Vuokramökki Kuopio, TAHKONKEHTO F 101 - Gofinland.fi\nVuokramökit / Pohjois-Savo mökit / Kuopio mökit / Tahko mökit / Vuokrataan mökki TAHKONKEHTO F 101\nTAHKONKEHTO F 101\nTule rentoutumaan korkeatasoiseen 58 neliön huoneistoon. Huoneistossa 2 makuuhuonetta, joissa molemmissa 2 sänkyä, tupakeittiö, wc, kylpyhuone ja sauna. Huoneistosta löytyy myös vuodesohva. Tilavalta parvekkeelta näköala Huutavanholman luonnonsuojelualueelle. Lisäksi huoneistossa on pesukone sekä kuivauskaappi, joka varsinkin talvella on tarpeellinen. Autopaikka on katettu (sähkötolpan kera) ja saavuttaessa on mahdollisuus ajaa auto lähelle ovea tavaroiden purkamisen ajaksi.\nLähiympäristössä erinomaiset hiihtoladut, laskettelurinteet, moottorikelkkareitit, golfkentät, hevostallit, kylpylä, kuntosali ja tietysti paljon aktiviteetteja lapsille. Lisäksi mahdollisuus nauttia kauniista maisemista vaikka laavulla grillaillessa.\nSuuren asiakasmäärän ja asiakaspalautteiden ansiosta huoneistoon on tehty paljon muutoksia mukavuuden eteen:\nHuoneistoon on nyt 2020 syyskuussa uusittu olohuoneeseen vuonon pöytä. Kesäkuussa lisätty wifi/internet yhteys sekä televisioon chromecast tuki! Olohuoneeseen ja makuuhuoneeseen on aseteltu tauluja tahkon upeista maisemista, sekä tuikkukuppeja led kynttilöineen lisätty pöydille. Molempiin makuuhuoneisiin on asennettu pimennysverhot sekä hyttysverkot tuuletusikkunoihin. Terassille on hankittu toinen isompi pöytä, jossa mahtuu syömään. Eteiseen on asennettu vaatekoukkuja sekä aikuisten että lasten korkeuksille. Lapsiperheitä varten huoneistoon on lisätty syöttötuoli, joka löytyy eteisen yläkaapista. Pieni ruuvimeisselisarja myös toimitettu. Viihtyvyyden parantamiseksi myös pelikortit sekä muutama peli toimitettu. Sähkövatkain on myös hankittu. 2019 Kiuas on vaihdettu uuteen ja kiuaskivet uusittu. Yöpöydät on vaihdettu ja olohuoneeseen on lisätty matto sekä verhot uusittu. 2017 Sisustaan on lisätty matto, huopa, pöytäliina, sekä stereot (radio/cd/mp3/usb/bluetooth toistolla). Kesällä 2016 uusittu vuodesohva, sohvapöytä ja 2 nojatuolia. Lisäksi makuuhuoneiden lattiat on uusittu. Suksille ja muille tavaroille on lukittava säilytyspaikka kellarikerroksessa. Myös monipuolisempia puhdistusaineita lisätty huoneistoon tarpeen mukaan sekä sinin moppi vaihdettu huoneistoon. Pyrimme jatkossakin panostamaan asiakkaiden mukavuuteen ja pitämään hinta/laatu suhteen kohdallaan.\nHuom: Lisäalennuksia saa varauksen pituuden kasvaessa. Voit säästää jopa yli 100 euroa. Mahdolliset tarjoukset lasketaan varausten pituusalennusten päälle. Päivitetyn hinnoittelurakenteen asiosta hinta/laatusuhde pysyy erittäin hyvänä asiakkaan kannalta suhteutettuna vastaaviin kohteisiin.\nLOISTOUUTISIA TAHKOLTA! Super corner on avattu. Suomen pisimmät portaat löytyvät myös Tahkolta! Tervetuloa.\nPalvelukartta 1  Palvelukartta 2\nReittikartat Muut kartat\nOngelmatilanteissa voi ottaa yhteyttä tahko24h huoltoon: Tahko24h (017) 481 420.\nOlemme huoneiston osalta kaikissa arvostelukriteereissä keskiarvon yläpuolella ja palautteiden määrä on kolminkertainen muihin tahkonkehtoihin nähden. Suuri kiitos siitä kuuluu teille hyvät asiakkaamme. Palautteidenne ansiosta olemme pystyneet parantamaan mukavuutta ja viihtyvyyttä. Pyrimme ottamaan toiveenne ja parannusehdotuksenne tasapuolisesti huomioon siinä määrin missä se on mahdollista. Lisäksi kaipaamme palautetta myös niistä asioista, joita huoneistossa arvostatte, jotta osaamme ylläpitää myös näitä asiakkaillemme tärkeitä asioita. Tervetuloa jatkossakin viihtymään!\nKehdonpolku 1 F 101, 73310 TAHKOVUORI\nLoma-asunnon nimi: TAHKONKEHTO F 101


Piilomaja: Okapi huovuttaa!\nKukkamaan blogissa oli tällainen:\n....ja minähän laitoin heti anomuksen kun minusta on niin\nihana saada tietää mitä minusta ajatellaan.\nEiks tää siihen ole sopiva?\nJa Kukkis vastasi näin:\n- Sinä olet Lisa Nilsson ja Cherbourgin sateenvarjot.\n- Me tykätään mustasta pitsistä:) Niin ja tietenkin vanhoista taloista ja pitkistä hiekkarannoista.\n-Kadehdin sitä, että olet niin taitava käsistäsi ja aikaansaapa.\n- En oikein muista miten päädyin Piilomajaan, mutta heti ensimmäisellä kerralla ahmin monta postausta, koska minusta oli niin kiva lukea arjestanne Hollannissa.\n- Missä asuisit, jos saisit ihan itse päättää? Siis jos koulut, työpaikat ja sen sellaiset järjestyisivät yhdellä taikasauvan heilautuksella?\nOlin kovasti otettu, paitsi okapi-kohta aiheutti ongelmia. En nimittäin saanut ollenkaa päähäni millainen eläin se on. Piti vallan googlettaa kuva.\nEilen "huovutin". Pesin itsetekemäni villapaidan koneessa kolmessakympissä. En tosin huomannut käyttää villapesuohjelmaa. Kaikki muut neuleet tulivat ihan normaaleina ulos, mutta paitaa ei tunnistanut enää oikein miksikään. Juuri eilen Vilijonkka kommentoi ettei muista milloin olisi nauranut sydämensä pohjasta. Minä sain nauraa taas eilen! Paita oli kivikova pallo, jonka sai kovasti repimällä tällaiseksi:\nAamulla pojat sanoivat että siitä saisi kivan pipon.\nPS. Jos haluatte kuulla valittuja totuuksia itsestänne niin nimeä kommenttilootaan.\nMUOKKAUS: En huomannut vastata Kukkiksen kysymykseen! Pitää tuumata. Vastaus päivän kuluessa.\nNo tietenkin haluan kuulla!\n28. maaliskuuta 2008 klo 9.27\nJa villapaita päässä on...hauska! Suomessahan naiset kulkee tuollaisissa päähineissä, niitä huopalakkeja ostetaan kovilla hinnoilla.\nVoi villapaitaparkaa kuitenkin.\n28. maaliskuuta 2008 klo 9.29\nMä haluun! Toivottavasti oli nätti kuva okapista. Sehän on sellainen seepran ja kirahvin sekoitus, sievä ja harvinainen.\n28. maaliskuuta 2008 klo 9.50\nMeille tuli kaksi vuotta sitten uusi pesukone, joka pesikin normaalit kolmekymppiset ja villat ihan erilailla kuin vanha. Tuli kolme huopunutta paitaa. En pitänyt niitä kyllä päässäni. Harmillista, olisi voinut auttaa ärsyynnykseen. Tein saman virheen nimittäin kolme kertaa, ja pilasin parhaat villapaitani.\nJuu, mieluusti kuulisin mikä eläin olen. Ei kyllä taida löytyä okapille vastusta. Munkin piti googlettaa. Hieno on okapi.\n28. maaliskuuta 2008 klo 10.05\nJa kiitos nauruista! Muistui mieleen se yks ihana äitini tekemä villapaita joka huovuttui ollessani vaihtarina jenkkilässä, kun pesin itse pyykkini ja tomerasti kuivausrumpuun laitoin.\nMuotipipo joo, voisit aloittaa hyvänmielenpäähinetuotantolinjan!\n28. maaliskuuta 2008 klo 10.26\nTottakai haluan kuulla.\nHuovutin juuri kasan villapaitoja koneella kun vain laitoin koneen päälle muistamatta mitä sisällä oli.Toivottavasti meille ei enää tule takatalvea.\n28. maaliskuuta 2008 klo 11.18\nSamoin haluaa kuulla!\nEhhheehhee.. tuo villapaita naurattaa!\n28. maaliskuuta 2008 klo 11.59\nHmm tämähän olis tosi nokkelasti keksitty juttu. Olisi jännittävää kuulla mitä mieltä itsestä muut oikein ovat.\nEn ole kuullutkaan okapista, hämmentävää. Menen ja googletan.\nVillapaitasi koki aikamoisen moudonmuutoksen, ei hullumpi piponakaan. Olen vahigossa huovuttanut minunvauva nuttuni, joka oli vielä tosi ihanan pehmoista angoraa. Harmitti ihan ***** kun sellaista ei toista mistään saa. Oli niin kuin muisto omasta lapsuudesta.\nNiin juu ja sitten jos oikein tarkoituksella yrittää huovuttaa, huopuuko mikään?!\n28. maaliskuuta 2008 klo 12.01\nHuovutin yhden kirppisvillapaidan valkopesussa kun oli kudottu täyteen pieniä puutikkuja ja leikkasin sen kainaloiden alta poikki ja siitä on tulossa kangasvuoren kanssa laukku ja Bittersweat teki näistä villapesukatastroofeista neulatyynyjä muokkaamaalla niistä palloja kynttilänjalkoihin.\nJoo - kyll minäkin haluaisin kuulla ja nimenomaan valikoituja !\n28. maaliskuuta 2008 klo 12.42\nJuu mää kans!\nNäppärän näköinen villamyssy kertakaikkiaan! Olen kans joskus huovuttanut omatekoisen villapaitani, tosin en tietänyt koneeseen laittaessani huovuttavani sitä.\nOkapi on hyvinkin kaunis eläin ja tuttu myös sanaristikoista.\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.10\nMinustakin olisi kiva kuulla valittuja totuuksia... :)\nPipo on tosi hieno, ei muuta kuin neulot kaula-aukon kiinni ja se on siinä. Voihan siihen vielä vaikka neuloa pari kukkaa koristeeksi, ja se on valmis vaikka huutonettiin myytäväksi kalliilla hintaa! :-D\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.16\nJaahas, innokkaita jo paljon! Yksi kerrallaan, jokainen vuorollaan.\nLiivia: Joo, taidan siis jatkossaki n vierailla Suomessa lähinnä kesäaikaan. Ei näy "hassuja hattuja" niin paljon;-)\n- Carla Bruni, Tunnit\n- Yhteistä on varmasti enemmän kuin erilaita. Riveiltä ja niiden väleistä päättelen että meillä on sama rakkaus kauneuteen, Ranskaan, hyvin samantyyppinen musiikki- ja kirjallisuusmaku. Noin aluksi.\n- Kadehdin sinua siitä että sinulla on aivan selvästi tyyli jota noudatat. Vähän niinku kaikessa.\nJa taidat olla pitkäjännitteinen (?)\n- Muistan nähneeni blogisi kai ekan kerran kun siellä oli postaus oranssilla kuistillanne. Katsoin nyt jälkikäteen ja se oli toukokuu 2007. Siitä lähtien olen oikein odottanut päivän kirjoitusta ja kuvaa.\n- Afgaani. Siis se pitkätukkainen vinttikoira. Hunajanvärisenä.\n- Kysyn että mitä kadut eniten elämässäsi? (Jos on liian henkilökohtaista niin...vastaa johonkin muuhun;-))\n- Pogues. Muistan joskus että sanoit tykkääväsi siitä. S eon jäänyt päähän kun tykkään itsekin. Ja elokuvaksi joku Kaurismäki.\n- Eikös meillä ole aika samanikäinen poika...?Se nyt ainakin.\n- En edes tiedä mitä teet, mutta olen kehittänyt päässäni ajatuksen että sulla on joku kiva työ, jota minulla taas ei ole.\n- Blogisi on niitä aika ekoja joita ylipäätään seurasin. Sitten oli taukoa etten seurannut ja nyt taas.\nAjattelin alussa jotenkin että sinä, Kaura, Elma, Ohari ja Sun Äitis ootte livenäkin kavereita. Ootteko???\n- Mitä aiot vielä joskus tehdä? Joku suuri juttu, suuri haave?\nai joo, ja kysymykseesi vastaan että minulla on montakin paikkaa. Se kertonee siitä,että pelkään kai jämähtämistä johonkin. Luulin jo jossakin vaiheessa että haluaisin löytää paikan, jossa haluaisin elää 'elämäni loppuun asti". En haluakaan, sillä en halua että elämäni vielä loppuu ja haluan kokeilla monia paikkoja.\nKelpaisi Pariisin (jotkut osat), Ranskan eteläosista joku pienehkö paikka, Autraliasta joku "rantapaikka"...noin alkuun. Aika moni muukin.\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.46\nCa y est! Uusi muoti lanseerattu - snorkles - pipo jokaisen paassa ensi syksyna. Erivareina, kokoisina, karsat eripituisina... ;o)\nHihiiii... Tulee tasta mieleen pieni pesukonettani uudelleen ohjelmoiva kuopukseni - 2vee... Iskansa paitoja kutisteltu jo sellainen...kolme kipaletta... Menneet 60° kirjpopesuun... kulman villapesun sijasta.\nJaiks. Mies ei ollut kovin tyytyvainen. Sanoi, etta toimistolla saisi pitaa koko ajan kasiaan kyljissa kiinni koukussa ja paidat saattaisivat menna lapi oikeankokoisina.\nSaanko osallistua kans? Eli munkin pitaa sinusta vastailla.\nTama on taas hauska blogimeemi/haaste vaihteeksi!\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.49\nIsoinpapu: Olet ehdottomasti muurahainen. Olet käsittääkseni aika pieni ja ainakin ehdottoman ahkera.\nJa vaikka kyselitkin vain eläimen perään niin kerron myös että mulle tulee mieleen joku suomalainen musta-valkoelokuva (vanha ja hauska!) ja musiikkina Suzanne Vega. Enkä yhtään tiedä miksi! Ja sitten kadehdin ehdottomasti loputtomia ideoitasi. Ja blogisi eka kirjoitus jonka muistan on kun sulla oli jalkapallotossut ja hame ja kerroin että olin itsekin joskus mimmiliigassa.\nMitäs vielä..? Ai joo, kysytäänkö teiltä usein että miksi teillä on noin paljon lapsia, miten pärjäätte tms.? Siis ei tarvi vastata vaan kysyn että kysytäänkö;-)\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.54\nKettu! Onpas hauskaa. Ja joo, on mulla ihan kiva, luova ja itsenäinen työ järjestölehden ja saman puulaakin www-sivujen toimitussihteerinä.\nMitä vielä joskus teen ... Joskus heikkoina hetkinä haaveilen kirjan kirjoittamisesta tai toimittamisesta. Haluaisin myös kerätä sen verran tarmoa, että aloittaisin jatko-opinnot tai jonkin ihan uuden alan opinnot. Ihan taatusti aion vielä joskus laulaa kuorossa ja matkustaa junalla tai autolla ympäri Eurooppaa aivan kuin ennen vanhaan.\nKukkis: se kettu tuli kun jotenkin luulen että sulla on punertava tukka (???!!!)\n28. maaliskuuta 2008 klo 13.55\nOlipas hieno okapi!\nTotuuden kuuleminen on kiintoisaa, mutta ehkä näin vieraista se on vaikeaa?\n28. maaliskuuta 2008 klo 15.54\nOlisin tehnyt vastauksen blogiini, mutta se ei suostu ottamaan mitään vastaan. Mikä seuraavaksi hajoaa..., putki on näköjään alkanut.\nKiitos analyysistä, joka oli niin imarteleva, että kehtaako sitä omaan blogiin kopsatakkaan!\nMutta pitkäjännitteinen en ole, valitettavasti!\nKaikki muu menikin nappiin, tai siis, ainakin vastauksesi miellyttävät kovasti minua. Mikäs siinä jos minusta tulee mieleen naisihanteeni:):):)\nVai afgaani! Hassua, sillä jos jokin koira olisi otettava, ottaisin tuon.\nKysymykseen vastaan blogissani, kunhan se taas toimii.\nHyvä mieli tuli, kiitos!\n28. maaliskuuta 2008 klo 16.53\nTietty, minä kans!\n28. maaliskuuta 2008 klo 17.05\nAi niin, unohdin vastata, että olen kyllä kaveri noiden mainitsemiesi rouvien kanssa, mutta alun perin olemme tavanneet blogeissa!\nPunertava tukka? No ehkä ihan pikkuisen. Mutta kyllä se varsinaisesti on ruskea.\n28. maaliskuuta 2008 klo 18.10\nAnna Emilia kirjoitti...\nMulle käynyt kerran samoin. Se oli kyllä ostettu paita. Ensi meinas tulla itku, mutta kyllä se naurukin sitten. Valtavasti on sulla jo analyysille kysyntää. Jos runosuoni sykkii liian, niin meillepäin voi kans lähettää...\n28. maaliskuuta 2008 klo 20.14\nSitten on Vilijonkan vuoro;\n28. maaliskuuta 2008 klo 20.55\n:D Purskahin nauruun niin, että en tiiä herättiinkö tuolla viereisessä huoneessa.. Toivottavasti ei. :)\nTuo on hauskaa kuulla, että millaset mielikuvat kelläkin kenestäki on. Täällä näissä blogeissa kun kiertää kuitenki melkoset määrät naisia (en tiiä käykö miehiä... mutta kuvittelisin ettei ainakaan kauheena :)) ja toiset on samanhenkisempiä ku toiset ja sitten joihinki ihan kiintyy.\nSiitä aasinsillalla siihen, että mää käyn täällä, koska tykkään. :)\n28. maaliskuuta 2008 klo 21.10\nMä haluun kanssa kuulla kaiken!\n28. maaliskuuta 2008 klo 23.26\nJe, Kata oli sitten viimeinen!\nVastailen päivän mittaan;-)\nTää on hauskaa!\n29. maaliskuuta 2008 klo 7.47\nKiitos! Mahtavaa, joo muurahainen on hyvin kadehdittava eläin. En tiedä noinko muurahaiset jättävät tylsät hommansa kasaantumaan ja tekevät vain innoissaan kaikkia kivoja, mutta joo.\nHaa! Kuuntelin teininä Suzanne Vegaa! Ei olisi tullut itselle mieleen, mutta osuu hyvin.\nParasta on kyllä olla mustavalkoinen suomi-filmi. Kiitos ja kumarrus.\nEttä kysytäänkö. Tavallaan. Kuusi lasta on niin jykevä luku että yleensä ihmisten ilme paljastaa ällistyksen, mutta eivät sitten kehtaa kysyä enempää. Usein näkyy myös muitakin tuntemuksia kasvoilla. En ihan kättelyssä kyllä mainitsekaan lapsimäärää, vain jos kysytään. Tavallaan mulla on vaan kolme ja kolme, kahdesta avioliitosta.\nKiitos. Analysoin sinua vielä paremmalla ajalla (Valmistaudun ravintolailtaan, juu, aamulla jo että varmana homma menee putkeen).\nMutta jos olisit taide niin kyllä, ehdottomasti edelleen Klimt!\n29. maaliskuuta 2008 klo 8.16\nJa sitten PIKKUJUTUILLE:\n- Sting, elokuvaa ei tule ihan nimellä mieleen mutta joku sellainen missä keskustellaan paljon. Aika rauhallinen mutta pinnan alla tapahtuu.\n- Yhteistä ainakin kiinnostus väreihin.\n- Kadehdin sitä että (käsittääkseni) jaksat käydä juoksulenkeillä. Minä kävin ennen, nautin kovasti - ja nyt en saa lähdettyä.\n- Muistan blogistasi ekan kirjoituksen missä oli sellainen sydänkoriste ja kirjoitit että et tiedä palaatteko enää tuohon paikkaan.\n- Hevonen. Älä nyt ota pahalla. Tarkoitan vain sitä, että jotenkin olet luotettavanoloinen kuin Suomen-hevonen. Ja juokseminenkin sujuu;-)\n- Olen aina arvuutellut mihin mieheni työ liittyy...mutta ellet halua vastata, ymmärrän hyvin! Kerro sitten vaikka onko sinulla työpaikka mihin palaat Suomessa?\n29. maaliskuuta 2008 klo 8.41\nNeljän tuulen lakin jälkeen, kahden hihan okapi. =D\nEn ollut uskoa että noin surrealistia otuksia on, luulin että oltiin aprillipäivässä.\nJa jos niitâ valittuja totuuksia on vielä jaossa...\n29. maaliskuuta 2008 klo 14.53\nAivan mahtavan pipon olet tehnyt:) vahingoista syntyy ne parhaat ideat:)\nminä olen kova pesemään vaatteitani väärin. Joko väri muuttuu valkoisesta vaaleansiniseksi tai villikset sopii tytöille.\n30. maaliskuuta 2008 klo 11.29\nSitten on vuorossa Tiuku:\n- Barry White (en voi sille mitään, se on jäänyt mieleen jostakin kirjoituksestasi!), filminä joku tanssileffa tyyliin Fame tai Flashdance.\n- Yhteistä on ihan takuulla käsillätekemisen into! Ja kaksi lasta.\n- Kadehdin sinua siitä,e ttä tunnut olevan tosi ajattelevainen nuori nainen. Sinun iässäsi olin täysi luupää.\n- Muistan ensimmäiseksi blogistasi ajatelleeni että fiksuja ajatuksia tällä nuorella naisella.\n- Kysyn että mitä kuuluu tulevaisuuden suunnitelmiisi sanotaan nyt parin kolmen vuoden sisällä?\n30. maaliskuuta 2008 klo 16.32\nEi ny niin että mulla olis aivan kauhia hinku kuulla itsestäni.. mutta putosinkohan välistä? ;-)\n30. maaliskuuta 2008 klo 18.50\nMerja: Putosit. En tiedä mihin kun kerran jo kirjoitin. Pannaas uusiksi:\n- George Michael (kun näin blogissasi muinoin niin se jäi vaan päähän), leffana joku missä on Hugh Grant ja kaunis nainen ja sitten puhutaan paljon!\n- Yhteistä varmaan hinku matkustamiseen - tosin sinä toteutat sitä enemmän, minä haaveilen. Ja meillä on molemmilla ulkomaalainen mies.\n- Kadehdin matkojasi.\n- Muistan ensin huomanneeni blogisi nimen ja koska tilanne perheessämme on sama (useampi kieli) kiinnostuin siksi.\n- minun tekisi mieleni sanoa sinullekin että kettu...tai sitten suomen pystykorva. Joku jolla on punertava turkki ja terhakkaat korvat. Semmoinen iloinen.\n- MIhin haluaisit matkustaa nyt justiin?\n30. maaliskuuta 2008 klo 19.57\nHei, punertavan turkin taidan hankkia ensi viikolla kun on meno kampaajalle!\nJust nyt haluaisin matkustaa Sardiniaan, olettaen että siellä olisi lämmintä ja että vesi siellä on just niin kauniin sinistä kuin voin kuvitella.\n30. maaliskuuta 2008 klo 20.31\nNyt ollaan Melitassa. Pakko sanoa etten ole lukenut blogiasi niin paljon, että minulla olisi kunnon mielikuvaa. PAri juttua mulla tulee mieleen kuitenkin: KUn olin koulussa siellä oli yksi romanityttö jonka nimi oli Melita. Siksi nimimerkistäsi tulee mieleen joka kerta elokuva (tosi hyvä muuten musiikkinsa puolesta!) Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen. Ja blogisi nimi saa minut aina ajattelemaan Aladinin lamppua.\nVAlitettavasti en muuhun osaa sanoa.\nPapi on myös sillä tavalla uusi tuttavuus, että mielikuvat ovat vielä aika hataria.\nMAija Vilkkumaa tyyppinä tulee mieleen. Musiikistaan en osaa sanoa paljon mitään, kun olen varmaan kolme kertaa kuullut. Elokuvaksi ajattelen jonkun suomalaisen kuten oli se Levottomat vai mitä niitä oli. Anteeksi epämääräisyys, mutta kun en muista niiden nimiä. Oli aina joku kaveriporukka ja Hesassa liikuttiin jne.\n- Yhteistä meillä on ainakin että ollaan tehty koruja. Ja jos oikein ymmärrän musiikki on sulle tärkeä asia kuten minullekin.\n- Kadehdin sinua pitkästä tukastasi.\n- Muistan blogisi ekan kerran kun näin siellä Treen ortodoksikirkon.Alan aina syventyä paremmin kun näen Treesta jotakin;-) Sitten huomasin että tykkään kirjoitustyylistäsi.\n- Pantteri tai sen sellainen tulee mieleen. Aika rock ja musta.\n- Kysymys: asutko yksin?\nKaarinaa en valitettavasti nyt "tunnista". En osaa yhdistää mihinkään blogiin kun ei ole linkkiäkään...\n31. maaliskuuta 2008 klo 7.49\n- Yhteistä meillä on ranskalainen mies ja kaksi lasta!\n- Kadehdin sinua sinnikkyydestä, joka jotenkin paistaa tekstistäsi läpi. Ja rauhallisuudesta. Uskon että olet rauhallinen ja ystävällinen.\n- Muistan blogistasi ensimmäisenä nähneeni vanhoja valokuvia, joihin itsekin olen kovasti ihastunut.\n-Näen sinut lintuna. Joku vaaleasävyinen, ei mikään ihan pieni vaan isot siivet.\n- Puhutko lapsille vain suomea? Jos puhut, aiotko jatkaa näin "ikuisesti"?\n31. maaliskuuta 2008 klo 8.07\nKuten Papupata itsekin arveli, on liian vaikeaa. Blogikin on niin uusi,etten ole sinusta vielä saanut muuta kuvaa kuin että teet kovasti ja pidät kaikesta värikkäästä!\nInkivääriä sen sijaan olen lukenut niin kauan, että mieleen tulee tällaista:\n- Tori Amos, elokuvaksi joku missä liikutaan luonnossa, mukana on eläimiä, reipasta ja tervehenkistä menoa. En saa nyt mitään nimeä päähän.\n- Yhteistä todellakin asiat, jotka sinäkin jo totesit analyysissäsi minusta.Rakkaus vanhaan siis.\n- Kadehdin sinua kauniista ja terveen näköisistä hiuksistasi! Ovat luonnollisen kauniit ja kiiltävät.\n- Muistan blogisi eka kerran siitä että näin valtavasti kirjoja hyllyssä. Olit järjestänyt niitä ja ajattelin että onpa ihanan paljon kirjoja!\n- Liivia sanoi jo kenguru ja ensin hevonen. Minusta nuo molemmat sopivat. Ja sen afgaanin voisin antaa sinullekin.\n- Haluaisin kysyä sinulta uskotko että teet vielä ammattimaisesti maalarihommia? Eikö sinun ammattisi ollutkin joku erikoismaalari?\n31. maaliskuuta 2008 klo 8.28\nVoih, olen selvästikin jättänyt liian vähän kommentteja blogiisi, kun et tunnista... :-/ Vakilukijasi olen ollut jo yli vuoden kuitenkin.\nBlogini osoitteen jätin tuohon edelliseen kommenttiin, kuten tähänkin, tuohon Name/URL-osoite -kohtaan, bloggerin tiliä kun minulla ei ole. Olen aina luullut, että se urli jää näkyville noinkin, mutta nähtävästi ei sitten kuitenkaan.\nNo, joka tapauksessa blogini löytyy osoitteesta kaarina.blogsome.com mutta jos ja kun olen sinulle ihan tuntematon, niin ei sinun tarvitse minua alkaa luonnehtimaan; liian vaikeaa on. Tilasinkin jo Merjalta luonnehdinnan, kyllä yksi riittää. :)\n31. maaliskuuta 2008 klo 10.00\nKiitos Violet mukavasta analyysista. Ihan mielelläni olen pantteri! Musiikki on tosiaan tärkeä juttu mulle, samoin kuin elokuvat, luonto ja eläimet, plus tietysti ne harrastukset.\nOlen niin uusi bloggaaja vasta, että ihan varmasti ei helposti kirjoituksistani saa mielikuvaa minusta. Mutta pikkuhiljaa tulee uusia paljastuksia :)Korujen tekeminen on todellakin yhteistä, lisäisin vielä tämän, joka on mielestäni yhteistä: samanlainen huumorintaju!\nAsun aviomieheni kanssa ja hänestä en ole paljoakaan kirjoitellut, ihan tarkoituksella. Mutta pikkuhiljaa kotielämästäkin enemmän.\nPakko muuten paljastaa tämä: ostin lauantaina akryylivärit! Ja se on ihan sinun syytäsi :) Surkea maalaaja olen, mutta sinnikäs kuin mikäkin ja innokas oppimaan.\n31. maaliskuuta 2008 klo 10.24\nAika jännä juttu tämä -siis miten oikeaan osuvat mielleyhtymätja niitähän käytämme päivittäin ihan ajattelematta asiaa mutta useinhan ensivaikutelma ihmisistäkin pitää paikkansa.Olen valkolainen mutta ikänäni tuntenut itseni kiertolaiseksi ja kaikenlainen paikalleen pysähtyneisyys ollut ihan kauhistus.Nyt viihdyn Suomessa mutta aikoinaan 6 vuotta Lontoossa.Nimi on tainnut olla enne.Mustalaisleiri-elokuvan olen nähnyt vissiin kahdestikin - ei voi kuin ihmetellä..\n31. maaliskuuta 2008 klo 13.57\nKaarina: käyn virkistämässä muistiani;-)\nPapi: minun ANSIOTANI, ei syytäni! Kyllä, paistaa ihan selkeästi läpi että huumorimme kukkii samoin kukin.\nMelita: ohhoh. Kappas. Mielenkiintoista...!\nANALYYSIT JATKUU mutta koska pojat on lomalla (eli minä en..) niin muutakin pitää välillä tehdä;-)\n31. maaliskuuta 2008 klo 14.26\ntässä netissä oikeesti hämärtyy "todellisuuden taju" kun luen sun blogia ja katson sun taidetta. Niin ethän sinä minuun tutustu vaan minä sinuun. :)\nHauskaa on kuitenkin lukea näitä juttuja :)\nJa olet kyllä todella ahkera kun näin monia luonnehdintoja jaksat tehdä.\n31. maaliskuuta 2008 klo 19.00\nAnna Emilian vuoro olisi, mutta bloginsa on vasta muutaman kuukauden ikäinen enkä ole sitä kokonaan edes lukenut...mielikuvat ovat hataria.\nYksi juttu on varma: Sininen tulee elokuvaksi jo ihan blogisi värien takia. Paljon sinistä sinisellä kirjoitettuna.\nYhteistä taitaa olla tuo mitä on esittytekstissäkin: "Rakastaa vanhoja taloja, huonekaluja, esineitä ja astioita sekä kaikenlaista näpertelyä ja väkertelyä."\nKadehdin sulta yhtä tiettyä kassia jonka kanssa lähdin mummolaan;-)\nMuistan ensimmäiseksi blogistasi vanhat kengät. Minusta ne oli ihania.\nEläintä minulle ei tule mieleen, en viitsi väkisin heittää vain jotakin.\nHaluaisin kysyä oletko lähempänä kolmea- kuin neljääkymmentä?(arvelen että siinä jossakin mennään)\nSitten Kata, jonka sanoin olevan viimeinen. Katan analysointi on paljon helpompaa koska olen lukenut hänen blogiaan alusta asti. Kata kommentoi paljon minullekin jo ennen kuin hänellä oli edes blogia.\n- Keren Ann (syyn tiedät!),\n- Yhteistä ainakin osittain samanlainen musiikkimaku ja venyttely ja tanssitausta(?)\n- Kadehdin juuri viimeksi Ranskan-matkaasi jolla kohtasit ihania aaseja ja muita eläviä\n- Niin, muistan sinut jo ennen blogiasi ja olin erityisen iloinen kun halusit lähettää mulle kerran sen pikku paketin.\n- Kyllä se on harmaa kissa. Ei mikään navettakissa kuitenkaan. Siamilainen pikemminkin.\n- Uskotko että tulet vielä joskus asumaan Suomessa?\nNyt en enää analysoi ketään.\nSe oli kiinnostavaa ja hauskaa muttei aina helppoa. Joskun ihan kauhean helppoa.\nToivon ettei kukaan hermostunut saamastaan kuvailusta. Kenenkään kohdalla ei tullut mieleenkään mitään ilkeää tuupata.\n1. huhtikuuta 2008 klo 8.47


Aktivisti kiertää maailmaa\nPetteri Saario julkaisee ensimmäisen kirjansa\nPetteri Saarion ensimmäinen kirja julkistetaan 26.10.2018 Helsingin Kirjamessuilla. Luonnon lumo on matka sykähdyttävään pohjoiseen luontoon ja hieman kummalliseen ihmisluontoon. Se on henkilökohtainen kertomus merestä, Saimaasta, Lapista ja rajaseudusta. Petteri Saario kertoo kirjastaan Helsingin Kirjamessuilla Messukeskuksessa 26.10.2018 klo 12 Vallisaari-lavalla. Haastattelijana toimii toimittaja, kirjailija ja valokuvaaja Kimmo Ohtonen.\nPetteri Saarion ohjaama dokumenttielokuva Aktivisti kiertää parhaillaan elokuvafestivaaleja ympäri maailman. Syyskuussa elokuva nähdään Virossa ja Norjassa ja lokakuussa Argentiinassa, Itävallassa ja Malesiassa. Aiemmin Aktivisti on nähty Tsekeissä, Meksikossa ja Italiassa. Torinon CinemAmbiente-festivaaleilla Aktivisti palkittiin parhaana tunnin mittaisena dokumenttina.\n21 syys 2018\nOlet tässä: Tuotannot Mainoselokuvia Ajankohtaista Aktivisti kiertää maailmaa\nCopyright © 2018 Wildfin. Kaikki oikeudet pidätetään.


Kuvia täällä pyörivien menopeleistä.\nSivuja: [Edellinen] 1 ... 69 70  72 [Seuraava] Siirry alas\nKirjoittaja Aihe: Kuvia täällä pyörivien menopeleistä. (Luettu 172412 kertaa)\nVs: Kuvia täällä pyörivien menopeleistä.\n« Vastaus #1400 : 02.12.2019 20:28 »\nLainaus käyttäjältä: -TimoS- - 02.12.2019 18:57\nIkinä ei mulla ole ollut näin hienoja raitoja autossa.\nLainaus käyttäjältä: Vaari - 02.12.2019 19:41\n^Sehän on kuin olisi liimattu kylkeen vanha kangaspuilla kudottu räsymatto.\nViivakoodi ihan selvästi.\n« Vastaus #1401 : 02.12.2019 20:32 »\nLainaus käyttäjältä: Pekka T - 02.12.2019 20:28\nKoitin lukea kuvasta Nordean nettipankkiäpillä, mutten saanut maksettua -TimoS-:lle laskua.\n« Vastaus #1402 : 30.01.2020 22:47 »\nKovin samanlaiset, mutta varsin erilaiset.\nCD3FCFFD-223E-499F-BF6B-50896ADD1D90.jpeg (64.77 kilotavua, 750x562 - tarkasteltu 307 kertaa.)\n« Vastaus #1403 : 30.01.2020 23:43 »\nTuo on kyllä hyvä naapuriharhautus.\n« Vastaus #1404 : 30.01.2020 23:47 »\nErilaiset etupuskurin alaosat niissä on, mutta kumpi on kampi?\n« Vastaus #1405 : 31.01.2020 05:47 »\nVasen on vanha.\nAi mistäkö tiedän - kattoluukusta.\n« Vastaus #1406 : 03.02.2020 22:19 »\nSurppa iltatunnelmissa pakkasen hiljalleen kiristyessä. Tuossa oli kahdessa rivissä autoja, myös vastapäätä, kun paikotimme sen. Katselin jo silloin että miten nämä näin on laitettu. Nyt se näyttää just niin hölmöltä kuin arvelinkin mutta heittäydyin yhtä suurpiirteiseksi kuin paikallisetkin ja siirsin hetkeksi syrjään pikkumaisen nipottajan itsessäni. Vasta hotellihuoneen ikkunasta oivalsin spottivalot 😀\nBD568C26-29E9-4EB8-8818-7C9F6A01CC92.jpeg (29.56 kilotavua, 750x562 - tarkasteltu 216 kertaa.)\n« Vastaus #1407 : 03.02.2020 22:29 »\nTuolla on Surppa turvassa! Aika kuninkaallinen parveke teidän residenssissä, kelpaa sieltä Surppaa ihailla\n« Vastaus #1408 : 03.02.2020 22:33 »\nLainaus käyttäjältä: juupeli - 03.02.2020 22:19\nPäinvastoin, eivät ole suurpiirteisiä nämä ketkä paikoittavat silmäteränsä kauas muista. Säästyy kolhuilta.\nJooo, oli muitakin ympärillä ekaks, luin tekstin kunnolla...auttavasti.\n« Vastaus #1409 : 25.02.2020 17:50 »\n« Vastaus #1410 : 25.02.2020 18:17 »\n^ Hieno bemu! Väri erityisesti.\nMunuaisten väri jakaa mielipideitä, mutta kokeilisin itse varmaan mustia kun kromia ei ole missään muualla.\n« Vastaus #1411 : 25.02.2020 18:24 »\nLainaus käyttäjältä: clima - 25.02.2020 18:17\nMinusta cromiset munaskut sopii, siksi että kun kiertää tuon auton ympäri niin edessä-sivuilla-takana on sopivasti vaaleaa sävytystä munuaiset-vanteet-putken päät....\n« Vastaus #1412 : 25.02.2020 19:30 »\n^Samaa mieltä. Meidän autoonkin pyörittelin konfiguraattoria useamman kerran, kun mietin valintaa kromin ja täysmustan välillä.\n« Viimeksi muokattu: 25.02.2020 19:36 kirjoittanut Markku J »\n« Vastaus #1413 : 25.02.2020 20:08 »\nLainaus käyttäjältä: minu - 25.02.2020 17:50\nOn makea Bemari. Jotenkin tähän sopii nämå kromiset munuaiset.\n« Vastaus #1414 : 14.03.2020 13:24 »\nKauppakassille pikainen huuhtelu.\nVähän näyttää aneemiselle tuo perhe- ja harrastuskuljetin tuossa vieressä. Noinkohan enää riittää pelkkä pesu, vai joutuukohan tekemään päivityksiä\n« Vastaus #1415 : 22.05.2020 16:36 »\n1ADBF4CD-42A0-453A-8ED2-FCD5EAB87F14.jpeg (58.7 kilotavua, 750x562 - tarkasteltu 131 kertaa.)\n« Vastaus #1416 : 22.05.2020 16:45 »\nC2C42783-9217-49F1-AB94-DB620752E577.jpeg (91 kilotavua, 750x562 - tarkasteltu 71 kertaa.)\n« Vastaus #1417 : 22.05.2020 16:50 »\nSemmonen kesäauto, ajokausi suunnilleen toukokuun lopusta elokuuhun.\nSitten talliin talveksi.\n« Viimeksi muokattu: 22.05.2020 16:56 kirjoittanut Salaneuvos »\n« Vastaus #1418 : 22.05.2020 18:36 »\nLainaus käyttäjältä: Zasa - 22.05.2020 16:36\nHienot vanteet. Minkä kokoiset ovat? Näyttävät juuri jotenkin hyvältä kompromissilta, ettei rengasmelu ja pintakovuus vaivaa, mutta kuitenkin paljon näyttävämmät kuin vakiovanteet. Ovatko Audin omat vai jotain muuta?\nJa hieno auto tietenkin myös, mutta vanteet tuosta omaan silmään osui ekana\n« Vastaus #1419 : 22.05.2020 19:20 »\nLainaus käyttäjältä: Salaneuvos - 22.05.2020 16:50\nPirun hieno sisusta tässä autossa\nSivuja: [Edellinen] 1 ... 69 70  72 [Seuraava] Siirry ylös


Cross countryn SM-mitalit selvityksen alla – Bike\nLajin SM-sarja päättyi toissa viikonloppuna Säkylässä, jonka jälkeen paikan päällä julkistettiin SM-mitalistit ja jaettiin palkintorahat edellisinä vuosina käytössä olleen pistelaskutavan perusteiden mukaisesti.\n– Suomen Moottoriliiton lajien johtoryhmä selvittää parasta aikaa kaikkia faktoja asian osalta ja tekee sen perusteella ratkaisuesityksen hallitukselle päätettäväksi. Tapahtumien kulku kokonaisuudessa tulee olemaan ratkaiseva tekijä päätöstä tehdessä. On todella valitettavaa, että tällainen harmittava asia on tapahtunut ja toivonkin, että asian lopullinen ratkaisu on urheilullinen ja oikeudenmukainen, SML:n toimitusjohtaja Kurt Ljungqvist selventää tilannetta.


Seuraa vailla + The Body Shop Grooving Gold - Karkkipäivä\n10.11.2015 by Sanni |\nNoniin, laitan tänne nyt postauksen jonka kommenttilaatikossa voi etsiä seuraa Tallinnan lukijamatkalle :) Muutama esitti toiveen tällaisesta seuranhakukeskustelusta lukijamatkan kommenteissa.\nTäällä voi siis kysellä olisiko esim. omalta paikkakunnalta (tai muuten vain) muita yksin matkustavia lähdössä lukijamatkalle.\nYksin matkustava voi varata matkalle myös naispaikan, jolloin ei tule yhden hengen huoneen lisämaksua. Tällöin Pohjolan Matka sijoittaa naispaikkalaiset ja saat siis yksin matkustavana joka tapauksessa huoneseuralaisen :) (Lisätietoa naispaikan varaamisesta matkapostauksessa.) Tai sitten voi tosiaan huhuilla täällä olisiko ketään lähdössä esim. sieltä omalta paikkakunnalta niin voi taittaa matkaa seurassa jo sieltä saakka.\nMukaan reissuun mahtuu 50 henkilöä ja tilaa on vielä. Matkalle on ilmoittautunut jo niin monta lähtijää että matkan toteutuminen on varmaa. :) Jihuu! Eli Tallinna, here we come! :)\nHeitetäänpä tähän samalla vähän meikkikuvaa niin tulee sisältöä muillekin lukijoille kuin Tallinnan reissua miettiville.\nMainitsin tuossa aiemmin että olen saanut hyppysiini aivan ihania kauden juhlapaletteja. Tässä yksi niistä: The Body Shopin Winter Trend -kokoelman metallinhohtoinen Grooving Gold.\nPaletissa on korallinen pronssin sävy, punertava toffeebeige, luumuinen pronssi (tulee mieleen MACin Antiqued), sekä vaalea, kellertävä kulta (ei sellainen antiikkinen, ”patinoitunut” kulta).\nTässä ensimmäinen sillä toteutettu pehmeä smoky-eye josta tein tutorialin Indiedaysin etusivulle (ilmestyy joskus…):\nJännästi meikki on ihan erisävyinen mitä odotin paletin sävyillä tulevan – odotin lämpimämpää ja ruskeampaa tulosta mutta meikkihän on punertavista sävyistään huolimatta aika viileä. Ja livenä paljon tummempi, studiosalamani syö meikkien intensiivisyyttä olan takaa.\nSaan outoa tyydytystä katsoessani näitä before/after-kuvia, tässä tosin ennen-kuva on kesken prosessin.\nVaikka mulla on suhteellisen hyvä iho, niin kyllä vain voimakas salama paljastaa sen punoitukset, laikut ja pienet epätasaisuudet ja meikkipohja makes all the differenece ;)\nKäytän edelleen meikkipohjana Make Up For Everin HD-meikkivoiteen ja Lumenen Sun Radiance -sävyvoiteen sekoitusta, koska tavallisesti käyttämäni mineraalipohja ei ole tarpeeksi tumma Kreikan auringon päivettämälle iholleni (näyttää kuvissa vaaleammalta mitä livenä). Tähän meikkiin tuli kyllä miksattua vähän liian vähän Sun Radiancea, tuli aavistuksen kalpea tulos :)\nP.S. Lifehair-vierailun osallistujat on nyt arvottu ja mukaan päässeille on laitettu eilen sähköpostia. Odotan osallistumisvahvistusta vielä seitsemältä hengeltä. Toivoisin vahvistusta mahdollisimman pian, niin voin antaa paikan jollekin toiselle jos et pääse mukaan.\nArvan valitsemat 20 mukaanpääsijää: Mari, Pixie, Sanna, Krista, Tuuli, Hanna, Anis, Laura, SuperHotFemale, Ansku, Niina, Saija ja Terhi ja seuraavilta en ole vielä saanut vahvistusta: Tiia, Sanna-Mari, RoosaJ, Heidi, Iiris, Ella ja Kaina.\nTarkistattehan myös sähköpostinne roskapostifiltterin, Karkkipäivä-osoitteesta tulleet viestit ovat sähköpostiohjelmien mielestä usein silkkaa roskaa ;)\nAvainsanat: The Body Shop\nOo, näyttääpä kivalta tuo Grooming Gold! :-) Nyt tulee kysymyksiä. Tuo varmaan sopisi myös ruskeille silmille? Millainen tuon paletin laatu on? Onko kuivaa vai kermaista ja onko pigmentti hyvä? :-)\nOlen ehtinyt käyttää palettia vasta kerran, ja sen perusteella pigmentti (ainakin kolmessa muussa kuin kultaisessa, kultaista en vielä käyttänyt) on tosi hyvä. Koostumus luumunruskeassa sävyssä on vähän kuivempi kuin punertavissa, punertavat ovat sellaisia ”semikermaisia”. Yleensä metallisuus tuo luomiväriin pehmeää koostumusta, en tiedä mistä se johtuu mutta tosi usein on niin. Nuo punertavat sävyt (ja oletettavasti kultakin) ovat metallisia, luumunruskea vähemmän metallinen mutta kimaltava.\nNyt kun mietin, niin esim. vismuttioksikloridi, joka on helmiäismäinen aine, tuo koostumukseen myös kermaisuutta ja jopa voidemaista tuntua (sitä käytetään joissain mineraalipohjissa). Ehkä se liittyy jotenkin myös metallisten luomivärien pehmeyteen..? Täytyisi tutkailla luomivärien incejä. :)\nKiitos paljon tästä! :) En ole metallisten sävyjen suurin ystävä, mutta nuo eivät kuvissa ainakaan näyttäneet shiftaavan kovin paljon, joten pakko käydä The Bodyn Shopin myymälässä viikonloppuna katsomassa tuo livenä. Ehkä paletti tarttuu mukaan. :)\nHuomasin muuten edellis viikonloppuna kaupassa, että Madaralta oli tullut ihan uusi Anti Age -sarja. (En ollenkaan tykkää anti age -sanasta, mutta sisällöltään oli oikein mainio sarja). Tuoksu oli ihan uusi Madaralle ja purkit tosi tyylikkäitä, musta-valkoisia. Matkaan tarttui suihkutettava kasvovesi / hoitovesi, joka oli tosi kivan tuntuinen. Hyvä Madara!\nJoo, mäkin huomasin tuon päivityksen tässä pari viikkoa sitten. Vanha Time Miracle -linja on uudistettu kokonaan ja laitettu purkitkin ihan eri kuosiin. Tuotteiden tuoksumaailman sentään tunnisti vielä samaksi. Mä tykkäsin enemmän niistä vanhoista purkeista, täytyy sanoa, mutta voi toisaalta olla tottumiskysymyskin…\nEdit. Tajusin vasta tämän kirjoitettuani että sä haistoit tuoksumaailman täysin uutena..! :D Olitko tuoksutellut sitä edellistä Time Miracle -linjaa..? Mun mielestä näissä on sama tuoksu, jos nyt ei ihan täysin yksi yhteen niin tunnistettavasti sama. TM-linjan tuoksu on tosi erilainen kuin Madaran peruslinjan tuotteissa.\nVertasin tuoksua siihen Madaran perussarjaan.:-) Time Miracle sarjan voiteita (muita kuin SY-voidetta) en ole haistellut tai edes kokeillut. Eli olet varmasti oikeassa tuoksumaailman suhteen.:-) Mutta oikein hyvän tuntuinen oli se kasvovesi ja kokeilen varmasti myös voiteita, kunhan nykyiset E&T:t loppuvat.\nJoo, ja unohdin sanoa että sopii ruskeille silmille :D Toinen TBS:n kausipaletti on sellainen tosi hassu viileä, jossa on kolme toisiinsa sointuvaa sävyä (sininen ja hopeanharmaata), ja neljäntenä yksi koralli! En ikimaailmassa osaisi yhdistää korallia ja hopeaa! ^_^ Täytyisiköhän nyt yrittää…\nAnna mennä, living on the edge! ;-)\n10.11.2015 at 20:07\nAh joo, tulossa olen! Tuonne Lifehair-vierailulle siis. Ilmoittautumisviesti jäi näköjään luonnoksiin :D\nJa ei ollut erikoisruokavaliota tai allergioita? :)\n10.11.2015 at 23:05\nOon niin iloinen, että pääsin Lifahair-vierailulle! Ennen luin paljon blogeja, mut Karkkipäivä on ainoa, joka on pysynyt vuosien varrella matkassa. Yleensä en voita mitään ja nyt oon hehkuttanut kavereillekin, että näen vihdoin Karkkipäivän Sannin ja pääsen tutustumaan kosmetiikkaan! Jeeee! :D\nVoi eiii…! ^_^ Siis ”voi eiiii” hyvällä tavalla :D On se vain hassua itselle kuulla että jonkun mielestä on ”erityistä” päästä tapaamaan minua :)\nMutta siis tosi kivaa että pääset mukaan ja varmasti luvassa on kiinnostava ilta :)\nkääks! tarvitsen apuasi! missä järjestyksessä asiat tulee kasvoille? :D\nesimerkiksi jos käyttää seerumia/geelivoidetta (olen kovin herkkä monille ainesosille niin olen käyttänyt xylidermia seerumina), öljyä ja voidetta. Olen lukenut monista paikoista, että seerumi –> öljy —> voide. muttamutta. monissa paikoissa kehotetaan myös laittamaan öljy kostealle iholle, eli annetaanko seerumin ollenkaan imeytyä vai lätkästäänkö öljy suoraan? vai suihkutellaanko kasvovettä seerumin päälle, jotta saadaan kostea pinta ennen öljyä? ääääh. :D\nSeerumissa on myös vettä eli se tekee ihon pinnasta kostean eli helpottaa päälle tulevan öljyn imeytymistä. :) Laittaisin öljyn välittömästi iholle seerumin perään.\nMitä mieltä muuten olet tuoksusta Trussardi My Name?\nEn tunne tuoksua.


Hiljainen todistaja – 17. kaudella tutkijatiimille uusi päällikkö | Yle TV1 | yle.fi\nJack Hodgson (David Caves, vas.), Nikki Alexander (Emilia Fox) ja Thomas Chamberlain (Richard Lintern). Hiljainen todistaja -sarjasta esitetään uudet 17. ja 18. kauden jaksot. Kuva: BBC 2013 Hiljainen todistaja,Yle TV1\nJulkaistu 21.12.2017 - 16:27 . Päivitetty 18.02.2018 - 15:58\nSuosikkisarjan Hiljainen todistaja (16) tapahtumat saivat 16. tuotantokauden päätteeksi dramaattisen käänteen. Tehtävä Afganistanissa osoittautui kohtalokkaaksi, ja Lyell Centreä kohtasi vakava menetys.\nMiten kuolinsyyntutkijat selviävät uudesta tilanteesta? Sitä seurataan sarjan uudella 17. tuotantokaudella. Aikaisemmin ilmoitettu 18. kausi siirtyy esitettäväksi myöhemmin.\nKuolinsyyntutkijat Nikki Alexander (Emilia Fox) ja Jack Hodgson (David Caves) sekä Jackin avustaja Clarissa Mullery (Liz Carr) alkavat surutyön jälkeen pikkuhiljaa sopeutua arkeen.\nUudet työtehtävät, hämmentävä perhesurma ja kuuluisan jalkapalloilijan yhdistäminen lapsenvahdin raakaan murhaan antavat kosolti ajattelemisen aihetta.\nUusi päällikkö yllättää\nTotuteltavaa on myös uudessa päällikössä. Ryhmää ryhtyy vetämään kuolinsyyntutkija Thomas Chamberlain (Richard Lintern). Ensikohtaaminen on hieman hyinen, ja käy selväksi, että miehestä ei ehkä ole diplomaatiksi.\nHiljainen todistaja – suosikkisarjan kolme uutta kautta, uusia hahmoja\n26.3.2021 12 pv\nHiljainen todistajaKauppatavaraa 1/2 - 22.12.2017 - Jakso 1\nHiljainen todistajaKauppatavaraa 2/2 - 29.12.2017 - Jakso 2\nHiljainen todistajaArmonisku 1/2 - 5.1.2018 - Jakso 3\nHiljainen todistajaArmonisku 2/2 - 12.1.2018 - Jakso 4\nHiljainen todistajaMetsän siimeksessä 1/2 - 19.1.2018 - Jakso 5


Shellit kokemuksia 2022 – Tämän vuoksi se on paras vaihtoehto\nARVIOITA JA ASIANTUNTIJOIDEN MIELIPITEITÄ Shellit\nMark Holden Verkkohostauksen asiantuntija\nShellit on suomalainen verkkosivuston hostauspalvelu. Yhtiö tarjoaa laadukasta palvelua turvallisen ja luotettavan Tier III datakeskuksen avulla.\nSijoitus 40/58 kategoriassa Webhotellit\nWeb-hosting $5.77 - $20.31\nJälleenmyynti hosting $18.46 - $32.31\nWordPress hosting $16.62 - $32.31\nShellit on vuodesta 2007 lähtien tarjonnut asiakkailleen korkealaatuista mutta kustannustehokasta hostauspalvelua. Seitsemän työntekijän yritys omistaa itse kaikki palvelimensa jotka sijaitsevat Ulvilan kaupungin luolastoon rakennetussa datakeskuksessa. Heidän verkkosivunsa sekä asiakaspalvelunsa on saatavilla niin suomeksi kuin englanniksikin.\nOminaisuudet ja käytettävyys\nShellit tarjoaa laajan valikoiman erilaisia hostausratkaisuja, mukaan lukien jaettu hostaus, WordPress-hostaus, verkkotunnuksen rekisteröintipalvelu, pilvipalvelimet sekä jälleenmyytävät palvelimet. Jaetun palvelimen ratkaisut sisältävät vakiona seuraavat ominaisuudet:\n9% – 100% keskimääräinen käyttöaika (ei palvelutasosopimusta)\nYhden kuukauden säilytetyt varmuuskopiot\nHostauspalvelun lisäksi ilmainen verkkotunnus\nLisää verkkotunnuksia saatavilla lisämaksua vastaan\nIlmainen Let’s Encrypt SSL-sertifikaatti\nPaketista riippuen 5 GB tai 20 GB tallennustilaa\nPaketista riippuen 50 GB tai 1000 GB tiedonsiirtoa\nMuista hostauspalveluista poiketen, Shellit ei ilmoita verkkosivuillaan palvelintensa keskimääräistä käyttöaikaa, eikä palvelutasosopimusta ole saatavilla. Kysyttyäni asiaa asiakaspalvelusta, sain vastauksen että käyttöaika on 99,9% ja 100% välillä. Tämä luultavasti toteutuu myös käytännössä, mutta olisi hyvä saada käyttöajasta myös jonkinlainen takuu.\nTätä ei myöskään ilmoitettu verkkosivuilla, mutta sain asiakaspalvelusta tietää että datakeskukset ovat luokkaa Tier III, eli käyttökatkoja on maksimissaan 1,6 tuntia koko vuoden aikana, ja sähkökatkoihin varaudutaan aina vähintään 72 tunnin varavirralla. Datakeskus sijaitsee jännittävässä paikassa, nimittäin Suomen armeijan vanhassa laiteluolassa!\nAinutlaatuisen turvallisen sijainnin lisäksi palvelimille tarjotaan useitahuippulaadukkaita laitteistoratkaisuja, mukaan lukien toimintaa nopeuttavat SSD-levyt, IPv4- ja IPv6-teknologia, automaation ja täyden kontrollin mahdollistavat Juniper-kytkimet sekä supernopea valokaapeliyhteys.\nWordPressin käyttäjät ja uuden verkkosivuston omistajat kiinnostuvat varmasti myös Shellitin WordPress-paketista, jossa tulee WordPress valmiiksi asennettuna, automaattisilla päivityksillä. Näin uuden sivuston kanssa pääsee nopeasti alkuun.\nJaetun palvelimen ratkaisut ovat melko kattavia, sisältäen jopa 1000 GB tiedonsiirtoa ja 20 GB tallennustilaa sekä mahdollisuuden ylimääräisiin verkkotunnuksiin. Kun haluat laajentaa verkkotoimintaasi, tarjolla on skaalattavia NVMe, SSD ja HDD pilvipalvelimia sekä jälleenmyytäviä palvelimia\nHinnat ja asiakaspalvelu\nShellitin hinnoittelu noudattaa suomalaisten yhtiöiden keskiarvoa, mikä siis on melko kallista kansainvälisiin toimijoihin verrattuna. On kuitenkin muistettava, että jopa peruspaketista löytyy melko mukavat 5 GB tallennustilaa ja 50 GB tiedonsiirtoa, yksi ilmainen verkkotunnus sekä SSL-sertifikaatti, mikä tekee paketista huomattavan kattavan kokonaisuuden.\nPalvelun lyhyin tilausjakso on yksi vuosi, jota voidaan vuosi kerrallaan korottaa aina viiteen vuoteen saakka, mutta pidemmistä tilauksista ei saa alennusta. Valitettavasti maksutonta kokeiluversiota ei ole saatavilla, mutta sen sijaan tarjolla on 14-päiväinen tyytyväisyystakuu, jonka turvin palvelua voi kokeilla riskittömästi.\nAsiakaspalvelu on järjestetty varsin erikoisesti. Kanavina toimii live-chat, puhelin ja email, mikä on ihan hyvä, mutta asiakaspalvelu on saatavilla hyvin rajoitettuun kellonaikaan; maanantaista perjantaihin kello 10-15 välillä. Tilannetta pahentaa se, että soittaminen maksaa lähes euron joka minuutilta. Positiivisena puolena huomasin live-chatin kautta löytämäni teknisen tuen olevan erittäin avulias, kohtelias ja asiantunteva. Lisäksi saatavilla on hyödyllisiä käytön oppaita.\nPaketin nimiTallennustilaKaistanleveysIlmainen SSLHintaPaketin nimiTallennustilaKaistanleveysIlmainen SSLHintaGold Plan5 GB500 GB+$5.77LisätietojaDiamond Plan10 GB500 GB+$10.85LisätietojaSuper Plan20 GB1 TB+$20.31Lisätietoja\nShellit Jälleenmyynti hosting\nPaketin nimiTallennustilaHintaPaketin nimiTallennustilaHintaPlan 1010 GB$18.46LisätietojaPlan 5050 GB$32.31Lisätietoja\nShellit WordPress hosting\nPaketin nimiTallennustilaKaistanleveysVarmuuskopioHintaPaketin nimiTallennustilaKaistanleveysVarmuuskopioHintaWP Basic15 GB1 TB+$16.62LisätietojaWP Power30 GB1 TB+$32.31Lisätietoja\nKuinka Shellit pärjää kilpailijoitaan vastaan?\nShellit arvostelu: Yhteenveto\nShellit palkittu yhtiö, joka tunnetaanvakaasta Tier III -laitteistostaan, helppokäyttöisestä cPancel-hallintapaneelistaan, sekä ympäristöystävällisistä palvelimistaan. Palvelu onkin hyvä valinta niille, jotka etsivät toimintavarmoja palvelimia Suomesta.\nTier III datakeskukset\n9% – 100% keskimääräinen käyttöaika\nAsiakaspalvelu live-chatin kautta\nEi kuukausittaista tilausta\nJätä ensimmäinen suomenkielinen käyttäjäarvio palvelusta Shellit!\nonclick="trackClickout('event', 'clickout', 'Visit User Reviews', 'shellit', this, true, ReturnPopup );"\nAnna minun auttaa sinua Shellit - webhotellin avaamisessa vain 4 euron hintaan


Projekti-insinööri (automaatio) | Oikotie Työpaikat\nLapin Automaatiopalvelu Oy kasvaa ja etsii nyt tiimiinsä uutta kokonaisvaltaista Projekti-insinööriä. Projekti-insinöörinä työpöydällesi kuuluvat automaatio- ja sähköasennus projektien suunnittelu ja projektinhoito. Toteutat ohjelmointi-, testaus- ja kytkentätyöt sekä käyttöönotot. Tämän lisäksi osallistut myös huoltotöihin. Voit tarkemmin lukea Automaatiopalvelun omista palveluista ja käyttämistä tuotteista täältä. Projektit ovat vaihtelevia ja kokoluokat vaihtelevat kerrostaloista suuremmiksi hankkeiksi, esimerkiksi sairaalaan tai jätevesipuhdistamoon. Monipuolisten projektien ansiosta tässä tehtävässä päivät ovat vaihtelevia ja tehtävät monipuolisia.\nKiinnostuitko tehtävästä? Lähetä ansioluettelosi sekä hakemuskirjeesi PDF-muodossa viimeistään 9.5.2021 mennessä aTalentin hakujärjestelmän kautta. Kerrothan hakudokumenteissasi myös palkkatoiveesi ja aikaisimman mahdollisen aloituspäivän. Emme vastaanota hakemuksia sähköpostitse, vaan käsittelemme ainoastaan hakujärjestelmän kautta saapuneet hakemukset.\nLapin Automaatiopalvelu Oy kasvaa ja etsii nyt tiimiinsä uutta kokonaisvaltaista Projekti-insinööriä. Projekti-insinöörinä työpöydällesi kuuluvat automaatio- ja sähköasennus projektien suunnittelu ja projektinhoito.


Toiveiden tynnyri: Ilmanvaihdon asennusta\nIsäntä on noin viikko sitten aloittanut talomme ilmanvaihdon asentamisen, ja harrastetilan yläpohjassa urakka on nyt noin puolessa välissä. Tilasimme LVI-Moren kautta talomme ilmanvaihtokanavat, äänenvaimentimet ym. tarvikkeet pakettihintaan 2737 euroa. Tämä ei sisältänyt läpivientejä eikä luonnollisesti ilmanvaihtokonetta. Toteutamme ilmanvaihdon asennuksen kokonaan itse, ja näillä näkymin vain sen säätäminen ja tarkastaminen jää ammattilaisille. Koitan kertoa tästäkin työvaiheesta parhaani mukaan, mutta haluan muistuttaa, etten todellakaan ole alan asiantuntija vaan ensikertalainen asiaan tutustuja.\nIlmanvaihtokoneemme päältä lähtee neljä isoa kanavaa. Näistä ulkoilma tulee harrastetilan päädystä sisään ja jäteilma kulkee lähes suoraan ulos talosta katon läpi. Kaksi muuta eli tuloilma ja poistoilma lähtevät ilmanvaihtokoneelta pitkälle reitille ympäri taloa, haarautuen useita kertoja matkan varrella. Ensimmäinen haarautuminen tapahtuu jo harrastetilassa, sillä harrastetilan katossa on kaksi poistoilmaventtiiliä ja kaksi tuloilmaventtiiliä.\nIlmanvaihtokanavastot pitää eristää ja varustaa äänenvaimentimilla, jotta vältytään häiritsevältä suhinalta. Meidän talossamme äänenvaimentimet on asennettu kanavistoon ja ne sijaitsevat heti sen alkupäässä harrastetilan yläpohjassa. Ilmanvaihtosuunnitelmassamme tuo ensimmäinen äänenvaimentimien läpi kulkeva runkolinja on 200mm kanavaa, ja sen jälkeen kanavien koot alkavat pienentyä mentäessä lähemmäs päätepisteitä.\nIlmanvaihtokanavien erilaiset eristämistarpeet on määritelty ilmanvaihtosuunnitelmassa. Harrastetilan yläpohja on kylmä tila, jossa tulo- ja poistoilmakanavamme tulevat pääosin sijoittumaan 100mm levyvillan päälle ja 400mm puhallusvillakerroksen sisään. Suunnitelman mukaan niiden ympärille laitetaan lisäksi 50mm eristekerros. Ilmanvaihtokoneen ja äänenvaimentimien väliin tuleville kanaville on suunnitelman mukaan asennettava eristeeksi solukumi, joka meillä on 19mm paksuista Armaflexiä. Armaflex vaimentaa ääntä, toimii lämmön eristeenä sekä ehkäisee vesihöyryn tiivistymistä kanaviston pinnalle.\nIlmanvaihdon asennus aloitettiin ilmanvaihtokoneen päältä, jossa kanavalähdöt sijaitsevat. Isäntä merkitsi sopivan pituiseksi leikatun iv-kanavan pätkän avulla höyrynsulkumuoviin jokaisen kanavalähdön läpimenopaikan. Koska iv-koneen yläpuolelta ei mahtunut syöttämään kanavaa yläpohjaan, tehtiin tämä höyrynsulkumuovin läpäisy yläpohjan puolelta. On kuitenkin tärkeää varmistaa, että höyrynsulkumuovi käännetään aukeamaan ylöspäin, ettei mahdollinen kosteus pääse yläpohjasta valumaan asuintiloihin ja teknisiin laitteisiin. Muovi tiivistetään läpiviennin jälkeen höyrynsulkuteipillä putken ympärille. Käsittääkseni paras tapa höyrynsulkumuovin läpi viemiseen olisi käyttää tiivistyslaippaa.\nIlmanvaihtokoneen päällä kanavalähdöt ja sovitusputki, jonka avulla merkitty läpivientikohdat\nHarrastetilan yläpohjassa oli heti alkuun mietittävä äänenvaimentimien sijoitus. Ilmanvaihtosuunnitelmassa vaimentimet on sijoitettu harrastetilan harjan suuntaisesti tilan keskivaiheille. Kuvassa näin on helppo tehdä, mutta fyysisesti tällainen sijoittelu ei ollut mahdollista kattotuolien tukiristikoiden vuoksi. Mikäli äänenvaimentimet olisi vielä eristänyt villalla, niiden sijoittelu ei olisi onnistunut oikein mihinkään. Sen sijaan ne eristettiin myös Armaflexillä ja aseteltiin ensimmäiseen kattotuolien väliin vierekkäin.\nÄänenvaimentimet ja muuntoliittimet ilmanvaihtokoneen kanavalähtöihin\nÄänenvaimentimet ja vielä eristämättömät kanavat.\nHöyrynsulkumuovi vielä kääntämättä ja kiinnittämättä\nSolukumilla eristämisessä isännän tarkka mittaussormi ja looginen ajattelukyky palkitsivat, ja palapelin tekeminen onnistui näppärästi. Solukumieriste kiinnitettiin kanavistoon liimalla, joka tuli mukana tilaamassamme ilmanvaihtopaketissa.\nKanavien rakentaminen lähti liikkeelle suunnitelman mukaisten haarapalojen ja kanavan valitsemisella. Sijoittumispaikasta tehtiin mittauksia ja kanavasta leikattiin nakertajalla sopivan kokoisia pätkiä haarapalojen väleihin. Kaikkiin kahden palan liittymiin porattiin vähintään kolme reikää, joihin kiinnitettiin popniitit popniittipihdeillä. Aivan kaikkia liitoskohtia ei kuitenkaan kiinnitetty heti alussa, vaan kanavanpätkiä soviteltiin useita kertoja yläpohjassa paikoilleen ennen lopullisten kiinnitysten tekemistä.\nKanavaa ei saa leikattua saksilla poikki, vaikka ne ovatkin jääneet kuvaan.\nPopniittipihdeillä katkaistaan niitti paikoilleen\nÄänenvaimentimien paikan muuttaminen tarkoitti sitä, että muitakaan putkia ei voitu asentaa juuri siten kuin ne ilmanvaihtosuunnitelmaan on piirretty. Äänenvaimentimilta matka jatkui 200mm kanavilla, joista sitten 160mm kanavat haarautuivat kohti muuta taloa. Tämä talon puolelle siirtyminen oli tehtävä harrastetilan ja muun talon välissä olevan ulkoseinärakenteen läpi. Olimme jo huhtikuussa isännän kanssa mittailleet kuvista sitä kohtaa, joka sijoittuu oman vaatehuoneemme nurkkaan yläkerran lattiapinnan yläpuolelle, ja piirtäneet sen seinään (näkyy kuvassa). Lisäksi läpimenopaikan valintaan vaikuttivat runkopuiden sijainti, vaatehuoneen lattianrajassa olevien tuplakoolausten korkeus, sekä tietysti se, miten kanavat saatiin mutkien kanssa taipumaan kohti seinää. Käytännössä siis oli hyväksyttävä ne paikat, joista putket saatiin vietyä läpi, vaikka ne ehkä tulevatkin haittaamaan vaatehuoneen kalustamista.\nKanavat tulevat harrastetilan yläpohjasta vaatehuoneeseen, ja ne käännetään sitten ylöspäin kohti talon yläpohjaa\nKun jokin kanavanpätkä oli valmis ja sen paikka oli suunniteltu, tuotiin se takaisin alakertaan eristämistä varten. Kanavan ympärille laitettava villa on alumiinipäällysteistä mattoa, josta oli hyvä leikata aina 5cm putken ympärysmittaa pidempi kaistale. Tuon ylijäävän 5cm osuudelta isäntä leikkasi villan irti, ja käytti jäljelle jäävää alumiiniosaa eristyksen kiristämiseen sekä pystysauman kiinnittämiseen. Saumat kiinnitettiin alumiiniteipillä, ja eristyksen paikallaanpysyminen varmistettiin 300mm välein rautalankakierroksella paketin ympäri.\nEristäminen ja ylipäätään osien kiinnittäminen toisiinsa tehtiin maltillisen kokoisissa pätkissä, jotta niiden kuljettaminen ahtaaseen yläpohjaan oli vielä jotenkuten mahdollista. Kanavan palasia piti myös vuorotellen siirrellä pois tieltä, jotta mahtui työstämään kanaviston osia lopullisiin paikkoihinsa. Homma on todellista palapeliä, jossa vierähtää tunti jos toinenkin.\nErityishuomiota eristämisen osalta kaipasivat talon puolelle siirtyvät tulo- ja poistoilmakanavat, jotka väistämättä nousivat jonkin verran tulevan puhallusilman tason yläpuolelle. Tämän vuoksi niiden ympärille oli kiinnitettävä kaikkiaan 10cm kerros villamattoa. Kanavat näyttävät aika tuhdeilta pakkauksilta, ja niiden ympärysmitta kasvoi jo niin suureksi, että kattolape meinasi tulla vastaan. Ne saatiin kuitenkin lopulta mahdutettua paikoilleen sulaan sopuun vierekkäin. Tuloilmakanavasta lähtevät harrastetilan haarat ovat jo lähestulkoon valmiit, ja ensimmäinen läpivienti harrastetilan kattoonkin on jo tehty. Seuraavaksi pitää vielä tehdä poistoilmakanavan harrastetilan haarat, joiden jälkeen voi siirtyä ulkoilma- ja jäteilmakanavien rakentamiseen.\nTalon puolelle siirtyvä 160mm tuloilmakanava, jossa on 10cm villakerros\nNyt vierekkäin talon puolelle menevä tuloilmakanava\nsekä sieltä tuleva poistoilmakanava\nTyöasennot ovat usein huonoja ja tila on kortilla\nTakana tuloilmakanava ja sen vieressä ensimmäinen mittausmoka.\nEtualalla LED-valon paikka\nIlmanvaihtourakassamme harrastetilan yläpohja on ollut alusta lähtien se suurin mörkö, jonka tekemiseen arveltiin kuluvan hirveän määrän aikaa. Olen yllättynyt siitä kuinka nopeasti työ on edennyt, ja miten tämäkin työvaihe tuntuu olevan jo hallussa. Isäntä ei ole minun korviini kertaakaan edes valittanut, että ilmanvaihtoputkien eristäminen olisi niin ärsyttävää puuhaa kuin siitä usein puhutaan. Ainoastaan naaman pistely vielä illalla nukkumaan mennessäkin harmittaa. Varsinaisen talon puolella yläpohjassa on sitten paljon enemmän tilaakin työskennellä.. Tehdään nyt kuitenkin hommat ensin valmiiksi harrastetilan yläpohjassa :) Ja tietysti aurinkoisina päivinä ulkoverhousta!\nLähettänyt Karita/Toiveiden tynnyri klo 02:20\nPyykkikuilu ja muita kuulumisia\nPoimintoja Mikkelin asuntomessuilta\nIlmanvaihtoa, maalausta, välipohjaa ja raksamukavu...


Kirjainten virrassa: TTT – bloggaamattomat luetut (eli kymmenen kirjan arvio viime vuoden luetuista)\nBloggaamattomien kirjojen pinoista ei pääse minnekään, vaikka kuinka pyhästi aikoisi heti lukemisen jälkeen kirjoittaa edes muutama sana tänne. Osan olen näistä viime vuoden puolella luetuista jo kirjastoon aikapäiviä sitten palauttanut, mutta halusin niistäkin jonkun lyhytarvion kirjoittaa. Varsinkin kun perjantaina valitaan Blogistanian Globalia ja tässäkin pinossa on muutama erittäin hyvä käännöskirja.\nTiistainen blogirutistus – Top Ten Tuesday – on kätevä tapa listata kymmenen luettua kirjaa, joista aion kirjoittaa joskus kokonaisen arvion, mutta aikapulan vuoksi yritän tiivistää teoksista "timantin kirkkaan analyysin"* muutamaan riviin.\n1. Sergei Dovlatov: Matkalaukku (Idiootti, 2012)\nKiitos kustantamolle Dovlatovin kirjojen suomennoksesta, sillä niin tämä kyseinen Matkalaukku kuin aiemmin keväällä lukemani Meikäläiset ovat kirjavuoteni parhaimmistoa. Ilahduin huomatessani myös, että Akateemisen kirjakaupan älykkäät kirjanostajat olivat löytäneet teoksen myös, sillä se oli viimeksi kaupassa vieraillessani päässyt neljänneksi myydyimmäksi käännöskirjaksi.\nMatkalaukku muistuttaa rakenteeltaan Meikäläisiä, molemmat ovat eräänlaisia muistelmateoksia (joskin lukijalle ei ole koskaan varmaa tietoa siitä, mikä on totta ja mikä valhetta) ja teos koostuu pienistä kertomuksista. Aiemmassa kerrotaan Dovlatov-nimisen henkilön sukulaisista ja muutosta Amerikkaan, tässä puolestaan avataan kaappiin unohtuneen matkalaukun sisältöä ja jokaisen laukusta löytyneen tavaran myötä kerrotaan hauska, absurdi ja vetävä tarina. Teos on siis otollinen kiireisiin hetkiin, jos vain oikeasti malttaa lukea vain yhden tarinan kerralla.\nMolemmat teokset ovat lisäksi upean näköisiä kannesta taittoon.\n"Komppaan" Kurt Vonnegutin sanoja: "Hyvä Sergei Dovlatov! Myös minä rakastan sinua."\n2. Sarah Winman: Kani nimeltä jumala (Tammi, 2012)\nTeoksen nimi on mielenkiintoinen, ja aloin heti arvuutella, miksi jumala on kirjoitettu pienellä ja millainen maaginen maailma lukiessa mahtaakaan paljastua. Kirja oli sinällään hyvin viihdyttävä, joskin siihen oli minusta sulautettu mukaan ihan liikaa rankkoja aiheita, jotka veivät toisiltaan tilaa ja syvyyttä.\nErityisesti kiitän teoksen alkuosan lapsikertojan viehättävää ääntä. Yleensä vierastan lapsikertojia, mutta nyt olen onnistunut lukemaan useamman teoksen, jossa kertojavalinta toimii, joten olen pikkuhiljaa luopunut vastarinnastani.\nOletin, että olisin uppoutunut kirjaan, mutta lopulta se jätti aika haalean jälkimaun.\nKirjaa on kiitelty blogeissa runsaasti, mutta vastarannankiiskejäkin löytyy\n(klikkaa sanoja, löydät muita arvioita)\n3. Marina Lewycka: Traktorien lyhyt historia ukrainaksi (Sammakko,2008)\nValitsin kirjan alun perin siksi, että se sopi viime vuoden Ikkunat auki Eurooppaan -lukuhaasteeseen. En ole lukenut aiemmin ukrainalaista kirjallisuutta, joskin Lewycka on ukrainalaista alkuperää oleva brittiläinen kirjailija. Harmi, että kiireiden vuoksi lopullinen kirjakatsaus vuoden aikana luettuihin eurooppalaisiin teoksiin jäi tekemättä, sillä haasteen myötä luin melko ennakkoluulottomasti teoksia, joihin en olisi muuten ehkä tarttunut. Tämäkin hauska teos olisi jäänyt todennäköisesti kokematta ilman haastetta.\nKirjan olisi voinut lukea myös vakavasti, sillä yksi päähenkilöistä – hivenen höppänä isäukko, joka rakastuu palavasti itseään noin 50 vuotta nuorempaan ukrainalaisnaiseen – kirjoittaa teoksen nimen mukaisesti ukrainalaisten traktoreiden historiikkia ja tulee samalla luodanneeksi Ukrainan yhteiskuntahistoriaa tekniikan ja yksilön kautta. Mie en silti malttanut niin kauheasti näihin kohtiin keskittyä, sillä juuri tuo kummallinen avioliitto ja tyttärien syvä paheksunta ikämiesisänsä villikkovuosia kohtaan kiinnosti enemmän. Silti näitä suvantokohtia kaivattiin, sillä muuten kirja olisi jäänyt hyvin yksiulotteiseksi ja yhden vitsin pyörittelyksi.\nTälläkin teoksella on erityisen hyvä ja mieleenpainuva nimi. Katja on kirjoittanut kirjasta oikein hyvän arvion.\n4. Markus Nummi: Karkkipäivä (Otava, 2010)\nKarkkipäivä on yksi parhaista viime vuonna lukemistani kirjoista, ja se on siitä harvinainen teos, että olen nähnyt siitä version myös teatterissa. Hyvä aikeeni oli kirjoittaa juttu myös KOM-teatterin versiosta ja koko illasta, sillä sain esityksen jälkeen tilaisuuden myös jutella Nummen kanssa, mutta joistakin asioista on vain vaikea kirjoittaa niin että tekstiin olisi tyytyväinen ja sen voisi luovuttaa "maailmalle". Olin niin vaikuttunut, etten vain löytänyt sanoja. Upea teatteriesitys ja hieno hetki kaiken kaikkiaan.\nTeoksen tunnelma on ahdistava, mutta silti siinä on paljon toivoa mukana. Luen harvoin kirjoja uudelleen, mutta tiedän, että tähän teokseen palaan vielä. Tarina on myös ollut nyt Suomessa valitettavan ajankohtainen, mikä tuo lukemiseen oudon lisävivahteen.\nTälle teokselle painava suositus!\nTeatteriesityksestä ovat bloganneet ainakin Linnea ja Suketus. Molemmat kirjoittajat ovat eräänlaisia kulttuuriblogisteja, sillä he kirjoittavat myös muista kuin kirjoista.\n5. Linn Ullmann: Aarteemme kallis (WSOY, 2012)\nTälle toinen erittäin painava suositus. Kirja oli niin hyvä, että päätin lukea ehdottomasti muutkin Ullmanin suomennokset mitä pikimmiten.\nKirja on jännittävä, sillä yksi tarinalinja kohdistuu lapsenvahdin outoon kuolemaan ja tapahtumiin ennen ja jälkeen ruumiin löytymisen. Toinen tarinalinja syventyy perheen isän ja äidin avioliiton tarkasteluun, kirjailijamiehen kriisiin, kun seuraava kirja ei ota luonnistuakseen ja vaimon ristiriitoihin epävakaan tyttären, pettävän aviomiehen ja vanhentuneen äitinsä edesottamusten keskellä. Lapsenvahdin kuolemaa ennen on tapahtunut toinen epäonninen kuolintapaus, joka varjostaa koko perheen elämää.\nAarteemme kallis on samalla ahdistavan synkkä, sillä se on parempi ja väkevämpi kuin vain jännityskirja tai dekkari. Siinä on myös jotain hyväntahtoista ja hauskaa, varsinkin kun eri näkökulmien myötä outoon perhedynamiikkaan syntyy ristivalotusta. Se on täynnä salaisuuksia, mutta ennen kaikkea ilmaa lukijan omille tulkinnoille. Siinä on niin monet palaset kohdallaan, tapahtumapaikoista ihmiskuvauksiin, että uskallan suositella kirjaa varauksetta. Yksi parhaista viime vuoden käännöskirjoista, ehdottomasti.\nLeena on lisännyt arvioonsa mielenkiintoisia otteita kirjailijan haastattelusta. Karoliinan arvioon on puolestaan liitetty mukaan myös muiden maiden kansikuvataidetta.\n6. Anne Swärd: Kesällä kerran (Otava, 2012)\nLisää ahdistavia kirjoja, joiden lukemisesta nautin. Selvästi pohjoismaiset perhetarinat kaikkine outoine twisteineen ovat mieleeni.\nMutta pidän oikeasti myös sellaisista perhekuvauksista, joissa kaikilla ei ole asiat huonosti, vaikka nyt näistä suosituksista saa ehkä päinvastaisen kuvan. Tietysti kirjan jännite rakentuu paljolti myös tapahtumille, eikä sellainen hymistely ja perheidyllin kuvaus ole kauhean mielekästä luettavaa, ellei pinnan alla kuohu tai jokin edes värähtele.\nKesällä kerran on "visvaisen ihana" kirja. Siinäkin tapahtuu paljon, mutta moni asia jäänee myös paljastumatta. Riippuu lukijasta, miten hän haluaa tulkita. Arvostan kirjoissa sitä, että kaikkea ei kirjoiteta auki, mutta ei tehdä tarinasta kuitenkaan niin monitulkintaista ja vaikeaselkoista, että siihen ei pääse uppoamaan. En haluaisi lukea kirjaa, jonka toivon jo pian loppuvan, että pääsen seuraavan teoksen pariin. Kesällä kerran oli kuitenkin vähän sellainen kirja, että toivoin sen pian päättyvän, mutta aivan toisista syistä. Siinä oli niin painostava tunnelma, ja se koetteli mieltä ja hermoja. Siinä on semmoista inhottavaa tuhovoimaa, kun joitakin kohtauksia ei haluaisi lukea, mutta ei malta lopettaakaan. Ummehtuneita hajuja, linnun siipisulkia, tunkkainen ilmapiiri, kieroutunut seksuaalinen värähtely, väkivalta. Silti kirja on kaunis. Niin kummallinen on lukijan mieli.\nErjan arviosta löytyy hyviä otteita kirjasta. Minnan arviossa teosta on peilattu myös kirjailijan esikoiseen. Liisa kuvaa hyvin, miten kirjan maailma voi kiehtoa, vaikkei sen parissa viihdy.\n7. Torgny Lindgren: Muistissa (Tammi, 2012)\nMuistissa on ihana autofiktiivinen teos, joka on lähtenyt siitä, kun kirjailija ryhtyy vahingossa miettimään menneitä. Kustantaja ehdottaa muistelmateoksen kirjoittamista, mutta kirjailija ei ole niinkään kovin innostunut toteuttamaan sellaista kirjaa. Mutta eräänlainen muistelmateos silti syntyi, tai ennen kaikkea teos, joka pohtii muistoja ja muistamisen problematiikkaa. Ihana, että kirjailija on luonut teoksen, joka on lukijalle kuitenkin täydellisimmillään fiktiivisenä teoksena. Tosi ja kuviteltu sekoittuvat tarinan ehtojen mukaisesti, eikä varmuutta oikeasta tai väärästä ole. Herkistävä huumori, rapsakka synkkämielisyys, alati vaihteleva tunnelma, muistojen pirstaleisuus ovat tärkeämpiä kuin kaiken kertominen juuri niin kuin se tapahtui.\nMaria on tiivistänyt kirjan ytimen todella hyvin: "[t]uloksena ei ole ehyt ja kronologinen kertomus, vaan moneen suuntaan versova, ilkikurinen ja salaviisas tarinoiden rypäs." Anna Elina nostaa arviossaan esiin myös eläintarinat, minuakin ilahdutti että kirja oli myös kokoelma "elämäni eläimistä". Marissa kertoo Lindgrenin olevan hänen mielestään paras ruotsalainen elossa oleva kirjailija ja hän on arviossaan pohtinut myös muistin problematiikkaa.\n8. Alice Hoffman: Punainen puutarha (Gummerus, 2012)\nLuin teoksen syksyllä pitkän junamatkan aikana. Erittäin hyvää matkalukemista, lyhyet kertomukset sopivat muihinkin katkonaisiin hetkiin, kunhan vain pitää mielessä, ettei lukuväli kasva liian pitkäksi. Jokainen tarina liittyy tavallaan toiseen: kertomus kertomuksella kuljetaan yhdessä amerikkalaisessa kaupungissa ajassa eteenpäin, 1700-luvun lopulta nykyaikaan.\nAloitin kirjan aluksi väärällä ajankohdalla, enkä päässyt oikein tarinan lumoon. Onneksi varasin sille paremman hetken myöhemmin, sillä kirja oli juuri oikeanlaista viihdettä paikkakuntien vilahtaessa junan ikkunoista ja olotilan ollessa vähän haikea. Kun haluaisi olla kaikkialla yhtä aikaa, elää monta elämää samanaikaisesti, yhden siellä pohjoisessa ja yhden täällä etelässä. Sitten luen kirjaa, jossa sekoittuu monen ihmisen tarina. Kuinka eräälle paikkakunnalle muuttaa yhteisö, josta vuosien mittaan kasvaa kaupunki. Ja tarinat solmiutuvat keskenään ja ihmiselämän lainalaisuudet toistuvat kertomus kertomukselta, vaikka jokainen on silti tarpeeksi uniikki ja mielekäs. Enkä enää muista henkilöiden nimiä, enkä kunnolla edes tapahtumia, mutta tunnelman muistan.\nSe oli hyvä kirja, sen muistan pitkään.\nSonja vertaa teosta aikuisten tyttökirjoihin. En ole koskaan oikein lukenut tyttökirjoja, joten en tiedä, kuinka hyvin tämä pitää paikkansa, mutta pidän luonnehdinnasta. Elma Ilona kuvaa kirjan lumovoimasta ja on haltioitunut kirjasta. Norkku kuvaa kirjaa puolestaan näin. "Hoffmanin teksti on kaunista ja kirjan tunnelmat mystisia ja haikeita ja vähän katkeransuloisiakin. Minusta Punaisen puutarhan lukeminen sopikin hyvin syksyyn, hetkeen jossa hyvästellään kesä."\n9. Carol Shields: Ruohonvihreää (Otava, 2012)+ Pikkuseikkoja (Otava, 2011)\nKaksi kertaa Shields, ensimmäiset Shieldisini. Lainasin kirjastosta Ruohonvihreää-teoksen, joka oli niin pikkutarkan koukuttava että ostaa päräytin heti perään Pikkuseikkoja, sillä ne ovat keskenään sisarteoksia (tämän tiedon opin muista blogeista). Minulle on jäänyt mieleen hauska mielikuva Shieldistä, sillä hänen kirjojaa on luonnehdittu "silkkipuserokirjallisuudeksi" ja tavallaan ymmärrän, että mistä syystä. Shields on näppärä kertomaan keskiluokkaisesta perhearjesta kuin kahvikupposten ääressä lukijan kanssa rupatellen. Kirjat eivät ole "räkärealismia" nähneetkään, mutta ei jännitettä silti millän pääntaputtelulla luoda.\nRuohonvihreää oli muistini mukaan jännityskirjamaisempi, mutta molemmissa oli perhekuvaus, erityisesti avioliittokuvaus, kohdillaan. Välillä pikkutarkkaan kuvailuun arjen toiminnoissa saattaa kyllästyä, mutta jos lukijan mieli antaa myöten, löytyy niistä myös paljon kiinnekohtia ajankuvaukseen.\nJenni kirjoittaa Ruohonvihreäästä ja pidemmin vielä suhteestaan Shieldin tuotantoon (huom: täältä löytyy myös silkkipuseron alkulähde!). Arja ihastelee perhekuvausta Pikkuseikkoja-teoksessa.\nOlen kuunnellut nyt töiden vuoksi enemmän äänikirjoja kuin yleensä. En ole niistä kuitenkaan blogiini aiemmin arvioita kirjoittanut, koska oikokuuntelen niitä työn puolesta. Haluan kuitenkin tässä postauksessa antaa äänikirjoille suosituksen, sillä nyt niiden kuuntelu on paljon luontevampaa ja nautin kirjoista myös tässä muodossa.\nOikokuunnellessa täytyy olla koko ajan tietokoneella, mutta minusta äänikirjojen parhaat puolet pääsevät esiin juuri liikkuessa tai yöllä, jos ei saa unta. Olen kuullut monen nauttivan äänikirjoista esimerkiksi kokatessaan tai käsitöitä tehdessään.\nSalla bloggaa useamminkin äänikirjoista, suosittelen etsimään hänen blogistaan hyviä vinkkejä.\nkirjainten virrassa Hanna / Kirjainten virrassa klo 13.39 Tunnisteet: Dovlatov Sergei , Gummerus , Hoffman Alice , Idiootti , Lewycka Marina , Lindgren Torgny , Norja , Nummi Markus , Otava , Ruotsi , Sammakko , Shields Carol , Tammi , TTT , Ukraina , Ullman Linn , Winman Sarah , WSOY , äänikirjat\nKatja / Lumiomena 29. tammikuuta 2013 klo 15.15\nSwärdin kirja on nimenoman "visvaisen ihana", hyvin sanottu. Minä luonnehdin sitä kärpäspaperin tahmeaksi, koska sellainen kirjan tunnelma oli. Hieno romaani, mieleenjäävä.\nPunaisesta puutarhasta pidin yllättävän paljon, Dovlatovia taas pitäisi lukea. Niin moni on suositellut.\nHanna / Kirjainten virrassa 29. tammikuuta 2013 klo 15.53\nSulla onkin hyviä luonnehdintoja. Keräilen näitä itselleni talteen, kuten myös yliviivailen Parnassosta hyviä ajatuksia. Sanavarasto karttuu ja teksteihin tulee luontevasti lisävivahteita. Olen huomannut, että kritiikkien ja blogitekstien lukeminen auttaa myös työssä hyvin paljon, kun oppii kiinnittämään laaja-alaisesti teokseen huomiota, kun saa monta eri näkemystä ja näkökulmaa asioihin.\nOlit lukenut todella monta näistä nyt linkittämistäni kirjoista. Olikohan yksi-kaksi kirjaa, joita et ole vielä lukenut.\nUnknown 29. tammikuuta 2013 klo 15.38\nMatkalaukku on lukulistallani, uteliaana ja innolla odotan sen pariin pääsemistä. Kesällä kerran on kiinnostanut varovasti, mutta taidan jättää visvat nyt väliin toistaiseksi... Lindgreninkin voisin varmaan vihdoin viimein lisätä "viralliselle" TBR-listalleni.\nHanna / Kirjainten virrassa 29. tammikuuta 2013 klo 15.55\nPidän molemmista Dovlatovin kirjoista (joka kyllä selvisi leipätekstistäkin, mutta kertaus on opintojen äiti) ja toivon kirjoille paljon lukijoita. Käännöstyö on erinomaista ja kirja on muutenkin tehty hyvällä maulla, ei ole menty sieltä, missä aita on matalin.\nLindgreniltä minun pitää lukea ehdottomasti Doran raamattu. Swärdin esikoiskirja minulla onkin jo hyllyssäni,sen löysin aiemmin divarista.\nAnonyymi 30. tammikuuta 2013 klo 20.18\nDovlatov on kunkku! Kannattaa tukea Idioottia, hyvä kustantamo.\nMaria/Sinisen linnan kirjasto 29. tammikuuta 2013 klo 16.07\nIhana postaus! Osaat luonnehtia kirjoja hyvin muutamalla lauseella, ja nuo kuvat ovat mahtavia. Lindgrenin kirjasta otettu kuva näyttää ihan siltä, kuin olisit kuvannut suoraan kannen pohjana ollutta öljyvärityötä.\nAarteemme kallis kiinnosti minua jo aiemmin, nyt vielä enemmän, ja kyllä Dovlatoviinkin täytyy nyt tutustua!\nHanna / Kirjainten virrassa 29. tammikuuta 2013 klo 17.07\nMaria, tosi kauniisti sanottu, kiitos. Otin lähikuvia ja vain jotain detaljeja kansista, sillä halusin välittää sitä kautta intiimiä tunnelmaa, kun postaus muuten kasvoi niin pitkäksi ja jokaiselle kirjalle oli niin vähän tilaa.\nNäihin arvioihin tuli myös jonkin verran tunnelmointia itse lukukokemuksesta, sillä kirjojen lukemisesta oli jonkin aikaa. Silti saatoin muutaman kirjan kohdalla muistaa hyvin sen hetken, kun luin, vaikka itse tarina olisi haalistunut mielestäni. Naseviin ilmauksiin helpotti myös se, että luin muiden arvioita samalla kun kirjoitin omaani, sillä etsin hyviä kohtia linkityksiin. Työläs tehdä tällainen postaus, mutta mietin taas, että on se hienoa, että meillä on tämmöinen blogiyhteisö, jonka kautta eri tyylit ja ajatukset kirjoista välittyvät. Sitten yritän tiivistää vain sen oman ajatukseni, sillä ei tarvitse hävetä tai nolostua, ettei kaikkea älykästä kirjasta tule sanottua, vain pieni otos sieltä täältä, kun muiden arvioista tulee ilmi laajempi kuva kirjasta.\nIlahduin kovasti kommentistasi!!\nMinna Vuo-Cho 30. tammikuuta 2013 klo 6.13\nMielenkiintoisia kirjoja. Minäkin ihastuin tuohon Levyckan kirjaan, vaikkei se ollut sellainen, johon automaattisesti tarttuisin. Minulle se lähti matkalukemiseksi lentokentältä myyjän suosituksesta :-)\nHanna / Kirjainten virrassa 30. tammikuuta 2013 klo 9.22\nMillä matkalla luit kirjan? Hienoa, että lentokentän myyjä osasi ja halusi suositella sopivaa kirjaa.\nJoskus luen varmaan lisää Lewyckaa, ainakin kaksi muuta teosta on suomennettu.\nKaroliina / Kirjava kammari 30. tammikuuta 2013 klo 9.00\nVau, mikä pitkä, ihana postaus!\nNopeat kommentit: Aion ihan oikeasti antaa Dovlatoville vielä joskus toisen mahdollisuuden, ehkä juuri pätkissä ensi kerralla.\nUllmann, Shields, äänikirjat = <3\nAion lukea myös Lindgrenin (tämä oli eka siitä lukemani arvio ja alkoi heti kiehtoa) sekä Hoffmanin. Molemmat on onneksi jo hyllyssä, jee!\nKiitos näistä, vaikka en nyt ehdi enempää porista. :)\nHanna / Kirjainten virrassa 30. tammikuuta 2013 klo 9.23\nHyvä, että annat. Voithan yrittää lukea kirjaa esimerkiksi työmatkoilla pienissä pätkissä?\nHoffmankin voi sopia kiireisempiin hetkiin.\nArja 30. tammikuuta 2013 klo 21.12\nHieno postaus ja hyviä vinkkejä! Olen lukenut näistä vain kaksi - Shieldsin ja Nummen - ja Dovlatov ja Ullman odottavat jonossa. Sait kiinnostumaan myös Hoffmanista ja Lindgrenistä. Punaista puutarhaa olen joskus hypistellyt, mutta ei sitten kuitenkaan lähtenyt mukaan, en oikein mieltänyt, mistä on kyse, joten kiitos selvennyksestä. Lindgren on minulle uusi nimi, mutta muistamiseen liittyvät aiheet kiinnostavat. "Alkaa vahingossa miettiä menneitä", hmm, mitenkähän se käy...\nKatri 8. helmikuuta 2013 klo 13.38\nHih olipas hauska lista! Minulla odottaa hyllyssä lukematta Kesällä kerran ja Traktorien lyhyt historia. Myös Kani nimeltä jumala pitäisi lukea!


Näytetään blogin kirjoitukset, joissa aiheena on juoppous.\nAina joku väh-eksyy\nEikö muka oikein tavutettu?\nMikäpä tässä elämässä oikein menisi, ainakaan jatkuvasti!\nHyvä jos ehken sinne päin. <Kahdessa sanassa tuossakin jo virhe, niinkö?\nKatkoo, ei tu mittää. Eikä sitä paitsi pidä nipottaa.\nReko Lundánin Aina joku eksyy näytelmässä hyvin moni väheksyy monia, ainakin kaksoset toisiansa ja ennen kaikkea juoppoutunutta äitiään, joka on viinakiroissa aikoinaan jättänyt kapiaisukkonsa ja Liisan ja Akin armeijan aidan taakse ja itse rynnännyt maailmalle.\nTuossa se akka nyt vanhana hupsii sairaalahuoneessa yöpuvussaan, hourii omiaan.\nEttä kannattiko juoda!\nEi kenenkään mielestä: ei katsojien, eikä ainakaan Liisan eikä Akin. Isä-kapiaisesta nyt ei niinkään tiedä: hankkii uudet eukot ja pelit!\n2 ja ½ tuntia erittäin hienoa Vääräpyörän - mitä sopivin nimi tälle näytelmälle - teatteria erittäin poskelleen menneestä elämästä. Ei hetkeäkään tuntunut pitkästyttävältä. Kaikki tuntui oikealta, yliampuvatkin kohdat: Irwinin laulu, upseerien ulosmarssi ryömien, opettajan blaa blaa blaa! yms.\nVanha jankkaava Hanna oli aito, niin aito ja oikea. Noita on kodit ja laitokset pullol anteeksi, siis täynnä. Mikä suunnistus viimeiseltä rastilta kohti maalia Leena Haloselta!\nHeräsi jo epäilys: etteihän vain olisi oikeasti ...\nJa erityisen hienoksi kasvoi ensin niin näkymätön ja hentoinen Liisan vetäminen. Elisa Makkonen Liisana, tai Liisa Elisa Makkosena.\nMikä hiljainen esilletulo esityksen myötä - ja mikä loppuhuipennus!\nSe oikein karkasi sielusta.\nUlla Lehmusoksa, Tatu Kaihua ja Elisa Makkonen. (kuvat Pasi Räsämäki)\nAkina muuten on Markku Pölösen Onnen maan Tapi, Tatu Kaihua. On. Luonnollisena. Ei siinä näytellä tarvinnut. Ihan niin kuin Onnen maassa - vaikka nyt kaukana siitä.\nSiellä periferiassa nyt kukaan mitään teatteria osaa tehdä!\nKirjoittaessani soi Irwin - https://www.youtube.com/watch?v=leSS06OhXDI\nisä & äiti\nViinaa ennen kuolemaa 4\nViisasten juomahan viina on, sen tiedämme - ja lisää todisteita ilmaantuu.\nÖisinajattelija-lisensiaatti-freelancer Pentti Stranius on kirjoittanut esikoisessaan 15 jutun verran hyvätasoista tekstiä yhteiskunnan mittapuun mukaan vähempiarvoisista ihmisistä, nurkan taakse heitetyistä viinan kanssa läträäjistä. Kuolemaa kohti kovaa vauhtia kulkevista.\nVähän karvas jälkimaku, sehän siitä väkisin jää noilla remuilla ja riennoilla.\nOn siellä muutama ottamatonkin.\nLapsuuden kolhuleikkejä mukana.\nParas kaikista on Mirjami; äiti poikaansa laitoksessa odottelee jotta pääsee taas kotimökillä pistäytymään. Eikä se niin haittaa vaikka poika perillä sitten paukkuja ottaakin. Niin omalta tuntuu harvoin käydessään.\nHellää, hellyttävää, viimeisen päälle sympaattista luettavaa, kun äidin kovan eletyn elämän, huutolaislapsesta kuuden lapsen maailmaan laittajaksi, herkin sanoin pohjustaa. Hieno kunnianosoitus äidille - ja miksei kaikille kovia kokeneille äideille.\nTodentuntuista kaikessa rajuudessaan on maalaispoikain elämä, tappoihin ja siltojen alle johtava. Eivät siinä mitkään Kalliolan katkaisut auta!\nJa toden tuntua on opiskeluaikakin ja biletys Pietarissa, Neuvostoliiton Leningradissa, siellä missä Stranius on opiskelunsa loppuun saattanut. Toki muistakaamme kirjan alkuselitys: Kaikki yhtymäkohdat todellisuuteen ovat vahvasti liioiteltuja tai keksittyjä, vain paikannimet joskus todellisia.\nMutta niinhän peitteli jälkiään Haanpääkin Noitaympyrässään.\nNämä kertomukset osoittavat tekijän kirjoitustaidon. Nyt jäämme odottamaan romaania siitä ajasta, siellä itänaapurissa. Saattaa, mene ja tiedä, Rosa Liksom saada haastajan, sillä johan tässäkin kokoelmassa kelpo lailla hytissä hytkytellään.\nKirjoittaessani soi Mä mistä löytäisin sen laulun - https://www.youtube.com/watch?v=3u3EJR228jc\nTurmiolan Tommi 5\nEnnen vanhaan kouluissa pidettiin raittiuskirjoituskilpailuja esimerkkinä Turmiolan Tommi ja näytettiin Miksi isä ei tule kotiin -elokuvaa.\nEi juuri ehdotonta valistusta näy. Tupakka on turmiollista, mutta viinaa ei niinkään. Siinä trendi.\nEi Liimatainenkaan voi moista alkoholihyysäämistä ja paapomista käsittää.\n"hienompikin herra vetäisee viinanhimossaan suihinsa sylkykupin, johon muut olivat räkineet maistamansa viinin"\n"tastling-tilaisuuksia, joissa naiset aluksi hienostelivat pikkurillit sojossa, mutta loppujen lopuksi heitä talutettiin paikalta, kun jalat eivät kantaneet".\nOtteet ovat Merja Asikaisen Tommi Liimatainen - Kaasu Pohjassa -paljastusskirjasta (Otava 2015), jossa 28-vuotias alkoholinrakastaja lopettaa juhannuksena kertalaakista viinan kanssa läträämisen; näin ollen hän juhlii tulevana juhannuksena 10-vuotisraittiuttaan.\nOli viimeinen hetki mieli pelastua alkoholismilta eli taloudelliselta, henkiseltä ja fyysiseltä rappiolta. Tommista ei tullut Turmiolan Tommia vaan työtä paiskiva parempi ihminen.\nEi, älkää luulkokaan että Tommi itseään muita parempana pitäisi ja sillä kehua retostelisi - so. parempi ihminen aikaisempaan itseensä verrattuna.\n(ja Katri Helenalla on nyt entistä raittiimpi mies, luk. lis.)\nLiimatainen käy läpi lapsuuden ankeudet alkoholistiperheessä kaikkine mutkineen, kuinka vanhin veli joutuu ottamaan vastuun veljistään ja omasta selviytymisestään pikkupoikana surkeissa oloissa. Mutta huolimatta vihasta viinaa kohtaan, hän huomaa vähän vartuttuaan olevansa pian alkoholisti kolmannessa polvessa, jos ei stoppia tulisi.\nKirja on lyhyt, ytimekäs ja tarpeellinen, raittiusvalistuksellinen, kipakka.\nEhkä sillä tavalla avoimen naiivi että, kuten odotettua, heti sen kimppuun käyvät kyyniset mattieskohytöshyeenat Ex-dokut ovat tylsiä -tyylisillä pilkkakirjoituksillaan, koska itse eivät pysty lopettamaan.\nNäitä miesalkoholistikirjoja ei koskaan ole liikaa, eivätkä nämä lopu koskaan, koska ei viinakaan juomalla lopu - tulee Hellsteniä, Vuorista, Seppästä sun muita. Perusohra löytyy Gunnar Mattssonilta Gunnarissa ja täältä lisää.\nLiimatainen örveltämisjuttujen sijasta keskittyy enemmän tunne- ja valistamispuolelle.\nKylmäksi ei jätä kuvaus oman isän raitistumisesta 2007 oman raitistumisen 2005 jälkeen eli Mission impossible:\n"Puhelimessa tuli hetki hiljaista. Isä alkoi itkeä. Ei kai tässä muukaan enää auta, kuului luurista.\nEn ollut uskoa korviani."\nKirjoittaessani soi Katupoikien laulu\nalkoholi asenteellisuus asialinja Attendo bb bisnes elokuva elämä elämäkerta EM esitys EU Haanpää hiihto hiihto-niilo HS-ristikko hulluus hölmöläiset hörinää HöY/BöU intohimo is jalkapalloilja Joel Lehtonen joulu joulukortti jääkiekko kesäteatteri kielenhuolto kirja kirja-arvio kirjallisuus kirjanpunnitus koulunkäynti kunnanjohtaja kuolema käräjät lahja lapsismi laulu lehdistö lehti Lennu live-esitys lukemisen mallia luostari lätkä lätkässä maailmanmurheet Maajussit matkailu media menestyminen MM lätkä musiikki Neuvostoliitto nyrkkeily näytelmä oikeus olympialaiset oma elämä onni ooppera P-Karjala pahaolo paratiisi Paratiisin Onni perhe pietari politiikka politiikkaakin mausteeksi Presidentti Pukki Putkinotko rahanhukka rahatalous RAIKU rakkaus rikkaus romaani sananvapaus selostaja sota sukset teatteri traaginen rakkaus tv urheilu Uutinen Vain elämää vapaus venäjä venäläisyys viina voittajat voitto väkivalta yhteiskunta yleisurheilu Ämeriäkkylä\n#hyvinvointi #wannado aamiainen helsinki Bangkok 9 Bilekassi Demo Helsingin ravintolat Helsinki jäätelö hotelliaamiainen jäätelö kauklahti kauppakeskus ravintola keskustelut Euroopan tulevaisuudesta kesä 2021 Kimmo Aho Kitty's Milkshake kotiinkuljetus lippakioski Helsinki Mami ravintola Martti Vaalahti media merkintöjen puute Michael Björklund mobiiliflaijeri palkka-ankkuri Patisserie Teemu Aura Pukinmäki ravintola QuickBooks Update Error Code 15270 Ravintola Carelia ravintola Espoo ravintola helsinki ravintola töölö ravintola Vinkkeli Resolve QuickBooks POS Error 1706 Serko Rantanen Set Spam Filter Settings on SBCGlobal.net Mail sosiaalinen media TableOnline take away Tekoäly terassi terassi helsinki top3 Twisted Kitchen vappu vappu 2021 vappu ravintolassa varaa pöytä Äitienpäivä 2021 äitienpäivä