäkirkolla ja luonto- ja kulttuuripolulla\n7.6.2018 Re-use, Second Hand, Travel in Finland\nAlun perin sain tietää Polvijärven Solan metsäkirkosta Ompelimo Rokitan Millan kautta. Millan blogia ja asua Metsäkirkolta pääsee seurailemaan täältä http://www.moonshapedlittlebox.fi/2017/07/mika-tekee-asusta-lempiasun.html\nTeimme perheen kanssa kahtena peräkkäisenä viikonloppuna kohteesta intoutuneena pienet retket Solan maastoon. Ensimmäinen reissu käsitti palan Solan Kulttuuri- ja luontopolkua, jonka varrelta voi pongata mm. kivikautisen asuinpaikan sekä satumetsän peikkoineen. Lapsen kanssa siis aivan mainio kohde! Pitempikin patikkalenkki olisi ollut mahdollinen ja ajatus jäi kytemään korvan taakse ja nähtävää vielä jäi! Pieni kylä – paljon nähtävää! :) Toisena viikonloppuna vierailimme Metsäkirkolla. Metsäkirkko sijaitsee jyrkänteellä, vanhan louhoksen kupeessa. Kirkolle pääsee myös tuota kulttuuri- ja luontopolkua pitkin.\nRistin lisäksi kirkosta löytyy veistetty karhu, joka tuo mieleen palan suomalaista muinaisuskoa ja kansanperinnettä.\nHame: Second hand Fida, parin vuoden takaa\nPaita: Miehen kauluspaita, edestä solmittu\nKommentit pois päältä artikkelissa Lähimatkailua Polvijärven Solan metsäkirkolla ja luonto- ja kulttuuripolulla\n20.5.2018 art, Bijou, Boots & Shoes, Left over materials, Re-use, Repair, Second Hand, Tee-Se-Itse, tuunaus\nKaikenlaista julkaistavaa roikkuu luonnoksissa, mutta monesta jotain puuttuu…\nJaan siis tälle viikolle kesäisen kenkätuunauskuvan, jossa oma överiys pääsi valloilleen ;)\nKengät ovat roikkuneet tuunausta odotellen jo tovin, nämä on tarkoitus yhteen sovittaa erit. saman henkisen kesämekon kanssa.\nKengät olivat ehjät, vähän käytetyt, olen ne ostanut noin 10 vuotta sitten, mutta käyttökerrat ovat jääneet enempi yksittäisiin kesäjuhliin, joten nämä olivat vielä hyvässä kunnossa siihen asti kunnes lapseni löysi kengät ennen korkealla olevaa kenkätelinettä ja sai niihin ilkeät jäljet. (Tämän jälkeen meille syntyikin kiireen vilkkaa korkealle asetettu kenkäteline ja pakkohan sellainen on olla – varsinkin kenkiä tuunaavana ei halua, että pieni lapsi altistuu tekeleilleni ;))\nKengissä on: kirpputorilta ostetut hiuskukkaklipsit (Nämä taisin hommata tätä varten jo 2 vuotta sitten…)\nDecoupage-lakka-tekniikalla siirrettyjä kukkakiiltokuvia\nKukkiin on ripoteltu marbleerausväriä pisaroina ja keskiosaan tehty ”jalokivi” kiiltävällä askartelumaalilla\nOranssia askartelumaalia on sudittu mm. kohtiin, jotka hieman kärsivät lapsen käsittelyssä.\nMaalit ovat olleet minulla jo tovin muista projekteista, osa kiiltokuvista on kulkenut lapsesta asti, joten tässä onnistui pääosin hyödyntämään jo kotona valmiiksi olevia materiaaleja. (Lukuun ottamatta second hand hiusklipsuja).\nVanha kesämekkoni tarvitsee vielä pientä hienosäätöä. Sitten kokonaisuus onkin valmis. Toki pidän kenkiä myös yksiväristen ja pelkistetympien vaatteiden kanssa. (Mekko roikkuu muuten kiinni vanhasta, tuunatusta pyöränvanteesta, joka toimii sekä lamppuna, että kuivaustelineenä… tästä myöhemmin lisää)\n(Tässä arkistoista yksi kuva, jossa ko. mekko päällä Turun Ruissalosta kohta kolme vuotta sitten :))\nIhanaa kevättä ja kesää!\nKommentit pois päältä artikkelissa Summer shoes – DIY Project\nVaatevallankumous ja rakkaan vaatteen tarina (Fashion Revolution – Love Story)\n24.4.2018 Bijou, Boots & Shoes, Left over materials, Minimalism, Re-use, Repair, Second Hand, tuunaus, Zero waste\nTällä viikolla vietetään taas vaatevallankumousta. 24. huhtikuuta tulee kuluneeksi 5 vuotta siitä, kun Rana Plaza -rakennus romahti Bangladeshissa. 1 138 ompelutehtaan työntekijää kuoli ja yli 2 000 ihmistä loukkaantui. Siksi joka vuosi huhtikuun viimeisellä viikolla järjestetään Vaatevallankumous-kampanja, englanniksi Fashion Revolution.\nLisätietoja täältä: https://www.stjm.fi/uutiset/vaatevallankumous-jarjestetaan-23-29-4-2018-nain-yritys-voi-osallistua/\n”Tällä hetkellä vaateteollisuus käyttää valtavat määrät vettä, energiaa sekä maapinta-alaa. Silti valitettavan suuri osa vaatteistamme päätyy kaatopaikalle tai poltettavaksi hyvin lyhyen käyttöajan jälkeen. Siksi meidän on löydettävä uusia vaatteiden kuluttamisen tapoja. Jatkossa meidän on ostettava vähemmän mutta parempilaatuisia vaatteita sekä vastustettava kertakäyttömuotia ja turhia heräteostoksia. Tärkeintä on kuitenkin sitoutua hankkimiimme vaatteisiin. Meidän tulisi pitää vaatteistamme hyvää huolta ja käyttää jokaista vaatettamme vähintään 30 kertaa. Kukaan ei voi korvata isoäidiltäsi perimää kaunista takkia tai sitä täydellistä mekkoa, jonka ostit lomamatkalta itsellesi matkamuistoksi. Mitä enemmän kiinnymme jo omistamiimme vaatteisiin, sitä paremmin pidämme niistä myös huolta. Osallistu Vaatevallankumoukseen jakamalla sosiaalisessa mediassa jonkin rakastamasi vaatteen tarina ja rohkaise muita tekemään samoin.”\nItse ajattelin tulla jakamaan kuvan tällä kertaa mekosta, johon liittyy paljon muistoja tärkeistä elämän hetkistä. Kyseessä on puuvillainen, korallin värinen hellemekko, jonka olen tilannut arviolta 10 vuotta sitten itselleni postimyynnistä. Raskausaikana siirryin käyttämään mekkoa selkeästi ympärivuotisesti, näin vältyin ylimääräisiltä vaatehankinnoilta. Kun mekon kanssa puki sukkahousut ja villatakin – oli mekko varustettu myös talveen. Imetyksessä mekko toimi sutjakasti, kun siinä oli olkaimina aluksi pelkät rimpsunauhat. Välillä myös nukuin mekossa, koska se oli niin kevyt. Meidän kihlajaiset pidettiin mökkimäisessä ympäristössä rantasaunoineen – tämä mekko päätyi ylle, sillä se ei kuitenkaan ollut turhan juhlava. Kihlajaisten jatkoilla toinen olkain irtosi kokonaan.\nMonikäyttöisyyden lisäksi mieleenpainuvin h-hetki oli kun poikamme synnytys käynnistyi. Olin kotisohvalla tuo mekko päällä ja limatulppa irtosi – samaan aikaan mekon helmasta tippui hyvin teatraalisesti iso kasa helmiä rivissä, vaikka niitä ei ollut koskaan aiemmin irronnut, eikä mekko jäänyt mihinkään kiinni. En koskaan varmaan unohda sitä helmien putoamisen ääntä. Hetki oli todella pysäyttävä!\nUudistin mekon vielä jatkokäyttöön jo ihan tunnearvonsa vuoksi Ompelimo Rokitalla. Sain idean hyödyntää kultaista poronnahkaa harnesin muodossa, koska tiesin Millan varastoissa olevan kultaista leikkuutähdettä ja olin nähnyt hänen tehneen harneseja aiemmin. Siihen, mitä tällä kertaa puis mekon kaveriksi, vaikutti pinterestin ideakuva. Käytän välillä pinterestiä olemassa olevien vaatteideni yhdistelyyn. (Hieman meni kuvassa hame epäedullisesti ryttyyn takaa, mutta tämän parempia kuvia minulla ei nyt ollut käytössä ;))\nMekko: Noin 10 vuotta sitten postimyynnistä, Poronnahka Harness-muokkaus, Ompelimo Rokita\nJakku: Second Hand, Punainen risti, Itse maalatut napit (kulta), Muokkaus tilkuilla takaa, Ompelimo Rokita\nKorkokengät: Kirpputori (Orivesi), (kaupan jäämistö)\nLaukku: Noin 7 vuotta vanha, Laukkujen varastomyynti, Joensuu, (Ostettu tätä mekkoa silmällä pitäen, liike on sijainnut vanhassa puutalossa, joka oli purku-uhan alla – onkohan liikettä vielä?\n*Vielä pieni päivitys – Harnessin koristeelliset metallisoljet ovat Ompelijan hajonneista kengistä jatkokäyttöön pelastetut, ainoastaan renkaat ovat uusia.\nKommentit pois päältä artikkelissa Vaatevallankumous ja rakkaan vaatteen tarina (Fashion Revolution – Love Story)\n10.4.2018 art, Hats, Left over materials, Re-use, Second Hand, Travel in Finland, tuunaus, Vintage\nKävelymatkan päässä meiltä on pieni metsäinen luistelukenttä, jossa tähän asti on aina ollut hyvin tilaa. Pidän paikasta, koska siellä saa fiiliksen kuin luistelisi luonnonjäillä. Lapsikin sai ensi kosketuksen luistimiin tällä jäällä tänä talvena. (Itse taisin kokeilla saman ikäisenä luistelua mökkijärven jäällä..) Omat luistimeni ovat varmaan ala-yläasteen taitteesta – ei ole jalka kasvanut. Luistelemaan on pitänyt mennä monena vuonna, mutta jostain syystä se on ollut se talvilaji, joka on jäänyt väliin. Lapsena kävin usein kavereiden kanssa luistelemassa, eikä ollut pois hinkua. Tänä talvena kelit suosivat ja luistelemaankin ehdittiin – mutta kyllä huomasi, että viime kerrasta oli aikaa! Nyt ehdin innostua ja kentät jo sulavat.\nOlen myös monesti katsellut Suomessa kulkiessa ihan pieniä luistelukenttiä – ja kaukaloita keskellä maaseutuja, niihin tunnen myös kovasti vetoa. Voi olla, että kylässä ei ole esim. kauppaa – mutta vanhan koulun vierestä löytyy luistelukenttä tai – kaukalo. Noihin paikkoihin tekee mieli matkan varrella pysähtyä. Luonnonjään muodostuminen on käynyt niin epävarmaksi – Isäni luisteli lapsena vielä Varsinais-Suomessakin kouluun. Nyt syysjäiden muodostuminen Lapissakin on viivästynyt tai muuttanut muotoaan.\nPoolopaita – Retro (Hyvon, Finland) saatu joululahjaksi\nHame: Second hand Fida, Nepparirusetti poronnahkatilkusta, Ompelimo Rokita\nLegginsit (villasekoite) – Second hand, saatu\nVillasukat: Anopin tekemät\nHansikkaat: Prahasta torilta 15 v. sitten\nMyssy: Kotimainen, löytö lapsuudesta, otettu uudelleen käyttöön.\nKatselin Vintage- ja retrohenkisiä luistelukuvia pintrestistä ja sain niistä pienen inspiraation. Edellä luetelluista vaatteista todettakoon rusettihameen osalta, että joskus hyvin pienellä tuunauksella/lisäyksellä vaatteesta voi saada juuri itselle mieluisen ja saada uutta fiilistä. Tämä hame oli aiempana talvena tarttunut mukaan kirpparilta, koska ajattelin, että kirjaillen kudottu pinta näyttää hyvältä, vaikka siihen tulisi myöhemmin nyppyjä. Poolopaita on juurikin mieheni sukulaisen vanhoja kyläkaupan jäämistöjä ja sain tämän yhtenä ”kierrätysjoululahjana”. Mitoitus on itselleni just passeli. Hansikkaat ovat samat kuin naistenpäivän viininpunaisessa asussa. Myssy on lapsuudestani ja olen ottanut sen uudelleEn aktiivikäyttöön lapsuudenkodistani. Muistan vielä, että Lakki hommattiin Rovaniemeltä, kun olin noin 1o vanha. Syynä oli se, että olimme ensi sij. talvitakkiostoksilla ja sää oli hyytävä, pakkasta oli päälle -20 asteen ja siihen päälle kipakka lumipyry. Takkiin etsittiin sopivaa hattua kuumeisesti, mutta ihan heti sitä ei löytynyt. Mukaan tarttui ensin tämä kotimainen villasekoitemyssy, joka oli värinsä puolesta sopiva takkiin mutta hieman isohko. Lakki ei myöskään olisi riittänyt koko talveksi Lapin pakkasiin, mutta jotakin kun piti kelistä johtuen päähän laittaa, niin sain ensin tämän ja sen jälkeen metsästimme minulle vielä kunnon karvalakin.\n(Tässä vielä kuvakooste pinterestin ideakuvista, olkaa hyvä:)\nKommentit pois päältä artikkelissa Inspiraationa rusettiluistelu (Retro/vintage style)


SJK Akatemia saapuu vieraaksi lauantaina - AC Oulu haluaa jatkaa voittoputkessa - AC Oulu\nSJK Akatemia saapuu vieraaksi lauantaina - AC Oulu haluaa jatkaa voittoputkessa\nAC Oulu saa lauantaina kotikentälle vieraakseen SJK Akatemian. Ykkösen kolmannen kierroksen ottelu vihelletään käyntiin klo 17.00. Ottelutapahtuman rajoitukset ovat lieventyneet kesäkuuhun verrattuna, mutta edelleen joitakin rajoituksia on voimassa. AC Oulu pyytää yleisöä tutustumaan ennakon lopussa olevaan tapahtumainfoon huolellisesti.\nAC Oulu on aloittanut Ykkösen väkevästi. Kahdesta ottelusta saldoa on kaksi voittoa – ensin avausottelussa kaatui IF Gnistan 2-0-lukemin ja toisessa ottelussa Jyrki Aholan ryhmä kävi hakemassa täydet pisteet MYPA:lta 2-1-voitolla. AC Oulun tehomiehenä on häärinyt molemmissa otteluissa erikoistilanteesta osunut Anselmi Nurmela. Niklas Jokelainen on onnistunut kertaalleen ja MYPA-pelissä avausosuma merkittiin omaksi maaliksi.\nSJK Akatemian kausi on alkanut kahdella 3-0-kotitappiolla. Ensin EIF kävi hakemassa pisteet OmaSp Stadionilta ja toisessa ottelussa KTP oli parempi samoin lukemin. SJK Akatemian joukkue koostuu pääosin nuorista suomalaisista pelaajista sekä tietysti SJK:n edustusjoukkueen vahvistuksista. Joukkueen listalta löytyy myös kaksi oululaispelaajaa, joten mielenkiintoa riittää siitäkin näkökulmasta. Kuutti Matila ja Sami Sipola yrittävät aiheuttaa kotikaupungin joukkueelle vaikeuksia sukulaisten ja kavereiden silmien alla.\nAC Oulu ja SJK Akatemia ovat kohdanneet historian aikana vain kertaalleen. Lauantaina 22.2.2020 AC Oulu oli etevämpi Suomen Cupin ottelussa 4-0-lukemin. Itse emoseura SJK on kohdattu puolestaan kuusi kertaa saldolla 2-2-2 ja maalierolla 8-8, joten tasaista on ollut. Moni muistanee kohtaamiset SJK:ta vastaan erityisen kiihkeinä.\n– Me tietysti lähdetään jatkamaan siitä mihin on nyt päästy eli voittamaan. Omassa pelissä on ollut paljon hyviä juttuja, mutta tottakai myös kehitettävää. Meillä on joukkueessa hyvä kilpailutilanne ja se on näkynyt myös treeneissä, sillä jokaisen pitää joka päivä näyttää parastaan. Lauantaina OLS:n mukaan lähteen jopa kuusi pelaajaa ja pieniä muutoksia on luvassa meidän avaukseen, AC Oulun päävalmentaja Jyrki Ahola kertoo.\n– SJK Akatemia on nuori joukkue, jossa on paljon tulevaisuuden pelaajia. He oikeasti yrittävät pelata futista ja siinä tekemisessä on ideaa. Nähtäväksi jää ketä heidän edustuksesta on mukana meitä vastaan, mutta kaikesta huolimatta meidän pitää ottaa kotona isännän otteet ja hoitaa homma kotiin – mitään ei tulla saamaan helpolla ja ilmaiseksi, Ahola jatkaa.


Täytetty Uuniperuna | Hs Lasten Uutiset\n31.8.2011 · Aloita uuniperunoiden valmistaminen pesemällä perunat huolella. Kääri yksitellen alumiinifolioon. Paista 225 asteessa ensin 30 min. Vähennä lämpö 200 asteeseen ja paista, kunnes perunat ovat kypsiä, perunan koosta riippuen 30 – 60 min.\n15.11.2007 · Täytetty uuniperuna 6 annosta 6 isoa Rosamunda-perunaa foliota 1-2 dl maitoa suolaa maun mukaan 1/4-1/2 tl paprikajauhetta 100 g pekonia pala purjosipulia. Pinnalle: 1-2 dl juustoraastetta Pese reilun kokoiset perunat hyvin ja pistele ne haarukalla. Kääri perunat yksitellen folioarkin sisään. Kypsennä 200-asteisessa uunissa noin 1 tunti, tai kunnes perunat ovat kypsiä.\nTäytetty uuniperuna – Reseptit – Ilta-Sanomat – Uuniperunalle voi tehdä esimerkiksi kinkku- tai sinihomejuustotäytteen.\n15.12.2009 · Pese perunat ja pistele ne. Kypsennä 200-asteisessa uunissa tunti. Kuutioi kinkku ja hienonna ruohosipuli. Ota peruna kerrallaan patakintaalla.\n– Folion kanssa sählääminen on silkkaa rahan ja luonnon tuhlaamista. – Luulen, että ravintoloissa on kääritty uuniperunat folioon, jotta ne säilyisivät pidempään lämpiminä, mutta tämä on tehty vasta paistamisen jälkeen.\nOk Perintä Kokemuksia →


AirsoftPro teräksinen latauskahva VSR-10-sarjalle (MB-02/03/07/10/11/12), musta (oikeakätinen) | Tradesoft.fi - Airsoft - Army - Outdoor\nTeräksinen latauskahva on muotoiltu uudelleen mukavammaksi ja ergonomisemmaksi vaihtoehdoksi VSR-10 sarjan vakiokahvalle. Lisäksi teräksestä valmistettu kahva on todella kestävä.\nKahva on CNC-koneistettu teräksestä ja on saatavilla sekä mustana, että kromisena. Yhteensopiva Tokyo Maruin VSR-10 sarjan ja sen kloonien kanssa (mm. Jing Gong BAR-10 ja Well MB-02 ja MB-03)\nKysy tuotteesta: AirsoftPro teräksinen latauskahva VSR-10-sarjalle (MB-02/03/07/10/11/12), musta (oikeakätinen)


• Luckland Casino - Nappaa 1000€ bonus ja 150 ilmaiskierrosta •\nPäivitetty : 01/15/2021\nVuonna 2015 perustettu Luckland Casino siirtyi vuoden 2021 alusta niin sanotuksi pikakasinoksi, eli Luckland on nyt sellainen nettikasino, johon ei tarvitse erikseen rekisteröityä.\nSekä kirjautuminen että nostot ja talletukset tapahtuvat Lucklandilla nyt Trustlyn luotettavan Pay n' Play -palvelun välityksellä.\nLuckland lue arvostelu\nLuckland muistuttaa ensisilmäyksellä aika paljon Thrills-casinoa. Molemmat käyttävät sinisen ja vihreän eri sävyjä yhdistettynä keltaiseen ja punaiseen. Myös graafinen ilme hahmoineen päivineen on täysin samasta puusta veistetty. Jos siis tykkäät Thrills-casinosta, Luckland voi olla sinua varten.\nLuckland - bonukset ja edut\nLuckland - Ilmaiskierroset\nKuten jo sanoin, Lucklandin tervetulotarjoukseen ei kuulu normaalisti yhtään ilmaiskierrosta. Nettikasinovertailun ja Lucklandin sopimuksen ansiosta saat meidän kauttamme yhteensä 130 ilmaiskierrosta. Nuo ilmaiskierrokset ladataan Aloha! slottiin, johon ei muuten löydykään ilmaiskierroksia aivan joka paikasta. Näistä siis kannattaa nauttia harvinaisen viinin tapaan.\nLuckland - Pelit ja ohjelmisto\nSinun ei tarvitse ladata erillistä ohjelmaa pelataksesi Lucklandin pelejä. Pelit on jaettu kolmeen pääkategoriaan: Slotit, Korttipelit ja Ruletit. Löydät Lucklandin pelivalikoimasta kaikki nettikasinoiden tärkeimmät ja suurimmat pelit. Hedelmäpelien kärkipäästä löytyvät uudet NetEnt pelit Guns N Roses, Starburst, fudispeli Football Champions Cup ja norjassa huippusuosittu Jackpot 6000.\nKesäkuussa 2017 Luckland pisti hommat isolleen ja solmi yhteistyösopimuksia uusien pelivalmistajien kanssa. Lucklandin kattavaan pelivalikoimaan mahtuukin nykyään jo 15 pelivalmistajaa: AristoCrat, Quick Spin, Barcrest, Netent, Amaya, Evolution Gaming, Cadillac Jack, Nyx, Nextgen Gaming, WMS, Neogames, Microgaming, Bally, Play n’ Go ja ELK Studios.\nLuckland - asiakaspalvelu\nLucklandilla pelaaminen on todella turvallista, sujuvaa sekä mutkatonta. Siitä huolimatta sinulla saattaa silloin tällöin tulla mieleen kysymyksiä, joihin ei löydy vastausta Lucklandin sivuilta. Silloin voit ottaa yhteyttä Lucklandin asiakaspalveluun, joka palvelee sinua suomeksi 24/7 vuoden jokaisena päivänä.\nNopein ja helpoin keino lähestyä Lucklandia on live-chatissa. Klikkaa Live-chat ikkunaa ja kysymykseesi vastataan muutaman minuutin sisällä. Jos haluat soittaa Lucklandille, se onnistuu numerolla +442036210630. Homma onnistuu tietysti myös sähköpostilla. Nokkelimmat varmaan jo arvasivat, että sähköpostia kannattaa lähettää osoitteeseen [email protected] Sähköposteihin vastataan yleensä 24 tunnin sisällä. Kaikki asiakastiedot pidetään salassa.\nLuckland - Talletukset ja nostot\nVarojen siirto Lucklandille sekä sieltä omalle tilillesi ei voisi olla helpompaa. Voit käyttää varojen siirtämiseen kaikkia perinteisiä keinoja nettilompakoista luottokortteihin ja pankkisiirtoihin.\nHuomaa, että sinun pitää todistaa henkilöllisyystesi Lucklandin henkilökunnalle ennen kuin voit tehdä nostoja tililtäsi. Tämä on aivan peruskäytäntö mitä nettikasinoihin ja nostoihin tulee. Yleensä kopio passista ja kopio sähkölaskusta riittää.\nLuckland - Yhteenveto\nLuckland on uusi täysin ammattimaisesti kasattu nettikasino, joka palvelee suomalaisia asiakkaita suomeksi vuoden jokaisena päivänä. Saat Lucklandilta 1000€ tervetulobonuksen ja 130 ilmaiskierrosta Aloha slottiin.


Sukelluksia Suodenniemen historiaan -blogi: elokuuta 2015\nLähettänyt Tomi klo 27.8.15 Ei kommentteja:\nJatkosotaa oli ehditty käydä yli kuukauden päivät, kun Jalkaväkirykmentti 36 oli käymässä ensimmäisiin sotatoimiinsa. Sen taival oli alkanut Kiikasta Ruotsilan kartanosta kesäkuun puolessa välissä. Perustamistoimien jälkeen rykmentti siirrettiin itärajan läheisyyteen, jonne saavuttiin kuun lopulla. Tässä rykmentissä oli runsaasti suodenniemeläisiä: muiden muassa Kauko Ahola, Arvo Haavisto, Matti Helavuori, Vihtori Isosävi, Niilo Jankkari, Armas Kiviniemi, Leo Moisiomäki, Reino Mäkelä, Matias Nurminen, Erkki Prusi, Veli Viljanen, Voitto Virtanen ja Reino Äijö. Ainakin osa heistä palveli rykmenti seitsemännessä komppaniassa (7./JR 36), jonka sotapäiväkirjan mukaan päivät rajan läheisyydessä kuluivat ampuma- ja taisteluharjoituksissa ja kulontorjunnan parissa, sillä ammukset sytyttivät useasti paloja rutikuivassa maastossa.\nJatkosodan alussa rajan ylittäneet suomalaiset törmäsivät usein\nvihollisen vahvoihin linnoitteisiin, jotka varmasti osaltaan vaikuttivat\nkohtalaisen suuriin tappioihin. Myös maahan kaivettuja\npanssarivaunuja kohdattiin monin paikoin. Kuvan vaiennettu vaunu on\nkuvattu Tyrjällä 4. elokuuta 1941 eli samalla alueella ja vain kaksi päivää\nmyöhemmin kuin Jalkaväkirykmentti 7:n miehet kohtasivat sellaisen\nIilammen eteläpuolella. Kuva: SA-kuva 31205.\nJalkaväkirykmentti 36 ryhmittyi rajan välittömään läheisyyteen heinäkuun 30. päivänä vuonna 1941. Ensimmäiseen hyökkäykseensä se kävi kello 2 yöllä ja saavutti rajantakaisen Pajarin maaston neljässä tunnissa. Tulikaste meni kuitenkin mönkään, kun komppanian päällikkö luutnantti Kaarlo Lähti kaatui vihollisen pian suorittamassa vastaiskussa.\nSeitsemännen komppanian seuraavat päivät kuluivat Pajarin maastoa puhdistaessa. Sotapäiväkirja antaa taisteluista melko laimean kuvan, sillä se ei mainitse lainkaan kaatumistapauksia heinäkuun 30. päivän ja sitä seuranneiden päivien kahakoissa. Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneiden tietokanta kuitenkin kertoo, että komppania menetti heinä-elokuun vaihteessa yhteensä 9 miestä kaatuneina, joten aivan vähäisistä taisteluista tai tappioista ei näytä olleen kyse.\nElokuun 2. päivänä vuonna 1941 seitsemäs komppania (7./JR 36)\noleskeli karttaan ympäröidyn pisteen 117 länsipuolisessa\nmaastossa. Nykyinen ja tuolloinen itäraja kulkee kartan\npoikki lounaasta koilliseen siten, että kartassa näkyvä\nMetsäkylä on Suomen puolella mutta Pajari jo rajan takana.\nElokuun 2. päivänä 7. komppanialla näyttää olleen rauhallisempi päivä, joka kului jälleen pääosin kulontorjunnan ja huoltotoimien parissa. Vain vähän ennen vuorokauden vaihtumista rauha kuitenkin rikkoutui, kun miesten niskaan satoi sotapäiväkirjan pirulliseksi kuvailema tykistökeskitys. Päiväkirjan mukaan isku tuotti muutamia haavoittuneita, mutta tietokannan mukaan tilanne oli vakavampi: komppanian miehistä Arvo Haavisto Pajuniemen kylästä kaatui ja Tauno Huotari Punkalaitumelta haavoittui. Huotari kiidätettiin hoidettavaksi 16. Kenttäsairaalaan, jossa hän menehtyi vielä samana päivänä. Arvo Haavisto oli täyttänyt 30 vuotta täsmälleen kuukautta aikaisemmin.\nTänä samana päivänä linnuntietä noin 30 kilometriä Pajarista koilliseen oli Jalkaväkirykmentti 7 (JR 7) käymässä omaa taisteluaan. Sen riveissä olivat suodenniemeläisistä ainakin Eero Horelli, Armas Hirvonen, Viljo Rinne ja Aaro Vuorenmaa. Heistä tosin kaksi ensin mainittua olivat haavoittuneet heinäkuun taisteluissa. JR 7 lähestyi Parikkalan kohdalla nykyrajan takana sijaitsevaa Tyrjän kylää, jossa neuvostoliittolainen Jalkaväkirykmentti 461 piti kynsin hampain puoliaan. Se taisteli Tyrjänjärvi selkänsä takana niin, että suomalaisilla oli mahdollisuus saada se mottiin. Tänä elokuun toisena päivänä suomalaisen rykmentin 1. komppania (1./JR 7) avasi tietä kohti Laatokan rantoja Tyrjää Iilammen itäpuolella. Sen oli iltaan mennessä määrä hyökätä pataljoonan 2. komppanian kanssa lammen eteläpuolitse kohti Tyrjää. Ensimmäisen komppanian sotapäiväkirja kertoo tästä kello 15 käynnistyneestä hyökkäyksestä näin:\nJalkaväkirykmentti 7:n 1. komppania eteni 2. elokuuta\npohjoisesta karttaan merkityn Iilammen itä- ja eteläpuolitse\nkohti vasemmalla näkyvän Tyrjänjärven rantaa. Iilammen\neteläpuolella kohdattiin tekstissä mainittu vihollisen\nmaahankaivettu panssarivaunu. Vasemmassa yläkulmassa\nnäkyvä Tyrjän kylä oli vielä tässä vaiheessa\n”Komppania lähti hyökkäykseen Iilammen ja Tervalammen väliselle hiekkaharjulle. Vihollinen teki kovaa vastarintaa. Hiekkaharjun ja Iilammen välissä olevalla kukkulalla oli vihollinen kaivautunut maahan ja oli myös kaivanut hyökkäysvaunun josta ampui pk:lla [=pikakiväärillä] kovasti. Vedimme pst-tykin asemaan tien varteen ja jonkun laukauksen jälkeen oli vihollisen hv. tuhottu jolloin vihollinen vetääntyi Hiekkaharjun takalaidalle.”\nSama sotapäiväkirja kertoo, että tässä kamppailussa maahan kaivetun vaunun kanssa olisi menetetty kaatuneina 3 miestä ja haavoittuneina 15. Luotettavamman oloinen pataljoonan päiväkirja kuitenkin täydentää kaatuneiden määräksi yhteensä kahdeksan, joka täsmääkin jotakuinkin tietokannan tietoihin 1. ja 2. komppanian tappioista tuona päivänä. Näiden kaatuneiden joukossa oli suodenniemeläinen 20-vuotias Viljo Rinne - hänkin Pajuniemestä - sekä suodenniemeläissyntyinen mutta Mouhijärvellä sittemmin asunut Arvo Vesanen, joka on haudattu Mouhijärven sankarihautausmaalle.\nNäihin sotatoimiin 2. komppanian riveissä osallistunut Veikko Moilanen muisteli myöhemmin näitä taisteluja alempana mainitussa Kansa taisteli –lehden artikkelissaan. Jutussa kuvattu maahankaivetun vaunun tuhoaminen saattaa olla sama kuin mikä koitui muiden muassa Rinteen ja Vesasen kohtaloksi.\nMuutamia päivien taistelujen jälkeen Jalkaväkirykmentti 7 onnistui yhdessä alueen muiden suomalaisten joukko-osastojen kanssa valtaamaan Tyrjän puna-armeijalta. Niin mieleenpainuva oli tuo taistelu, että JR 7 tunnettiin siitä lähtien Tyrjän rykmentin nimellä.\nTyrjän taistelun aikoihin Rautjärven pitäjään kuuluneella Purnujärvellä taistellut Jalkaväkirykmentti 6:n 7. komppania (7./JR 6), saapui Ritamäki-nimiseen paikkaan. Tässä rykmentissä olivat Suodenniemeltä ainakin Eino Eronen, Niilo Lahdenperä, Reino Löytämäki, Toivo Peltomaa, Reino Toivola ja Oiva Viilo. Tämänkin komppanian osalta sodan alkupäivät olivat menneet harjoitellessa ja muutenkin tulevaan toimintaan varustautuessa. Rajalinjan se oli ylittänyt 29. heinäkuuta iltapäivällä ilman tappioita.\nEnsimmäisiin koviin taisteluihin komppania joutui heinäkuun viimeisenä eli 31. päivänä kun sen tehtäväksi annettiin vallata Ritamäen läheisyydessä ollut kukkula. Tehtävä kuitenkin epäonnistui täysin, sillä komppaniasta kaatui 10 ja haavoittui 46 miestä. Hyökkäystä yritettiin saman iltana vielä uudelleen, mutta jälleen ilman tulosta.\nOiva Viilon 7./JR 6 taisteli elokuun alkupäivinä Ritamäen\nalueella. Kaukana rajalta ei oltu nytkään, sillä\nHiidenjärvessä oleva isompi saari oli ja on täpärästi\nElokuun 3. päivänä komppania täydennettiin ja jo seuraavana päivänä se sai käskyn ryhmittyä uudelleen hyökkäykseen. Kovan rynnistyksen päätteeksi paljon miehiä vaatinut mäki saatiin vallattua.\n7. komppaniassa palvellut JR 6:n joukko-osastohistoriikin kirjoittanut E.I. Häkkinen koki 4. päivän hyökkäyksessä tulikasteensa. Kirjassaan hän kuvaa hyökkäyksen kulkua näin:\n"Yö oli hyvin rauhallinen. Vihollisen tykistö ei ollut toiminnassa juuri lainkaan. Jalkaväkiaseiden sarjat viuhahtelivat ilmassa silloin tällöin ja kranaatinheittimet yskähtelivät vihollisen asemissa harvakseltaan. [...]\nAlkoi hyäkkäysaseimiin siirtyminen. Joukot valuivat äänettömästi rankkasateessa. Klo 13.54 oma tykistö aloitti ankaran tulituksen vanjan asemiin. Lähestyimme tykistötulen suojassa niin lähelle vihollisen asemia kuin mahdollista. Räiske tuntui aivan helvetilliseltä. Kranaatit ujelsivat päittemme yli ja räjähtivät. Mäki pöllysi. [...] Kauan emme kuitenkaan voineet edetä, kun saimme vastaamme luotisuihkuja. Nyt oli edettävä varovasti, niin matalana kuin mahdollista, jopa ryömimällä kaatuneiden puidenkin alitse ja samanaikaisesti oli pyrittävä ampumaan mahdollisimman paljon. Rinteessä oli edellisen hyökkäyksen aikana syntyneitä kranaattikuoppia, joita käytimme hyväksemme. [...]\nOiva Viilon hautakivi\nKaikkialla rätisi niin kiväärit, pikakiväärit kuin konekivääritkin. Luodit vingahtelivat kimmokkeista ilkeästi viheltäen. [...] Vihollisen tuli vaimeni. Olimme onnistuneet saamaan kukkulan haltuumme. Tappiot olivat melkoiset."\nVastarinnan kovuudesta ja ehkä myös rutiinin puutteesta kertoo sekin, että II pataljoonan ei onnistunut jatkaa hyökkäystään kukkulalta asetettuun tavoitteeseensa vaan urakka oli jätettävä kesken. Vihollistappioiden kerrotaan olleen suuret mutta pienet ne eivät olleet omillakaan, kuten ylläolevasta muistelmastakin ilmenee: omia kaatuneita oli 17 minkä lisäksi 40 miestä oli haavoittunut. Näiden kaatuneiden joukossa oli 30-vuotias sotamies Oiva Viilo Taipaleen kylästä.\nElokuun alun kolme päivää olivat näin vieneet riveistä kolme suodenniemeläistä ja Suodenniemellä syntyneen Arvo Vesasen. Hyökkäyssota oli kuitenkin vasta aluillaan ja toiveet kaikesta huolimatta korkealla. Muuttuisiko maailmanhistoria vai kävisikö kuten vuotta aiemmin? Sitä ei vielä kukaan voinut tietää.\nJalkaväkirykmentti 6:n 7. komppanian sotapäiväkirja (SPK 9436), Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nJalkaväkirykmentti 7:n 1. komppanian sotapäiväkirja (SPK 9601), Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nJalkaväkirykmentti 7:n I pataljoonan sotapäiväkirja (SPK 9648), Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nJalkaväkirykmentti 36:n 7. komppanian sotapäiväkirja (SPK 11734), Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nMoilanen Veikko: Tyrjän motti. Kansa taisteli –lehti 11-12/1958, s. 326-332.\nPajunen Veikko: Kirvesmäestä Tyrjään. Kansa taisteli -lehti 8/1985, s. 256-261.\nKarttapohjat: www.karjalankartat.fi, Maanmittauslaitos.\nLähettänyt Tomi klo 17.8.15 Ei kommentteja:\nSuodenniemen hautausmaalla sankarihautojen läheisyydessä on haalistunut hautakivi, johon vain harva ohikulkija kiinnittää huomiota. Sen alla lepää nuori mies, joka muun ohella lienee ainoita Suodenniemelle haudattuja, joista on artikkeli Suomen Kansallisbiografiassa. Siksi lieneekin syytä parilla tekstillä valottaa tuon nuorukaisen elämänvaiheita, jotta hänen muistonsa ei pääsisi haalistumaan kuten hänen muistomerkkinsä.\nDavid Skogmanin nimellä tunnetuksi tullut Taave Mikkola syntyi Selkeen virkatalon Mikkolan torpassa Mouhijärvellä marraskuun 10. päivänä vuonna 1840. Pojan syntymän aikaan perheessä asuivat isä Mikael, äiti Saara, velipuoli Johan sekä siskot Maria, Lovisa ja Serafia. Heistä Johan ja Maria olivat Taaven syntyessä 16- ja 12-vuotiaita ja he siirtyivät ennen pitkää torpasta muualle rengin ja piian tehtäviin.\nTaaven isä Mikael kuoli pojan ollessa 5-vuotias, jolloin torppa siirtyi kotiin palanneelle velipuoli Johanille ja hänen perheelleen. Saara-äiti lapsineen näyttää kuitenkin saaneen jäädä sinne asumaan. Näihin aikoihin Taaven kerrotaan oppineen jo lukemaan vaikka kukaan ei häntä ollut siihen opettanut ja pian sen jälkeen hänet otettiin oppiin Selkeen tilaa tuolloin vuokranneen johtaja (direktör) Henrik Grönbergin perheeseen. Siellä ollessaan hän sai nimensä jatkoksi sukunimensä Skogmanin. David hän oli ollut kirkonkirjoissa aina syntymästään lähtien.\nSelkeen jälkeiset opintonsa hän aloitti Porin ylialkeiskoulussa, josta valmistui vuonna 1855. Kuin merkiksi alkavasta sosiaalisesta nousustaan hänet siirrettiin Mikkolasta Selkeen kirkonkirjasivulle vuonna 1856. Porin vuosien jälkeen opinnot jatkuivat Turun kymnaasissa, jossa hän opiskeli uskontoa, historiaa, maantiedettä, geometriaa, luonnonhistoriaa, aritmetiikkaa, latinaa, venäjää, suomea, saksaa, ainekirjoitusta ja voimistelua. Lopulta hän siirtyi Helsingin yliopistoon lukemaan jumaluusoppia vuonna 1860. Skogmanin kouluttautuminen tuotti hänelle useita toisiaan seuranneita titteleitä kirkonkirjoihin. Ensin hän oli koululainen, sitten lukiolainen (gymnasisten), ylioppilas (studeranden) ja lopuksi pappi (komministern).\nDavid Skogmanin syntymämerkintä Mouhijärven seurakunnan syntyneiden ja\nkastettujen luettelossa. Merkinnästä ilmenee, että Mouhijärven unilukkari (väckaren)\nEmanuel Essbjörn hätäkastoi pojan tämän syntymäpäivänä. Varsinaisen kasteen antoi kolme\npäivää myöhemmin pitäjän tuolloinen kappalainen Gustaf Brander. Kummeikseen lapsi sai\npaitsi Essbjörnin myös naapuritorpan isäntäväen Johan ja Lisa Kenkimäen (Kengimäki),\nnäiden juuri ripille päässeen tyttären Carolinan sekä renki Stefan Johanssonin.\nSkogmanin yliopistoajasta tiedetään, että hän ehti ainakin kertaalleen osallistua jumalanpalveluksen toimittamiseen Turun tuomiokirkossa. Hänen entinen opinahjonsa kymnaasi sijaitsee edelleen sen naapurissa. Varsinaista kirkollista työtään hän ehti uransa aikana suorittaa Mietoisissa, Suoniemellä, Kiikassa, Karkussa ja Suodenniemellä.\nSkogmanin syntymäkoti Mikkolan torppa sijaitsi\njonkin matkan päässä nykyisestä Tappitorin\ntienristeyksestä. Ylemmässä kartassa ympyröity\ntorpan paikka on ympyröitynä myös alemmassa\nnykykartassa. Alemmassa kartassa idästä\nTappitorin kautta pohjoiseen kulkeva tie on\nPappisura ei kuitenkaan ollut se josta Skogman nykyisin tunnetaan. Historian lehdille hänet johdattivat kansatieteelliset ansiot. Jo kesällä 1861 ollessaan 20-vuotias hän sai Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralta stipendin, jonka turvin hän kiersi tallentamassa kansanperinnettä Huittisista Töysään ja Kankaanpäästä Ruovedelle ulottuvalla alueella. Suodenniemelläkin hän jo tuolloin kävi ja merkitsi muistiin paitsi aiemmin esitellyn pirutarinan myös kertomuksia Nuutinkellarista, joka on Pajuniemessä sijaitseva siirtolohkareen alle muodostunut onkalo. Suodenniemeltä kerättyyn aineistoon kuuluu myös tämä keskipitäjän asuttamista koskeva kertomus: ”Kuningas oli antanut eräälle sotaherralle urotöistänsä luvan ottaa omaksensa paraan kylän Suomessa. Hän valitsi Selkeen kylän, jossa oli 17 taloa. Nämä kaikki yhdistettiin isoksi [Skogmanille hyvin tutuksi] kartanoksi. Wanhat asujamet muuttivat Suodenniemeen ja rakensivat Kittilän kylän.”\nSkogman keräsi kansantarinoiden lisäksi myös murresanoja, paikannimien selityksiä ja uskomusperinnettä. Hänen työnsä tuloksiin oltiin hyvin tyytyväisiä ja ne julkaistiin vuonna 1864 Suomi-lehdessä nimellä Kertomus matkoiltani Satakunnassa muisto-juttuja keräilemässä.\nVuonna 1859 Grönbergien kerrotaan hankkineen Selkeelle uuden kotiopettajattaren, turkulaisen Emma Böckerin, jonka isä oli tuolloin jo edesmennyt professori Carl Böcker. Iältään Emma oli vuoden verran Skogmania vanhempi. Nuoret nähtävästi tutustuivat, sillä Turussa opiskellessaan Skogman näyttää asuneen Böckereiden luona. Vuonna 1863 David ja Emma menivät kihloihin.\nSkogmanin kansatieteellinen ura alkoi tässä vaiheessa lähestyä lakipistettään, tutkimusmatkaa Ruotsin ja Norjan suomalaisalueille. Tuo matka oli merkittävä hetki Skogmanin elämässä ja sen aikana tapahtui paljon. Niin paljon, että siihen on syytä palata kertomuksen seuraavassa osassa.\nMouhijärven seurakunnan rippikirjat 1840-1864, Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nSelkeen virkatalon tilusmittauskartta vuodelta 1862, Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.\nLuettelo lukukausimaksuista 1857, 1872. Turun kymnaasin arkisto (Gb:1), Turun maakunta-arkisto.\nKirjekonseptit 1855-1895. Turun kymnaasin arkisto (Da:5), Turun maakunta-arkisto.\nHelsingin yliopiston ylioppilasmatrikkeli 1853-1899.\nSkogmanin syntymäkodin paikkaa osoittava nykykartta: Paikkatietoikkuna, Maanmittauslaitos.\nDavid Skogmanin valokuva on julkaistu Kaarlo Blomstedtin toimittamassa Kansallisessa elämäkerrastossa vuonna 1934.\nLähettänyt Tomi klo 6.8.15 Ei kommentteja:


Partisaani Iskut | Yle Uutiset Sää\nKuinka monta siviilihenkilöä on vielä kateissa partisaanien jäljiltä joita ei ole vieläkään löydetty lääni ja kunta mukaan luettuna .\npartisaani iskut. Plast mediplast river plast oy Kaija Stormbom Ammatti Perkola Latinalainen Amerikka – Jos Eurooppa saa pandemian hallintansa, niin sitten muut mantereet, joissa tauti ei ole vielä tullut täyteen mittaansa, Kaija Stormbom Ammatti Hyvä Työkaveri Kerro, millainen on hyvä työkaveri! – ISS Töissä – Tunnollinen, iloinen, avulias, hauska?\nDefinitions of Neuvostoliiton partisaani-iskut Suomeen, synonyms, antonyms, derivatives of Neuvostoliiton partisaani-iskut Suomeen, analogical dictionary of Neuvostoliiton partisaani-iskut Suomeen (Finnish)\nPartisaani Iskut | Uutiset Helsingin Sanomat – Partisaani-iskut ovat kansallinen trauma, joka on edelleen etenkin tapahtumapaikkakunnilla ihmisten mielessä. – Satavuotiaan Suomen kunniaksi olisi hyvä, että partisaani-iskut tutkittaisiin perin pohjin venäläisiä tiedostoja hyödyntäen, Kari Kulmala toteaa. Kenot Federal Reserve pystyy helpottamaan viruksen aiheuttamaa ahdinkoa.\nPartisaanit ampuivat vangit pakomatkansa lopulla Sallan Naruskajoen latvoilla Kieroharjussa. Tapaukseen liittyen kerrotaan, että tytön ampunut nuori partisaani olisi matkalla ehtinyt ihastua tyttöön ja joutui elämään koko loppuelämänsä sen asian kanssa. Teloitettujen jäänteet löydettiin vasta vuosikymmeniä myöhemmin.\nMillaista tietoa tiedosto sisältää? Tiedosto sisältää Jatkosodan Siviiliveteraanit ry:n keräämät tiedot neuvostopartisaanien suomalaisista siviiliuhreista jatkosodan aikana vuosina 1941-1944.\nTämä on luettelo Neuvostoliiton Suomeen tekemiä partisaani-iskuja käsittelevistä kirjoista: Dashinskij, Stanislav: Neuvostopartisaanit Lapissa rajan kummaltakin puolen nähtynä, Carelia 5 ja 6, 1995. Erkkilä, Veikko: Vaiettu sota: Neuvostoliiton partisaanien iskut suomalaisiin kyliin. Helsinki: Arator, 1998. ISBN 952.\nTuoreimmat aiheesta: partisaani-iskut. Rovakatu 32, 96200 Rovaniemi Valtakatu 10, 94100 Kemi Länsiranta 10, 1. krs, 95400 Tornio\nVesa Rinkinen: Murtovaaran partisaani-isku – Sivu 1 (9) Vesa Rinkinen: Murtovaaran partisaani-isku Esitelmä Tampereen Suomalaisen Klubin Ruutiukkojen lounaskokouksessa 6.10.2014 Vuosina 1941–1944 Neuvostoliiton partisaanit surmasivat Suomen itärajan ky- lissä 182 henkilöä.\nNextLed Nauha Ulos


Kunniaa suomenhevoselle – Kotimaa24\n06.09.2017 18:40 - Pekka Särkiö\nTänään suomenhevosen päivänä (6.9.) muistan kotimaisen hevosen suurta merkitystä itsenäisyydelle. Adolf Ehrnroothin sanoin Suomen puolustus "nojasi kuormahevosen länkiin." Taistelevien joukkojen huolto ei olisi onnistunut ilman hevosta. Siksi Suomen itsenäisyyden säilyminen on paitsi maata puolustaneiden sotilaiden, myös hevosten ansiota.\nTalvisodan lopussa hevosia oli 90 000 kuorma- ja vetohevosina sekä ratsuina. Tappiot olivat 7204 hevosta kaatuneina, lopetettuina ja kadonneina. Hevonen palveli ase-, ammus- ja elintarvikekuljetuksissa sekä tykkivaljakoissa. Hevoset vetivät tai kantoivat kuormaansa, kuten haavoittuneita luotettavasti ja äänettömästi siellä, missä mikään muu kulkupeli ei kyennyt liikkumaan, tiheissä korvissa, soilla, kallioilla, umpihangessa, yli jokien.\nSuomenhevonen on vahva, sitkeä, vaatimaton, monipuolinen ja kuuliainen. Ulkomaiset tarkkailijat ihmettelivät sen ominaisuuksia ja erityisesti kylmänkestävyyttä. Samoin he hämmästelivät suurta huolenpitoa haavoittuneista ja sairastuneista hevosista. Hyvää hoitoa edesauttoi se, että hevoset oli otettu tiloilta ja perheiltä, joille hevonen oli tärkeä tuki ja perheenjäsen. Hevosista haluttiin huolehtia hyvin, että ne voisivat palata kotiin.\nHaavoittuneiden hevosten tuskan huudot olivat monille sietämätöntä kuultavaa ja jotkut sotilaat vaaransivat henkensä mennessäään lopettamaan haavoittuneen hevosen. Sotilaspastori Elias Simojoki kaatui 1940 konekiväärisuihkuun Laatokan Koirinojan lahdella palatessaan lopettamasta hevosta.\nHevosille tehtiin kenttäoloissa vaikeitakin leikkauksia. Niistä poistettiin sirpaleita ja pahojakin haavoja saatiin parannettua. Opetusneuvos Ilmari Ojala kertoi erikoisesta leikkauksesta ruunille ja oriille, jotka olivat palelluttaneet peniksensä kovissa pakkasissa. Paleltunut penis amputoitiin ja virtsaputki johdettiin vatsanpeitteiden sisällä taaemmaksi, missä oli ulostulo. Näitä hevosia kutsuttiin tammaruuniksi.\nIlmari Ojala harmitteli minulle sitä, että hyökkäysvaiheen aikana syksyllä 1941 jopa 900 hevosta jouduttiin lopettamaan soveltumattomina. Niitä ei voitu kuljettaa mukana, vaan mahdollisuuksien mukaan niitä teuastettiin ja syötiin. Osittain kyse oli haavoittuneista tai hermonsa menettäneistä hevosista. Kyse oli myös ajajien taitamattomuudesta. Esimerkiksi kumisevalle ponttoonisillalle joutuminen oli hevoselle kauhistus. Hyvät ajajat ymmärsivät valjastaa kokemattomia hevosia kokeneiden rinnalle, jotka esimerkillään rohkaisivat niitä eteenpäin.\nHevonen oli myös uskollinen ajajalleen. Koskettavan kertomuksen mukaan sotilaita oli päässyt vetäytymään taistelusta, kun hevonen oli tullut levottomaksi ja riistäytynyt pitelijältään reki perässään takaisin taistelualueelle. Se tuli aikanaan takaisin mukanaan reessä haavoittunut sotilas - joka oli samalla hevosen omistaja. Hevonen oli huomannut tämän puuttuneen ja palasi häntä hakemaan. Turvallaan se oli herättänyt miehen tajunnan rajamailta ja mies oli ryöminyt rekeen.\nMonesti hevosmiestä kosketti karvakorvaisen taistelutoverin kaatuminen syvältä, jopa syvemmin kuin ihmisen kaatuminen. Eihän viaton luontokappale voinut ymmärtää sodan ja tappamisen syytä, kuten Tuntemattoman Sotilaan Mäkilä hiljaisesti hevoselleen toteaa. Ryhmän tai joukkueen hevosen kaatuminen ennakoi yleensä myös miehille aiempaa suurempia vaikeuksia, jopa kuoleman vaaraa ilman hevosen mahdollistamia ammus- ja muonatäydennyksiä.\nIsän isäni maanviljelijä Uuno Särkiö oli sydämeltään hevosmies, joka oli kasvattanut kymmeniä talossa syntyneitä varsoja. Timo-ruuna oli jatkosodassa ja palasi sieltä takaisin, kuten isoisänikin. Hän kävi 1929 tykistön ratsulähettikurssin ja toimi talvisodassa taistelulähetti- ja tarkka-ampujaryhmän johtajana.\nJatkosodassa hän oli mm. KTR 3:ssa taistelulähettinä ja ratsasti patteriston upseerin hyvän ratsun pois Aunuksesta vetäytymisvaiheessa kesällä 1944 maataistelukoneita väistellen. Äidin isäni res.luutnantti Jussi Lappi-Seppälä oli jatkosodan alussa JR 28 adjutantti ja tiedustelu-upseeri Ev. Torsti Kotilaisen johtamassa "Lentävässä rykmentissä". Hän on kertonut ratsastaneensa tiedusteluretkillä pienikokoisella tammalla.\nEnnen traktoriaikaa 1950-luvulla maatalouden ja metsän ajossa oli enimmillään 400 000 suomenhevosta, useimmat niistä työlinjan vankkoja hevosia. Sen jälkeen suomenhevosten määrä on supistunut 20 000:een ja työlinja lähes hävinnyt.\nHevosurheilu ja erityisesti raviurheilu on kuitenkin pelastanut suomenhevosen, joka on maailman monipuolisin hevosrotu. Se soveltuu vetämään raskaita kuormia työhevosena, tai juoksemaan kilpakärryjen edessä ravurina,se soveltuu kouluratsuksi liikkumaan laadukkaasti itseään kantaen eri askellajeissa sekä hyppämään esteitä radalla ja maastossa. Onpa suomenhevosia lännenratsuinakin. Oma lukunsa ovat suomenpienhevoset.\nTänä vuonna on suomenhevosen kantakirjauksen 110 vuotisjuhlavuosi. Kantakirjauksen alkuaikoina suomenhevoselle määriteltiin rautiaan väri. Monet mustat ja valkoiset, muutoin laadukkaat suomenhevoset saivat kärsiä tästä. Viime viikonlopulla oli Ypäjällä Suomenratsujen kuninkaalliset, katselmus hienoista suomenhevosista, joita oli tyttären mukaan eri värisiä, mustia ja jopa voikkoja. Hevosrotu soveltuu nyt entistä paremmin myös urheiluun.\nEntä onko suomenhevoselle enää käyttöä sotahevosena? Näillä näkymin ei. Lapsuudessani 1960-1970 -luvuilla sain usein seurata Santahaminan tallin edustalla pitkässä rivissä seisoneita työhevosia kärryjen eteen valjastettuina ajajineen - ja olla kyydissäkin, kun hevonen veti juomavesisäiliötä tai kun hevosella haettiin pullaa Sotilaskoteihin Leipurinniemen leipurilta. 1994 viimeisetkin hevoset loppuivat Puolustusvoimista tallimestari Veikko Heikkilän pitämään huutokauppaan.\nEi pitäisi kutenkaan sanoa koskaan "ei koskaan". Tekniikka on haavoittuvaa. Ilman varaosia, polttoainetta, kovassa pakkasessa moottoriajoneuvo hyytyy. Maastoajoneuvokin tarvitsee jonkinlaisen kulku-uran tiheän tai soisen metsän keskellä. Vaikeissa oloissa hevosella on edelleen etunsa, kun on siirryttävä peitteisessä maastossa ja salattava oma liikkuminen.\nMiten on mahdollista esimerkiksi evakuoida haavoittuneita tai kaatuneita huomaamattomasti, kun jo dieselmoottorin käynnistäminen saattaa kuulua kuivassa pakkasilmassa kilometrien päähän? Perinteiset hevosen purilaat tai kärryt sekä reki uudelleen muotoiltuina kestävistä ja kevyistä materiaaleista (hiilikuitu, teräs, kevlar, puu) mahdollistaisi monenlaisten kuormien liikuttamisen.\nTämän päivän hevosmetsurin tukkikärry ja siinä oleva vinssi mahdollistavat tukkien siirtämisen. Yhtä lailla mahdollista on siirtää vaikka kevyt tai jopa raskas kranaatinheitin ja ammuslaatikoita umpimetsässä asemiin.\nEnnen kaikkea toivon sitä, ettei ihmisten ja hevosten tarvitse enää koskaan kokea sodan kauhuja.\nMirja Lappi-Seppälä: Elämäkerta-artikkeli pääjohtaja, professori, kansanedustaja Jussi Lappi-Seppälästä. Porvarillisen työn arkisto. Kansallisen kokoomuksen arkisto. Kokoomusbiografia. (internetissä)\nIlmari Ojala: Suomenhevonen Suomen puolesta 1939-1945. 1997.\nIlmari Ojalan haastattelu 2.9.2017.\nSeppo Posio: Oi, Suomi synnyinmaa!2011.\nSeppo Posion haastattelu 3.9.2017.\nHannu Särkiö: Sata kesää, kolme isäntää. Särkiöinen Padasjoen Arrakoskella. 2008.\nTädilleni Sysmään oli palautettu Lento niminen sotahevonen. Muutaman kilometrin päässä tehtiin tietä ja ammuttiin kallioita palasiksi. Lento pillastui ja juoksi pitkin metsiä. Onneksi pysyi aitojen takana.\nKerran otin pihanurmelta tukon ruohoa ja toin hevoselle. Siitäpä tämä kiinnostui herkusta. Painoi niskansa aitaan ja painoi piikkilangan poikki. Yritin sitä estellä. Eipä se pienen pojan estelyistä välittänyt mitään. Naps vaan ja Lento pääsi hetkeksi herkuttelemaan pihanurmella.\nTehtäväni oli aamuisin viedä Lento metsään ja hakea se yöksi talliin. Kerran unohdin asian ja oli tullut jo pimeä. Arvelin etten pimeästä metsästä sitä löytäisi. Täti oli tiukasti toista mieltä ja käski hakea. Mikäs siinä auttoi. Menin pimeää metsätietä ja portille, josta hevosen aina hain. Taskulamppua ei ollut. Eikä hevosta näkynyt. Ei siinä pimeydessä kyllä muutakaan nähnyt. Kekkasin sitten käyttää tuota Hevosen sotakauhua hyväksi. Sain niihin aikoihin kielellä ja kitalaella aikaan melkoisen loksauksen. Siinähän se Lento oli ihan lähellä. Säikähtäessään liikahti sopivasti, jolloin huomasin sen.\nSillä taisi olla onnea, kun ei sitä syöty, vaikka kärsikin postraumaattisesta reaktiosta. Sai rouskutella heinää niityllä pienen pojan seurana.\nKiitos Pekka kauniista lapsuuden muistoista Lento-hevosen kanssa. Varmaankin monille hevosille, samoin kuin ihmisillekin oli jäänyt traumoja. Hyvä, että Lento selvisi kotiin.\nSodan aiheuttamia traumoja taitaa potea moni tämänkin päivän pieni poika, sillä sodasta palanneet miehet eivät traumojensa tähden, osanneet olla hyviä isiä ja se perintö näkyy tämänkin päivän isissä ja pojissa. Se voisi olla ihan toisen blogin aihe.\nTästä on ilmestynyt viime aikoina kirjoja, viimeksi näin artikkelin Elina Sanan kirjoittamasta kirjasta, jonka aiheena on hänen väkivaltainen, sodassa traumatisoitunut isä. Ehkä palaankin tähän teemaan – tai sitten joku toinen blogisti?\nSateenkaaresta kasvaa uusi elämä\nHakekaa edes kätilö!\nSateenkaari näkyy vielä!\nMenikö Hesari suoraan saunan sytykkeeksi?\nMen of Finland\nSitä satoa nyt korjataan, mitä on kylvetty\nCharlie - sananvapaus ja uskonnonvapaus\nKansankirkon rakentajat – yhteyden rakentajat\nKysymys sukupuolineutraalista avioliitosta - kirkon ykkösasia?\nKotimaa24 ja Kotimaa Pro\n© Kotimaa 2018


Suomi365 - Seikkailuja Suomessa: 6.5.2017 Kullaojan vesiputous on Lapin kauneimpia pikkuputouksia\n6.5.2017 Kullaojan vesiputous on Lapin kauneimpia pikkuputouksia\nSallan Pimiäselän takana kulkijaa odottavat luolat, jyrkänteet, vesiputoukset ja kirkkaat lompolot. Kullaojan kätketty paratiisi on Lapin tuntematon helmi.\nSuuret kivet takovat auton pohjaa. Tie sopisi todellisuudessa vain maastoajoneuvolle. Helakan keltaisena hohtavat koivunlehdet tanssivat Naruskajoen Porttikosken reunamilla. Ajouran kunto huononee metri metriltä sen kiemurrellessa syvemmälle erämaahan.\nTie nousee Pimiäselän laelle. 60 kilometrin ajo huonokuntoista soratietä lähentelee henkistä kidutusta. Sydän pamppailee riemusta jalan painuessa metsänreunaan - mikä vapaus ja mikä hiljaisuus.\nPaikka on lumoavan kaunis\nKelojen rangat kohoavat punaisesta varvikosta kuin muinaisten jättiläisten kaarevat kylkiluut. Korpin kolkko raakunta kantautuu kaukaisuudesta. Läheisessä kuusessa lirkuttelee kuukkeli. Rinne laskeutuu Kullaojan notkoon, kivet ottavat maaston haltuunsa.\nValtava jyrkänne on murtunut miljooniksi paloiksi, jotka nyt lepäävät ympäri metsää. Ihailen luonnon kykyä lohkoa kova kallio näin symmetrisiksi paloiksi. Päivä on kuuma, kesäistä lämpöä henkivä aurinko herättää kaikki syksyn värit täyteen loistoonsa – puut ja varvut ovat kuin tulessa.\nPuro virtaa louhikon edestä. Kuljen kohti yläjuoksua, nauttien veden soljuvasta laulusta. Tunteet kuohahtavat saapuessani Kullaojan lompololle. Näky saa kulkijan haukkomaan happea. Pinkit juolukat heijastuvat kirkkaan lammen kuvastimesta. Takana kohoaa jyrkkä kukkula, maagisen muhkurainen minivuori.\nKummun reuna on murtunut isoiksi lohkoiksi. Alas vyöryneet pulteri lepäävät toisiinsa nojaten jättäen alleen suuria luolia. Upea salasopukka! luolan suuaukosta avautuu huumaava näkymä kirkkaalle lammelle.\nKapuan luolien kautta kukkulan laelle. Jumalainen piknik-paikka. Tämän lähemmäs korpien henkiä ei erämaan vaeltaja metsäkirkoissaan pääse. Kukkulalle kantautuu kutsuva solina. Kulkiessani maisemien humalluttamana olin jo hetkeksi unohtanut Kullaojan suurimman salaisuuden – pienen vesiputouksen.\nSiellä se laulaa kutsuaan, korkeiden kuusten takana. Samoilen hitaasti ääntä kohti - Herran jumala! Huokaus pääsee suusta. Niin kaunis on tämä portaittain muutaman metrin putoava puro. Vesi nuolee sammaleen peittämää kalliota, luikertelee kivien välissä, lirkuttelee hyvästit ja syöksyy vaahtomaisena ryöppynä pieneen lampeen.\n”Kullaojan vesiputous on mielestäni yksi Lapin kauneimmista pikkuputouksista.” toteaa Suomen Vesiputoukset -sivuston rakentaja Jussi Laine. ”Putous on hyvä esimerkki siitä, ettei vesiputouksen kauneus aina riipu tarkasti mitattavista geologisista tai hydrologisista parametreistä, kuten korkeudesta ja virtaamasta.”\nHuuhdon hien suolaamat kasvoni ja tyydytän janoni lammen raikkaudella. Kesän kuivattamat jäkälät rapisevat saappaan pohjan alla. Kapuan viereiselle harjanteelle, sieltä näkee putouksen ylävinkkelistä. Paikassa on taikaa. Enimmäkseen se johtuu sijainnista. Kullaojan paratiisi on kaukana kaikesta, vaikkakin metsäautotieverkoston ympäröimä.\nLähettänyt Tuomo Kesäläinen klo 05:24