Jumalaton kulttuurilehti 51\nGodless Culture Magazine 51\nKesäkuu June 2010\nTämä on viimeksi päivitetty 17.6.2010. Last uppdate 6/17/2010.\nVapaa-ajattelijat sivistävät itseään\nMiten säästettäisiin uskonnonopetuskuluissa\nKokoomus ajaa pakkouskontoa kaikille\nHusein Muhammed: Kokoomus oikealla asialla uskonnonopetuksesta\nHusein Muhammed Helsingin Sanomissa\nMikä elämänkatsomustiedon opetuksessa on vikana\nVapaa-ajattelijain liitto vastustaa ehdotusta\nMyös humanistiliitto vastustaa\nAteistien ehdotus lisäykseksi koululakeihin\nMansen humanistimafia käynnisti elämänkatsomustiedon hävittämisen\nLukion filosofiaa hallitsevat uskonnonopettajat ja jumalistit\nJos tosiasiat puhuvat uskoa vastaan, sen pahempi tosiasioille\nHumanistit ovat ateismin pahin vihollinen\nValetehtelun opetus draaman opetuksen tilalle\nPakkorippikoulu palaa Suomeen\nNMT-450 meni kykypuolueelta pieleen\nLuterilaista etiikkaa ehdotetaan peruskouluun kaikille pakolliseksi\nLiite 2 Luonnos/ Laki perusopetuslain muuttamisesta\nLuonnos/ Valtioneuvoston asetus perusopetuksesta\nYksilö, yritys ja yhteiskunta\nTorre del Greco in Italy discriminates non catholic people\nReligious Right Coalition Trying to Deny Americans The Freedom to Choose\nChurch beatifies Jerzy Popieluszko\nPolish Pop Star Faces Two Years Prison for Blasphemy\nVatican plan to debate atheists\nIgnores leading critics\nObligation to reveal religious convictions to avoid taking oath on bible in court contrary to freedom of religion\nDimitras and Others v. Greece\nFirst of 15-part Sweep series already printed\nBarcelona kieltää burkat\nEmme hyväksy tuntijakotyöryhmän ehdotusta uskonnon opetuksen uudesta järjestelystä\nEhdotus Ruotsin burkhakäytännöksi\nKoulujen päättäjäiset kirkkoihin\nKuten myös Helsingissä\nHalla-ahon blogikirjoituksia puidaan hovioikeudessa\nKansanedustaja haluaa kieltää wicca-aiheiset uutuuskirjat\nHelsingin Sanomain älymystö\nVenäjän ortodoksikirkko haluaa kouluihin vaihtoehtoja Darwinin kehitysopille\nTaleban-kapinalliset teloittivat 7-vuotiaan vakoojana\nSalama iski Jeesus-patsaaseen Ohiossa\nVapaa-ajattelijain liiton seuraava liittokokous kirkossa?\nKuukauden moraalinen kuntoutuja\nPäivi Räsäsen US-blogi\nJumaluustieteellisen pro gradu -tutkielman aiheita\nOtteita tulevasta hallitusohjelmasta\nMikä uskonto sopii minulle?\nErkki Hartikainen 17.6.2010\nVapaa-ajattelijat ovat ryhtyneet sivistämään itseään ilmenee alla olevasta Taukan viestistä.\nHei Roope ! Kyselen nyt Roope Sinulta, aiotaanko toimistoomme perustaa kirjasto vai kirjalainaamo, vai mikä kirjojen ostobuumi siellä on meneillään?\nEikös meillä ole tulossa se Paulan oikeudenkäynti ja emmehän ole varmoja siitä, ettei meille tule mitään korvauksia maksettavaksi.\nEikö tuollaiset kirja-ostokset olisi voinut jättää myöhemmäksi, jos rahaa on vähän käytettävissä.\nEnsi vuosi on liittokokous ja se nielee varoja, onko hallituksessa puitu näitä asioita ?\nKyselee epätietoinen Anneli Kotkasta.\nAnneli Kotkasta kyselee ihan oikeaa asiaa. Jussi K. Niemelä on tilannut englantilaiselta(?) Amazon(?) kustantamolta englanninkielisiä kirjoja tänä keväänä yli 13 000 (lue: kolmentoistatuhannen) euron arvosta.\nKuten liittohallituksen jäsenen Anneli Laakkosen kyselystä käy ilmi, tilaukset ja kirjojen käyttötarkoitus eivät ole hallituksen tiedossa.\nEi myöskään tiedetä mitä kirjoja on tilattu, ja missä kirjat tällä hetkellä ovat.\nErkki Hartikainen 14.6.2010\nMaksettaisiin niille, jotka eivät halua lapsiaan uskonnonopetukseen korvaus, joka olisi esimerkiksi 60 % opetuksen todellisista kuluista. Näinhän tehdään esimerkiksi hammashoidossa.\nErkki Hartikainen 13.6.2010\nKokoomus päätti myös pyrkiä siihen, että tunnustuksellisesta uskonnonopetuksesta luovuttaisiin peruskoulussa ja toisella asteella. Tilalle tulisi uskontotieto.\nPerusteluna on se, että maahanmuutto ja eri uskontokuntien lisääntyminen johtavat siihen, että suuremmissa kunnissa on lisättävä eri uskontojen opetusta.\nKokoomus ei kuitenkaan katso tätä järkeväksi, vaan se kehittäisi nykyistä uskonnonopetusta yleissivistävämmäksi aineeksi kaikille oppilaille.\nHusein Muhammed ilmoittaa itsestään seuravaa:\nHelsinki, Vihreät Olen 29-vuotias lakimies, humanisti, ihmisoikeusaktivisti ja vihreä Helsingistä. Olen etnisestä taustaltani kurdi Irakista. Asunut Suomessa vuodesta 1994: Lapissa, Pohjanmaalla, Kymenlaaksossa, Varsinais-Suomessa ja pääkaupunkiseudulla.\nLuottamustehtävät: Oikeuspoliittisen yhdistyksen hallituksen jäsen, maahanmuuttoneuvottelukunnan jäsen, opetuslautakunnan varajäsen, Maahanmuuttoviraston neuvottelukunnan varajäsen, Amnesty Internationalin aktiivi.\nSuomen kansalainen vuodesta 2002, avioliitossa "kantasuomalaisen" kanssa.\nSotilasarvo siviilipalvelusmies :-) Harrastuksina lukeminen ja ahkera kaunokirjallisuuden kurdintaminen (julkaistu 8 kirjaa Istanbulissa, Tukholmassa ja Berliinissä.) Tulossa kirja muslimeista Suomessa.\nEntinen jalkapalloilija, jonka mielestä järkevin urheilumuoto on päivittäinen 5 - 10 km:n kävelylenkki sekä kategorinen hissiboikotti.\nAlla Muhammedin kirjoitus vinolla eli kursiivilla ja toimituksen kommentit suoralla.\nKokoomuksen puoluekokous teki tärkeän linjauksen tunnustuksellisen uskonnonopetuksen poistamisesta koulusta. Tätä kannattaa myös Vihreä liitto.\nPötyä. Ei Suomessa ole tunnustuksellista uskonnonopetusta. Jos olisi, se olisi perustuslain vastaista. Suomessa uskonnonopetus on oman uskonnon opetusta.\nMinulle teema on erityisen tärkeä, koska lasten jakaminen ryhmiin uskonnon perusteella ei edistä maahanmuuttajien kotoutumista vaan hidastaa sitä. Yhteinen katsomusaine on paljon parempi kuin kaikille erilliset ryhmät.\nKyllä Muhammedin on nyt syytä mennä vuoren luo eikä päinvastoin. Muhammediin uskovat maahanmuuttajat eivät varmasti suostu puoliluterilaiseen uskonnonopetukseen.\nUskontotietoon sisältyy ongelmia, koska aineen opetus menisi työttömäksi jääville uskonnonopettajille. Tässä on vaarana opetuksen painottuminen tunnustukselliseen suuntaan.\nEivät uskonnonopettajat olisi työttömiksi jääviä, jos he opettaisivat uskontoa entiseen tapaan mutta kaikille pakollisena. Ei tässä muuta muutosta tapahtuisi kuin se, että entistä selvemmin rikottaisiin kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen 18 artiklan 4 momenttia kuten Muhammedinkin täytyy lakimiehenä tietää.\nJoka tapauksessa yhteinen katsomusaine, jossa uskonnoista ja uskonnottomuudesta jaetaan lapsille tietoa neutraalisti, on pitkässä juoksussa välttämätön.\nSe, että uskonnottomille lapsille jaetaan evankelis-luterilaisen kirkon valikoimaa tietoa uskonnoista, ei ole erityisen tasapuolista.\nPaikkansapitävä tieto on sinänsä neutraalia, mutta tässä suhteessa myös kaikki ateistien uskonnoista esittämät todet väitelauseet ovat tietoa. Missä koulussa kerrotaan, että muslimit edelleen kivittävät jopa alaikäisiä tyttöjä?\nLisäksi on totta, ettei jumalaa tai jumalia ole olemassa. Aiotaanko tämä täysin neutraali tosisasia opettaa totena aiotussa neutraalissa opetuksessa.\nJo nyt varsinkin pääkaupunkiseudulla on useita uskontoja ja uskontokuntiin kuulumattomien kasvava ryhmä. Kaikille pitää nykylain mukaan järjestää omaa opetusta, jos kunnan alueella kolme oppilasta sitä haluaa (käytännössä tietenkin oppilaan vanhemmat). Tämä on kestämätöntä.\nVäite ei pidä paikkaansa. Esimerkiksi ateisteille ei järjestetä minkäänlaista opetusta. Toiseksi mitään kestämätöntä ei ole havaittu ja kyseessä ovat hyvin vähäiset rahasummat. Kolmanneksi kokoomus aikoo nostaa muiden kuin evankelis-luterilaisten ja ortodoksien vähimmäisryhmäkoon kymmeneen, mikä estää kaiken vähemmistöuskontojen opetuksen kaikkialla muualla paitsi kaikkein suurimmissa kaupungeissa.\nYhteisen katsomusaineen tulisi nähdäkseni painottua tiedon jakamisen ohella etiikkaan ja tapakasvatukseen.\nTiedon jakamisesta olen puhunut jo edellä, mutta mitä tulee etiikkaan, en ole tavannut edes kahta filosofian professoria, jotka olisivat etiikasta samaa mieltä tavallisista ihmisistä puhumattakaan. Käytännössä ehdotettu opetus olisi uskonnollista moraalikasvatusta ja uskonnollista tapakulttuuria. Em. sopimus antaa tässä asiassa täyden määräysoikeuden vanhemmille. Eduskunnalle tai rehtoreille se ei anna mitään määräysoikeutta.\nSuvaitsevaisuus on tärkeä arvo eikä sitä edistetä jakamalla lapsia eri katsomusryhmiin. Yhteiset pelisäännöt ja lait ovat hyvä lähtökohta katsomusaineen opetukselle, kuitenkin muistaen samaan aikaan, että erilaisuus on rikkaus. Toisten vakaumusta pitää kunnioittaa ja sen taustat on syytä tuntea, mutta samalla on muistutettava lapsia katsomusten tasa-arvosta.\nSuvaitsevaisuutta ei liioin edistetä loukkaamalla uskonnollisessa ja moraalisessa kasvatuksessa Suomea sitovia kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia.\nMillä mittarilla mitaatuna katsomukset ovat tasa-arvoisia? Ovatko epätosia jumalien olemassaoloväitteitä esittävät uskonnot tasa-arvoisia jumalien olemassaolon tosiasiain mukaisesti kieltävien tieteiden kanssa?\nOvatko totuus ja valhe tasa-arvoisia?\nKaikkia tulee kohdella yhdenvertaisesti katsomuksesta riippumatta. Nykyjärjestelmässä mennään vieläkin käytännössä evankelis-luterilaisen enemmistön ehdoilla.\nMuissa pohjoismaissa mennään kaikille pakollisessa opetuksessa täsmälleen evankelis-luterilaisten ehdoilla. Näin tapahtuu esimerkiksi Norjassa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiosta huolimatta.\nMuslimeja on kuitenkin oppilaista koko ajan kasvava joukko ja jossain kouluissa heitä on Helsingissä jo enemmistö. Silti muslimit valtavirtaluterilaisuudessa kokevat helposti olevansa toisen luokan kansalaisia – muista vähemmistöuskonnoista ja uskonnottomista puhumattakaan. Myös viimeksi mainitut ryhmät ovat kuitenkin kasvussa.\nMontako muslimia on evankelis-luterilaisessa uskonnonopetuksessa? Ateisteja siellä on uskomattoman paljon, ja uskomattoman moni on katkera koululaitokselle pakkouskonnosta tai huonosta elämänkatsomustiedosta.\nKiitän Kokoomusta rohkeasta aloitteesta. Tämän pohjalta on hyvä rakentaa yhdessä yhdenvertaisempaa Suomea.\nOnneksi evankelis-luterilaisella kirkolla on sen verran vaikutusvaltaa, ettei Muhammedin ehdotuksia toteuteta.\nHusein Muhammed oikeustieteen maisteri, lakimies\nHelsinki, kirjoittaa mm.:\nJärjestöt: auttavat maahanmuuttajia kotoutumaan\nKokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtaja Wille Rydman kirjoitti (Sunnuntaidebatti 13.6.), että maahanmuuttajille tulisi opettaa heidän oman kulttuurinsa sijaan suomen kieltä. Rydman kritisoi sitä, että yhteiskunta osallistuu ylipäätään maahanmuuttajien kulttuurin tukemiseen. Rydman toteaa, että monikulttuurisuuden vaaliminen estää maahanmuuttajia sopeutumasta suomalaiseen yhteiskuntaan.\nMonikulttuurisuuden vaalimisen ei pitäisi olla itsetarkoitus, jos sillä tarkoitetaan monien kulttuurien ylläpitämistä tarvittaessa julkisen vallan tukitoimin. Tavoitteena tulisi olla, että maahanmuuttajatkin osallistuisivat yhdenvertaisesti ja aktiivisesti suomalaiseen yhteiskuntaan. Samalla heillä on oltava oikeus omaehtoisesti vaalia omaa kulttuuriaan.\nMaahanmuuttajayhdistysten tukemisella ei tosin pyritä Rydmanin kuvailemalla tavalla pelkästään maahanmuuttajien oman kulttuurin vaalimiseen. Tavoitteena on pikemminkin tukea yhdistyksiä edistämään maahanmuuttajien kotoutumista. Maahanmuuttajajärjestöillä on saamansa pienen tuen turvin mahdollisuus tarjota uusille maahanmuuttajille tietoa suomalaisesta yhteiskunnasta, helpottaa heidän asiointiaan viranomaisissa ja opettaa heille suomen kieltä.\nRydman kritisoi myös vähemmistöuskontojen opetusta kouluissa. Nykyisellään lukuisten uskontojen opetus aiheuttaa paitsi suuria kustannuksia myös oppilaiden erottamista toisistaan väkisin eri ryhmiksi uskonnon perusteella.\nKuten alempanakin totean, lukuisten uskontojen opetusta ei ole, ja lukuunottamatta evankelis-luterilaisen uskonnon opetusta mikään muu uskonnon opetus ei aiheuta merkittäviä kustannuksia.\nTämä ilmenee mm. opetushallituksen omista selvityksistä.\nEi oppilaita eroteta väkisin eri ryhmiksi uskonnon perusteella.\nYhden viikkovuositunnin erillään olo ei ole oikeastaan ollenkaan erilläänoloa.\nJoutuvathan oppilaat olemaan erillään myös valinnaisaineiden opetuksessa.\nLisäksi oppilaita jaetaan eri luokille ja tämä sitä erilläänoloa vasta onkin.\nLisäksi eriytetty uskonnonopetus on huono lähtökohta sille, että ymmärtäisimme toisiamme paremmin ja hyväksyisimme toisemme.\nKyllä ymmärtämisen opetus kuuluu kokonaan muihin oppiaineisiin kuin uskontoon. En ole kuullut kenenkään lisänneen ymmärtämystään uskonnon opetuksessa olon ansiosta. Päinvastaisia tapauksia kävelee kadulla vastaan joka päivä.\nNykyisen uskonnonopetuksen sijaan kouluissa tulisikin olla eri uskontoja ja maailmankatsomuksia esittelevä oppiaine, jonka opetukseen kaikki koululaiset osallistuisivat.\nMistä syystä niiden, jotka eivät tahdo kuulla puhuttavankaan uskonnoista, pitäisi osallistua pakkouskontojenopetukseen?\noikeustieteen maisteri, lakimies Helsinki\nJos lukutaitosi on jäänyt peruskoulussa huonoksi, hyppää tämän artikkelin yli, sillä se on pitkä.\n18. 5.1923 säädettiin laissa oppiaineesta nimeltään uskonnonhistoria ja siveysoppi.\nTähän oppiaineeseen oli useita syitä, joista tärkein oli seuraava:\n“Minulle on annettu kaikki valta taivaassa ja maan päällä. Menkää siis ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni: kastakaa heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja opettakaa heitä noudattamaan kaikkea, mitä minä olen käskenyt teidän noudattaa. Ja katso, minä olen teidän kanssanne kaikki päivät maailman loppuun asti.” (Matt. 28:18–20)\nLainsäätäjät eli eduskunan papit ja muut uskovaiset kyllä tiesivät, että on olemassa myös muita uskontoja kuin kristinusko. Lainsäätäjät tiesivät myös, että oli olemassa ateismi.\nToiseksi tärkein syy oli, että jos evankelis-luterilaiseen tai ortodoksiseen kirkkoon kuulumattomat olisivat saaneet uskontotuntien ajan vapaaksi, se olisi vähentänyt käännytettävien määrää.\nUskontojen historia ja siveysoppi\nVuoden 1957 kansakoululaissa oppiaineen nimi muutettiin uskontojen historiaksi ja siveysopiksi\nVuonna 1966 asetettu Peruskoulun opetussuunnitelmakomitea teki opetusuunnitelman jossa oli puolet kristinuskoa ja loput hölynpölyä.\nTein 1978 kantelun Yhdistyneitten Kansakuntien ihmisoikeuskomitealle uskontojen historian ja siveysopin peruskoulun opetussuunnitelmasta.\nKesällä 1981 Pekka Elo kutsui minut kotiinsa ja sanoi, että huomiseksi pitäisi tehdä uusi uskontojen historian ja siveysopin opetussuunnitelma ja että se hyväksyttäisiin läpihuutojuttuna seuraavana päivänä opetushallituksessa.\nKymmenkunta vuotta istuneiden työrymien mietteistä opetussuunnitelmaan jäi vain rippeet, ja opetussuunitelma oli ilmeisesti ateistien kannalta kaikkien aikojen paras.\nVälittömästi tämän jälkeen Pekka Elo alkoi laatia opetussuunnitelmaa heikentäviä "opettajan oppaita".\nMinisterien Per Stenbäck ja Kelevi Kivistö 12.3.1982 eduskunnalle antamassa esityksessä (30/1982 vp.) oli oppiaineen nimi muuttunut uskontotiedoksi ja etiikaksi.\nOppiainetta olsisi opetettu kaikille vähemmistöille, myös ortodokseille.\nPääministeri Kalevi Sorsa järjesti silloiselle Vapaa-ajattelijain liitolle 100 000 markan ylimääräisen avustuksen, ja otin virkavapaata ja sain juntattua eduskunnassa läpi täysin toisenlaisen lain kuin Pekka Elo olisi halunnut.\nEvankelis-luterilainen kirkko ja Pekka Elo olivat kyllä hyväksyneet norjalaisen nimen "elämänkatsomustieto", mutta muutoin he kannattivat hallituksen esitystä. Tämän kertoi minulle eduskunnan kahviossa joulun ja uuden vuoden välillä 1982 sivistysvaliokunnan puheenjohtaja Mikko Ekorre.\nEnnen uutta vuotta Ekorre lähetti minulle sähkeen, joka sisälsi nykymuotoisen elämänkatsomustiedon osuuden koululaeissa.\nEduskunta hyväksyi Ekorren esityksen kevättalvella 1983, koska oli päätetty, että koululait pitää säätää yksimielisesti.\nOlin vielä alempiarvoisena jäsenenä (esimerkiksi matka- yms. kuluja ei korvattu kuten muille) työryhmässä, joka laati uuden peruskoulun opetussuunnitelman. Pitkin hampain allekirjoitin kristittyenemmistöisen työryhmän tekemän paperin, joka oli huonompi kuin entinen uskontojen historian opetussuunnitelma.\nKouluhallitus vahvisti peruskoulun elämänkatsomustiedon oppimäärän 12.2.1985 työryhmän esityksen pohjalta.\nKun Pekka Elo otti evankelisluterilaisen kirkon vahvalla tuella uuden aineen vesitettäväkseen. erosin Vapaa-ajattelijain liiton pääsihteerin tehtävästä.\nMikä olisi oikea nimi oppiaineelle\nEhdotan elämänkatsomustieto- oppiaineen jakamista kahdeksi eri oppiaineeksi, joista vanhemmat voisivat valita jomman kumman.\nAgnostikon elämäntaidon opetussuunnitelman laadinta annettaisiin Suomen humanistiliiton ja Vapaa-ajattelijain liiton tehtäväksi.\nAteistin elämäntaidon opetussuunitelman laadinta annettaisiin Suomen ateistiyhdistyksen, Pääkaupunkiseudun ateistien ja Länsi-Uudeenmaan ateistien ethtäväksi. Sikäli kuin nämä muodostavat Suomen ateistiliiton, opetusuunnitelmien laadinta siirtyisi Suomen ateistiliiton tehtäväksi.\nUskonnotojen, agnostisismin ja ateismin opetus\nHuoltajien pyynnöstä vähintään kymmenelle uskontokuntaan kuuluvalle järjestetään heidän oman uskontonsa opetusta.\nOppiaineen opettajan on oltava kyseisen uskontokunnan jäsen.\nHuoltajien pyynnöstä vähintään kymmenelle agnostikolle järjestetään agnostisen elämäntaidon opetusta.\nOppiaineen opettajan on oltava oman ilmoituksensa mukaan agnostikko.\nHuoltajien pyynnöstä vähintään kymmenelle ateistille järjestetään ateistisen elämäntaidon opetusta.\nOppiaineen opettajan on oltava oman ilmoituksensa mukaan ateisti.\nMäärä kymmenen koskee opetuksen järjestäjää, useimmiten kuntaa.\nEri uskontojen opetussuunnitelmat laativat uskonnot itse. Myös opettajien pätevyysvaatimukset vahvistavat eri uskonnot itse.\nAgnostikkojen opetussuunnitelmat laatii Helsingin yliopiston filosofian laitos. Tämä laitos myös päättää agnostisismin opettajien pätevyysvaatimuksista. Agnostikkojen opetussuunnitelmista on pyydettävä lausunnot Suomen humanistiliitolta ja Vapaa-ajattelijain liitolta.\nAteistien opetussuunnitelmat laativat Suomen ateistiyhdistys, Pääkaupunkiseudun ateistit ja Länsi-Uudenmaan ateistit sekä mahdollisesti myöhemmin perustettava Suomen ateistiliitto,\nNykyiset pätevät uskonnonopettajat siirtyvät omien uskontokuntiensa palvelukseen ja heille järjestetään muita töitä niin, että uskonnon tunnit voidaan pitää (mahdollisesti kaksoistunteina) päivän ensimmäisenä tai viimeisenä tuntina. Uskontokunnille korvataan opetuksen niille aiheuttamat palkkakulut.\nPätevät elämänkatsomustiedon opettajat ovat päteviä uskonnon opettajia, jos he tunnustavat kyseistä uskoa,\nPätevät elämänkatsomustiedon opettajat ovat päteviä agnostisen elämäntaidon opettaa siinä tapauksessa, että he tunnustavat agnosistismia\nPätevät elämänkatsomustiedon opettajat ovat päteviä ateistisen elämäntaidon opettajiksi siinä tapauksessa, että he ovat ateisteja.\nUskontojen ja agnostisen elämäntaidon opetuksessa ei tapahdu suuria muutoksia. Uskontokunnat ja Helsingin yliopisto ovat riittävän mahtavia hoitaakseen opettajakoulutuksen ja muut tarpeelliset järjestelyt.\nAteistisen elämäntaidon opetus olisi historiallinen ja merkittävä parannus maamme syrjityimmän väestöryhmän ateistien elämään kouluissamme.\nEhdotan, että ateistiset yhdistykset järjestävät vuosittain tenttejä ateistisen elämäntaidon opettajiksi pyrkiville. Tenttikysymykset olisivat julkisia ja niihin vastaaminen ei välttämättä onnistuisi minkään yliopistotutkinnon pohjalta.\nAteistiset yhdistykset voisivat laatia kirjallisen luettelon tutkintovaatimuksista. Luokanopettajilta vaadittaisiin esimerkiksi 15 opintopistettä, yläasteen opettajilta 35 opintopistettä ja lukion opettajilta 70 opintopistettä.\nEräitä yliopistojen kursseja voitaisiin hyväksyä sellaisinaan opintopisteiksi.\nKellään ei pitäisi olla huomauttamista yllä olevaa vastaan. Uskontojen opetus säilyisi muutoin ennallaan, mutta opettajina toimisivat uskonnonopettajien rinnalla myös uskontokuntien papit ja vastaavasti uskonnonopettajat tekisivät osan päivää seurakuntatyötä, mikä rikastuttaisi myös heidän ymmärrystään omasta uskonnosta.\nKoululaisia rientäisi kirkkoon, kun oma uskonnonopettaja saarnaa.\nAgnostisen elämäntaidon ja ateistisen elämäntaidon oppilasmäärä jäisi nykyisen elämänkatsomustiedon oppilasmäärää pienemmäksi, mutta tällaista tilannetta en usko uskontokuntien vastustavan.\nUskontokuntiin kuulumisia ei enää edes ilmoitettaisi kouluille, vaan vanhemmat voisivat valita oikean ryhmän laittamalla rastin ruutuun.\nNiissä kunnissa, joissa ei tiedetä kaikkia Suomen uskontokuntia, lomakkeisiin voitaisiin laittaa viiva, jolle voisi kirjoittaa halutun uskonnon nimen.\nUudistus toteutettaisiin siinä mielessä nopeasti, että myös jo kouluissa opiskelevien vanhemmat joutuisivat täyttämään uuden lomakkeen, ja opetus järjestettäisiin uusien ryhmien mukaisesti.\nTämä kirjoitus ei ole satiiria vaan täysin toteuttamiskelpoinen ja kaikkien ihmnisoikeudet huomioiva.\nErkki Hartikainen 10.6.2010\nSuomen Ateistiyhdistys ry aikoi tehdä esityksen peruskouluasetuksen muuttamisesta. Esityksen mukaan asetukseen olisi lisätty seuraava momentti:\nSen estämättä mitä edellä on sanottu, evankelis-luterilainen huoltaja, joka ilmoittaa olevansa ateisti, voi määrätä lapsensa evenkelis-luterilaisen uskonnonopetuksen sijaan elämänkatsomustiedon opetukseen.\nVapaa-ajattelijain liitto on epävirallisten tietojen mukaan asettunut jyrkästi vastustamaan yllä esitettyä ehdotusta.\nSaamiemme epävirallisten tietojen mukaan myös Suomen humanistiliitto on Timbuktussa vierailevan puheenjohtajansa mukaan asettunut jyrkästi vastustamaan yllä mainittua ehdotusta ja ilmoittanyt, että jos ehdotus toteutetaan, humanistiliitto liittyy evankelis-luterilaiseen kirkkoon sen seurakuntana.\nKansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen 18. artikalassa sanotaan mm.:\nSuomi on ratifioinut tämän sopimuksen eikä ole tehnyt tähän artiklaan mitään varauksia. Tämä sopimus ylittää koululait, joten kenelläkään ei pitäisi olla mitään sanomista siihen, että koululakeja muutettaisiin kuulumaan seuraavasti:\nMuuhun kuin 2 momentissa mainittuihin uskonnollisiin yhdyskuntiin kuuluvalle\nvähintään kymmenelle oppilaalle, jotka eivät osallistu 1 momentissa tarkoitettuun\nuskonnonopetukseen, järjestetään heidän oman uskontonsa opetusta, jos heidän\nhuoltajansa sitä pyytävät.\nTampereen vapaa-ajattelijain johtama ryhmittymä on ryhtynyt keräämään nimiä adressiin, jolla vaaditaan elämänkatsomustiedon avaamista uskontokuntien jäsenille.\nRyhmittymän tarkoitus on muuttaa elämänkatsomustieto Ruotsin uskonnonopetukseksi, jossa moosestellaan ja jeesustellaan.\nJos elämänkatsomustieto avataan uskontokuntiin kuuluville eli käytännössä evankelis-luterilaisille, evankelis-luterilainen kirkko muutattaa käskyläisillään opetushallituksessa ja humanistiliitossa opetuksen Ruotsin ja Norjan uskonnonopetuksen kaltaiseksi.\nOpetusneuvos Pekka Elon (Humanistiliiton puheenjohtaja) pyrkimys oli alun perin saada aikaan aine, joka on yhteinen vähemmistöuskonnoille (ortodoksit mukaan lukien) ja uskontokuntiin kuulumattomille. Tämän minulle kertoi eduskunnan silloisen sivistysvaliokunnan puheenjohtaja Mikko Ekorre.\nJottei asia jäisi millään tavalla epäselväksi, alla ovat tähän astiset allekirjoittajat.\n1 Laura Mäntysalo Tampere\n2 Timo Poranen Ylöjärvi\n3 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n4 Johanna Sauna-aho Tampere\n5 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n6 Timo Rantala Tampere\n7 Katja Savinainen Tampere\n8 Eero Salmenkivi Espoo\n9 Jasse Lahdenperä Liminka\n10 Karl Ots Tampere\n11 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n12 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n13 Kari Pasanen Jyväskylä\n14 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n15 Esko Turunen Riihimäki\n16 Kari Ylihakola Vihti\n17 Antti Luoma Helsinki\n18 Kirsi Luoma Helsinki\n19 Merja Salo Turku\n20 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n21 Karoliina Käpysalo Vantaa\n22 Sari Heikkilä Oulu\n23 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n24 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n25 Riikka Kiuru Riihimäki\n26 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n27 Mira Sarpola Kuopio\n28 Susanne Hyttinen\n29 Antti Raiko Lappeenranta\n30 Marika Järveläinen Espoo\n31 Joona Ahlman Ylöjärvi\n32 Kirsi Virta Turku\n33 Antti Räsänen Oulu\n34 Ei halua nimeään julkaistavan Internetissä\n35 Riku Salminen Tampere\n36 Matti Uusitalo Forssa\n37 Tuukka Tomperi Tampere\n38 Kari Halavaara Tampere\n39 Kari Kolari Luhanka\n40 Jarmo Niinimäki Vantaa\nJumalisti on nimitys Suomen humanisteille. En tarkoita ns. humanistisia tieteitä vaan Suomen humanistiliittoa.\nNiin kauan kuin muista, olen vastustanut koulujen filosofian opetusta, koska se on ollut kautta aikojen uskonnonopettajien hallussa.\nItse valitsin lukiossa biologian, joka oli siihen aikaan vaihtoehto psykologialle ja filosofialle, joite opetti uskonnonopettaja.\nAikoinaan sentään filosofian tenteissä ei päästetty juuri läpi uskonnonopettajia, joten he opettivat filosofiaa epäpätevinä.\nNyt filosofian laitokset vilisevät uskovaisia ja onpa heitä aivan johtavissa asemissakin.\nMielestäni filosofia on jumalistien korvike uskonnoille ja korvikkeena turha.\nErkki Hartikainen 4.6.2010\nEn muista, kuka pyhistä pyhin kirkkoisä sanoi otsikon sanat, mutta nyt niiden sanoma on levinnyt ns. humanistisen liikkeen välityksellä ns. vapaa-ajttelijain keskuuteen.\nVarsin monet ihmiset käyttävät tosiasioita vain omien mielipiteittensä höysteinä. Mitenkään oppimattomia ihmisiä halventamatta tämä on ominaista erityisesti niille, joiden tiedot jostain ilmiöstä ovat puutteelliset.\nNs. järjestöissä voi tapahtua mitä tahansa. Jos et ole tästä asiasta samaa mieltä, avaa mikä tahansa historiankirja muutamasta täysin satunnaisesta kohdasta ja lue, mitä kerrotaan tapahtuneen.\nJoskus järjestössä vaihdetaan johto, joskus järjestössä vaihdetaan jäsenet ja joskus vaihdetaan molemmat. Viimeksi mainittu vaihtoehto on totta esimerkiksi nykyisessä Vapaa-ajattelijain liitossa.\nErilaisille uskontojen ja uskonnottomuuden väliin sijoittuville järjestöille ovat usein ominaisia seuraavat asiat:\nNiputetaan yhteen asioita, joilla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa. Esimerkiksi ateismi ei ole mitään muuta kuin väitelause "jumalaa tai jumalia ei ole olemassa". Tässä väitelauseessa ei puhuta yhtään mitään siveydestä (moraalista). Tässä väitelauseessa ei liioin puhuta mitään esimerkiksi politiikasta, maahanmuuttajista tai seksuaalisista vähemmistöistä.\nJärjestöjen johto koostuu oppimattomista tai vääränlaisella tietämyksellä varustetuista henkilöistä. Mahdollisille rahoille löytyy käyttäjiä monenlaisista laitapuolen kulkijoista.\nJärjestöille on ominaista imagofasismi, oikeastaan ei vastusteta yhtään mitään, koska imago kärsii ja oikeastaan ei edes kannateta mitään, koska imago kärsii.\nAsioihin perehtyneisiin ja älykkäisiin ihmisiin yleensä kohdistetaan vainoja.\nJohto on eräänlainen salaseura tai mafia. Pienen johtoryhmän päätöksistä ulkopuolisille kertominen on yhtä suuri rötös kuin se olisi vanhoillislaestadiolaisissa tai Jehovan todistajissa.\nMahdollista henkilökuntaa vaihdetaan johdon oikkujen takia ja kustannuksista välittämättä.\nLaillisuudesta tai joistakin järjestötoiminnan normaaliperiaatteista ei piitata, koska laillisuuden perääminen esimerkiksi tuomioistuimissa on täysin tehotonta ja jopa tuomioistuimet ovat korruptoituneita ja riittävän tehokkaan sosiopaatin toimesta ympäripuhuttavissa.\nKäsitykset erilaisten menettelytapojen seurauksista ovat aivan mitä sattuu. Uudet tulokkaat ajattelevat, että ensimmäinen ajatus, joka tulee mieleen, on erinomainen, vaikka se olisi vuosituhansien kuluessa havaittu haitalliseksi ja päinvastaiseen suuntaan johtavaksi.\nValitsevaa tilannetta, sen syitä ja vastustajien todellisia päämääriä tai keinoja, joilla niihin pyritään, ei ymmärretä ollenkaan.\nKaiken maailman professoreita ja viisaita kumarrellaan, vaikka näillä ei olisi alkeellisimpiakaan tietoja alan asioista.\nUsko omaan älyyn, mahtiin ja kaikkivoipaisuuteen on suuri.\nApua! Tätä listaa voisi kirjoittaa ensi syksyyn asti.\nEikö joku voisi tehdä väitöskirjaa Esa Ylikosken ajattelusta?\nErkki Hartikainen 3.6.2010\nMaailman suurin humanistijärjestö (Norja) onnistui hävittämään maasta elämänkatsomustiedon opetuksen.\nSuomen Humanistiliitto on oikeastaan liberaaliluterilainen ateismia vastaan salaa taisteleva järjestö, jota johtaa valtion palkkaamana elämänkatsomustiedon tuhoaja Pekka Elo.\nUskonnollisen fundamentalismin ja reilujen ateistien väliin sijoittuva imagofasistinen humanistiliike on ollut kunnollisen ateistiliikkeen syntymisen este kaikialla maailmassa.\nSuomessa imagofasistinen humanistiliike on kaapannut edesmenneiden kommunistien testamenttivaroista syntyneen Vapaa-ajattelijain liiton varallisuuden ja tulee hävittämään sen niin, ettei sitä voida käyttää tulevaisuudessakaan edes ihmisoikeuksien edistämiseen ateismista puhumattakaan.\nDraamaa tullee joka tuutista, ja peruskoululaisten draaman opetusta pitäisi pikemmin vähentää kuin lisätä.\nEhdotan muiden tuntien lisäämistä niin, etteivät oppilaat ehdi katsoa liikaa töllötintä ja pelata liikaa draamapelejä.\nJos draaman opetusta kuitenkin tulee, ehdotan tuntijakoryhmän mietintöä lukemistoksi. Sen luettuaan peruskoululaiset oppivat valehtelemaan yhtä lahjakkaasti kuin kokoomus.\nErkki Hartikainen 2.6.2010\nAlla olevissa kirjoituksissa on esitelty myös ateisteja koskevia osia ns. tuntijakotyöryhmän mietinnöstä.\nMyös ateistien tietoon vuoti jo kauan sitten huhuja siitä, kuinka Pekka Elo yhdessä mm. kuulun kirkkoateistin kansleri Ilkka Niiniluodon kanssa vamisteli normatiivisen etiikan opetusta peruskouluun.\nAlla esitellyssä mietinnössä elämänkatsomsutiedosta ja uskonnosta on otettu kaksi vuosiviikotuntia, jotka on annettu tälle katolisen papin Hans Küngin yhdessä eri uskontojen jumaluusoppineiden kanssa suunnittelemalle "maailmanetiikalle".\nOpettajan pätevyys on annettu uskonnonopettajille ja elämänkatsomustiedon opettajille mutta ei filosofian opettajille. Ilmeisesti on ajateltu, että tuntien pitää pysyä koulun sisällä.\nSäästöjä on ajateltu saatavan niissä kunnissa, joissa on elämänkatsomustiedon opetusta. Tällöin uskonnonopettaja saa haltuunsa etiikan opetuksen ja säilyttää tuntimääränsä.\nNiissä kunnissa, joissa elämänkatsomsutiedon opetusta ei ole, etiikan opetus säilyy automaattisesti osana uskonnonopetusta, mikä on lakiluonnoksessa nimenomaan sallittu.\nTyöryhmän johtaminen on ollut poikkeuksellisen huonoa\nkirjoittaa työryhmän sosialidemokraattinen kansanedustaja Tuula Peltonen ja jatkaa:\n"Muistio, johon työryhmän jäseniä on vaadittu ottamaan kantaa, on tullut jäsenille vain muutama päivä ennen viimeistä kokousta. Vaihtoehtoisia malleja ei pyynnöstä huolimatta ole tuotu työryhmälle. Työryhmän johtaminen on muutoinkin ollut vastoin hyvän työryhmätyöskentelyn periaatteita, jossa puheenjohtajan mielipiteistä poikkeavia kantoja ei ole kuunneltu ja esimerkiksi eriäviä kantoja ei ole merkitty pöytäkirjaan. Tällainen on ennen kuulumatonta työryhmän johtamista ja ei kuulu hyvään asioiden valmisteluun."\nJos "etiikan" opetus kaavaillussa muodossa toteutuu, se merkitsee jonkinlaisen pakkorippikoulun paluuta.\nPakkoa on toki ollut tässä maassa ennenkin ja sitä on edelleen enemmän kuin riittäväti.\nSuvun perimätieto kertoo, että äidinäidin sukutalon veljekset olivat anteneet toissa vuosisadalla lukukinkereitä pitävää pappia selkään, kun pappi oli käynyt mielestään osaamattoman kansalaisen kimpuun.\nÄidinäitini isä erosikin kirkosta heti, kun se oli mahdollista.\nKun NMT-450 yhteyksillä olisi voitu hoitaa syrjäseutujen (kuten oman sukuni kesäpaikkojen) Internet- yhteydet, lupa myönnettiin yritykselle, joka ajatteli, että kykypuolue on tarkoittanut luvan yritysten tietoliikenteeseen. Kun yrityksilläkään ei ollut varaa vaadittuihin korkeisiin hintoihin, verkko ajettanee alas vuoden luluessa.\nKessupuolue puolestaan laittoi likoon suuren määrän rahaa, että takametsien suurille isännille saadaan valokaapeli suoraan navettaan. Näistä navetoista takametsien köyhien olisi vedettävä koteihinsa kaapelit omalla kustannuksellaan.\nMistähän takemetsistä ministeri Suvi Lindénin maisterinpaperit ovat kotoisin?\nmuutetaan 21 päivänä elokuuta 1998 annetun perusopetuslain (628/1998) 11 §:n 1 ja 2 momentti, 13 §:n 3 momentti, 14 §:n 1 ja 2 momentti, 30 §:n 3 momentti ja 46 §:n 3 momentti,\nsellaisina kuin niistä ovat 11 §:n 1 momentti laissa (453/2001), 13 §:n 3 momentti laissa (454/2003) ja 14 §:n 2 momentti laissa (477/2003), seuraavasti:\nPerusopetuksen oppimäärä sisältää kaikille yhteisinä aineina äidinkieltä ja kirjallisuutta, toista kotimaista kieltä, vieraita kieliä, terveystietoa, etiikkaa, uskontoa tai elämänkatsomustietoa, historiaa, yhteiskuntaoppia, matematiikkaa, fysiikkaa, kemiaa, biologiaa, maantietoa, liikuntaa, musiikkia, kuvataidetta, draamaa, käsityötä ja kotitaloutta. Opetus voi perustua erilaajuisiin oppimääriin. Perusopetuksen järjestäjä voi 7 tai 8 §:n nojalla määrätyn erityisen koulutustehtävän mukaisesti poiketa tämän momentin säännöksistä.\nOppilaalle tulee sen mukaan kuin valtioneuvoston asetuksella säädetään tarjota valittavaksi useita yhteisenä aineena opetettavia kieliä sekä oppilaalle vapaaehtoisia ja valinnaisia kieliä. Oppilaalle voidaan antaa opetusta muissakin kuin 1 momentissa mainituissa perusopetukseen soveltuvissa aineissa sen mukaan kuin opetussuunnitelmassa määrätään. Näiden aineiden opiskelu voi olla oppilaalle osittain tai kokonaan vapaaehtoista tai valinnaista. Yhteiset ja valinnaiset aineet muodostavat oppiainekokonaisuuksia sen mukaan kuin valtioneuvoston asetuksella säädetään.\n14 § Tuntijako ja opetussuunnitelman perusteet\nTässä laissa tarkoitetun opetuksen yleisistä valtakunnallisista tavoitteista sekä perusopetukseen käytettävän ajan jakamisesta 11 §:ssä säädettyjen oppiaineiden ja niistä muodostettujen oppiainekokonaisuuksien opetukseen sekä oppilaanohjaukseen (tuntijako) säädetään valtioneuvoston asetuksella.\nOpetushallitus määrää perusopetuksen oppiaineiden ja niistä muodostettujen oppiainekokonaisuuksien, oppilaanohjauksen ja muun tässä laissa tarkoitetun opetuksen tavoitteista ja keskeisistä sisällöistä sekä kodin ja koulun yhteistyön ja oppilashuollon keskeisistä periaatteista ja opetustoimeen kuuluvan oppilashuollon tavoitteista (opetussuunnitelman perusteet).\nOppilaan huoltaja päättää 11 §:ssä tarkoitettuja oppiaineita ja oppimääriä koskevista valinnoista. Valittu aine tai oppimäärä voidaan, sen jälkeen kun huoltajaa on asiasta kuultu, muuttaa toiseksi, jos opetusta ei voida tarkoituksenmukaisesti järjestää oppilaan omassa eikä muussa koulussa. Yhteisenä tai vapaaehtoisena aineena opettavan kielen valintaa ei saa kuitenkaan muuttaa toiseksi, jos asianomaisen kielen valinneita on saman opetuksen järjestäjän opetuksessa yhteensä vähintään 10.\n46 § Muiden kuin oppivelvollisten opetus\nEdellä 1 momentista poiketen oppilaille ei opeteta uskontoa ja elämänkatsomustietoa yhteisenä aineena. Opetuksessa voidaan muutoinkin poiketa 11 ja 13 §:stä sen mukaan kuin opetussuunnitelman perusteissa määrätään.\nTämä laki tulee voimaan päivänä kuuta 201...\nValtioneuvoston on annettava tämän lain mukainen tuntijako viimeistään päivänä kuuta 201...\nOpetushallituksen on uudistettava opetussuunnitelman perusteet tämän lain mukaisiksi siten, että opetuksen järjestäjä voi ottaa niiden mukaiset opetussuunnitelmat käyttöön viimeistään päivänä kuuta 201..\nSen estämättä, mitä 13 §:n 3 momentissa säädetään, ennen tämän lain voimaan tuloa aloitettua uskonnon opetusta tulee jatkaa tämän lain voimaan tullessa voimassa olleiden säännösten mukaisesti.\nAnnettu Helsingissä päivänä kuuta 201\nValtioneuvoston päätöksen mukaisesti, joka on tehty opetus- ja kulttuuriministeriön esittelystä, säädetään 21 päivänä elokuuta 1998 annetun perusopetuslain (628/1998) nojalla:\n1§ Kasvu ihmisyyteen ja yhteiskunnan jäsenyyteen\nOpetuksen ja kasvatuksen tulee pitää lähtökohtanaan ja edistää elämän, luonnon ja ihmisoikeuksien kunnioittamista sekä suomalaisen yhteiskunnan demokraattisia arvoja. Tavoitteena on oppilaan fyysisen, psyykkisen ja sosiaalisen terveyden ja toimintakyvyn sekä kulttuurisen ja yhteiskunnallisen osallisuuden vahvistaminen.\nOpetuksen ja kasvatuksen tehtävänä on edistää oppilaan persoonallista kasvua tasapainoiseksi, itsensä tuntevaksi ja itsetunnoltaan terveeksi ihmiseksi, joilla on edellytykset monipuoliseen ja kunnioittavaan vuorovaikutukseen ja yhteistyöhön erilaisten ihmisten kanssa. Opetuksella tuetaan oppilaan kasvua aktiiviseksi, luovaksi, taitavaksi ja vastuulliseksi yksilöksi ja yhteiskunnan jäseneksi, joka osaa kehittää yhteiskuntaa, kulttuuria ja ympäristöä ja rakentaa kestävän kehityksen mukaista tulevaisuutta. Tavoitteena on, että oppilaasta kasvaa yhteisössään osallistuva, rakentavasti ja hyvien tapojen mukaisesti toimiva sekä oppimista ja työtä arvostava.\n2§ Tarpeelliset tiedot ja taidot sekä elinikäinen oppiminen\nOpetuksen tulee antaa perusta monipuoliseen sivistykseen ja siihen kuuluvien kansalaisen taitojen omaksumiseen. Kasvatuksen ja opetuksen taitotavoitteina ajattelun, työskentelyn ja vuorovaikutuksen, käden ja ilmaisun, osallistumisen ja vaikuttamisen sekä itsetuntemuksen ja vastuullisuuden taidot tukevat oppijan identiteetin rakentumista ja syventävät oppimista.\nOpetuksen tulee tarjota aineksia ja virikkeitä arvojen, tietoisuuden ja maailmaa koskevan ymmärryksen rakentumiseen ja syventämiseen sekä luovuuteen. Tämä edellyttää kieleen ja vuorovaikutukseen liittyvän osaamisen, matemaattisen osaamisen, ympäristöä, luonnontiedettä ja teknologiaa koskevan osaamisen, yhteiskunnallisen, katsomuksellisen ja talousosaamisen sekä taiteen ja käsityön osaamisen kehittämistä. Opetuksessa tuetaan lisäksi liikunnallista elämäntapaa sekä omasta terveydestä ja toimintakyvystä huolehtimisen taitoja. Opetuksen tulee rakentua tieteelliselle perustalle sekä koeteltuun tietoon ja osaamiseen.\nOpetuksen tulee antaa tietoja, taitoja, valmiuksia ja arvoja, joiden varassa oppilas voi toimia ja kehittää itseään elämänsä aikana, ja joita voi syventää myöhemmissä opinnoissa, työssä ja muussa elämässä. Opetuksessa vahvistetaan oppimisen taitoja sekä motivaatiota ja edellytyksiä jatko-opintoihin ja koko elämän kestävään oppimiseen.\nMuulla kuin äidinkielellä annettavassa opetuksessa oppilaille annetaan lisäksi opetuksessa käytettävään kieleen ja siihen liittyvään kulttuuriin perustuvia erityisiä tietoja, taitoja ja valmiuksia. Opetuksen järjestämisluvan mukaan erityiseen maailmankatsomukseen perustuvassa opetuksessa painotetaan opetuksen perusteena olevia arvoja ja erityiseen kasvatusopilliseen järjestelmään perustuvassa opetuksessa käytetään asianomaiseen kasvatusjärjestelmään kuuluvia pedagogisia ratkaisuja.\nJoustavan perusopetuksen toimintana järjestetyn opetuksen ja oppimisen sekä kasvun tuen tavoitteena on vähentää perusopetuksen keskeyttämistä ja ehkäistä syrjäytymistä.\n3§ Koulutuksellisen tasa-arvon edistäminen\nOpetuksessa, kasvatuksessa ja ohjauksessa sekä kaikessa koulun toiminnassa tulee aktiivisesti vahvistaa koulutuksellista tasa-arvoa ja yhdenvertaisuutta.\nOpetus ja kasvatus toteutetaan yhteistyössä kotien kanssa siten, että se edistää oppilaiden kehitystä ja oppimista sekä jokaisen mahdollisuuksia saada kykyjensä ja tarpeidensa mukaista opetusta, ohjausta ja tukea. Kasvatukseen liittyvää kumppanuutta vahvistetaan ja kotien osallistumista sekä vanhempaintoimintaa edistetään.\nOpetus järjestetään oppilaiden ikäkauden ja edellytysten mukaisesti ottaen huomioon oppilaiden erilaiset tarpeet sekä tyttöjen ja poikien väliset kasvun ja kehityksen erot. Oppilaita tulee kannustaa ja tukea siten, että he kehittyvät yksilöinä mahdollisimman korkealle ja hyödyntävät täysimääräisesti omat vahvuutensa. Huomiota kiinnitetään lisäksi oppimisen ja koulunkäynnin vaikeuksien varhaiseen tunnistamiseen ja voittamiseen sekä oppilaiden sosiaaliseen vahvistamiseen.\nOppilashuollon tulee edistää oppilaan terveyttä ja sosiaalista hyvinvointia ja turvata osaltaan hyvän kasvun ja oppimisen edellytykset.\nKoulun toimintakulttuurin ja oppimisympäristöjen tulee tukea yksilön ja yhteisön kasvua, oppimista ja vuorovaikutusta. Toiminnassa edistetään hyvää työrauhaa ja oppimisympäristön turvallisuutta.\n4 § Muille kuin oppivelvollisuuttaan suorittaville oppilaille annettavan opetuksen erityiset tavoitteet\nAikuisille annettavan perusopetuksen erityisenä tavoitteena on oppilaan osaaminen, elämänkokemukset, olosuhteet, ikä sekä kieli- ja kulttuuritausta huomioon ottaen tarjota mahdollisuus saavuttaa perusopetuksen tiedot ja taidot sekä parantaa oppimaan oppimisen taitoja ja jatko-opintovalmiuksia. Perusopetuksen koko oppimäärän suorittamisen lisäksi opetuksen järjestämisessä otetaan huomioon myös yhtä tai useampaa oppiainetta opiskelivat.\nMaahanmuuttajille järjestettävän perusopetukseen valmistavan opetuksen erityisenä tavoitteena on edistää oppilaan tasapainoista kehitystä ja kotoutumista suomalaisiin yhteiskuntaan. Opetus edistää oppilaan suomen tai ruotsin kielen taitoa ja antaa oppilaalle tarvittavat valmiudet esiopetukseen tai perusopetukseen siirtymistä varten. Opetuksen tavoitteena on myös tukea ja edistää oppilaan oman äidinkielen hallintaa ja oman kulttuurin tuntemusta. Opetuksen tavoitteet määritellään oppilaan omassa opinto- ohjelmassa.\nOpetuksen järjestäminen ja työaika\n5 § Oppimisympäristöt\nOpetuksessa hyödynnetään erilaisia oppimisympäristöjä sekä tieto- ja viestintätekniikkaa.\nOppimisympäristöjen tulee edistää monipuolista työskentelyä ja oppimista, antaa mahdollisuuksia aktiiviseen osallistumiseen, yksilöllisten vahvuuksien tunnistamiseen ja kehittämiseen, vuorovaikutukseen ja oppilaiden keskinäiseen oppimiseen.\nOppimisympäristön tulee olla fyysisesti, psyykkisesti ja sosiaalisesti turvallinen ja tuettava oppilaan terveyttä.\nJoustavan perusopetuksen toiminta järjestetään pienryhmämuotoisesti koulussa, työpaikoilla ja muissa oppimisympäristöissä moniammatillisena yhteistyönä sekä tuki – ja neuvontapalveluita käyttäen.\n6 § Opetuksen järjestämistapa\nOpetus voi olla ainejakoista tai eheytettyä sen mukaan kuin opetussuunnitelmassa määrätään.\n(2 ja 3 mom. nykyisen perusopetusasetuksen 1 §:n teksti)\n7 § Opetusryhmien muodostaminen\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 2 §:n teksti)\n8 § Opetuksen vuosittainen ja viikoittainen määrä 8\nPerusopetusta annetaan oppilaalle ensimmäisellä ja toisella vuosiluokalla keskimäärin vähintään 20, kolmannella ja neljännellä vuosiluokalla keskimäärin vähintään 23 , viidennellä ja kuudennella vuosiluokalla keskimäärin vähintään 25 ja sen jälkeisillä luokilla keskimäärin 30 tuntia työviikossa.\n(2-4 mom. nykyisen perusopetusasetuksen 3 §:n 2-4 momentin teksti).\nOsa työajasta saadaan käyttää työelämään tutustuttamiseen sekä lukuvuoden päättäjäisiin, päivänavauksiin ja muihin yhteisiin tapahtumiin.\n9 § Päivittäinen työmäärä\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 4 §:n teksti)\n10 § Korvaavan opetuksen järjestäminen\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 5 §:n teksti)\n11 § Koulutyön päättymisajankohta\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 7 §:n teksti)\n12 § Muiden kuin oppivelvollisten perusopetus\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 8 §:n teksti)\n13 § Opetuksen ja työaikojen suunnittelu\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 9 §:n teksti)\n14 § Oppivelvollisille annettavan perusopetuksen tuntijako\nPerusopetuksen oppimäärä muodostuu oppiainekokonaisuuksista, joita ovat kieli ja vuorovaikutus, matematiikka, ympäristö, luonnontieto ja teknologia, yksilö, yritys ja yhteiskunta, taide ja käsityö sekä terveys ja toimintakyky.\nPerusopetukseen käytettävä aika jaetaan eri oppiainekokonaisuuksien ja niihin kuuluvien oppiaineiden opetukseen sekä oppilaanohjaukseen seuraavasti:\n(Ks. erillinen ehdotus)\n15 § Muille kuin oppivelvollisille annettavan perusopetuksen tuntijako\nPerusopetukseen käytettävä aika jaetaan oppiainekokonaisuuksiin ja niihin kuuluvien oppiaineiden opetukseen sekä oppilaanohjaukseen seuraavasti:\n16 § Kieltenopetusta koskevat erityissäännökset\nOpetuksen järjestäjän tulee tarjota valittavaksi viimeistään toiselta vuosiluokalta alkavana yhteisenä aineena opetettavana kielenä toista kotimaista kieltä ja vähintään kahta vierasta kieltä, viimeistään viidenneltä vuosiluokalta alkavana vapaaehtoisena kielenä yhtä tai useampaa kieltä ja viimeistään kuudennelta vuosiluokalta alkavana valinnaisena kielenä toista kotimaista kieltä ja vähintään yhtä vierasta kieltä.\nJos opetus annetaan osittain tai kokonaan muulla kuin koulun opetuskielellä, voidaan äidinkielen ja kirjallisuuden sekä A-kielen opettamiseen käytettävä tuntimäärä jakaa 14 ja 15 §:stä poiketen koulun opetuskielen mukaan määräytyvän äidinkielen ja kirjallisuuden sekä opetuksessa käytettävän kielen opettamiseen opetuksen järjestäjän päättämällä tavalla. Tuntimäärä tulee määrittää siten, että koulun opetuskielen mukaan määräytyvän äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksessa voidaan perusopetuksen aikana saavuttaa äidinkielelle ja kirjallisuudelle asetetut tavoitteet. Koulun opetuskielen mukaan määräytyvän äidinkielen ja kirjallisuuden tuntimäärän tulee olla kuitenkin vähintään puolet äidinkielen ja kirjallisuuden sekä A-kielen 14 ja 15 §:n mukaisesta tunti- ja kurssimäärästä perusopetuksen aikana.\nVieraskieliselle oppilaalle tai oppilaalle, jonka suomen tai ruotsin kielen taito ei muutoin ole äidinkielisen tasoinen, opetetaan äidinkieltä ja kirjallisuutta suomi tai ruotsi toisena kielenä oppimäärän mukaisesti, kunnes hän saavuttaa äidinkielisen tasoisen suomen tai ruotsin kielen taidon.\nJos saamenkieliselle, romanikieliselle tai vieraskieliselle oppilaalle opetetaan perusopetuslain 12 §:n mukaan äidinkielenä oppilaan omaa äidinkieltä, voidaan oppilaan 236 äidinkielen ja kirjallisuuden sekä muiden kielten opettamiseen käytettävä tuntimäärä jakaa 14 §:stä poiketen opetuksen järjestäjän päättämällä tavalla. Tässä momentissa tarkoitetulle oppilaalle opetetaan toisen kotimaisen kielen tai vieraan kielen sijasta suomen tai ruotsin kieltä suomi tai ruotsi toisena kielenä oppimäärän mukaisesti.\n17 § Joustavan perusopetuksen toimintaa koskevat erityissäännökset\nJoustavan perusopetuksen toiminnassa voidaan poiketa 14 §:ssä säädetyistä eri oppiainekokonaisuuksien ja niihin kuuluvien oppiaineiden vähimmäistuntimääristä, jos se on perusteltua työpaikalla tai muualla koulun ulkopuolella annettavan opetuksen ja oppimisen takia, eikä perusopetuksen oppimäärän suorittaminen siitä syystä vaarannu.\n18 § Erityistä tukea saavien oppilaiden opetusta koskevat erityissäännökset\nPerusopetuslain 17 §:n mukaista erityistä tukea saavan oppilaan opetus voidaan, jos se on oppilaan oppimisedellytykset huomioon ottaen perusteltua, järjestää 14 ja 15 §:stä poiketen siten kuin erityisen tuen antamista koskevassa päätöksessä määrätään.\nPerusopetuslain 25 §:n 2 momentissa tarkoitettujen pidennetyn oppivelvollisuuden piirissä olevien oppilaiden opetus voidaan tarvittaessa järjestää siten, ettei yhteisenä aineena opeteta toista kotimaista kieltä eikä vierasta kieltä. Pidennetyn oppivelvollisuuden piirissä olevien oppilaiden opetuksessa oppiaineita voidaan yhdistää ja jakaa osa-alueisiin siten kuin opetussuunnitelmassa määrätään.\nJos opetusta ei voida oppilaan vaikean vamman tai vaikean sairauden vuoksi järjestää oppiaineittain, opetus voidaan järjestää tarvittaessa toiminta-alueittain.\n19 § Erityisen koulutustehtävän saaneen opetuksen järjestäjän antamaa opetusta koskevat erityissäännökset\nPerusopetuslain 7 §:n 3 momentin mukaisen erityisen koulutustehtävän saaneen opetuksen järjestäjän antamassa opetuksessa voidaan poiketa 14 ja 15 §:stä sen mukaan kuin opetuksen järjestämisluvassa määrätään.\n20 § Arviointi opintojen aikana\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 10 §:n teksti)\n21 § Opinnoissa eteneminen ja vuosiluokalta siirtyminen\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 11 §:n teksti)\n22 § Päättöarviointi, erotodistus ja todistus yhden tai useamman oppiaineen suorittamisesta\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 12 §:n teksti)\n23 § Arvioinnin suorittaja ja tieto arviointiperusteista\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 13 §:n teksti)\n24 § Arviointi eräissä tapauksissa\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 14 §:n teksti)\n25 § Erityinen tutkinto\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 23 §:n teksti)\n26 § Esiopetukseen hakeminen\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 23 a §:n teksti)\n27 § Oppilaan ottaminen joustavan perusopetuksen toimintaan\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 9 b §:n 3 mom. teksti)\n28 § Majoitukseen liittyvä täysihoito\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 21 §:n teksti)\n29 § Opetusharjoittelijat\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 22 §:n teksti)\n30 § Opetuksen järjestämisluvan hakeminen\n(Nykyisen perusopetusasetuksen 20 §:n teksti)\n31 § Voimaantulo\nTämä asetus tulee voimaan päivänä kuuta 201 .\nTällä asetuksella kumotaan 20 päivänä marraskuuta 1998 annettu perusopetusasetus (852/1998) ja perusopetuksessa tarkoitetun opetuksen valtakunnallisista tavoitteista ja perusopetuksen tuntijaosta 20 päivänä joulukuuta 2001 annettu valtioneuvoston asetus (1435/2001).\n32 § Tuntijakoa ja opetussuunnitelmia koskeva siirtymäsäännös\nValtioneuvoston asetus opetustoimen henkilöstön kelpoisuusvaatimuksista annetun asetuksen 5 §:n muuttamisesta\nlisätään opetustoimen henkilöstön kelpoisuusvaatimuksista 14 päivänä joulukuuta 1998 annetun asetuksen (986/1998) 5 §:ään uusi 3 momentti, jolloin nykyinen 3 ja 4 momentti siirtyvät 4 ja 5 momenteiksi,\nsellaisena kuin 5 § on osaksi valtioneuvoston asetuksessa (865/2005), seuraavasti: 5 § Aineenopettajan kelpoisuus\nSen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään, etiikan opetusta on kelpoinen antamaan henkilö, joka on tämän asetuksen mukaan kelpoinen antamaan uskonnon tai elämänkatsomustiedon opetusta.\nDraaman opetusta on 1 momentin 2 kohdan estämättä kelpoinen antamaan myös henkilö, jolla on tämän asetuksen mukainen luokanopettajan taikka äidinkielen ja kirjallisuuden, musiikin, liikunnan tai kuvataiteen aineenopettajan kelpoisuus ja draaman opetukseen soveltuvat yliopistossa suoritetut vähintään 30 opintopisteen laajuiset opinnot.\nTyöryhmä esittää, että oppiainekokonaisuuteen Yksilö, yritys ja yhteiskunta kuuluvat nykyi- sistä oppiaineista uskonto, elämänkatsomustieto, historia, yhteiskuntaoppi ja oppilaanohja- us. Uudeksi oppiaineeksi tähän oppiainekokonaisuuteen esitetään kokonaisuuden yhteistä ainesta korostava etiikka, jonka keskeiset tavoitteet ja sisällöt määrätään tarkemmin opetus- suunnitelman perusteissa.\n4.1 Yksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuuden yhteiset tavoitteet ja toteutuminen sekä oppiainekokonaisuuksiin kuuluvien oppiaineiden tuntijako\nYksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuuden keskeisenä tehtävänä työryhmä pi tää arvojen, tietoisuuden, yhteiskunnan ja maailmaa koskevan ymmärryksen kehittymisen tukemista sekä kulttuurisen ja yhteiskunnallisen osallisuuden vahvistamista. Oppiainekokonaisuuden yhteisissä tavoitteissa painottuvat itsetuntemuksen ja vastuullisuuden taidot, osallistumisen ja vaikuttamisen taidot sekä ajattelun taidot. Oppiainekokonaisuudessa korostuu myös monipuoliseen vuorovaikutukseen sekä dialogiin ja muuhun filosofiseen ajatteluun harjaantuminen. Oppilasta ohjataan kasvamaan identiteetiltään ehyeksi ihmiseksi, joka kykenee rakentavaan yhteistyöhön sekä omien opintojensa ja elämänsä sekä yhteiskunnan tulevaisuuden kannalta vastuullisiin valintoihin ja toimintaan. Oppiainekokonaisuudessa painottuvat ajan, yhteisön, yhteiskunnan ja talouden kehitykseen liittyvät sisällöt.\nTyöryhmä on tarkastellut mahdollisuutta tehdä uskonto ja elämänkatsomustieto toi- silleen vaihtoehtoisiksi kaikille oppilaille. Valinnanmahdollisuutta puoltaa muun muassa yhteiskunnan monikulttuuristumiseen liittyvä katsomusten moninaisuus sekä perheiden erilaiset tilanteet. Valinnaisuus voisi kuitenkin tuottaa ongelmia käytännön toteutukseen. Työryhmä ei tee asiaan liittyvää esitystä.\nTyöryhmä esittää opetuksen tarjoamisvelvoitteena olevan oppilasmäärän nostamista kolmesta kymmeneen oppilaaseen pienryhmäisten uskontojen opetuksessa. Evankelis-luterilaisella kirkolla ja ortodoksisella kirkkokunnalla on Suomessa lainsäädännöllä vahvistettu julkisoikeudellinen erikoisasema, joka perustuu siihen, että enemmistö suomalaisista on näiden kirkkojen jäseniä. Tämä kirkkojen erikoisasema huomioon ottaen evankelis-luterilaisen ja ortodoksisen uskonnon opetuksessa opetuksen tarjoamisvelvoite esitetään säilytettäväksi ennallaan kolmessa oppilaassa. Sama oppilasraja esitetään säilytettäväksi myös elämänkatsomustiedon opetuksessa.\nYksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuutta koskeviin valinnaisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteensä vähintään 4 vvt, joista yhteensä vähintään 2 vvt sijoittuu vuo- siluokille 3–6 ja yhteensä vähintään 2 vvt vuosiluokille 7–9. Valinnaisuuden suuntaaminen oppiainekokonaisuuteen vahvistaa mahdollisuuksia tämän oppiainekokonaisuuden ja sen eri oppiaineiden syventäviin ja soveltaviin opintoihin tai yhteiskunnallis -katsomuksellista osaamista muihin oppiaineisiin integroiviin opintoihin.\nValinnaiset tunnit voidaan käyttää vuosiluokilla 3–6 opetuksen järjestäjän päätöksen tai oppilaan valinnan mukaan ja vuosiluokilla 7–9 oppilaan valinnan mukaan. Työryhmä pitää tärkeänä, että vuosiluokkien 3–6 valinnaisessa opetuksessa korostuisivat erityisesti lasten oikeuksiin, osallistumiseen ja yhteisössä toimimiseen sekä oman elämän hallintaan liittyvät näkökulmat.\nUskonnon/elämänkatsomustiedon yhteisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteen- sä vähintään 8 vuosiviikkotuntia. Tunneista yhteensä vähintään 2 vvt sijoittuu vuosiluokille 1–2, yhteensä vähintään 4 vvt vuosiluokille 3–6 sekä yhteensä vähintään 2 vvt vuosiluokille 7–9.\nEtiikan yhteisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteensä vähintään 2 vvt vuosiluokilla 7–9. Etiikka voidaan opettaa joko osana oman uskonnon tai elämänkatsomustiedon opetusryhmien opetusta tai kaikille katsomusryhmille yhteisesti.\nHistorian yhteisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteensä vähintään 7 vuosi- viikkotuntia, joista yhteensä vähintään 3 vvt sijoittuu vuosiluokille 3–6 ja yhteensä vähin- tään 4 vvt vuosiluokille 7–9.\nYhteiskuntaopin yhteisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteensä vähintään 3 vuosiviikkotuntia. Tunnit sijoittuvat vuosiluokille 7–9.\nOppilaanohjauksen yhteisiin opintoihin työryhmä esittää varattavaksi yhteensä vähintään 2 vuosiviikkotuntia, jotka sijoittuvat vuosiluokille 7–9. Työryhmä korostaa oppilaan oh- jaustehtävän tärkeyttä kaikilla vuosiluokilla ja jokaisen opettajan työssä.\nSeuraavassa tarkastellaan Yksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuuteen kuuluvia oppiaineita yksityiskohtaisemmin.\nUskonnonopetuksen tehtävä ja keskeiset tavoitteet\nSuomen perustuslain (731/1999) 11§ sekä Uskonnonvapauslain (453/2003)) keskeinen tavoite on positiivisen uskonnonvapauden toteutuminen sekä oikeus tunnustaa ja harjoittaa uskontoa, ilmaista vakaumus sekä kuulua tai olla kuulumatta uskonnolliseen yhdyskuntaan. Uskonnonvapauteen sisältyy oikeus uskontokasvatukseen ja uskonnonopetukseen. Oikeus on kirjattu myös YK:n ihmisoikeuksien julistukseen sekä lapsen oikeuksien sopimukseen samoin kuin Euroopan Neuvoston ihmisoikeussopimukseen sekä lukuisiin muihin kansainvälisiin sopimuksiin. Uskonnonopetus toteuttaa positiivista uskonnonvapautta ja sen tavoitteena on vahvistaa lapsen ja nuoren omaa identiteettiä sekä tunnustaa uskonnon merkityksen osana yksilön ja yhteisön tapakulttuuria.\nUskonnon opetuksen tehtävänä on perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden 2004 mukaan antaa eväitä uskontojen vuoropuheluun ja keskinäiseen ymmärtämiseen. Monikulttuurisessa ja moniarvoisessa yhteiskunnassa toimiminen vaatii vahvaa itsetuntoa, tietoa omasta sekä ympärillämme vaikuttavista erilaisista kulttuureista ja uskonnoista. Uskonnonopetuksella on rooli ihmisoikeuskasvatuksen toteuttajana ja uskontojen kohtaamisen edistäjänä. Uskonnon opetuksen keskeisenä tavoitteena on perehdyttää oppilas omaan uskontoon, suomalaiseen katsomusperinteeseen sekä muihin uskontoihin ja auttaa häntä ymmärtämään uskontojen kulttuurista ja inhimillistä merkitystä sekä kasvattaa eettisyyteen. Opetuksessa pyritään siihen, että oppilas osaa kunnioittaa ihmisiä, joilla on erilainen vakaumus sekä pystyy elämään ja toimimaan eri kulttuureista tulevien ja eri tavoin ajattelevien ihmisten kanssa. Nämä tavoitteet koskevat kaikkien niiden uskontojen opetusta, joille on laadittu opetussuunnitelman perusteet. Keskeisten sisältöjen osalta eri uskontojen opetus poikkeaa toisistaan uskonnon luonteen ja kasvatustarpeiden mukaan.\nUskonnonopetuksessa opitaan tietoja ja asenteita, jotka ehkäisevät uskonnollista fanatismia. Opetuksessa ohjataan hankkimaan asianmukaista ja kriittistä tietoa omasta ja muiden uskonnoista sekä niiden sisäisestä moninaisuudesta. Oman uskonnon opetus pyrkii kult- tuuristen ja uskonnollisten syvärakenteiden tuntemukseen ja kansainvälisyyskasvatuksen tavoitteiden toteuttamiseen oman kulttuurisen identiteetin ymmärtämisen kautta.\nUskonnonopetus on osaltaan myös uskonto- ja kulttuuriperintökasvatusta. Siinä tarkastellaan uskonnon ja uskontojen vaikutuksen ilmenemistä taiteessa, arkkitehtuurissa, juhla- pyhissä ja niihin kuuluvissa perinteissä, musiikissa jne. ja pyritään perinteen säilyttämiseen elävänä ja edelleen kehittämiseen.\nUskonnon opetuksen järjestäminen\nUskonnonvapauslain (453/2003) yhteydessä uudistettiin myös Perusopetuslain 13§ (454/2003). Pykälän mukaan oppilaalla on oikeus oman uskonnon opetukseen koulussa, jos tietyt reunaehdot oppilaiden lukumääristä täyttyvät. Perusopetukseen on vahvistettu 13 uskonnon valtakunnalliset opetussuunnitelmien perusteet: Adventistinen, Bahá ́í, Buddhalainen, Luterilainen, Herran kansa ry:n, Islam, Juutalainen, Katolinen, Krishna liikkeen, Kristiyhteisön, Myöhempien Aikojen Pyhien, Ortodoksinen sekä Vapaakirkon uskonto. Kaikkien eri uskontojen opetussuunnitelman perusteet sisältävät kaikille yhteisen osuuden, jossa velvoitetaan perehdyttämään omaan uskontoon, suomalaiseen katsomusperinteeseen, tutustuttamaan muihin uskontoihin, auttavan ymmärtämään uskontojen kulttuurista ja in- himillistä merkitystä sekä kasvattamaan eettisyyteen ja ymmärtämään uskontojen eettistä ulottuvuutta. Tällä hetkellä kouluissa opetetaan pääsääntöisesti kolmea kristinuskon muotoa eli luterilaisuutta, ortodoksisuutta ja katolisuutta, sekä ei-kristillistä uskonnoista islamia. Muita uskontoja opetetaan yksittäisinä ryhminä lähinnä isoissa kaupungeissa. Juutalaisuuden opetus on keskittynyt Helsingin juutalaiseen kouluun, Adventistinen opetus heidän omiin kouluihinsa ja Kristiyhteisön opetus vain steinerkouluihin. Myöhempien Aikojen Pyhien sekä Vapaakirkon uskontoa ei tällä hetkellä opeteta lainkaan.\nPerusopetuslaki velvoittaa kuntia järjestämään kaikissa kouluissa enemmistön mukaista oman uskonnon opetusta. Koska yli 80 % suomalaisista kuuluu luterilaiseen kirkkoon, enemmistön uskonnonopetus on pääsääntöisesti luterilaista. Opetuksen järjestäjillä on velvollisuus järjestää luterilaista tai ortodoksista opetusta oppilaille, jotka eivät osallistu enemmistön mukaiseen uskonnonopetukseen, jos oppilaita on opetuksen järjestäjän toiminnan piirissä vähintään kolme. Käytännössä tämä lain kohta koskee tällä hetkellä ortodoksioppilaita. Opetuksen järjestäjän velvollisuus järjestää muiden uskontojen opetusta edellyttää paitsi kolmen oppilaan määrää myös sitä, että kyseiseen uskonnolliseen yhdyskuntaan kuuluvat vanhemmat sitä pyytävät.\nLuterilaisen ja ortodoksisen uskonnon rinnalla aloitettiin oman uskonnon opetus vuonna 1985, jolloin samaan aikaan uskonnonhistorian ja siveysopin opetus korvattiin elämän- katsomustiedon opetuksella. Elämänkatsomustietoa opiskelevien määrä kasvoi nopeasti lähelle nykyistä. Pienryhmäisten uskontojen oppilasmäärien kehitys on ollut maltillista. Suurin muutos on ollut islamin opetuksen lisääntyminen sekä hienoinen kasvu ortodoksioppilaiden määrissä. Muiden uskontojen järjestämis- ja oppilasmäärissä ei ole 1990- ja 2000-luvuilla tapahtunut olennaista muutosta. Merkittävin muutos tapahtui vuoden 1998 lainsäädännön määritellessä järjestämisvelvoitteen laskentayksiköksi opetuksen järjestäjän koulun sijaan. Tällöin uskonnon opetuksen ulkopuolella olevien oppilaiden määrä vakiintui nykyiseen tasoon. Oppilasmäärät jakautuvat Tilastokeskuksen viimeisen tilaston mukaan vuosina 2003 ja 2008 seuraavasti:\nTaulukko 7-7: Uskonnonopetuksen oppilasmäärät v.2003-2008\nLähde: Tilastokeskus - Opetushallituksen raportointitietokanta ROPTI\nVuosi                        2003     %       2008      %   +/-%\nEvankelis-luterilainen 552 958  94,53  512 705  93,57  -0,96\nOrtodoksinen uskonto     6 934   1,19    7 003   1,28  +0,09\nElämänkatsomustieto     14 056   2,40   15 543   2,84  +0,44\nMuut uskonnot            6 775   1,16    8 919   1,63  +0,47\nEivät osallistu          4 257   0,73    3 763   0,68  -0,05\nYhteensä               584 980  100,00  547 933 100,00\nTaulukko 7-7: Uskonnonopetuksen oppilasmäärät v.2003-2008 Lähde: Tilastokeskus - Opetushallituksen raportointitietokanta ROPTI\nUskonnon tuntijaon kehitys ja nykyinen toteutuminen\nPeruskoulussa opetettiin vuoden 1969 tuntijaon mukaisesti uskontoa 15 vuosiviikkotuntia. Vuoden 1985 tuntijako- ja opetussuunnitelmauudistuksen yhteydessä tuntimäärää supistettiin kahdella ja vuosiviikkotuntimääräksi tuli 13. Tuntimäärä väheni edelleen vuoden 1993 tuntijaossa 11 vuosiviikkotuntiin.\nVuoden 2001 tuntijakopäätöksen mukaisesti uskontoa opiskellaan vuosiluokilla 1–5 6 vuosiviikkotuntia ja 5 vuosiviikkotuntia vuosiluokilla 6–9 eli yhteensä 11 vuosiviikkotuntia.\nSeuraavassa taulukossa tarkastellaan uskonnon tuntimäärän ja tuntijaon kehitystä:\nVuosiluokka 1 2 3 4 5 6 7 8 9\nTuntimäärä  2 2 2 2 2 2 1 1 1 15\nVuosiluokka 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Yhteensä\nTuntimäärä  2 2 2 2 1 1 1 1 1 13\nTuntimäärä            8     3 11\nTuntimäärä          6       5 11\nTaulukko 7-8: Uskonnon tuntimäärän ja tuntijaon kehitys\nOpetushallituksen opetussuunnitelmaseurannan antamien tietojen mukaan suurin osa kouluista on jakanut vuoden 2001 tuntijaon mukaisen 11 vvt:n vähimmäistuntimäärän siten, että 3. tai 5. ja 6. luokalla on 2 vvt ja muilla luokka-asteilla 1 vvt. Vuosiluokilla 7-9 uskontoa on tavallisimmin 1 vvt kullakin vuosiluokalla. Vain muutamassa kunnassa uskonnon vähim- mäistuntimäärä ylitetään tarjoamalla valinnaisia opintoja.\nOpetushallituksen opetussuunnitelmaseurantaan liittyvästä kyselystä opetuksen järjestäjille ja rehtoreille (2008) käy ilmi, että nykyistä uskonnon ja elämänkatsomustiedon nykyistä tuntimäärää pitää sopivana noin 56 % vastaajista, liian korkeana sitä pitää noin 38 % ja loput eivät ole ottaneet asiaan kantaa. Koulutuksen arviointineuvoston väliraportissa (2010) perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden ja tuntijaon toimivuudesta esitetyt tulokset ovat samansuuntaisia. Näissä tuloksissa uskonto erottuu jossain määrin muista oppiaineista. Opettajien kantaa kuvaava luku tuntimäärän sopivuuteen on 3,5 ja vanhempien noin 3,3 asteikolla, jossa 1 tarkoittaa liian vähän ja 5 liian paljon kun esimerkiksi liikunnan osalta vastaavat luvut ovat noin molemmissa ryhmissä noin 2,4. Sen sijaan oppilaiden mielipiteissä uskonto ei profiililtaan eroa olennaisesti muista lukuaineista, uskontoa on tuntimäärältään oppilaiden mielestä melko lailla sopivasti.\nOpetushallitus teki alkuvuodesta 2010 verkkohaastattelun 7-9 luokkien oppilaille ja toisen asteen opiskelijoille ja siihen vastasi noin 60 000 oppilasta ja opiskelijaa. Vastanneiden mielestä uskonnon opetus toteutuu hyvin ja erityisen tärkeätä olisi oppia muihin uskontoihin liittyviä asioita ja kulttuureiden välistä kanssakäymistä.\nLähes kaikissa Euroopan maissa opetetaan uskontoa jossakin muodossa, mutta vaihtelua liittyy sekä tuntimäärään että siihen tapaan, millä opetus on järjestetty. OECD:n tilastojen (2009) mukaan Suomessa uskonnon opetuksen osuus 9–11 -vuotiaitten opetuksessa on 5 % opetukseen käytettävästä kokonaistuntimäärästä, kun sekä OECD:n että EU-maiden keskiarvo on 4 %. Vaihteluväli on Islannin 3 %:sta Irlannin 10 %:iin. 12–14 -vuotiaitten opetuksessa Suomen luku on myös 5 % ja OECD-maiden ja EU-maiden keskiarvo on 4 %. Vaihteluväli ulottuu Islannin 2 %:sta Irlannin 9 %:iin. On kuitenkin huomattava, että uskonnon opetuksen tilastointiin liittyy virhemahdollisuuksia oppiaineen erilaisesta määrittelytavasta johtuen.\nOppimistulosten arviointien ja muiden tutkimusten tuottama tieto uskonnon opetuksen tavoitteiden toteutumisesta\nUskonnon opetuksen oppimistuloksia ei ole arvioitu sinä aikana, jona opetus on perustunut vuoden 2001 tuntijakoon ja vuoden 2004 perusopetuksen opetussuunnitelman perusteisiin. Vuonna 2001 arvioitiin päättövaiheen oppimistulokset uskonnossa, elämänkatsomustiedossa ja tapakasvatuksessa (Oppimistulosten arviointi 5/2002); opetusta oli tuolloin annettu vuoden 1993 tuntijaon ja vuoden 1994 opetussuunnitelman perusteiden mukaisesti. Arviointi osoitti, että osaamisen taso tiedollisissa tehtävissä oli luterilaiseen uskonnonopetukseen osallistuvilla keskimäärin tyydyttävää tasoa (68 %), ortodoksisessa opetuksessa hyvää tasoa (73 %) ja elämänkatsomustiedossa kohtalaista (59 %). Suomenkielisessä opetuksessa saavutettiin keskimäärin parempia tuloksia kuin ruotsinkielisessä opetuksessa, samoin kotikielenään suomea puhuvat oppilaat menestyivät ruotsinkielisiä paremmin. Arviointiraportissa (Rusama 2002) todetaan, että oppilaat pitävät uskontoa koulun oppiaineena hyödyllisenä, mutta eivät koe sitä kuitenkaan erityisen tärkeänä. Yli puolet oppilaista löytää uskonnosta oppiaineena myönteisiä piirteitä. Vaikka uskontoa ei pidetä helppona kouluaineena, niin siitä koetaan saatavan helposti hyviä numeroita.\nUskonnonopetuksen osalta ei ole tehty systemaattista oppimistulosten arviointia tai muuta tutkimusta, jonka tuottamalla tiedolla voitaisiin verrata uskonnonopetuksen toteuttamisen ja oppilaiden osaamisen tasoa kansainvälisesti.\nKaikkiaan uskonnonopetusta on tutkittu hyvin vähän ja pääsääntöisesti tutkimus on kohdentunut opetuksen järjestämiseen, opettajien asenteisiin ja motivaatioon sekä eri uskontojen opetussuunnitelmien vertaamiseen. Opetussuunnitelmien vertailussa huomiota on kiinnitetty siihen, että muiden uskontojen opetussuunnitelmien perusteet ovat sisällöllisesti lähempänä uskonnollista yhdyskuntaa kuin luterilaisen uskonnon perusteet. (mm. Sakaranaho 2006 ja Kallioniemi ja Luodeslampi 2005)\nUskonnonopetuksesta ja opetuksen tavoitteista on sen sijaan käyty viime vuosina hyvinkin vilkasta kansainvälistä ja kansallista keskustelua. Keskustelua ovat Kallioniemen (2009) mukaan aktivoineet erityisesti kansainvälinen integraatio, globalisaatio, kulttuurien välisen moninaisuuden tuomat haasteet, rasismin kasvu, huoli kansainvälisestä terrorismista ja kulttuuriperinnön siirtämisestä tuleville sukupolville. Useimmat eurooppalaiset yhteiskunnat tarjoavat uskonnonopetusta yleissivistävässä koulutuksessa. Opetus voi kuitenkin olla hyvin monenlaista. Euroopan neuvoston raportissa (2002) erotetaan kolme lähestymistapaa: oppia 142 uskonto (learning religion), oppia uskontoa (learning about religion) ja oppia uskonnosta (learning from religion). Ensimmäinen lähestymistapa liittyy tunnustukselliseen uskonnonopetukseen, toinen eitunnustukselliseen uskontojen tarkasteluun ja kolmas keskittyy oppilaiden kokemusmaailmaan uskonnollisista asioista ja oppilaiden oman persoonallisuuden kasvun ja arvomaailman kehityksen tukemiseen. Suomen mallia voitaneen pitää kahden viimeksi mainitun lähestymistavan yhdistelmänä, jossa painopiste on uskonnosta oppimisessa. Euroopan neuvosto on antanut suosituksen, jonka mukaan uskonnonopetus tulee nähdä osana historian, kulttuurin ja ihmiskunnan filosofisten kysymysten tarkastelua.\nTyöryhmälle tulleista kannanotoista, asiantuntijakuulemisista sekä kansalaiskeskustelusta nousseita kehittämisehdotuksia\nUskonnon opetukseen liittyvät asiat ovat herättäneet vilkasta keskustelua ja työryhmälle on saapunut useita asiaa koskevia kannanottoja. Työryhmä on lisäksi kuullut asiantuntijoita ja seurannut opetukseen liittyvää kansalaiskeskustelua.\nKannanotoissa ja keskustelussa näkemykset uskonnon opetuksesta vaihtelevat suuresti. On kannanottoja, joissa pidetään nykyistä uskonnonopetuksen mallia parhaiten suomalaiseen yhteiskuntaan sopivana. Samalla sen nähdään ottavan hyvin huomioon vähemmistöjen oikeudet ja tukevan oppilaiden identiteetin kehitystä. Nykyisen katsomusaineiden opetuksen järjestämistavan nähdään ottavan hyvin huomioon myös uskonnollisiin yhdyskuntiin kuulumattomien oppilaiden oikeudet. Suomalaisen mallin oppilaan oman uskonnon opettamisesta nähdään antavan oppilaille mahdollisuudet olla elävässä yhteydessä kansakunnan uskonnollisuuden, kulttuurin ja historian kanssa.\nToisaalta taas uskonnonopetuksen asema koulussa on asetettu kyseenalaiseksi ja uskonnonopetus on ehdotettu kokonaan poistettavaksi. Tilalle on tarjottu erilaisia ratkaisuja, esi- merkiksi kaikille oppilaille tarkoitettua uskontotieto -oppiainetta, elämänkatsomustietoa kaikille oppilaille, kaikille sopivaa etiikka- tai maailmanetiikka -oppiainetta tai sitten mallia, jonka mukaan osa uskonnossa käsitellyistä asioista tulisi siirtää muihin oppiaineisiin ilman että mitään uutta oppiainetta tuodaan tilalle. On myös esitetty, että esimerkiksi uskontotieto oppiaineena ei ratkaisisi tilannetta, sillä sen lähtökohtana olisivat kuitenkin uskonnot. Lisäksi on runsaasti näiden kahden näkemyslinjan välimaastoon sijoittuvia mielipiteitä, joissa esitetään uskonnon opetuksen kehittämistä eri näkökulmista.\nSekä luterilaisen että pienryhmäisten uskontojen opettajat kannattavat nykyistä uskonnonopetuksen mallia Suomessa. Pienryhmäisten uskontojen opettajat näkevät oikeuden omaan uskontoon merkkinä siitä, että valtayhteiskunta kunnioittaa vähemmistöjä. Uskon- nonopetus voi toimia myös yhtenä suomalaiseen yhteiskuntaan kotouttamisen väylänä. Kannanotoissa ja keskusteluissa on kiinnitetty huomiota pienryhmäisten uskontojen opettajien koulutuksen ja osaamisen kehittämiseen.\nTyöryhmän esitys uskonnon opetuksen asemasta ja tavoitteiden painopisteistä\nTyöryhmän näkemyksen mukaan katsomusaineiden opetuksella on tärkeä tehtävä monikulttuuristuvassa yhteiskunnassa. Työryhmä katsoo, että uskonnonopetus tulee säilyttää osana perusopetusta ja esittää, että uskonnonopetus toteutetaan osana Yksilö, yritys ja yh- teiskunta -oppiainekokonaisuutta. Oppiainekokonaisuuteen kuuluvat uskonnon lisäksi elämänkatsomustieto, etiikka, historia, yhteiskuntaoppi sekä oppilaanohjaus.\nSuomalainen uskonnonopetus ei ole tunnustuksellista kuten usein virheellisesti ajatellaan. Opetus toteuttaa positiivista uskonnonvapautta, vahvistaa lapsen ja nuoren omaa identiteettiä ja tunnustaa uskonnon merkityksen osana yksilöiden ja yhteisöjen tapakulttuuria.\nTyöryhmä korostaa, että uskonnon opetuksen tulee jatkossa vastata entistä paremmin yhteiskunnan muuttumiseen ja sen vaatimuksiin siten, että mm. globalisaatioon, kestävään tulevaisuuteen ja yhteiskuntarauhaan liittyvät näkökulmat ja eettiset valinnat ovat vahvasti esillä. Opetuksen tavoitteena on edistää oppilaan katsomuksellista ja kulttuurista osaamista ja vuorovaikutustaitoja sekä ohjata tuntemaan oma uskontoperinteensä. Opetuksen tulee vahvistaa oppilaan kykyä tunnistaa, kehittää ja ilmaista omaa vakaumustaan ja siten myös lujittaa itsetuntoaan ja eheää identiteettiään. Opetuksen tehtävänä on ohjata oppilaita kohtaamaan myönteisellä tavalla erilaisuus ja eri katsomuksen omaavat ihmiset ja olemaan rakentavassa dialogissa toisenlaista katsomusta tai vakaumusta edustavien ihmisten kanssa.\nElämänkatsomustiedon opetuksen tehtävä ja keskeiset tavoitteet\nElämänkatsomustieto oppiaineena on perustaltaan monitieteinen kokonaisuus, jonka lähtökohtiin kuuluu filosofiaa sekä yhteiskunta- ja kulttuuritieteitä. Opetuksen tehtävänä on perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden 2004 mukaan antaa oppilaalle aineksia kasvaa itsenäiseksi, suvaitsevaiseksi, vastuulliseksi ja arvostelukykyiseksi yhteisönsä jäseneksi. Katsomusopetuksessa korostuvat taidot, jotka liittyvät oman identiteetin rakentamiseen, suvaitsevuuteen, kulttuuriseen lukutaitoon ja joustavaan kulttuuriseen osaamiseen. Oppiaineen tavoitteena on katsomuksellinen yleissivistys. Oppilas saa perustiedot ja -taidot, joiden varassa hän voi tunnistaa ja arvioida uskonnollisia sekä vakaumuksellisia katsomuksia. Elämänkatsomustieto seuraa ns. vuoden 2001 Madridin suositusta käsittelemällä tasapuolisesti sekä sekulaareja vakaumuksia että uskontoja. Toinen tavoite liittyy katsomuksellisen, erityisesti eettisen ajattelutaidon edistämiseen. Tässä yhteydessä painotetaan myös opetuksen perustana olevaa ihmisoikeusetiikkaa.\nElämänkatsomustiedon tuntijaon kehitys ja nykyinen toteutuminen\nPeruskoulussa opetettiin vuoden 1969 tuntijaon mukaisesti uskontojen historiaa ja siveysoppia 15 vuosiviikkotuntia. Vuoden 1985 tuntija- ja opetussuunnitelmauudistuksen yhteydessä oppiaineesta tuli elämänkatsomustieto ja ainetta opetettiin 13 vuosiviikkotuntia. Tuntimäärä väheni edelleen vuoden 1993 tuntijaossa 11 vuosiviikkotuntiin. Elämänkatsomustietoa opiskellaan vuoden 2001 tuntijakopäätöksen mukaisesti tällä hetkellä sama määrä kuin uskontoa eli vuosiluokilla 1–5 opiskellaan 6 vvt ja vuosiluokilla 6–9 opiskellaan 5 vvt, eli yhteensä 11 vuosiviikkotuntia.\nOpetushallituksen opetussuunnitelmaseurantaan liittyvässä kyselyssä opetuksen järjestäjille ja rehtoreille selvisi, että nykyistä uskonnon ja elämänkatsomustiedon nykyistä tuntimäärää pitää sopivana noin 56 % vastaajista, liian korkeana sitä pitää noin 38 % ja loput eivät ole ottaneet asiaan kantaa. Koulutuksen arviointineuvoston väliraportissa (2010) perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden ja tuntijaon toimivuudesta esitetyt alustavat tulokset osoittavat, että suhtautumisessa uskonnon ja elämänkatsomustiedon opetuksen tuntimääriin on jonkin verran eroa. Siinä, missä opettajat ja oppilaiden huoltajat pitävät uskonnon tuntimääriä jossain määrin liian korkeina, elämänkatsomustiedon tuntimäärää he pitävät pääsääntöisesti sopivana. Oppilaiden suhtautumisessa uskontoon ja elämänkatso- mustietoon ei ole eroa.\nElämänkatsomustietoa opiskelee vajaa 3 % oppilaista ja määrä on ollut kasvussa 2000-luvulla.\nOppimistulosten arviointien ja muiden tutkimusten tuottama tieto elämänkatsomustiedon opetuksen toteutumisesta\nOpetushallitus arvioi vuonna 2001 uskonnon, elämänkatsomustiedon ja tapakasvatuksen oppimistuloksia (Oppimistulosten arviointi 5/2002). Arvioinnin mukaan elämänkatsomustiedon osaaminen oli vain kohtalaista. Sisällöllisistä puutteista voidaan mainita oppilaiden heikko oman sekulaarin kulttuuriperinnön tuntemus. Arviointiraportissa tuodaan esiin, että monilta elämänkatsomustiedon opettajilta on vuonna 2001 puuttunut kelpoisuus. Ongelmina on nostettu esiin opettajien heikko aineenhallinta, oppisisältöjen ja menetelmien käyttö sekä ajantasaisten oppiaineistojen puute.\nKelpoisuustilanne on kuitenkin nyt parantumassa ja uusia oppimateriaaleja on käytettävissä. Opetushallituksen opetussuunnitelmaseurannan (2008) mukaan opettajat ovat pääsääntöisesti tyytyväisiä elämänkatsomustiedon osuuteen nykyisissä opetussuunnitelman perusteissa.\nHelsingin kaupunki teki katsomusaineiden opettajille ja oppilaiden huoltajille laajan kyselyn, jonka tulokset julkaistiin 2007. Huoltajakyselyn tulokset tukevat elämänkatsomustiedon tavoitteita. Esimerkiksi 95 % piti tärkeänä, että vakaumuksista ja uskonnoista annetaan puolueetonta tietoa. Samoin tärkeänä pidettiin, ettei opetus ohjaa tietyn vakaumuksen omaksumiseen ja toisaalta opetuksen ei ollut tarpeen perehdyttää eri uskontojen harjoittamiseen. Opettajat näkivät hankaluutena riittävän oppimateriaalin puutteen. Opetuksen käytännön järjestämiseen liittyviä ongelmia ovat joskus tuntien sijoittuminen päivän viimeisiksi tunneiksi, päällekkäin jonkin toisen aineen tunnin kanssa tai siten, että oppilaalle tulee ns. hyppytunti ennen elämänkatsomustiedon tuntia. Monien eri luokka-asteiden oppilaista yhdistellyt ryhmät koetaan joskus myös vaikeiksi.\nTyöryhmälle on saapunut kannanottoja, joissa käsitellään katsomusopetukseen ja erityisesti elämänkatsomustiedon opetukseen liittyviä asioita. Työryhmä on myös kuullut elämänkatsomustiedon opetuksen ja muita asiantuntijoita sekä seurannut kansalaiskeskustelua.\nSuurimmassa osassa kannanottoja elämänkatsomustiedon opetuksen nykyistä toteuttamismallia ja opetuksen tavoitteita ja sisältöjä pidetään hyvinä. Huomiota kiinnitetään mm. siihen, tiedottavatko opetuksen järjestäjät riittävän hyvin elämänkatsomustiedon opetuksen mahdollisuuksista ja toteutetaanko opetusjärjestelyt, esimerkiksi tuntien sijoittaminen, siten, että se luo tasavertaiset mahdollisuudet oppiaineen opiskeluun.\nJoissakin kannanotoissa esitetään elämänkatsomustiedon avaamista kaikille oppilaille, toisissa tätä taas vastustetaan ehdottomasti. Esitetään myös sitä, että kaikki nykyiset katsomusaineet yhdistettäisiin kaikille yhteiseksi oppiaineeksi tai että elämänkatsomustieto voisi olla tuollainen kaikille yhteinen katsomusaine. Tällöin käsiteltäviksi aihepiireiksi ehdotetaan mm. sosiaalisten ja elämän taitojen sisältöjä. Ehdotetaan myös, että peruskoulussa tar- vittaisiin yleismaailmallista arvokasvatusta, maailmanetiikkaa.\nVerkkokeskustelussakin katsomusaineiden opetusta on pohdittu useissa puheenvuoroissa. Keskustelussa on toisaalta ihmetelty katsomusaineiden joutumista jokaisen tuntijakouudistuksen yhteydessä kovan keskustelun kohteeksi, toisaalta on ehdotettu opetuksen toteut- tamista siten, että eri opetusryhmiin erottelemisen asemesta kaikki lapset yhteen, oppimaan toisiltaan ja toisistaan. Elämänkatsomustietoa pidetään monissa puheenvuoroissa kasvatuksellisesti onnistuneena oppiaineena.\nKatsomusaineiden tuntimäärään on otettu vilkkaasti kantaa ja useimmiten sitä ehdotetaan vähennettäväksi. Toisaalta on esitetty kokonaan uuden, elämänkatsomustietoa jossain määrin lähellä olevan oppiaineen, lapsille ja nuorille suunnatun filosofian sisällyttämistä tuntijakoratkaisuun.\nTyöryhmän esitys elämänkatsomustiedon asemasta ja tavoitteiden painopisteistä\nTyöryhmä toteaa, että katsomusaineiden opetuksella, niin uskonnolla kuin elämänkatsomustiedollakin nähdään edelleen olevan tärkeä tehtävä monikulttuuristuvassa yhteiskunnassa. Eri katsomusaineille yhteistä osuutta perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa tulee jatkossa vahvistaa ja korostaa etiikan – mm. arvojen, asenteiden, yhteisöllisyyden ja eettisyyden - opiskelun merkitystä.\nTyöryhmä esittää, että elämänkatsomustiedon opetus toteutetaan osana Yksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuutta. Oppiainekokonaisuuteen kuuluvat elämänkatsomustiedon lisäksi uskonto, etiikka, historia, yhteiskuntaoppi sekä oppilaanohjaus.\nTyöryhmä katsoo, että katsomusopetuksella yleensä ja tässä tapauksessa elämänkatsomustiedon opetuksella on suuri merkitys monikulttuuristuvassa yhteiskunnassa. Katsomusaineet ovat tärkeitä lapsen ja nuoren identiteetin rakentumisen, yhteisössä elämisen ja ihmisoikeuksien tuntemisen, kriittisten kansalaistaitojen sekä monipuolisen ja joustavan kulttuurisen vuorovaikutustaidon ja osaamisen (keskustelu, kuuntelu, argumentointi) kannalta. Eri katsomusaineille ja eri uskonnoille yhteistä osuutta perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa tulee jatkossa vahvistaa ja korostaa etiikan opiskelun merkitystä.\nElämänkatsomustieto on suomalainen oppiaine, jota ei täysin samassa muodossa toteuteta missään muualla. Elämänkatsomustieto sisältää etiikan, filosofian, uskontotiedon ja kansalaiskasvatuksen aineksia ja opetuksen tavoitteet nousevat näistä näkökulmista. Elämänkatsomustiedossa keskeinen filosofinen lähestymistapa harjaannuttaa dialogiin ja tukee kasvua demokraattiseen ja suvaitsevaan yhteiskuntaan.\nTyöryhmän esitys etiikan asemasta ja tavoitteiden painopisteistä\nEtiikka ei oppiaineena sisälly perusopetuslaissa mainittuihin oppiaineisiin eikä perusopetuksen nykyiseen tuntijakoon. Työryhmä esittää, että perusopetuslakia muutetaan siten, että etiikka sisällytetään perusopetuksen oppimäärään ja siltä pohjalta etiikkaa voidaan tarkas- tella tuntijaossa perusopetuksessa opetettavana oppiaineena, joka kuuluisi Yksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuuteen.\nTyöryhmälle tulleissa esityksissä on korostettu eettisten kysymysten tarkastelun ja toisaalta filosofisen ajattelun ja yhteiseen pohdintaan perustuvan vuorovaikutuksen tärkeyttä nyky-yhteiskunnassa ja myös perusopetuksessa.\nEtiikan opetuksen tavoitteena on työryhmän näkemyksen mukaan vahvistaa Yksilö, yritys ja yhteiskunta -oppiainekokonaisuuden yhteisiä tavoitteita. Suomalaisen yhteiskunnan muuttuessa aiempaa monikulttuurisemmaksi tarvitaan mahdollisuus katsomusaineiden ra- jat ylittävään eettisten peruskysymysten ja suomalaisen yhteiskunnan arvojen ja asenteiden tarkasteluun ja yhteiseen pohdintaan. Tarvitaan myös foorumi eri katsomusten eettisten lähtökohtien pohdintaan ja yhteisöllisiin keskusteluihin oppiainerajat ylittäen.\nTyöryhmä esittää, että etiikkaa voidaan opettaa joko osana oman uskonnon tai elämänkatsomustiedon opetusryhmien opetusta tai kaikille katsomusryhmille yhteisesti.\nI was wondering if it would be possible to take legal action against the latest initiative by Italian Institutions that discriminates non catholic people (not to mention LGBT people...).\nThe council of Torre del Greco, a town near Naples, is assigning public money to young couples to help them get married.\nThe money is given only to catholic couples (to the woman in the couple) if they have the required documentation that needs to come from the Church!!\nThe documents also include a certification of good moral anc civic behaviour released from the Church! ("Certificato di buona condotta morale e civile dello sposo e della sposa rilasciata dalla chiesa ")\nWe also need to notice that this money is publicised as being a help given to poor couples, considering the income of the couple... but it's really yet another gift from italian institutions to the Church since in Italy couples need to pay a sum of money to the Church to get married in the church... it's custom, but it's unavoidable (my parents were given the choice to spend less money, but with less illumination in the Church)..\nJERUSALEM — Tens of thousands of black-clad ultra-Orthodox Jews staged mass demonstrations on Thursday to protest a Supreme Court ruling forcing the integration of a religious girls’ school.\nProtesters snarled traffic in Jerusalem and another large religious enclave, crowded onto balconies in city squares, and waved posters decrying the court’s decision and proclaiming the supremacy of religious law. There were no reports of violence.\nThe protest drew attention to issues Israel has grappled with for years, including discrimination inside the Jewish community and the disproportionate clout of the country’s ultra-Orthodox minority.\nMost of the demonstrators were men wearing the long beards and heavy black clothing typical among ultra-Orthodox Jews. “The Supreme Court is fascist,” said one poster.\nEsther Bark, 50, who has seven daughters, said the issue is keeping the girls away from the temptations of the modern world. “To suddenly put them in an open-minded place is not good for them,” she said.\nAnother Jerusalem demonstrator, Barry Dubin, 28, a father of two, said the courts could not tell parents where to send their children to school. “In every culture there are differences in religion, there are levels,” he said. “These girls are on a lower level than the others.”\nSephardi religious leaders have not publicly criticized the demonstration or the Ashkenazi parents’ conduct.\nNissim Zeev, a lawmaker from the Orthodox Sephardic political party Shas, said the issue should have been settled by a rabbinical court and that the parents’ prison sentence was “puzzling.” He insisted the Sephardi girls had the right to choose to attend a mixed school.\nIsrael’s ultra-Orthodox minority of some 650,000 Jews — just under 10 percent of the nation’s population — is an insular community that has been known to riot over the state’s intrusion into its affairs. They have been criticized for maintaining a separate, state-funded school system that focuses on religious studies.\nAhhh, but it gets funnier! The Insurance Company has officially categorized it as "An Act of God." (I know, I know, God. I sometimes feel that way about MY son, too!)\nJust heard earlier today on NPR radio that a violent thunder-storm hit parts of Ohio and lightning totally destroyed a 65 ft. statue of .Jesus next to the church. Of course some of them had an answer for that too -Jesus protected the church! I could'nt stop laughing - how they always find an answer! Funny, but he could not save himself!\nBuying some stamps on the American side today, I was given very nice 44 cent stamps with a young Katharine Hepburn printed on them! I guess they did not realize that she was the one actress who openly admitted to be an atheist - As soon as somebody catches on to that, they'll probably stop printing them?\nComedy Central has announced plans to develop a new show, "J.C." that takes a lighthearted look at Jesus, God and other mysteries of the universe -- and that's just fine with a national organization of Atheists.\nChristian and Jewish groups are objecting, though, and have launched a campaign to pressure VIACOM, the parent company of the network, to end production. This comes just weeks after an Islamic group made threats over the "Draw Muhammad Day," once again raising the specter of blasphemy, legislation, and intimidation of those who poke fun -- or possibly even just question -- organized religion.\n"They just don't get it," said Dr. Ed Buckner, President of American Atheists. "The religious conservatives like the Catholic League are behaving like Islamist fundamentalists in trying to censor what Americans want to read, see, or say about religion. They may be using slightly different tactics, but it amounts to the same thing -- censorship."\n"The freedom to satirize any idea or belief is crucial to true liberty," added Buckner. "As Thomas Jefferson is reputed to have said, 'The remedy for bad speech is more speech, not less,' and that goes for all other forms of religious and political expression. No group should be able to protect its ideas through intimidation. Only weak ideas or beliefs need or want the protection of so-called 'blasphemy' laws."\n"There should be no special rights or privileges for religion. Comedy Central should not have caved in to pressure from Islamic extremists in the past and should not now cave in to Christian bullies." (Buckner pointed out that an episode of "South Park" was recently "bleeped" for its depiction of Muhammad.)\nDave Silverman, Communications Director and Vice President of American Atheists, said that if they wanted to distinguish their religions from that of authoritarian Islamists, Christian and Jewish groups should be defending the program, not trying to censor it.\n"They might actually benefit from standing up on behalf of freedom of choice in the marketplace, and taking a stand against censorship by either corporate interests or the government," said Mr. Silverman.\n"And remember -- the next step is trying to pass restrictive laws that forbid 'blasphemy' or anything else that mocks or questions religion. That's dangerous social policy, it violates the Bill of Rights and our Constitution, and it's un-American."\nThousands of Poles filled a vast sunbathed square in Warsaw on Sunday for the beatification of Jerzy Popieluszko.\nThe two-and-half-hour Mass in Warsaw was followed by a procession of his remains _ referred to as relics _ encased in a small silver reliquary, to a church in southern Warsaw.\nPopieluszko's grave remains in the yard of St. Stanislas Church, where he used to give riveting sermons. Since his burial in 1984, it has been visited by many world leaders.\nPopieluszko, an outspoken priest, is remembered as one of the historic figures in the nation's struggle against communism. His "Masses for the Homeland" during a time of harsh repression under martial law in the 1980s drew crowds as he preached the value of freedom.\nBeatification procedures opened in 1997. Last December, Pope Benedict declared Popieluszko a martyr, opening the road to his beatification.\nBeatification is a step toward possible sainthood, which, if sought in an official procedure, should be backed up by proven cases of miracles attributed to the candidate for sainthood.\nSinger Doda is facing the prospect of doing two years behind bars for alleging that the Bible was written by people with a fondness for drinking too much wine and smoking herbal cigarettes.\nA new initiative by the Vatican to engage Atheists in debate over major theological questions would exclude key spokesmen like Dr. Richard Dawkins and writer Christopher Hitchens.\nDubbed "The Courtyard of the Gentiles," the program would supposedly be a "forum" for believers and nonbelievers to exchange views; but a spokesman for the Holy See, Archbishop Ravasi, stressed that only those who express "qualified atheism" will be included in meetings, panels and other events. The Archbishop declared that only exponents of a "noble atheism or agnosticism, not the polemical kind such as ... Hitchens and\nDawkins" will be invited.\nDr. Ed Buckner, President of American Atheists, said that this would undermine the whole principle of open, scholarly debate, and that the Vatican is engaging in proselytizing, not intellectual inquiry.\n"Richard Dawkins and Christopher Hitchens are extremely articulate, well-informed spokespersons for Atheism who have written books, articles, and spoken all over the world before a diverse range of audiences," said Buckner. "And while they are both passionate about their ideas, they rely on reason and logic in presenting their case."\nDave Silverman, Vice President and Communications Director for American Atheists, charged that the Vatican "is trying to stack the deck and control the discussion in what should be an open and free-ranging debate."\n"If they really want to engage and reach out to the growing number of Atheists across the world, and especially in the United States, the Holy See would invite two of the most famous Atheists -- Dawkins and Hitchens -- to participate in this event. This exclusionary move raises serious questions about the real intentions of the Vatican, and its commitment to authentic intellectual debate and inquiry."\n449 / 03.06.2010\nPress release issued by the Registrar Chamber judgment Not Final1\n(applications nos. 42837/06, 3269/07, 35793/07 and 6099/08)\nThe applicants are Panayote Dimitras, Theodoros Alexandridis, Nafsika Papanikolatou and Andrea Gilbert. The last applicant is a United States national and the other three are Greek nationals. They were born in 1953, 1976, 1955 and 1947 respectively and live in Athens.\nThey were summoned to appear in court on various dates between February 2006 and December 2007, as witnesses, complainants or suspects in criminal proceedings. In conformity with Article 218 of the Code of Criminal Procedure, they were asked to take the oath by placing their right hands on the Bible. Each time, they informed the authorities that they were not Orthodox Christians and preferred to make a solemn declaration instead, which they were authorised to do.\nIn several cases, in the standard wording of the minutes of the proceedings concerned, the words “Orthodox Christian”, were crossed out and replaced by the handwritten references “atheist” and “made a solemn declaration”, for example. Some records were actually incorrect, stating “Orthodox Christian – took the oath” when in fact the person was an atheist and had made a solemn declaration instead. Even when they appeared in court without being required to take the oath, the applicants had had to reveal their religious convictions in order to request the amendment of the standard reference to “Orthodox Christian” on the form used for the minutes.\nRelying on Articles 9 (right to freedom of thought, conscience and religion), 13 (right to an effective remedy), 8 (right to respect for private and family life and correspondence) and 14 (prohibition of discrimination), the applicants complained that they had been obliged to reveal their “non-Orthodox” religious convictions when taking the oath in court.\nThey further alleged, relying on Article 6 § 1 (right to a fair trial), that the presence of religious symbols in the courtrooms and the fact that Greek judges were Orthodox Christians raised doubts about their impartiality.\nThe applications were lodged with the European Court of Human Rights on 16 August 2006, 4 January 2007, 13 July 2007 and 11 January 2008 respectively.\nThe Court noted that this complaint was not substantiated and that in most of the incidents referred to the applicants had been heard as witnesses in chambers. Furthermore, the system of individual applications (Article 34 of the Convention) required applications to be lodged by persons claiming to be directly affected by violations of one or more provisions of the Convention, which was not the applicants’ case as far as the complaints under Article 6 § 1 were concerned. This part of the application was therefore rejected as manifestly ill-founded.\nThe Court noted that the Government had produced no example of a previous judgment showing that an action in damages with the administrative courts under the Civil Code would have been an effective remedy for the applicants to get compensation for the alleged infringement. Nor had they provided any example of a domestic court refusing to apply the rules on oath taking because of their alleged incompatibility with the Greek Constitution and/or the Convention.\nThe Court accordingly rejected the Government’s objection concerning non-exhaustion of domestic remedies and found a violation of Article 13.\nArticles 8, 9 and 14\nHaving regard to these findings, the Court did not consider it necessary to examine the complaint under Articles 8 and 14 separately.\nUnder Article 41 (just satisfaction), the Court held that Greece was to pay the applicants 15,000 euros jointly in respect of non-pecuniary damage.\nThe judgment is available only in French. This press release is a document produced by the Registry. It does not bind the Court. The judgments are available on its website.\nechrpress@echr.coe.int / +33 3 9021 42 08\nCéline Menu-Lange (telephone : + 33 3 90 21 58 77)\nStefano Piedimonte (telephone : + 33 3 90 21 42 04)\nTracey Turner-Tretz (telephone : + 33 3 88 41 35 30)\nKristina Pencheva-Malinowski (telephone: + 33 3 88 41 35 70)\nFrédéric Dolt (telephone : + 33 3 90 21 53 39)\nNina Salomon (telephone : + 33 3 90 21 49 79)\n1Under Article 43 of the Convention, within three months from the date of a Chamber judgment, any party to the case may, in exceptional cases, request that the case be referred to the 17-member Grand Chamber of the Court. In that event, a panel of five judges considers whether the case raises a serious question affecting the interpretation or application of the Convention or its protocols, or a serious issue of general importance, in which case the Grand Chamber will deliver a final judgment. If no such question or issue arises, the panel will reject the request, at which point the judgment becomes final. Otherwise Chamber judgments become final on the expiry of the three-month period or earlier if the parties declare that they do not intend to make a request to refer.\nThe National, 30th May 2010 Hannah Gardner, Foreign Correspondent\nSanal Edamaruku calls for silence, stretches out his upturned hands and then issues a single command: levitate.\nAt Sanal Edamaruku’s feet lies a boy of 13 draped in a piece of red cloth.\nThe Stabenfeldt publishing house has decided not to publish the Sweep series of books in Finland, Sweden, and Norway, following an outcry over content related to the Wicca religion.\nThe fantasy books were to have been targeted at children aged 9 to 13 in Finland, Norway, and Sweden. The first part had already been sent to the printer.\nChristian Democratic Party MP Leena Rauhala submitted a written question to the government on Friday, stating the view that the books should not be published in Finland.\nRauhala mentioned content of the book, including drug use, nudity, smoking, alcohol, and strong language.\nThe publisher had removed references to tobacco and alcohol, as well as the strongest language from the translation. As for drug use, the publisher said that the books portrayed illegal drugs in a negative light.\nThe Wicca religion proved to be the deciding factor in the matter.\nHansen himself learned about the Wiccan content only on Monday, but admits that already last week one of the company’s employees had raised the issue of the books’ content.\n“Clearly one of our employees have raised the issue outside our company as well. It is not pleasant for our matters to come into the public eye in this manner.”\nWhile the publisher is withdrawing the book, Hansen disagrees with Rauhala’s point of view.\n“An enthusiastic politician has latched on to this and tried to turn it into something different. I cannot share her views in any way.”\nHansen emphasises that the decision to cancel the publication was the publisher’s own.\nIt has appeared in the United States, Britain, Belgium, The Netherlands, Australia, Italy, and France.\nBarcelona kieltää islamilaisen burkan käytön julkisilla paikoilla. Burkat ja niqabit ovat lainvastaisia Espanjassa myös kahdessa muussa kaupungissa, Lleidassa (Léridassa) ja El Vendrellissä Kataloniassa.\nBarcelonan pormestari Jordi Hereu sanoo, ettei kyse ole uskonnollisesta asiasta. Hänen mukaansa laki koskee kaikkia vaatekappaleita, jotka vaikeuttavat henkilön tunnistamista. Burka peittää kasvot kokonaan ja niqab osittain.\nMyös useat muut Espanjan kaupungit ja kunnat harkitsevat burkien kieltämistä.\nBurkien ja niqabien vastustajat katsovat, etteivät ne ole Koraanin mukaisia. Asut nähdään myös naisten alistamisena.\nRanskassa hallitus on hyväksynyt lakiesityksen, joka kieltää burkan käytön julkisilla paikoilla. Belgian parlamentti hyväksyi burkakiellon huhtikuussa.\nEhdotamme, että nainen saisi Ruotsissa käyttää burkhaa, jos hänen perheensä miehet käyttävät täysin samanlaista burkhaa.\n6.6.2010 Timo Juntunen Uusi Suomi\nKempeleessä pidimme koulun ja seurakunnan yhteispelillä ysiluokkien päättäjäisjuhlat kirkossa.\nKyseessä oli pelinavaus ja aloite tuli koululta. Vuosien mutkaton yhteistyö poiki herkän juhlahetken. Kuultiin rehtorin ja oppilaan puheenvuorot, joissa lämpimästi muisteltiin menneitä ja toivotettiin menestystä tuleville elämänpoluille. Rehtori antoi evääksi kehotuksen käyttää rohkeasti saatuja lahjoja. Papin puheenvuorossa kysyin: ”Oletteko onnellisia? Miettikää, mitä onni teille merkitsee?” Muistutin myös: ”Yli kaiken varjele sydäntäsi, että se pysyisi avoimena ja että omatunto säilyisi herkkänä. Onni ei ole välttämättä otettavissa, mutta se on annettavissa - eikä kukaan pärjää yksin: tarvitsemme aina toisiamme.”\nMusiikkia kuultiin oppilaiden esittämänä, sekä klassista että rakkauslaulua. Hyvin sopivat kirkkoon - ja aplodit raikuivat. Lopuksi kaikki yhtyivät suvivirteen.\nJälkeen päin hyvin monet opettajat ja oppilaat sekä paikalla sankoin joukoin olleet vanhemmat\nkiittivät herkistyneinä. Eräs opettaja lausahti: ” Kyllä tänne pitää tulla jatkossakin. Kirkko sopii hienosti tällaiseen herkkään tilaisuuteen, jossa on kiitosta ja haikeutta ilmassa.”\nMietin juhlan jälkeen: miksipä ei? Tämän tavan soisi leviävän kaikkialle. Kirkot ovat varmasti kaikkialla valmiita tekemään yhteistyötä, toivon mukaan myös koulut.\nJoku voi suhtautua kielteisesti ja ajatella: miten uskonnottomat suhtautuvat? Asiaa on kuitenkin syytä tarkastella monipuolisesti. Kysymys ei missään tapauksessa ole uskonnon tuputtamisesta. Kyse on yksinkertaisesti juhlasta, johon kirkko tarjoaa erinomaiset esteettiset ja ajatusyhteydelliset puitteet. Missä muualla suvivirsi kajahtaa kaikkein luontevimmin? Seurakunnan työntekijät eivät myöskään ole paikalla vain kirkon edustajina vaan myös opettajien, nuorten ja kotien yhteistyökumppaneina ja tukihenkilöinä.\nKirkolla ja koululla on paljon yhteisiä tavoitteita ja kasvatusperiaatteita. Niiden pohjalta on hyvä tehdä yhdessä työtä, jotta elämäntaito karttuisi. Sillä polttopisteessä ovat nimenomaan nuoret ja heidän tulevaisuutensa tukeminen.\nRessun lukion päättäjäisiä esitettiin television pääuutisissa näyttävästi Helsingin Vanhasta kirkosta.\nRessuun lukioon menevät ne rikkaiden lapset, jotka eivät pääse Helsingin suomalaisen yhteiskoulun lukioon.\nKristillinen kansanedustaja haluaa estää nuorten fantasiakirjojen julkaisemisen. Kristillisdemokraattien Leena Rauhala on tehnyt hallitukselle kirjallisen kysymyksen Sweep-kirjasarjasta.\nsotkee tietokoneet ja niiden ohjelmistot.\nTämän päivän (10.6.2010) Helsingin Sanomissa väitetään, että kuntien tietojenkäsittelyä ei voida yhtenäistää, koska kunnilla on erilaisia tietokoneita.\nHelsingin Sanomain toimituksen pitäisi avata tietokoneensa ja katsoa, mitä sen sisällä on. Kun myös Apple käyttää nykyään Intelin suorittimia, niin on melko luultavaa, että suoritin on joko Intelin tai AMD:n, jotka toimivat ulospäin täysin identtisesti.\nMyös kaikki muut osat ovat saman standardin mukaista tavaraa. Tämä kone, jolla nyt kirjoitan, käyttää Ubuntu -käyttöjärjestelmää, mutta toimii aivan yhtä hyvin millä käyttöjärjestelmällä tahansa.\nKäytännössä kaikki kuntien koneet voidaan panna toimimaan samoilla ohjelmilla.\nMikäli ongelmia on, ne ovat aivan muualla. Eri kuntien tietotekniikkajohtajat ottavat lahjuksia eri ohjelmistojen valmistajilta, ja tästä syystä ohjelmistot eivät välttämättä ymmärrä toisiaan.\nVenäjän ortodoksikirkko vaatii koulujen opetusohjelmiin uskonnollisia luomisselityksiä Darwinin evoluutioteorian rinnalle. Kirkon arkkipiispa Hilarionin mielestä "Darwinin monopolin" on aika päättyä.\nTaleban-kapinallisiksi epäillyt miehet ovat teloittaneet 7-vuotiaan pojan epäiltynä vakoilusta Afganistanin hallitukselle, kertoo CNN verkkosivullaan. Teloitus tapahtui Etelä-Afganistanissa Helmandin maakunnassa tiistaina.\nMONROE, OHIO. Salaman sytyttämä tulipalo tuhosi parikymmenmetrisen Jeesus-patsaan Ohiossa Yhdysvalloissa maanantaina. Vaahtomuovista ja lasikuidusta valmistetusta patsaasta jäi jäljelle vain teräsrunko.\nPelastusviranomaisten mukaan tuli levisi viereiseen amfiteatteriin, mutta palo saatiin rajattua nopeasti. Kukaan ei loukkaantunut palossa.\n"Kuninkaiden kuningas" -niminen patsas esitti vyötäröstä ylöspäin kuvattua Jeesusta kohottamassa käsiään taivasta kohti. Asennosta johtuen patsasta kutsuttiin myös nimellä "Touchdown Jesus", jolla viitattiin amerikkalaisen jalkapallon juoksumaaliin.\nPaikallinen kirkko pystytti patsaan valtatie 75:n varteen Monroen kaupunkiin vuonna 2004. Pelastusviranomaiset aikoivat arvioida taloudellisia vahinkoja vasta myöhemmin. Kirkon perustajan mukaan patsaan pystyttäminen maksoi 250 000 dollaria eli noin 210 000 euroa.\nVahvistamattomien tietojen mukaan Tampereen vapaa-ajattelijat haluavat Vapaa-ajattelijain liiton seuraavan liittokokouksen Tampereen tuomiokirkkoon.\nEntinen piispa ja nykyinen kristillis- ei kun sosialidemokraattien Ilkka Kantola kansanedustaja kirjoittaa:\n-- Ajatus pornolehtien tervehenkisyydestä on suoraviivaista humanismin\nlokaan vetämistä. --\nJos Kantola itse olisi tyytynyt pornolehtiin ja itsetyydytykseen, hän olisi edelleen piispa.\nEntisestä piispasta kansanedustajaksi kohonnut Ilkka Kantola.\nTaustalla on ministerin aiemmin ilmaisema ajatus kaikille yhteisestä uskontotiedosta. Tätä voisi verrata kieltenopetukseen, jossa opetettaisiin\nsekaisin kaikkia kieliä.\nEhdotamme seuraavia jumaluustieteellisten pro gradu -tutkimusten aiheita:\nJahve ja Suomen opetushallitus.\nEpäjumalat koulun uskonnonopetuksessa.\nTerveydenhoitojärjestelmän tarkoitus on säästää terveydenhoitokuluissa.\nKoska terveyskeskuksissa käy köyhiä ja vanhoja ihmisiä, joiden elinkeinoelämä toivoisi kuolevan pian pois, terveyskeskuksen ovelle aiotaan palkata lipunmyyjät, jotka perivät jokaiselta sisäänpyrkijältä sadan euron ennakkomaksun. Lipunmyyjiksi palkataan säästösyistä työllistettäviä.\nTerveyskeskuspuhelut maksavat tulevaisuudessa sata euroa.\nToimitukselta on kyselty, miksi rikkaista ei enää puhuta. Vastaus on aivan yksinkertainen. Rikkaat kutsuvat nykyään itseään elinkeinoelämäksi.\nKahden euron tuntipalkka ei ole Suomessakaan enää harvinaisuus. Ulkomaalaiset sesonkityöläiset tulevat tänä vuonna raskaisiinkin hommiin todellisilla pilkkahinnoilla, joten kotimaisia kesäapulaisia ei työmaille kaivata. Rakennusten lisäksi halpatyöläisiä virtaa nyt mm. puutarhatöihin ja elintarviketeollisuuteen.