Vakuuttaako kuultu kuulijan\nTorstaina perilliset saivat kirjeen verottajalta. Olen asian vuoksi täynnä syyllisyyttä, jota olin aamusella aikeissa tilittää. Taustalla seurasin radiosta Hyvinkään tapahtumia. Korviin kantautuneet raportit eivät aluksi löytäneet kosketuspintaa, mutta kaupunginjohtajan sanavalintojen synnyttämä myötähäpeä sai kiinnostuen kuuntelemaan miten ihmiset sanomansa sanoittavat tällaisena monia tuskaisesti koskettavana hetkenä. Juontajat osasivat asiansa. Myös sisäministerin sanomasta minulle kuulijana jäi kuva, että hän on läsnä tilanteessa, vaikka ei paikalla olekaan. Sanojen asettelu sisältöineen oli vakuuttava ja osaaottava.\nVälillä tuntuu väkisinkin siltä, että nyt on väärä ihminen väärässä paikassa väärään aikaan. Ajettelin, että jos olisin hyvinkääläinen alkaisin tutkailemaan millä eväillä kaupunginjohtaja kaupunkia johtaa, niin heppoinen ja vähättelevää viestiä välittävä oli hänen sanomansa haastattelussa, mutta kriisitilanteiden kohtaaminen ei ole kaikkien laji. Yksi on taitava yhdessä, toinen toisessa asiassa.\nVerokirjeen mukanaan tuomat tuntemukseni joutivat hyllylle tämän Hyvinkään ampumatapauksen vuoksi.\nAika kuluu, liike hidastuu ja vastaukset viipyvät\nKumppanin puuttuessa ajattelen näillä sivuilla ääneen elämääni. Tarkoitus ole ahdistaa tai syyllistää lukijaa. Kirjoittelu on tässä elämänvaiheessa minun tapani selviytyä. Vieraskirjaan tulleet ajatukset ovat miettimisen arvoista itsetutkistelua itse kunkin kohdalla. Totta ja vahvistavaa on ajatella ja löytää keinot miten toteutamme omassa elämässä lausetta Me kaikki olemme ansainneet parempaa.\nAina on jonkin kokoinen murros meneillään\nTalvikauden tehtävistä on paketoitu jo Yhteisvastuu 2012, jonka päätösjuhla oli maanantaina. Tiistaina postitettiin yhteistyökumppaneiden kiitoskirjeet.\n"Yhteisvastuu 2013 auttaa syrjäytyneitä vanhuksia. Kotimaisena keräyskohteena on etsivän vanhustyön projekti, jonka kohderyhmänä ovat kaikkein heikoimmassa asemassa olevat yksinäiset, eristäytyneet tai syrjäytyneet vanhukset. Keräysvaroin etsitään heikko-osaisia vanhuksia ja pyritään saamaan heidät erilaisten palvelujen piiriin. Vanhusten vertaistukihenkilöiksi koulutetaan aktiivisia vanhuksia, jotka haluavat jakaa arkeaan ikäistensä kanssa. Projekti toteutetaan yhteistyössä Kirkkopalvelujen Kehittämiskeskus Tyynelän ja seurakuntien diakoniatyön kanssa. Kansainvälisen diakonian esimerkkikohteena on Kambodza."\nUusi keräyskohde ja laaditut suunnitelmat herättävät minussa monenlaisia tunteita, joita on hyvä märehtiä kesälaitumella.\nKirpputori Toto on vielä vaiheessa ja paketoituu vasta ensi viikolla.\nEilen olin pihatöissä kirpputorilöytö päässäni. Lapsi tuli paikalle ja kertoi, että näytän noidalta. Niinpä. Vaikka omistan taikapeilin, johon katsoessani olo on kuin Lumikin äitipuolella peilin ajoittain vastatessa odotuksiini, niin valokuvat kertovatkin jo toisenlaisesta totuudesta jonka lapsen suu sinetöi.\nOn tää tällaista Melukylän hommaa\nLauantaina olin muutaman tunnin Emman kanssa. Kuvassa hänellä on vauhtia, mutta ei onneksi syntynyt vaarallisia tilanteita.\nIltapäivällä hiki virtasi, kun talkoilla kävimme käsiksi alatalolla odottaviin puunrunkoihin ja teimme niistä liiterin klapeja.\nSunnuntaina sama tahti jatkui. Naapureissa tehtiin mitä tehtiin, mutta minä olin kahvitustalkoissa kirkolla.\nTarkoitus oli myös saattaa loppuun kesken jäänyt puusavotta, mutta toinen koneista sanoi sopimuksen irti ja niinpä jatkoimme kukin omissa töissämme.\nMinä kävin sotaan rikkaruohoja ja kusiaisia vastaan.\nMuutaman päivän olen yrittänyt kampittaa huimausta, turhaan. Se on ottanut minut pelottavalla voimalla valtaansa makuuasentoon mennessä ja siitä noustessa. Välillä on tuntunut siltä, että se hiipii valtaamaan myös jalkeilla oloa ja ajosuoritusta. Huimaus toimi riittävänä pelottimena hakeutua lääkäriin. Poskiontelotulehdus, lääkitys ja toive saada oma elämä takaisin. Viikkoja jatkuneen sairastelun aikana olen ollut taipuvainen uskomaan, että minunkin kohdallani on kyse alkavasta muistisairaudesta. Kuka tietää, vaikka näin olisikin, mutta ensin on katsottava tämä lääkityksen tie loppuun.\nOlin Gunnarin luona illasta aamuun. Iltahoitajina olivat P ja C, yöllä L, jonka kanssa saattelimme Gunnarin matkaan klo 3:05 tulleen kuoleman jälkeen.\nSuuntasin auton nokan kohti kotia vesisateisessa aamunkajossa klo 04, jolloin lintujen laulu täytti ilman. Gunnarin tuskat ovat ohi!\nGunnar Erik kuoli Erikin päivänä.\nLupa muistella ja muistaa\nOlimme eilen hyvästelemässä.\nTulin yöksi kotiin ja nyt teen teen normaalisti edeten lähtöä mikäli ei tule soittoa.\nRavintoa ei enää anneta, morfiinia annetaan joka 3. tunti.\nTila oli kriittinen. Tukehtumiskuolema uhkasi.\nSinisyys levisi raajoissa ja kasvoissa,\ntuskan hiki valui vuolaana enimmin kasvoilla ja kaulassa.\nKotisairaanhoito ennätti väliin.\nKun keuhkopöhön aiheuttamaa nestettä oli imetty pois ja annettu kipulääkitys tilanne tasaantui.\nTätä ennen kuolema-arvio oli muutama tunti.\nHengityskatkoksia ja väristyksiä kehossa sekä jatkuvaa tajuttomuutta, mutta hoitojen yhteydessä silmät avautuvat.\nKuinka vähään tyytyykään\nhyvin kasvatettu ihminen!\nEikä hänen tarvitse\nraskaasti hengittää vuoteessansa.\nTerveen unen saa se\njonka vatsa on kohtuullisen täysi\nhän nousee varhain, ja sielu on virkeä.\nJeesus Siirakin kirja 31:19-20\nKiitos eilisen moninkertaisista juhlista Evalle ja perheelle, sekä kaikille läsnä olleille, jotka jaksoivat kotkotuksiani!\nJuhlimisesta toivuttuani totesin aamulla, että elämä saattaa voittaa. Menneiltä viikoilta on jäljellä vielä pientä niiskuttelua ja muutamia yskähdyksiä.\nAlla keväisiä kettukuvia viime perjantailta.\nViikko on vierähtänyt maanantaista perjantaihin enkä oikein tiedä miten.\nTiistaina aamu neljän maissa tunsin sydämen puolella tuntemuksia ja vietin pari tuntia levottomana sängyssä asentoa vaihdellen. Tässä hereillä olossa ei ole mitään uutta ja outoa - tuntemukset olivat se lisä, joka sai huolestumaan.\nKuuden jälkeen, kun odottelin lenkkikaveria, tuli voimakas heikkouskohtaus, pelkäsin tajunnan menevän ja soitin hätäkeskukseen. Ambulanssi tuli, otettiin sydänfilmi, mitattiin verenpaine, verensokeri ja lämpö. Kaikki oli kohdallaan. Olo tasaantui ja mieltä rauhoitti tieto, että sydän on kunnossa. Palvelu oli ystävällistä ja rohkaistiin soittamaan vastakin hätäkeskukseen.\nTähän asti eletty viikko on kulunut hekkoutta tuntien. Olen hoitanut sovitut tehtävät, mutta levännyt joka välissä. Kohta pitänee antaa periksi ja mennä lääkärin pakeille.\nEilen kosketti uutinen minullekin nuoruudestani tutun Timo Jämsenin kuolemasta.\nFlunssa jatkuu ja kaikki keinot on otettava käyttöön, niinpä lämmitin tänään oikean löylysaunan. Ennen ylenpalttista kuumuutta lauteiden lämmössä tuli saastuttajan syyllisyys. Ajattelin olisiko vähemmän saastuttavaa ajaa 2x15 km matka uimahallin saunaan, kuin lämmittää oma sauna pesällisellä puita, mutta heitettyäni ahneudessani liikaa vettä kiukaalle tuli vain yksi ajatus - en selviä tästä kuumuudesta hengissä. Yleensä lämmitän saunaa vain sen verran, että tarkenen peseytymään.\nMinut on kyllä aivopesty monessa asiassa ja tämä on mahdollista siksi, että viereltä puuttuu hän, joka pani asiat kohdalleen ja kertoi mihin kaikkeen ihmisellä on oikeus ja lupa kaikesta syyllistämisestä huolimatta.\nPostin mukana tuli kirje serkultani. Kirjeessä oli hänen kirjoittamiaan runoja. En ole ennen tämän ystävyyden alkua herkistynyt runoille, mutta hänen kirjoittamansa runot puhuttelevat minua. Nyt saamiani runoja luen välipalana, työn ja olemisen tauoilla, antaumuksella, eläytyen. Johtuneeko iästäni ja elämäntilanteestani, vaiko vanhemmalla iällä avautuneesta ystävyydestä runojen kirjoittajaan?\nOlin koirien kanssa alapihalla haravoimassa koivujen katkenneita oksia sammaleiseksi muuttuneelta nurmikolta. Siellä oli iljettäviä ja sitkeiksi tietämiäni rikkakasveja, joista ei googlesta löytynyt kuvia, mutta hävittämiseen löytyi neuvona kaikille rikkakasveille yhteinen torjunta-aine Roundup. Tuskin selviän näistä sitkokkaista ilman torjunta-ainetta. Täytemaata ottaessaan pitäisi tehdä selvitys mistä se on peräisin ja mitä se tuo mukanaan.\nTässä kirjoittaessani purin kamerasta kuvia ja hämmästyin, kun sieltä purkautui 85 kuvaa. Tällaista se on, kun lainaa kameraa jollekin innokkaalle räpsyttelijälle. Alla muutama kuva 5.5. lauantailta. Kuvissa Ramseksen ja minun lisäkseni serkukset Daniela ja Emma.\nUrpujen aikaan sopinee urputtaa?\nOlen muutamaan kertaan lähiviikkojen aikana pahoittanut mieleni eräässä vapaaehtoistyön kuviossa koettuani tulleeni epäasiallisesti kohdelluksi. Tilanne panee miettimään omat kuviot uudelleen ja tätä varten kävin vierailemassa Espoon vapaaehtoisverkostossa. Tarjonta on laaja minunkin ikäiselleni ihmiselle, eikä kenenkään "kynnelle kykenevän" tarvitse turhautua tekemisen puutteesta.\nNuoria aikuisia kaivataan vapaaehtoistoimintaan, mutta nuorella on esteensä myös se, että palkkiona on muuta kuin oravannahka.\nNuorella tahtotila ja tavoitteet ovat oman elämän rakentamisessa. Elämä on vielä minä ja minun, me tulee myöhemmin. Saavuttamattomat tavoitteet eivät välttämättä anna tilaa "pyyteettömälle" toiminnalle toisten hyväksi.\nEksyin hieman aiheesta, mutta yhtymäkohta mielipahalleni ja nuoren minäkeskeisyydelle on se, että me vanhemmatkin ihmiset voimme ajoittain, tai kaiken aikaa, olla minämme tai tehtävämme pauloissa.\nVapaaehtoisuudenkin toteutuminen tarvitsee tuekseen viisasta ja hallittua johtamista.\nVoin tulla sopimuksen mukaan paikalle ja antaa aikaani ja voimiani, mutta vähitellen sydän kylmenee ja mieli katkeroituu ja hakeudun "uusille virvoittaville lähteille", joista saan iloa vastapalkkioksi antamalleni uurastukselle.\nJK. Levillä on parhaillaan synttärijuhlat meneillään, ensi kertaa isän luona!\nItsestään paha pappi saarnaa\nKoska muista ei voi puhua kuin itsestään, niin minä teen sitä näillä sivuillani kyllästyttämiseen asti, vaikka en pappi olekaan, paitsi yleisen pappeuden valtuuksilla.\nKiirastorstaina alkanut flunssa rapauttaa yhä, vaikka osaanhan toki heikentää omaa oloani ilman flunssaakin. Flunssa kuitenkin hidastaa kykyä ajatella, tekee haluttomaksi puhumisen ja voimattomuudesta johtuen kuunteleminenkin on ajoittain raskasta, jatkuva yskiminen kipeyttää rinnan ja nuha saa pään sekavaksi,\nlisäksi sielua sirpaloi Gunnarin kuolinpäivän läheisyys.\nEhkäpä juuri tästä kummallisesta olotilasta johtuen suojaus on heikentynyt ja niinpä törmäsinkin eilen muutamaan kertaan "Pettymykseen poikineen",\nmutta ei niin huonoa, ettei jotain hyvääkin. Tapasin myös nuoren naisen, joka kätellen esitteli itsensä ja tuntui olevan koko sydämellään tilanteessa läsnä.\nFlunssa estää yhä edelleen hoitokotiin menon ja niinpä minulla on jälleen "sitä niin rakasta omaa aikaa" kokonainen päivä, vaikka en sillä mitään kummempaa saa aikaiseksi. Tavanomaista kotona ja kevääseen kuuluvaa askaretta pihalla. Lisäksi käyn viimeistelemässä vaatevarastolta ystävyysseurakuntaan lähtevän lähetyksen.\nToukokuussa syntyneitä lasten lapsia Levi 4.5. ja Tua 13.5. sekä äitini sisaruksista Veikko Alarik Pääläinen 23.5.1917-14.10.1984\nIloista vappua jälleen kerran! Eipä ollut kovinkaan helppoa löytää vappukuvia arkistoista ja siksi piti laittaa pari täytekuvaa.\nMuistan joskus nähneeni yhden Kauppatorilla otetun kuvan, vaan eipä osunut nyt kohdalle.\nLämmin hyvän olon tunne nousi rintaan eilen, kun illan hämärässä näin eläimen nukkuvan pihallamme. Tuntui siltä, että en ole yksin - joku oli vartiossa.\nNäin ei tietenkään ollut, vaan eläin oli levossa omista syistään.\nTänään on ulkotöille otollinen sää, mutta minä jumituin sisälle siivoamaan tuulikaappia ja pesemään talvisia tamineita. Toivottavasti kaunista ilmaa riittää vielä muutamaksi tunniksi, jotta ennätän auringon lämmössä silittämään pyykit ja istuttamaan sisäkukkien pistokkaat.\nElämä on mitä on - vain omasta puolestaan on lupa puhua, vaikka elämät ovatkin vahvasti toisiinsa sidoksissa.\nTänään oli eräässä pitkään jatkuneessa ja voimia kuluttaneessa asiassa ratkaisun päivä, josta tie johtaa monenlaisiin haasteisiin, joissa jaamme tämän maiseman ja tämän elämän.\nAlla oleva kahden sukupolven kuva pakottaa ottamaan kantaa: Gunnar seuraa elämäämme tyypillisellä tavallaan puoliksi salaa, ja toisena juttuna se, että tuossa kuvassa en ole vielä täysin harmaapäiväinen kuten nyt. Vuosi on ollut monella tavalla raskas. Kuten yllä totean, vain omasta puolestaan voi puhua, vaikka tunteet ja voimavarat ovat koetuksella läheisten henkilöluvun mukaisilla kertoimilla.\nJohtuneeko kuoleman vuosipäivän lähestymisestä, 18.5., vai mistä, kun näin yöllä unta Gunnarista. Unessa vietimme kodikasta ja hyvää hetkeä ja sitten hän sairastui uudelleen samaan sairauteen. Uni vaikutti vahvasti, sillä olin sitä katsoessani hiestä märkä ja jouduin herättämään itseni kertomalla, että kaikki koettu on jo takana eikä tilanne ala uudelleen. Unessa Gunnar oli positiivinen ja lohduttava, hyvin oma itsensä.\nLähetin tänään viestin hoitokotiin: Hei xxx! Sähköpostini ei toimi, siksi lähetän tämän tiedon sinulle facebookin kautta: Pitkään jatkunut flunssa pitää minut poissa hoitokodista. Tulen, kunhan paranen. Liitteenä keväinen kuva Emma Erinistä, joka vajaa vuosi sitten oli pienenä nyyttinä Gunnarin rinnalla. Hyvää kevättä! t. Mari\nJK. Kyllä naurattaa, kun koirien nukkuessa päiväuniaan pitkin pihaa on ruskeanharmaita valkopeppuisia örttimörttejä mutustamassa muonaa.\nAamupäivän työrupeama kolmen naisen porukassa ajoi minut etsimään tietoa googlesta. Tällä kertaa hakusana oli aggressiivisuus ja eteen tuli aggression portaat.\nAggressiivisella latauksella saa virtaa moneen tarpeeseen, mutta jos rinnalla on muita, joilla ei ole tarvetta tälle käyttövoimalle voidaan joutua törmäyskurssille.\nPitkään jatkunut flunssa on verottanut voimavaroja ja hajottanut sopivasti ajatuksia vuoden takaisten viimeisten viikkojen muisteloista. Toki asiat pyrkivät mieleen, mutta jaksamisen kannalta on keskityttävä kulloinkin meneillään olevaan hetkeen.\nKuvat aikajärjestyksessä ylärivissä iltapeura, Emma, aamupeura, "pojat", alarivissä kuvia väylän varrelta eli vanhoihin seiniin uusi sisus, tuttu näky paikka paikoin kotimatkalla ovat odottavat rungot ja oksat, hirvieläinten kaalimaa, kotipiha.\nElämä solmussa, päivä solmussa, hetki solmussa tai elämä hetkittäin solmussa\nValinnanvaraa on. Ympärillä tuntuu olevan enemmän tai vähemmän solmuista elämää.\nOma kaksi viikkoa jatkunut flunssa heikentää mahdollisuuksiani nähdä vallitsevaa hetkeä kauemmaksi.\nAina kuitenkin ihmetyttää se mihin kaikkeen ihminen pystyy, hyvässä ja pahassa, jos vain halua ja tahtoa on.\nVuosi sitten vietin hyviä hetkiä Gunnarin kanssa. Hänen kuolemastaan on kulunut 338 vuorokautta.\nElämä on arvaamatonta. Jos ymmärtäisimme elämämme rajallisuuden toimisimmeko kuten toimimme?\nSairasteluni jatkuu vapauttavissa tunnelmissa omassa kodissa ilman suorittamisen paineita, mutta ainahan mieli jonkinlaisia paineita vastapainoksi kehittää.\nElämän myllerryksessä mieli kuohuu\n"Mulla ei oo mitään tekemistä, kaikilla muilla on paitsi mulla, kaikki muut saavat paitsi minä"\nHalu vaiko tulkinnan suppeus saa aikaan lohduttomuuden kehän, jossa syyllistetään, syyllistytään, turhaudutaan, ollaan neuvottomia ja avuttomia, suuttuneita ja ahdistuneita rakkauden ja läheisyyden joutuessa kovalle koetukselle.\nJa kuitenkin, tämä on elämää, jota tuskin voi välttää.\nJokainen aika ajoin sysää oman elämän taakkaa muille tai maksattaa tehtyjä ratkaisujaan ja niiden seurauksia toisilla.\nAamuisen lenkin puheenaiheena oli kasvatus. Siitä innostuneena Googlasin aihepiiriä ja löysin Vierailija - 9.8.2007 12:37 valmiiksi netistä poimiman koosteen. Viisi vuotta sinne tai tänne ei haittaa, sillä kasvatus ja ihmisenä kasvaminen ovat ihmisenä elämisen ajaton aihe.\nASIAA ERILAISISTA KASVATUS TYYLEISTÄ\nAikuisjohtoinen, autoritaarinen kasvatus on aikuisen ja lapsen välinen vuorovaikutustapa, jossa keskeistä on aikuisen perustelematon kuri, lapsen ehdoton totteleminen sekä aikuisen ja lapsen välinen kilpailu, jonka aikuinen yleensä voittaa (Rönkä 1989, 11). Aikuisjohtoinen kasvatus rajoittaa sekä aikuista että lasta. Kasvatus perustuu moitteisiin, rangaistuksiin ja aineellisiin palkkioihin. (Ruopila 1983, 255.)\nAutoritaarisessä kasvuilmapiirissä lapsi ei opi valinnan tekemistä, omaa tahtomista eikä saa onnistuessaan tyydytystä (Arajärvi 1988, 99). Lapselle saattaa kehittyä hyvin alhainen itsetunto. Hän eristäytyy sellaiseen seuraan ja toimintaan, jossa hän saa hyväksyntää. (Pulkkinen 1981, 144.)\nAikuisjohtoisessa kasvatuksessa aikuiset valtaavat lapsen oman tahdon itselleen, halliten sitä kuin omaansa (Karila 1992, 16.) Lapsella on voimakas tarve saada vanhempiensa rakkautta ja hyväksyntään, joten lapsi tottelee vanhempiensa tahtoa (Saarinen & Ruoppila & Korkiakangas 1989, 81). Amerikkalaisen psykologin Tomas Gordonin (1981, 169) mukaan vanhempien vallanväärinkäyttö saattaa vaikuttaa lapseen niin, että hän katkeroituu, vihaa, haluaa kostaa, valehtelee, tukahduttaa tunteensa, petkuttaa, kantelee, syyttää toista, määräilee, haluaa voittaa aina, liittyy jengiin, alistuu, tottelee, nöyrtyy, mielistelee, mukautuu liiaksi, pelkää yrittää, ei kykene käyttämään luomiskykyään, haluaa varmistaa onnistumisen etukäteen, vetäytyy, pakenee todellisuudesta, näkee päiväunia tai taantuu.\nVanhemmat saattavat kasvattaa lapsensa syyllisyydentuntoiseksi. Tällöin lapsi kokee jatkuvasti, että hänen tekonsa aiheuttavat vanhemmille suurta mielipahaa tai sairautta. Syyllisyydentunto voi näkyä lapsessa aggressiivisuutena tai itsetuhoajatuksina. (Arajärvi 1988, 112.)\nYlihuolehtivaiset vanhemmat aiheuttavat lapsessa passiivisuutta, riippuvuutta sekä avuttomuuden tunnetta. Tällöin lapseen ja vanhemman väliseen suhteeseen liittyy aina sekä rakkautta että vihaa. (Arajärvi 1988, 103-105; Ruopila 1984, 255.)\n3.2 Emootioiden ohittaminen\nLapsijohtoinen, vapaa kasvatus on sellainen aikuisen ja lapsen välinen vuorovaikutustapa, jossa keskeistä on epäjohdonmukaisuus, sattumanvaraisuus ja keskinäinen kilpailu, jonka lapsi voittaa. Lapsi ei saa johdonmukaista kasvatusta ja ohjausta eikä koe toivottuja käyttäytymismalleja. (Rönkä 1989, 11.) Vapaa kasvatus antaa lapselle vapaat rajat. Tällöin lasta ei lainkaan kasvateta. Lapsijohtoinen kasvatus on Arajärven (1988) mielestä lähinnä välinpitämättömyyttä ja vastuuttomuutta.\nLapsijohtoisen kasvatuksen johdosta lapsi kokee olevansa aikuista vahvempi. Lapsen mielestä hänen on selviydyttävä kiperistäkin tilanteista itse, koska aikuisesta ei ole apua. Tämä voi aiheuttaa lapselle turvattomuutta, pelkotiloja ja unettomuutta. Toisaalta lapsesta voi kehittyä tyranni, jonka pitää aina voittaa ja olla keskipisteenä. Lapsella tulee yleistä aggressiivisuutta, tyytymättömyyttä ja epäoikeudenmukaisuuden tunnetta, koska hän ei voi joka tilanteessa olla keskipisteenä. Hän ei ole oppinut empatiaa, eikä hän ymmärrä toisen kärsimystä. (emt. 100.)\nPulkkinen (1981, 129, 138-139) käyttää ilmaisua ¿itsekäs kasvatusilmasto¿, jolla hän tarkoittaa perhettä, joilla jäsenten välinen sisäinen kiinteys on vähäistä. Vanhempien välillä on jatkuvia ristiriitoja. Perheissä tyydytetään vain vanhempien tarpeita. Lasten tarpeet kielletään tai sivuutetaan. Itsekkäälle kasvatusilmastolle on keskeistä välinpitämättömyys, jossa lapsen huolenpito laiminlyödään ja lasta kohdellaan kovakouraisesti. Itsekkäiden vanhempien vaikutuksesta lapset ovat alttiita epäsosiaalisille vaikutteille, aggressiiviseen käyttäytymiseen ja heikkoon itsehallintaan.\nEpäjohdonmukainen kasvatus, jossa toinen kieltää sen, minkä toinen myöntää, kasvattaa lasta epävarmuuteen, levottomuuteen ja/tai pelkoon. Ehdollinen kasvatus, jossa palvelu maksetaan palveluna, opettaa lapsen mekaaniseen ja kylmään ihmissuhteeseen. Tällöin lämpö sekä antamisen ja saamisen luonnollinen ilo jäävät lapselta kokematta. Torjuvaan kasvatusasenteeseen sisältyy uhkauksia, lapsen loukkaamista, kohtuuttomia rangaistuksia ja lapselle annettujen lupausten pettämistä. Tällainen kohtelu saattaa aiheuttaa lapselle psyykkisiä oireita. (Arajärvi 1988, 106-110.)\n3.3 Emootioiden tukeminen\nOhjaava kasvatus perustuu lapsen ja aikuisen tasavertaisuuteen. Ohjaavassa kasvatuksessa toteutetaan myönteisiä perussuhtautumistapoja. Lapselle annetaan turvallisuutta (hyväksyntää), kiintymystä (hellyyttä) ja arvostusta (luottamusta). Ohjaavassa kasvatuksessa aikuisella on kokonaisvastuu lapsesta. Lapsen ja aikuisen välisessä vuorovaikutuksessa molemmat voittavat. Molemmat osapuolet antavat ja saavat. Toiminnassa korostuvat yhdessäolo, yhteistoiminta ja yhteiset tunnekokemukset.\nOhjaavan kasvatuksen tavoitteena on avoin ja toisia perheenjäseniä arvostava, tunteita aidosti ilmaiseva sekä yhteistoimintaan pystyvä perhe. Aito tunneilmaisu mahdollistaa kasvattajan tulemisen lapselle läheiseksi, aidoksi ja lämpimäksi. Vanhemmat asettavat perusteltuja rajoja lapsen käyttäytymiselle. (Rönkä 1989, 11-12.)\nTunteisiin voidaan vaikuttaa odotusaikana lapsen ollessa sikiövaiheessa. Sikiön tuntoaisti kehittyy nopeasti, sillä kahdeksanviikkoinen sikiö reagoi kosketukseen (Kalliopuska 1983, 152). Hänellä on kuuloaistimuksia ilmeisesti viidennestä raskauskuukaudesta alkaen ja ulkoinen valo aiheuttaa sikiölle aistimuksia. Sikiö reagoi ääniin ja hän muistaa ja tunnistaa kuulemaansa. Äidin tunnetila vaikuttaa kohdun ilmapiiriin ja samalla sikiöön. Sikiö tuntee kosketukset ja hyväilyt äidin vatsanpeitteen läpi. (Kuusisto 1989, 55-56.) Ihon kosketuksesta sikiö pystyy muodostamaan kokonaisvaltaisia hyvänolon ja pahanolon tuntemuksia (Kalliopuska 1983, 152). Erään ryhmänjäsenemme omakohtaisen kokemuksen ja ultraäänikuvan mukaan kuuden kuukauden ikäisellä sikiöllä on hyvänolon ja naurunkokemuksia.\nLempeä, luonnollinen syntymä on empaattinen tapa vastaanottaa uusi ihminen. Kohtuolosuhteitten (esimerkiksi himmeä valo, lämpö, vesi, hiljaiset äänet ja rauhallisuus) mukailu lievittää vauvan hätää. Lempeästi syntynyt vauva ei ehkä itke synnyttyään ja hellä kosketus käynnistää vauvan elintoiminnot. (Kuusisto 1989, 58.) Ihokosketuksen, vauvahieronnan ja sylihoidon merkitys on vauvalle suuri, sillä se on osa vanhempien rakkautta ja huolenpitoa. Läheisyyden avulla syntyy voimakas yhteenkuuluvuuden ja kiintymyksen tunne. Vauvat, joita on hellitty tietoisella kosketuksella, kehittyvät tasapainoisiksi ihmisiksi. Heidän on helppo näyttää omia tunteitaan, sillä he ovat tietoisia omasta kehostaan. Samalla he ovat aktiivisesti kiinnostuneita muista ihmisistä ja koko elinympäristöstään. (Kalliopuska 1983, 152-154.) Hyvän itseluottamuksen pohjalla on lapsen tunne omasta tärkeydestään (Arajärvi 1988, 16). Vahvan kehonkaavan ja vankan itsekäsityksen eli itsetunnon omaava lapsi voi kasvaa empaattiseksi, sillä itsekäsitykseltään terve ihminen käyttäytyy vastavuoroisesti. Perheen sisäinen tunneviestintä sekä sanallinen että ilmein ja elein viestitty, jonka lapsi Arajärven (1988) mukaan vaistoaa herkästi, tulisi heijastaa turvallisuutta, jolle lapsi voi rakentaa tunteiden monipuoliseen kokemusmaailmaan. Vanhemmat voivat esimerkiksi esittää ja selittää vauvoille erilaisia ilmeitä ja tunnesävyjä. (Kalliopuska 1983, 154-155.)\nAlle kouluikäisille lapsille päivähoidon kasvatustavoitekomitea pitää tärkeänä hyvän tunneilmaston aikaansaamista ja ylläpitämistä päivähoidossa. Turvallinen ja lämmin aikuinen voi tukea lapsen perusturvallisuutta. Aikuisen antama turvallinen tunnekontakti on lapselle esimerkkinä, joka edesauttaa lasta myönteisiin tunnesuhteisiin vuorovaikutuksessa muiden ihmisten kanssa. Turvallisuutta voi edistää kasvatuksen johdonmukaisuudella ja lujuudella sekä hoitosuhteen jatkuvuudella. Päivähoidossa lapsen tulisi saada kokea olevansa hyväksytty niin yksilönä kuin ryhmän jäsenenä. Hänen tulisi oppia hyväksymään itsensä kannalta sekä miellyttäviä että epämiellyttäviä kokemuksia. Päivähoidossa lapsen tulisi saada kokeilla omaa tahtoaan, sen mahdollisuuksia ja rajoja. Emotionaalisen kasvatuksen pyrkimyksenä on lapsen opettaminen hyväksyvällä tavalla ilmaisemaan omia niin hyvänolon kuin kiukunkin tunteitaan ja tuomaan esille omaa tahtoaan. (Ojala 1993, 189-190.)\nTunteiden tietoinen harjoittelu ja nimeäminen esimerkiksi draaman ja roolileikkien avulla kehittävät ihmisen empatiakykyä. Lapsen kasvatuksessa tunneilmaisujen on oltava rehellisiä ja aitoja. Aikuisen on hyvä kertoa lapselle, minä tunteen vallassa he ovat, miksi he ovat ja mitä sen seurauksena tapahtuu itselle ja muille. Kokemuksien kautta lapset oppivat tuntemaan avoimuutta, myötätuntoa, toisten ihmisten kunnioitusta ja myönteistä suhtautumista erilaisuutta kohtaan. Leikkimielisyydellä on oma merkityksensä yksilön ja lajin säilymiselle, sillä siinä heijastuvat tiedonhalu ja uteliaisuus. Leikkiessään lapset oppivat ja harjoittelevat elämistä ja elämään kuuluvia rooleja saaden monenlaisia elämyksiä ja tunnekokemuksia, jotka avartavat heidän mielikuvitusmaailmaansa. (Kalliopuska 1983, 156-159.)\nLipaskeräyksen viimeistely etenee aikataulun mukaisesti. Viimeisiä tyhjiä keräyspaikkoja olen yrittänyt täydentää parhaani mukaan, mutta huonolla menestyksellä. Loppuun asti on kuitenkin pantava parastaan, vaikka flunssan viimeisin vaihe järjestää yskänkohtauksia lähes tauotta.\nEtätyön etuna on, että voi yskiä silloin kun yskittää, ellei satu saamaan puhelua juuri pahaan aikaan. Näinkin on tänään käynyt. Toivottavasti huomenna on helpompi vaihe.\nSairauden vuoksi hoitokodissa käynti piti jättää väliin ja ihan sopivasti. Näin sain tarvittavaa YV-aikaa.\nLevi, punakattoisesta talosta metsän takaa, kävi tekemässä läksyjä.\nKohta tulee Daniela.\nAamulla olo oli yskityn yön jäljiltä kehnoakin kehnompi, juuri viereisen kuvan mukainen.\nToivon, että kuntoa riittää, ja että se jopa kohenee kiireen myötä, sillä nyt ovat viimeiset ajat saattaa perjantai-lauantain lipaskeräyksen yksityiskohdat kuntoon. Muutamia käheä-äänisiä puheluita soitettu ja muutama sähköposti lähetetty aamusella, ei yhtään tärppiä. Huolestuttavaa jälleen kerran. Tässä vaiheessa puuttuu vielä n. 16 kerääjää hyviltä keräyspaikoilta, hiljaisemmat liikekeskukset on jätettävä perjantaina kerääjittä, lauantaina partiolaiset ovat paikalla. Ainakin yksi kuljettaja on tiedossa ja toimistossa ehkä tarvittava määrä henkilöitä.\nFlunssa tekee tuloaan ja olo on mikä on.\nMuutama kuva eiliseltä hautausmaareissulta.\nMonenlaisista asioista sydän murehtuu\nYksi näistä murheasioista oli keskiviikkoaamun radio yle 1 kuuntelijakysymys tarvitaanko pääsiäistä vai voiko sen poistaa kalenterista. Juontaja tuntui olevan sataprosenttisesti poistamisen kannalla. Hän muistutti asenteellaan siitä, miten jokainen sukupolvi, ja nykyisin myös jokainen yksilö, haluaa muuttaa historiaa ja mielellään heti.\nTuo kuulemani jäi muhimaan mieleen ajatuksena mtä olisi elämä ilman pääsiäistä, sen sanomaa, sen värimaailmaa, sen mahdollisuuksia samaistua ihmisyyden tunnekirjoon, suruun, syyllisyyteen, anteeksiantoon, vapautukseen, iloon, toivoon, jälleennäkemisen riemuun.\nEilen oli Danielan mummopäivä. Kaksi tyhjennettyä kananmunan kuorta odotti maalaamista. Siinä hänen maalatessaan juttelimme pääsiäisestä. Jumalalle kiitos, hän ei, lapsien tavoin, pelkää puhua kuolemasta, Jeesuksesta, Jumalan maailmasta. Taas olen sen kysymyksen edessä, että miksi lapsia kastetaan, jos heitä ei opeteta siihen uskoon, johon heidät kastetaan?\nMiksi ajattelen näin voimallisesti? Jokaisen ostamamme laitteen kohdalla saamme mukana käyttöohjeet. Raamattu on ihmisen käyttöohje, kirja josta löytyy apua silloinkin, kun elämä pettää sen kaikilla mahdollisilla tasoilla, kun usko omiin mahdollisuuksiin hiipuu ja seinä nousee vastaan, kun eteen tulee kysymys kuka olen, mitä mieltä tässä kaikessa on ja miksi ylipäätään elän, kun kaikki polut ja polun päät tuntuvat olevan kateissa. Onnellista on, jos rippikoulusta on jäänyt suunnistuskartta mieleen tai jos kummi, mummi tai joku läheinen on ohjannut lapsen taivaan maan kansalaiseksi!\nUlkokuori liikkuu, sisäpuoli murenee\nAamupäivän tehtäviin saatteli tämän kevään ensimmäinen peipposen liverrys ja se hetkeksi piristi tätä elämän ankeutta. Jo jonkun aikaa olen ollut huolissani voinnistani, voimistani. Elämäni rakenteet taitavat olla aika heikoissa kantimissa. Gunnarin kuoleman vuosipäivä lähestyy. En mieti vuoden takaisia, mutta toki kehoni ja mieleni tietää missä mennään ja pitää minut ajan tasalla. Murhe murentaa sisältä. Hämmästelen sen voimaa ja pikaisesti vanhentavaa vaikutusta.\nJoku päivä sitten kertoi tuttava reippaan iloisena uutisen anoppinsa kuolemasta. Anopilla oli vaskulaarinen dementia, yhtä agressiivinen kuin Gunnarilla. Hautajaiset ovat edessä. Mielelläni kuuntelen ja otan osaa, mutta tämä tapaus tuli liian lähelle ja avasi sitä salaista arkkua, jonka olen pyrkinyt pitämään suljettuna.\nTiedän jokaisella solullani menetykseni eikä minulla ole tarvetta muistuttaa itseäni siitä.\nViikolla olen käynyt reviiritaistelua varisten kanssa ja kauriidenkin elämä on tästä häiriintynyt, mutta tänään ne ovat olleet eri kokoisina ryhminä useaan otteeseen ruokailemassa. Varikset oppivat nopeasti sen, että tullessaan kauriiden kanssa samanaikaisesti paikalla, niitä ei hätistetä pois. Laajakaistakuvassa oikealla on korppi.\nHuhtikuussa syntyneitä suvun jäseniä\nisoisä Aleksanteri Pääläisen isoisä Jeremias Pääläinen *22.4.1827 +17.5.1866\nisoisän 1. sisko Hilma Pääläinen *8.4.1891 +18.10.1892\nisoisän 3. siskon Amandan puoliso Aaron Heikkilä (Aino-mummon veli) *3.4.1834 +8.5.1918\nAmandan ja Aaronin lapsi Ilmi Heikkilä *5.4.1915 oli minulle tuttu äidin serkku\nIlmin Into-veljen poika Pertti Heikkilä *24.4.1956\nHuhtikuussa kuolleet sisarukset\nTaimi Lahja Pääläinen +10.4.1985\nLaura Fanny Martikainen s. Pääläinen +18.4.1985\nInkeri Elviira Latvakangas s. Pääläinen +21.4.1995\nMonet ovat saavuttaneet määränpään ja monet ovat matkalla, me kaikki omassa vaiheessamme.\nAjatukset risteilevät mielessä omaa matkaa arvioidessa ja päämäärää tähyillessä.\nSuuntaa voi määrittää niin monesta majakasta, liian monesta.\n2. Moos. 3:5: Herra sanoi: "Älä tule lähemmäksi! Riisu kengät jalastasi, sillä paikka, jossa seisot, on pyhä."\nHoitavat sanat, Alaric Lewis: Miltä tuntuu, kun kaikkien elävien Jumala saapuu luoksemme joskus jopa sairaiden ja kuolevien hahmossa?\nJa taas muistamme kevätlapsen syntymää ja juhlimme taustalla syntymäpäivää.\nNyt on vuorossa lasten lapsista esikoinen. Ikäeroa esikoisen ja kuopuksen välillä on 21 vuotta ja 2 päivää.\nAamukuudelta lenkki koirien kanssa. Sitä seurasi mahanalusten puhdistus, josta seurasi koirien raju yhteenotto.\nVoimavaroja nakertaa viikon jatkunut eroahdistus perheestä ja toisaalta jaettu tila. Samanlaista se taitaa olla lasten kanssa.\nAikansa voi kaikkea jaksaa ja kestää, mutta ei loputtomiin.\nTänään tilanne muuttuu.\nLenkin jälkeen Inalle onnitteluviesti ja aamukahvi. Sitten vaatteiden silitys, tiskaus ja pölyjen pyyhkiminen, jonka jälkeen alkaneen vapaaehtoishommiin valmistautumisen katkaisi ilmoitus muuttuneesta aikataulusta - sain kaksi tuntia "omaa aikaa".\nRytmin rikkouduttua myös virhetoimintojen määrä lisääntyi. Mielenkiintoista!\nPäätin käyttää lisäaikaani kotisivun päivittämiseen, vaikka Emman nutun viimeistely olisi nyt tärkeämpää.\nJa tärkeätä olisi myös mullan vaihto kukkaselle, mikä sitä ehdottomasti tarvitsee juuri nyt.\nTänään taitaa jäädä hetki aikaa näille kahdelle tehtävälle ennen iltaa ja sen haasteita.\nSanapari muistoa kunnioittaen elää vahvasti mukanani tässä ja nyt.\nYhteistä Emmalle ja minulle on, että emme ole eläneet päivääkään isiemme kanssa.\nTänään on Emma Erinin 1-vuotispäivä - paljon onnea!\nTi 27.3.2012 10:30\nKoirat alkoivat hetki sitten haukkua. Luulin niiden reagoivan alueella tapahtuviin räjäytystöihin, kunnes kuulin oudon äänen ja totesin, että taitaa öljyä virrata säiliöön. Öljyauto oli tullut pihalle huomaamattani. Menin puhelemaan kuljettajan kanssa, mutta hetken aikaa paikalla oltuani totesin, että vastaanotto oli kalsea ja puhe väkinäistä, niinpä annoin miehen tehdä työnsä rauhassa.\nMahtoiko hänestä tuntua samalta kuin minusta silloin, kun hieronnassa tms. ollessani haluaisin rauhassa rentoutua ja vierellä toinen puhua papattaa omiaan?\nKuvat leppoisasta lapsukaisesta ovat sunnuntailta, klo 10 ja klo 18.\nIhanasta valosta harmaaseen hämärään\nKellojen siirtäminen kesäaikaan ja vasta satanut lumi ovat vaihtaneet kevään heleän kirkkauden harmaanvalkoiseksi ja hiljaiseksi maisemaksi, josta lintujen sirkutus on vaiennut. Olisi juuri sopiva aamu jatkaa unia, mutta siihen ei ole mahdollisuutta eikä se oikeastaan ole minulle ominaista.\nNousin klo 06, ruokin koirat ja ihmettelin aamun pimeyttä. Nyt olen pallotellut 1,5 tuntia ja odotellut päivän valkenemista lähteäkseni lenkille koirien kanssa. Lenkin jälkeen odottaa aamukahvi ja sitten on taas laitettava "orjan vaatteet päälle ja lähdettävä puurtamaan".\nOlen toiminnoissani lyhytjännitteinen ja sen huomaan tänäänkin tilanteessa, jossa "hiiri" sanoi itsensä irti ja levottomuus valtasi mieleni. Vaihdoin patterit uusiin, ei toimintaa, latasin akut ja vaihdoin ne, ei toimintaa, kävin operoimassa ohjauspaneelia, ei toimintaa. Uurastuksen tahaton tulos: ei toimintaa ja hiiri poistettu lisälaitteista. Ongelmanratkaisukykyni tässä asiassa oli 0%. Nyt on odotettava tukea paikalle, vaikka tekisi mieli heittää hiiri seinään ja hankkia välittömästi uusi laite.\nMalttamattomuuteni totesin myös eilen. Jäin joogakoukutukseen kuopuksen syntymän aikoihin 1974 ja muutama liike on seurannut matkassani kaikki nämä vuodet. Silloin tällöin toteutettu liike on päällä seisonta. Seison seinää vasten, en oikeaoppisesti ilman tukea, enkä liikkeestä palautumistakaan tee oikeaoppisesti, vaan malttamattomuudessani teen liikkeen aamupäivällä suositellun iltapäivän sijaan ja palautumisohjeita en noudata lainkaan. En siis ole oikeata joogaaja-ainesta, vaan levoton suorittaja ja nopean edun tavoittelija.\nEilen oli upean keväinen päivä, josta todistivat myös muutamat seinustalle tulleet kärpäset. Edellisenä päivänä kiirehdin kuvaamaan merikotkaa, mutta lopulta kuvattavaksi jäi vain oravanpesä ja Danielan ihmettelyn kohde, Gunnarin tekemä talon tuuliviiri. Ja voi hurja, miten olen sukuni edustaja ulkonäöltäni. Kuvasta tulee mieleen äitini Irma-serkku.\nKeho viettää kissanpäiviä eli olen jokseenkin tekemättömässä tilassa vielä tämän päivän, mutta mieli tekee tosissaan töitä uimahalliin menon kanssa. Uimahalli ja kuntosali ovat maksutta käytössä, mutta jokin minussa haroo vastaan. Olen pohjustanut asiaa mm. katsomalla googlesta mitä ihmiset ottavat nykyisin mukaan uintireissulle, ja kuvittelemalla mielessäni koko matkan tapahtumasta toiseen, mutta viimeistään siinä vaiheessa, kun muistan miten kylmää on pesuhuoneessa ja varsinkin itse halliin mennessä, vetäydyn. Jos saisi jotenkin pään avattua ja polun tallattua, niin kyllä se sitten siitä omalla painollaan etenisi, tai sitten ei. Näitä alkuvaikeuksia ennakoiden kysyin tutulta, jolla myös on 68+ sporttikortti, miten hän käy uimahallissa. Oli käynyt kerran lapsenlapsen kanssa n. runsas vuosi sitten.\nEn ole juurikaan enää lukenut ilmaislehti Länsiväylää, mutta tänään luin, kun sattumoisin toin lehden sisälle asti. Ja kuinka ollakaan, lukijan areenalla oli pari uimahallikirjoitusta. "Espoolaisten uimahallikulttuuri on alkeellisella tasolla" ja "Ikäihmisten suihkussa käymistä on ehdottomasti valvottava". Molemmissa painopiste on ikäihmisissä. Luettuani jutut aloin miettiä onko minusta tällaisenaan tähän vai pitäisi leikkauttaa hiukset uimahallikuntoisiksi. Tämäkin vielä! Ennen elämä ei ollut näin mutkikasta, oli pakko mennä ja tehdä.\nNyt on aikaa pohtia jokaista käännöstä ja liikahdusta ja siihen se aika kuluu kehon rapistuessa ja mielen sumentuessa.\nTänään liputamme kirjailija, näytelmäkirjailija ja journalisti Minna Canthille, jonka syntymästä on 168 vuotta.\n11:04 voi jo kysyä, että joko loppui maalislumien tulo?\nOnko kyse hämmästyttävästä paikallisesta ilmiöstä, kun maalislumet tulivat myös viime vuonna Minna Canthin päivänä, joka oli silloin lauantai, ja 2010 lumisade osui edeltävälle eli 18.3. päivälle.\nTällaisella säällä on hyötyä siitä, että on oma tupa ja oma lupa, vaikkakin toisen pihalla ja valvonnan alla.\nLa 17.3.2012 Kun palikat katoavat ja elämä särkyy\nMuistisairaudessa on ulottuvuuksia, joita en itse joutunut kokemaan, kuten, että sairastuneelle rakas ihminen on muuttunut tuntemattomaksi ja sen myötä pelottavaksi henkilöksi. Ennen yhteiset hyvät hetket muuttuvat ahdistaviksi tilanteiksi, joista on pyrittävä karkuun juoksemalla tai saatava apua huutamalla. Yksi toisensa perään yhteiset toiminnot käyvät mahdottomiksi: autoilu, ulkoilu, tanssi, peseytyminen jne. Pelko ja kaipaus täyttävät mielen. Kaipaus pitää liikkeellä etsimässä kadotettua. Tässä kaaoksessa ei ole ihme, että molempien olemus heijastaa surua. Vierellä kulkeminen ja rakastaminen on taitolaji!\nElämänkulkuun liittyviä haasteita ja muutoksia voivat olla esimerkiksi sairaus, läheisen kuolema, stressitilanteet, työttömyys ja uudet vaikeat työkuviot. Silloin tarvitaan kykyä käsitellä stressiä niin, että muutoksista tulee vaikeuksien sijaan mahdollisuuksia muuttua yhdessä, kasvaa ja uudistua. Parit voivat juuttua muutoksiin ja seurauksena voi olla vieraantumista ja masennusta. Vaikeudet voivat etäännyttää ja heikentää parisuhdetta, jos suhteessa ei osata puhua ja keskustella näistä asioista. Toisaalta parhaassa tapauksessa vaikeudet voivat myös lujittaa suhdetta. Jos näitä elämän muutoksia tulee monia yhtä aikaa, voidaan tarvita ammattiapua. Lainaus Väestöliiton sivustolta\n"Ainoa asia, joka elämässä ei muutu, on jatkuva ja ennustamaton muutos."\n�Askel eteenpäin on haaste, jonka ottamalla saa uusia tilaisuuksia ottaa askeleita eteenpäin.�\nEilinen on takana, huominen edessä, elän tätä päivää.\nEilisen yllätyksiä oli, että maailma on syntynyt linnunmunasta. Asiasta kehkeytyi Danielan kanssa keskustelua, jossa toin esille oman näkemykseni, mutta lapsi tiesi mistä puhui. Oma opettaja oli päiväkodissa näin sanonut ja näin se on. Vapaan leikin aikana Daniela ja joku toinen tyttö olivat olleet odottavia äitejä ja yksi pojista lääkäri, jonka piti leikata, en tiedä mitä, mutta leikkiin varattu aika loppui ja leikkaus jäi tekemättä.\nHoitokodin yllätyksiä oli, että neljä tuttua hoitajaa on lähtenyt pois ja asukkaidenkin keskuudessa on olluti vaihtuvuutta.\nMyös puolisoryhmä on muuttunut naisvoittoisesta miespainotteiseksi. Nähtäväksi jää nopeuttaako vaihtuvuus irtaantumistani hoidokodista.\nAsiantuntijuus löytyy ammattiin vihkiytyneiltä, rakkaus ja huolenpito läheisiltä.\nViime yö oli poikkeuksellinen, kun mieleni keskukseen nousi asia oman valtapiirini ulkopuolelta eikä jättänyt minua rauhaan. Mieli käsitteli vaikeata asiaa monenlaisen kauhuskenaarion kautta eikä tavallisista uneen vaivuttavista menetelmistä ollut apua. On uskomattoman kova paikka joutua miettimään asioita, joihin ei voi vaikuttaa. Onneksi armelias uni vapautti viimein tuskaisesta olosta.\nIlokseni totesin heti aamulla, että kauriita on runsaasti liikkeellä tuttuun ja totuttuun tapaan kaikilla ruokapaikoilla.\nPäivän sää on ollut ailahteleva. Aamupäivä oli kaunis, mutta iltapäivällä melko voimallisesti puhaltavan ja puuskittaisen tuulen säestämänä oli eri asteista lumisadetta vuorotellen melko pilvisen sään ja välillä auringon kanssa. Ilmatieteen laitoksen mukaan säätyyppi kuuluu kevääseen, mutta ikävää on, että taas oli sähköttä tuhansia kotitalouksia.\nTänään on ollut rento päivä. Normitöiden lisäksi oli aamupäivällä parin tunnin palaveri ja iltapäivällä Levi kävi tekemässä läksyjä, mutta huominen on toista maata. Tehokkaasti ohjelmoitu päivä alkaa kukonlaululla klo 05.\nKuvassa Emma mummon sylissä 18.2.2012\nMieliala ei ole ihan niin huipussaan, kun toivoin sen tänään olevan. Ehkä se kulkee samaa rataa sään kanssa, josta odotin enemmän; lämpimämpää ja aurinkoisempaa, oikeata huippusäätä ulkona oleskelulle.\nEilisen ykköstehtävä oli päästä eroon mahdollisimman monesta leipäsäkillisestä ja niinpä kuutioin leipiä muutaman tunnin ja vein niitä useampaan paikkaan tarjolle sillä seurauksella, että eläimet hämmentyivät eikä niitä ole aamuhämärän jälkeen näkynyt. Nyt tunnen oloni hiukan yksinäiseksi.\nTämän päivän ykköstehtävä on suoriutua Onnenpäivän palkintojen soittolistasta, joka sekin on vapaaehtoishomma. Listalla on 13 lahjoittajaa, joista 12:30 mennessä 5 on luvannut tukea tapahtumaa, 5 on vielä vaiheessa ja 3 jättää väliin.\nAika monet nykyisistä tehtävistäni ovat joko kokonaan tai osittain epämiellyttäviä tai sellaisia, joiden mielekkyyttä epäilen ja joista mieluummin luopuisin kuin pakottaisin itseni niitä tekemään. Patistaessani itseni jatkamaan mietin aika ajoin - jos ei tätä, niin mitä sitten? Mitä ajallani tekisin, vainko mukavia asioita, ja mitä ne mukavat asiat olisivat ihmiselle, joka on niin nautiskelunhaluinen kuin minä? Oleminen, syöminen, itseni viihdyttäminen. Liekö pakotetun kasvatuksen tulosta, että toiminta yhteiseksi hyväksi on parempi kuin toimettomuus yksilön hyväksi? Niin kauan kuin saan haluttomuuteni hallintaan saa kehonikin osansa toiminnan mukanaan tuomasta terveydestä ja hyvinvoinnista.\nSumma summarum "Iloista antajaa Jumala rakastaa" ja on ilo kerjätä yrityksistä, joissa vastaanotto on myönteinen. Soittokierroksen jälkeen vakuutuin siitä, että yrityksen menestymiseen vaikuttaa asenne, joka heijastuu myönteisesti myös asiakkaaseen ja lisää positiivista energiaa. Uusi kierros odottaa - lahjoitusten nouto loppuviikosta.\nAseita päivän harmautta vastaan\nPieni puuhastelu ja pienet keväiset ostokset ovat olleet tänään aseeni harmaata päivää ja sen esille nostamia menetyksen ikävän ajatuksia vastaan. Vihreätä ja ruskeata -kevään vihreitä antiikkikynttilöitä ja liotettuja herneitä multaan. Ajauduin myös googlettamaan onni ja onnellisuus sanoja, onni on taitolaji, onnellisuus on asenne, onnellisuus on valinta, onnellisuus on ketjureaktio. Tekemällä toteutan itseäni ja siirrän ikävää ja yksinäisyyttä tuonnemmaksi.\nSuurentava peilini meni rikki. Ostin uuden, mutta sen teho ei riittänyt tarpeisiini ja niinpä ostin jälleen uuden. 2X teho ei riittänyt ja nyt näyttää siltä, että 5X tehokaan ei riitä ja kuitenkin peilaan yleensä vain kasvojen aluetta. Millä peilaan suurempaa osaa itsestäni selvittääkseni mikä on tilani?\nViidakkoperhe on TV1:ssä oleva sarja esitysaikaan, jolloin olen tottunut vetämään henkeä ja tauottamaan päivän puuhia jonkin mielekkään ohjelman parissa. Muutaman kerran uutta sarjaa katsottuani totesin, että se ei ole minua varten. Tänään uusinta-aikaan oli kuitenkin halu rentoutua ja niinpä katsoin ko. sarjaa kohdassa, jossa perheen äiti oli kuollut ja muu perhe mietti mitä elämällään tekisi. Tämä osa tuli lähelle koskettaen liikutuksen kyyneliin asti. Ihanaa, että välillä saa itkeä pois omaa menetystään ja elämän mukanaan tuomia monenlaisia pettymyksiä. Iloitsen siitä, että Gunnar sai poistua keskuudestamme tietämättä murheista, jotka jo hänen viimeisinä kuukausinaan ympäröivät elämäämme.\nHuh, miten kylmää, vaikkakin kaunista!\nMieleni tekee vähän urputtaa tästä kylmyydestä. Katsoin edellisien vuosien aamulämpöjä ja totean, että toissa vuodesta klo 06 mittarilukemassa on tapahtunut tuplaus: 2010 -6,2, 2011 -9,2, 2012 -13,3. Silti kevät etenee, vaikka lämpö ei olekaan mieltä hivelevää.\nAika tavaran nauttii, oli yksi Gunnarin äidin sanonnoista, ja siihen minun on nyt luotettava, kun hoitokotimatkalla viime torstaina poikkesin Prismaan ostamaan 65 senttisen jumppapallon ja kotona ihmettelin miten sitä käytän, kun koirien vuoksi en voi tehdä mitään lattiatasolla niiden villiintymättä. Villiintyminen on tuloksena myös imuroinnista, lattian pyyhkimisestä, soutulaitteella soutamisesta ja kuntopyöräilystä. En edes uskalla ajatella millä kasvatusvirheillä Victoria ja Cesar osoittaisivat minun joutuneen tähän tilaan.\nMaaliskuun merkinnät voisi aloittaa vaikkapa maaliskuussa syntyneistä (helmikuu on jäänyt tarkoituksella väliin).\nEmma 2012 Ina 2009 Helmi-täti ja Arvo 1928 Mandi 1927\nLastenlapsista esikoinen ja kuopus kääntävät uuden vuosilehden kuun lopulla.\nPääläisen suvun maaliskuussa syntyneet ovat lapsuudesta asti elämääni kuulunut isoisä Aleksanterin sisar Helmi-täti, Helmi Lyydia 11.3.1899-15.8.1980 ja hänen poikansa Arvo, aikuisena Mentulan Jaska, Arvo Toivo 7.3.1928-6.5.1966 sekä Aliina Maria 18.3.1893-18.1.1895 ja Amanda 7.3.1895-3.10.1930.\nTällaisena ihanan aurinkoisena kevätpäivänä on helppo olla heleällä mielellä ja kysellä vähän kummallisia itseltään. Jo pelkkä kysymys piristää. Nostetta lisää taakse jäänyt 1. lipaskeräys työntäyteisine päivineen kuin myös eilinen palautumispäivä siihen sisältyvine kolmen vartin päikkäreineen ulkona. Maatessa ja mietiskellessä totesin, että ulkopäikkäreille parasta aikaa on kevät, jolloin liika kuumuus ei ole haitta ja kalalokkien kotoinen ääntely on ilo.\nEilisen hurjan myräkän jälkeen oli tänään ihanan palkitseva kevätpäivä. Muutama vuosi sitten koulujen talvilomalla saattoi aloittaa ulkopäikkärit, mutta niin on sää muuttunut, että kärpäset ja ulkonukkujat saavat vielä odottaa vuoroaan. Tosin viime viikolla oli jostakin eksynyt kärpänen lumen päälle, mutta seinänvierustalla niitä ei vielä näy.\nKoiria hanki kantaa ja niinpä aamuisen lenkin jälkeen en malta mennä sisälle, vaan jään, jos aikataulu suinkin antaa myöten, heittelemään palloa ja haistelemaan kevätilmaa.\nÄiti ja lapsi kohtasivat tänään mummolan portilla, koska bussi oli myöhässä. Levin kuvassa voisi olla teksti: Haikeana heilautan kättäni, sinä lähdet, minä jään.\nJuuri nyt poden osittaista lamaantumista tulevan viikon kiireisyyden ja vaihtelevaisen ohjelman vuoksi.\nErilaisuus alkoi perjantaina, kun hain Danielan päiväkodista yökylään. Viime kerrasta, jolloin hän oli ollut "parku", olikin jo aikaa, ja hän totesi tuolloin tulevansa sitten, kun ei enää ole mikään parku. Illan eteneminen on aina yhtä jännittävää, vaikka kaava toistuu samanlaisena: telkkarin katselua, iltapalaa, iltatoimet ja parituntinen sängyssä lukien, laulaen ja ikävöiden. Tällä kertaa ikävää saattoi helpottaa vihreä yövalo, jota lapsi kuljetteli käsissään seuraten sen liikkeitä silmillään ja viimein raukeni uneen ilman itkua.\nEilen oli siivous- ja kyläilypäivä ja tänään ulkoilupäivä lumityön merkeissä. Kaiken aikaa oheistyönä on maaliskuisen lipaskeräyksen valmistelu, jossa riittää tehtävää viikon jokaisena päivänä yksin, yhdessä ja viimein toteutuspäivinä suurella joukolla laajalla alueella.\nGunnarilla tapahtui kynsissä muutoksia kuukausia ennen kuolemaa. Nyt olen havainnut itsellänikin muutoksia, mutta googlesta löytyi rauhoittavaa tietoa. Pitkittäiset uurteet kynnessä ovat ikääntymisen merkki. Niitä alkaa esiintyä jo keski-iästä lähtien. Uurteet eivät ole merkkejä mistään sairaudesta, eikä niitä saa häviämään tai edes lieventymään voiteilla tai muilla lääketieteen tai kosmetiikan keinoilla.\n"Minulla ei ole teille tarjolla mitään muuta kuin verta, uurastusta, hikeä ja kyyneleitä"\non kuuluisa lause Winston Churchillin puheesta 13. toukokuuta 1940.\nToisen maailmansodan syttyessä ajat olivat nykyihmiselle tuiki tuntemattoman kovat ja raskaat,\nmutta jokaiselle ajalle ja siinä eläjälle riittää kuitenkin uurastusta, hikeä ja kyyneleitä.\nKuulin tänään radiosta, että "tyhmä on se, joka tekee työtä, viisas se, joka elättää itsensä toisen työllä".\nTodennäköisesti toisen työllä itsensä elättävä viisas välttyy kokemasta uurastuksen\nmukanaan tuomia tuntemuksia, hikeä ja kyyneleitä, mutta vastaavasti kokee jotain muuta.\nToisia työ kiinnostaa, toisia ei.\nToisia auttaminen ja toisen huomioiminen kiinnostaa, toisia ei.\nJa jokaisella on tarpeita, toiveita ja odotuksia.\nSuojasäällä oli suotuisaa puhdistaa sisäpiha lumesta laattoja myöten. Lumi oli haurasta, mutta raskasta.\nVälillä piti vaihtaa kuivat vaatteet ylle, kun sade kasteli päältä ja hiki sisältä. Siis uurastin, mutta ilman verta ja kyyneleitä.\nTekemällä oppii monenlaista.\nOn ihan pakko muistella hieman kansakoululaulua ajalta, jolloin lumityöt olivat toisten huolena.\n1. Pyry, pyry, pyry, hei,\nvaik onkin rintain lunta vaan.\n2. Pyry, pyry, pyry hei!\nMiksi tuiskus ovat julmat?\n3. Pyry, pyry,pyry,hei?\nUrbaani sanakirja tulkitsee sanat seuraavasti:\nvarastaa, kavaltaa, kaapata, omia.\nToisen tekona haltuunotto varastamalla, kavaltamalla, kaappaamalla tai omimalla on helpommin tunnistettavissa tässäkin ajassa. Omaksi teoksi sitä ei heti tunnista, vaikka tätäkin tapahtuu mikäli on uskominen kymmentä käskyä,\njoista puolet alkaa sanalla älä.\nTarkoitukseni oli pohtia lumen tuloon ja lumitöihin liittyvää haltuunottoa, siis lähinnä oman mielen ja kestävyyden suhteen\nmutta kuinka ollakaan päädyin näihin käskyihin, joista yksi ja tärkeä\n4. Kunnioita isääsi ja äitiäsi, tuntuu sekin olevan vallan hakusessa.\nLumitöitä tehdessä ehtii miettiä monenlaista, kuten\nmiten lapsia ei osaa tai jaksa kylliksi huomioida heidän lapsuudessaan, ja miten lapset eivät osaa tai ennätä kylliksi huomioida vanhempiaan aikuistuessaan.\nGunnarin sairauden edetessä meillä kummallakaan ei elämä ollut hallussa. Minulle tuli tavaksi huokaista ovella "Herran haltuun" lähtiessäni työhön ja joutuessani jättämään kodin tilanteineen taakseni.\nTällä lyhyellä rukouksella irrotin itseni tilanteesta, jossa olisin mieluummin ollut, tilanteeseen, joka oli pakko hoitaa oli päivä taikka ilta. Saattelin itseni turvaverkon kautta päivän tehtäviin kodin ulkopuolelle, vaikka molempien mieli ja koko elämä oli yhtä kaaosta. Toivoin siunausta meille ja tilanteellemme sen yksityiskohtia myöten. Toivoin itselleni rauhallista mieltä ja luottamusta siihen, että Gunnar selviytyy kotona, että hänellä on luottavainen olo, että elämämme on suuremmissa käsissä ja ohjauksessa, vaikka tilanne oli mikä oli.\nHurjan äkkiä olenkin tullut kaikki askelmat aivan huipulle asti - vanhuuteen - hienojen näköalojen paikalle joista en millään haluaisi luopua.\nOnneksi luonto huolehtii asioista omalla tavallaan ja luopuminen etenee haltuunoton tavoin pienempinä tai isompina pyrähdyksinä.\n65 - vanhuus\n- sopeutuminen iän tuomiin rajoituksiin\n30 � 65 keski-ikä\n- ammatillisen itseluottamuksen kehittyminen\n- sopeutuminen perhe-elämään tai yksin elämiseen\n12 � 22 nuoruus\n- uuden ruumiinkuvan muotoutuminen murrosiässä\n- vanhemmista irrottautuminen\n- aikuisidentiteetin löytäminen\n- maailmankuvan täydentyminen\n- työperiaatteen oppiminen\n- oppiminen toimimaan omien ikätovereiden kanssa\n6 � 12 varhainen kouluikä\n2 � 6 leikki-ikä\n- minäkäsityksen kehittyminen\n- itsearvostuksen, itsetunnon kehittyminen\n- sukupuoliroolin oppiminen\n- omantunnon kehittyminen\n- oppiminen toimimaan ikätoverien kanssa\n0 � 2 vauvaikä\n- perusturvallisuuden saavuttaminen\n- kävelyn ja puheen oppiminen\n- selviäminen erotilanteesta\nLumitöitä ja muita töitä on riittänyt aivan kestämisen äärirajoille asti.\nAamulla autoilu oli kaiken aikaa yhtä seikkailua, mutta samassa seikkailussa oli moni muukin autoilija.\nItse jäin vain kerran jumiin, mutta näitä tilanteita varten minulla on autossa syksystä kevääseen "kuuppalapio".\nTällaisen koettelevan päivän jälkeen katse kääntyy kevääseen ja kesään.\nLumitöitä tehdessä on monta kertaa ajatus viivähtänyt tulevassa, säiden puolesta helpommassa ajassa.\nYritän vakuuttaa itselleni, tämän talven ja lumityöt koettuani ja niistä tähän asti selvittyäni, että ensi kesänä olen reippaampi, kun elämä on säiden puolesta helpompaa.\nTiedä hänestä onnistunko?\nVarma kevään merkki on, että kuukauden kuluttua tulevat taas jakoon venesataman vahtivuorot.\nViime vuonna jakopäivänä oli paljon lunta ja kylmyyttä.\nTänään siunattiin tehtäväänsä Espoon 2. piispa Tapio Luoma ja parin viikon kuluttua astuu virkaansa Suomen tasavallan 12. presidentti Sauli Niinistö.\nNäiden uusien henkilöiden myötä huomaan toivovani laajemmalle väestönosalle jakautuvaa maallista hyvää ja kipinää paremmasta tulevaisuudesta sekä kansaa jakavan taloudellisen eriarvoisuuden eteen tehtäviä toimia ja uhrauksia. Ja heti perään putkahtaa mieleen ajatus, että mikään ei muutu, koska kokemus on osoittanut, että sanat jäävät usein vain sanoiksi ilman tekoja. Ensimmäiset kuukaudet uuden vallan tiellä osoittavat miehen ja mielen suunnan, ei siis vielä ole syytä vaipua pessimismiin.\nNäin sydäntalvella lumitöitä tehdessä ajatus on välillä viivähtänyt nuoruuden talvissa, naapuritalon pihalle rakennetussa mahtavassa lumilinnassa, jossa oli katto ja sisällä kynttilänvaloa ja -lämpöä, musiikkia kovaäänisistä tarjoavalla luistinradalla, rusettiluistelussa, koulun rinteen pelottavan jyrjässä jäämäessä, lumipesuissa tai niiden uhassa, ja monessa muussa muistossa, jotka aikanaan tapahtumina saattoivat olla ikäviä, mutta nyt muistoina tuottavat hyvää mieltä.\nMielelläni olisin liittänyt tähän muutaman vanhan valokuvan ko. talvisista asioista, mutta en löytänyt. Sen sijaan löysin mielenkiintoisen sivuston http://kavelylla.vuodatus.net/blog/category/Vanhat+harrasteet. Alla olevissa valokuvissa ovat uimaranta ja kioski talviasuissaan.\nOnnellista on, että tänään ei satanut lunta eikä pakkastakaan ollut sietokyvyn rajoille saakka, vaan juuri sopivasti sään pysyä kauniin talvisena.\nKotoisaa hoitokodissa ja haikeata hoitokodin jälkeen. Kaikkialla ja kaiken aikaa ihmisiä kuolee. Hoitokodissa on neljä henkilöä siirtynyt ajasta ikuisuuteen tämän vuoden puolella ja heitä ajatellessani on halu sanoa, että jokainen heistä oli "rakas persoona", ja jokaisella heistä on jonkinlainen muistipaikka mielessäni niin kauan kuin jaksan muistaa hoitokotia ja sen elämää. On huomattavan helppoa rakastaa vierasta, josta ei kanna vastuuta ja johon ei ole sitoutunut kuin kunkin tapaamisen verran.\nPalatessani kotiin totesin, että eläinten ruoka oli loppunut. Kiireesti leikkasin leipää ja hätistin kauriit matkaan tankatakseni eläinsuojan. Hämmästyin, kun yksi eläimistä jäi lähelle, ei viereen, mutta jonkin matkan päähän, katsoi kohti ja seurasi toimiani. Tottakai ajattelin heti, että olisipa kamera, mutta ymmärsin myös, että eläin pysyy paikallaan vain jos toimin kuten se on nähnyt minun aiemmin toimivan; kaikkea ei voi ikuistaa toisille jaettavaan muotoon.\nKuvia aamuiselta fikkarilenkiltä n. klo 6:30: luminen polku, kauriin ruokakaivanto, Ramses polulla, Bono polulla.\nMuutamia kuvia tältä päivältä\nEnnen eläkeikääni ihmettelin aika ajoin puhetta siitä, että eläkkeet sen kun pienenevät.\nHelmikuun eläkkeen saatuani ihmetys loppui. Tässä, kuten monessa monessa muussakin asiassa tarvitaan omakohtainen kokemus, jotta voi uskoa toisen kokeman todeksi.\nOma eläkkeeni pieneni 2 kuukauden bensakulujen tai vaihtoehtoisesti 3 viikon ruokakulujen verran.\nPienen hämmennyksen ja pahan mielen jälkeen löysin tasapainon. Ajattelen, että kyse on ennakoimattomasta laskusta, joita saattaa tulla silloin tällöin. "Kaikkihan on maksettava eikös juu, mitä tässä maailmassa velkaantuu", laulaa Jori Malmsten. Ei siis ole mahdollista panna hanttiin eikä syytä pahoittaa mieltään.\nSuomi-neidolla on valtavat kulut ja näiden kulujen jyvityksen jälkeen minulle lankesi tämä lasku maksettavaksi. Ja laskun saa vieläpä maksaa osamaksulla 11 kuukauden ajan. Enkö siis olisi iloinen, kun saan olla auttamassa ja tuottamassa iloa vaikkapa jollekin, jolla ei ole lainkaan tuloja, joka saan tulonsa kansan karttuvasta kädestä?\nIhmisillä on käsittämättömät voimavarat\nNimeni on Pietari, olen 25-vuotias ja sairastan harvinaista lihassairautta nimeltään Duchennen lihasdystrofia. Sairauteni vuoksi istun pyörätuolissa ja käytän hengitystukea maskin kanssa lähes kokoajan. Päässäni ei ole mitään vikaa vaikka monet luulevatkin, että pyörätuolissa istuminen tarkoittaisi automaattisesti sitä. Pohjimmiltaan olen kai hyväsydämminen ja avulias, mutta myös vihainen ja helposti hermostuva saatan välillä olla.\nLainaus blogista Pietar.in\nKuvissa "sisko ja sen veli".\nSu 5.2.2012 Tänään on ollut monenmoinen päivä. Ensinnäkin pitkä työpäivä vapaaehtoishommissa (9.30-17) ja melko kehnossa kunnossa, mutta tuntui hienolta tulla kotiin "voittajana". Kotona ruokaa odotti kaksi koiraa ja lauma kauriita, joille on nyt järjestynyt muonaa varmaankin koko viikoksi, mikä riemastuttaa minua suuresti. Ylimääräisiä bonuksia tuli siitä, että hoitovapaalla oleva äitihenkilö esitteli minut pienokaiselleen sanoin "tässä on ihana Mari". Kyllähän minä tiedän, että tämä on vain sanahelinää, mutta joskus sitä kuuntelee varsinkin henkilöltä, jolle sanat luontaisesti istuvat.\nLantin toinen puoli on suru tai avuttomuus, kun ei voi auttaa.\nVain omaan elämään voi vaikuttaa ja sen suuntaa muuttaa. Jos on kyse toisten, vaikkakin läheisten elämästä, ei voi tehdä muuta kuin toivoa, että tasapainoinen elämä jossakin vaiheessa jollakin tavalla löytyisi. Jokainen kuljettaa purttansa oman halunsa ja taitonsa mukaan ja karttaakin voi lukea ja tulkita monin tavoin, ja silloin rannalta käsin on turha antaa ohjeita, on tyydyttävä katsojan osaan. Myrskyn velloessa purjehtija ei välttämättä osaa tai ymmärrä rantautua vaikka haaksirikko saattaa olla edessä.\nOnnistunut rantautuminen antaa mahdollisuuden opiskella tarvittavia taitoja, joista yksi on johtamisen vaikein laji - itsensä johtaminen.\nTämä hieno pakkaspäivä on tullut vietettyä sisällä raskaita töitä vältellen. Nyt yön koittaessa ja miettiessäni päivän aikaansaannoksia on kovin tyhjä olo. Joka päivä pitäisi tehdä jokin juttu, josta päivä jää mieleen ja tietäisi eläneensä, mutta tänään tiedän vain olleeni. Ehkäpä näin on ollut hyvä tämän päivän terveydentilani huomioiden.\nJohn Ruskin: Kaikkinainen kasvatus alkaa työllä. Ajattelemisemme, tahtomisemme, uskomisemme ei ole lopultakaan erittäin tärkeätä. Ainoa tärkeä on tekemisemme. Ja miehen, naisen ja lapsen kasvatuksen ensimmäinen aste on se, että saa heidät tekemään parhaansa. Kaiken hyvän talouden laki on se, että kaikesta tehdään paras.\n"Arvottu päivän mietelause" on aika sopiva tähän ajankohtaan omassa elämässäni.\nAleksis Kivi: Canzio 1916\n"Mieheen, joka kieltää Jumalan ja tyhjäksi tekee sielumme kuolemattomuuden, siihen mieheen älä milloinkaan lujasti luota. Siinä kohdassa hän harvoin kestää viimeisen koetuksen. Se mies kauvan kyllä taitaa olla sua kohtaan uskollinen, aina kuinka jalosta aineesta hän on, hän taitaa tehdä uhrauksia oikeuden ja totuuden tähden, taitaa vastoin tahtoansakin langettaa oikean tuomion; mutta kas kun kerran nipistää, kun koko hänen maallinen onnens ja olentons, joka on hänen ainoa rikkautensa, pannaan kysymykseen, silloin luikertaa hän liukkaana ankeriaana sekä sinusta että oikeuden ja totuuden asiasta. Niin on se mies; hän on mitätön sen miehen rinnalla, jonka katsannossa nähdään kangastus loppumattomista maailmoista."\nHelmikuun 1. päivä, Riitan nimipäivä.\nHarkinnassa on kotisivuista luopuminen tai ainakin radikaali muutos sisällön suhteen niin, että kaikki sukua koskevat tiedot ja kuvat saavat jatkossa poistua. Ajatus on kypsynyt pakotettuna mielessäni. Muutos tekee sivuista tylsät ja entistä itsekeskeisemmät, sen tiedostan, mutta ajattelun muutoksen myötä sivuille löytyy oikea muoto tai sitten ei. Jos mielekkyys loppuu, on luovuttava tästä tavasta ilmaista itseään.\n"Ylös - alas, ylös - alas juoksee elohopea. Se on niinkuin sisilisko -kiiltävä ja nopea!"\nTuli mieleeni lasten loru todetessani miten nopeasti kuntoni eilen muuttui. Aamulla oli vain ääni painuksissa, mutta iltapäivällä olin katkeamattomassa suhteessa nenäliinaan, ja suhde jatkuu yhä. Päivän ohjelmaan on tullut myös höyrytys ja jalkojen hautominen.\nKaikesta huolimatta kävin tänään hakemassa 68+ sporttikortin, jonka saamista olen odottanut runsaan vuoden. En tosin tiedä tulenko sitä miten aktiivisesti käyttämään, mutta ainakin on annettu mahdollisuus maksuttomaan liikkumiseen. Nyt pitäisi hankkia kuntosalille sopivat varusteet ja seuraavaksi rohkaistua avaamaan ovi uudenlaiseen maailmaan. Uimahallissakaan en ole käynyt muutamaan aikaan ihan yksikseni. Viimeksi olin joskus mukana Danielan vauvauinnissa ja siitä on jo jokunen vuosi.\nIloinen asia on se, että tänään loppuu kauriseläinten metsästys, mutta surullista se, että leipää ei ole jakaa niukkuutta enempää. Leivän vähyys näkyy kaivausjälkinä metsässä ja pihalla. Aivan tästä ikkunastanikin näen vieri vieressä paikkoja esiin kaivetuista mustikanvarvuista.\nKoska yrittänyttä ei laiteta, niin kysyin kauppamatkalla Lidl'istä leipää eläimille. Heiltä leivät menevät biojätteisiin eli ravintoketjuun kyllä, mutta vähän hitaamman prosessin kautta.\nNaapurin koira haukkui pihalla, mutta aamuherätys tuli sopivaan aikaan 4:45, vaikkakin tuntia tarvetta aiemmin. Meillä naapureilla oli molemmilla erilainen aamu ja itse mielelläni kohtaan sisäänajamattomat tilanteet väljällä aikataululla.\nOlin lupautunut herättämään tänään Danielan, joten menin naapuriin 6:30, herätys 07, päiväkotiin 7:45 ja kuittaus äidille onnistuneesta hoitoon jäämisestä 8:15.\nVanhemmilla oli varhaisaamun menoa ja äidillä edessä työmatka. Ikävää lieventämään riensi Angry Birds.\nLeluilla on paljon vaikutusvaltaa lapsiin. Tämäkin lintu lennellessään hetken aikaa pitkin päiväkodin aulaa kanavoi ja tasasi lapsen tunteita, kunnes se lopulta rauhoittui ja kuuli kehotuksen paikka. Lähtiessään uudelleen suppeammassa tilassa lentoon Daniela itse päätti laittaa sen päiväkodin lokerikkoon rauhoittumaan.\nLinnun avulla "hallittu sisääntulo" ja lähes itkuton hoitoonjääminen. Sylittely, halittelu, rutistus ja reipas siirtyminen käsienpesulle ja sitä kautta aamupalalle.\nVaikka olen saanut elämäni aikana harjaantua näissä eron ja surun tilanteissa, niin silti ne ovat satuttavia, onneksi, se kun vain kertoo siitä, että tunteita riittää ja rakkautta on.\nTeen saman virheen toistamiseen, että en tallenna kirjoituksia ja joudun tähän turhauttavaan tilanteeseen, jossa mietin mitä tulikaan kirjoitetuksi. No, vielä pahempi tilanne on, kun joutuu miettimään mitä tulikaan sanotuksi - kirjoitus kun tässä tapauksessa kuitenkin on kadonnut, mutta sanottuja sanoja ei useinkaan saa takaisin.\nYritän palauttaa mieleeni muutama minuutti sitten ajatuksissa olleita asioita ja niiden sanoituksia.\nTänään on ihanan keväinen päivä; jossain on aurinkoista, meillä puut estävät auringon näkymisen koko komeudessaan, mutta kajo antaa aavistuksen kevään ihanuudesta.\nMuutama päivä sitten mietin jo päivälepoa ulkona, mutta luovuin kuitenkin ajatuksesta, vaikka houkutus oli suuri.\nHuomenna on esikoislapsemme syntymäpäivä, jota juhlitaan perheen piirissä tänään ja juhlaa odotellessa kirjoittelen muutaman rivin.\nOnko elämä riskibisnes, tuli tänään mieleeni, ja googlatessa löytyi alla oleva kannanotto otsikolla Elämä on riskibisnes.\nTeksti: Jukka Ruukki, julkaistu Tiede -lehdessä 3/2011.\nKun isoisoisä marssi metsään karhua kaatamaan, ei lopputulos ollut ennalta selvä. Matti Nykästä mukaellen mahdollisuudet olivat fifty-sixty, metsästäjän hyväksi.\nIsoisoäiti pyöräytti pirtin täyteen lapsia, vaikka hengen lähtö oli joka kerta lähellä.\nKukaan ei kuvitellut olevansa kuolematon � eikä ollutkaan. Keski-ikä oli jossain kolmen-neljänkymmenen hujakoilla.\nTänään on toisin. Elämä on niin suojattua ja turvattua, että ihmisiltä on tähtäin hukassa. Pelkäämme vähemmän kuin ennen, mutta turhempia asioita. Todelliset vaarat puuttuvat, tai ne ovat sellaisia, joita emme halua pelätä.\nTupakan ja viinan lisäksi ruoka on suomalaisten suurimpia uhkia. Kuluttajia huolettavat lisä- ja torjunta-aineet ja geeniruoka, vaikka ruoan todelliset riskit ovat aivan muut: määrä ja rasva. Ihmiselle on hyvä, jos kerran vuodessa on joulu. Nyt me syömme kuin joulu olisi joka päivä. Seurauksena on syöpää ja sydänkuolemia.\nSäteilykin pelottaa, jos se on peräisin vuosia sitten sattuneesta reaktorionnettomuudesta. Kukaan ei tunnu pitävän maaperää tai röntgenlaitteita vaarallisina, vaikka niistä kertyy suurin osa suomalaisten vuotuisesta säteilyannoksesta. T�ernobylin jättämän laskeuman osuus on murusia, alle prosentti.\nBrittiprofessori Frank Furedin mukaan länsimainen ihminen elää median ja viranomaisten tehtailemassa pelon kulttuurissa. Olemme passiivisia sätkynukkeja, joilta puuttuu henkilökohtainen tuntuma siihen, mitä pelkäämme.\nMiten pääsisi oman elämänsä riskien herraksi? Furedi ehdottaa riskinoton kunnianpalautusta. Ei hän karhumetsälle ketään patista, vaan uskaltamaan ja ottamaan asioista itse selvää. Sellaisiakin asioita, joihin ei pysty vaikuttamaan, voi hallita yrittämällä ymmärtää niitä.\nPäivän kuvat ovat tapahtumista muutaman minuutin sisällä.\nEnsin ruokailupaikalle tuli kolme kaurista, sitten viisi ja lopulta kahdeksan, joista kaksi pidettiin sisäpiirin ulkopuolella. Kuuden poistuttua viimeisen kuvan kaksi joutuivat toteamaan laarin lähes tyhjäksi. Leipä on vähissä ruokajonoissa olevilta ihmisiltä ja heidän jälkeensä tulevat eläimet. Illalla laitoin esille myös pilkottuja banaaneja, jotka nekin olivat tehneet kauppansa. Nyt mietin mistä lähtisin pummaamaan vanhaa leipää eläimille.\nEliniän kestävä kumppanuus vaatii eliniän pituisen sisäänajon\nJukkapalmu, lakastuva kohtalotoveri, jolle purkki on käynyt liian pieneksi.\nMinulle purkki on käynyt liian isoksi. Kriitikko ja kumppani puuttuu, nyt kaikki on mahdollista, mutta mitään en haluaisi.\nSaattaa olla vanhanaikaista keskustella puolison kuin ystävän kanssa, mutta elämän\nvaihtopöydässä puoliso on saatu voimavara, jonka kanssa on lupa elää avoimesti ja luottamusta opetellen.\nVaikka luottamuksen opettelu on usein tuottanut pettymyksen on se kuitenkin ollut elämää maustavaa ja tarpeellista suolaa.\nSatuttavaa on ollut myös tuoreeltaan ja oikeassa kohdalla saatu kritiikki.\nMaaliin osuessaan se on loukannut itsetuntoa ja satuttanut suhdetta, nostanut tunnetta pintaan niin,\nettä vastaanottamisen sijaan onkin tullut välitön puolustautuminen suuttumuksineen ja takaisin suuntaamisineen.\nMyös nöyrtymistä on ollut turvallista opetella puolison rinnalla ja kanssa.\nTässä Leviä odotellessa kirjoittelen muutaman sanasen ja laitan muutaman kuvasen tältä päivältä.\nMonenlaisia asioita pyörähtää mielessä, mutta sitten ne taas katoavat toisten samanlaisten merkityksettömien asioiden alle. Elämäähän tämä on, vaikkakin merkityksensä menettänyttä väljähtynyttä elämää, jossa päivät ovat värittömien ja mitäänsanomattomien helmien ketjua.\nVanhentumisen tapahtuma on nopeutunut huomattavasti yksin jäämisen myötä. Kasvojen uurteet syvenevät, silmistä valo sammuu ja keho muuttuu raihnaiseksi.\nYllä oleva oli omaa. Nyt seuraa lainattua.\n"Psykiatria opettaa, että ihmisen on vapauduttava vääristä kaunan tunteista halutessaan olla rakastettava ja rakastava ihminen omine oikeuksineen. Hänen asenteensa maailmaan muodostuu mielessä säilytetyn vanhempien kuvan mukaan, ja tunnetta toisiin miehiin ja naisiin hallitsee automaattisesti rakkaus tai viha sen mukaan, kumpi niistä on vallitsevana tuossa isän ja äidin muistossa. Jos ihminen itsepintaisesti peittää muistamansa kuvan vanhan kaunan synkän verhon alle, tuomitsee hän itse itsensä käyttäytymään toista kohtaan kuten pahantuulinen lapsi, joka painuu nurkkaan kieritelläkseen siellä yksinään itsesäälin synkkyydessä ja heittää koston pahansuopia katseita kuviteltuihin sortajiin.\nSekä viisaus että oma etu johdattavat ihmisen pois tästä varjoelämästä kypsyyden kestävään valoon. Hänen tärkein tehtävänsä on tällöin yrittää paneutua vanhempiensa asemaan, näkemään heidän silmillään ja kärsimään heidän vaikeuksistaan ja vastoinkäymisistään - niin, vieläpä niistä epäoikeudenmukaisuuksista, joita vanhemmat joskus aikaisemmin olivat itse saaneet osakseen. Silloin tuo lapsekas ja kylmä "minä syytän" häviää kokonaan ja tilalle tulee aikuisen ihmisen hellä "minä ymmärrän".\nAnteeksiannon hengessä ihminen havaitsee, kuinka vähän yhtä kaikki oli anteeksi annettavaa - ja kuinka paljon rakkaassa muistossa säilytettävää.\nJokainen vääristynyt menneisyyden hetki, joka asetetaan kohdalleen, tekee automaattisesti nykyisen näkemyksen paremmin soveltuvaksi tosiasioihin. Jos ihminen antaa vanhemmilleen anteeksi, hän vapautuu samalla neuroottisesta tarpeestaan vaatia "hyvitystä" niiltä miehiltä ja naisilta, jotka myöhemmin elämässä saavat sijan hänen sydämessään. Ihminen ei enää odota koko maailman rakastavan häntä pelkäksi korvaukseksi eikä painu synkkään epätoivoon nähdessään inhimillistä heikkoutta niissä, joiden pitäisi häntä rakastaa. Sen sijaan hän oppii etsimään kaikesta hyvää ja varjelemaan tätä hyvää uusin voimin. Siten ihmisen suvaitsevainen sisäinen näkökanta heijastuu myös ulkonaiseen hyvinvointiin, ja hän voi jälleen voittaa itselleen rakkautta, jonka jo luuli menettäneensä."\nTaas on se aika vuodesta, kun kasvot ovat peruslukemilla lippusten ja lappusten laatimisen vuoksi. Samojen sanojen pyörittelyssä tahtoo mennä pää sekaisin tai ainakin lappuset ovat hukassa, kunnes tähän taas löytää oikean työotteen.\nOma lukunsa on toimivatko nettiyhteydet. Tänään tuli siitä taas pieni varoitus ja pakollinen työskentelytauko, mutta, koska työt on tehtävä, on päivää jatkettava yön suuntaan.\nKeräys ei suju ilman kerääjiä. Heidän löytämisekseen onkin jo jalkauduttu parina sunnuntaina kirkolle ja sama linja jatkuu. Samanaikaisesti tapahtuu jo mukana olevien henkilöiden uudelleen kutsuminen ja uuden aiheen esittely. Yhteisvastuun teemana 2012 on VÄLITTÄVÄ YHTEISÖ. Onhan sekin välittämistä, että yritetään solmia kontakteja uusiin ja vanhoihin kerääjiin.\nKahtena peräkkäisenä sunnuntaina olen ollut ennen ja jälkeen messun mainostamassa helmikuussa alkavaa Yhteisvastuukeräystä ja parhaamme mukaan olemme kulloisenkin työparini kanssa yrittäneet värvätä lipas- ja listakerääjiä. Messuväen kohtaaminen on mielenkiintoista. Esteitä kerääjäksi ryhtymiselle on moninaisia. Vanhemmalla väestöllä yleensä terveys, mutta yllättäen nuoremmilla on sama este. Väistämättä tulee mieleen, että olemme hurjan sairaita, ainakin me kirkossa kävijät. Kotimatkalla tuli hoidettua myös äänestys.\nJa luntahan ON tullut. Kuvissa maisemanmuutosta ihmettelevät ja siitä nauttivat, palloja etsivät koirat. Lumitöiden ja etsintöjen jälkeen kotona odottaa lämmin keitto.\nPe 20.1.2012 Lumisade jatkukoon, huomenissa on aikaa tehdä lumitöitä.\nLumi elementtinä antaa mahdollisuuden huomioida lähimmäisiä, sillä melko usein eteen osuu joku, jolle voi tuottaa hyvää mieltä. Tilaisuuden tullen teot puhukoot, suu vaietkoon ja sydän todistakoon, ja sydän tekee sen mielellään ja laajalti.\nMitä tapahtuu; meillä ulkona on ruokailtu ja sisällä lepotauko.\nLumenluonnista hyötyliikuntaa ja siistiä jälkeä. 2,5 tunnissa tuli kolattua sisäpiha ja etupiha, väylä kotipihalle, eläinten ruokintapaikalle ja naapuriin, sekä tieosuus suuntaan ja toiseen. Hieno suoritus jatkuu edelleen erilaisina tuntemuksina kehossa.\nKolaamisen rinnalla oli oheisliikuntana pallojen heittelyä kahdelle koiralle, jotka ulkoilun alkaessa olivat omilla tahoillaan pallojensa parissa, mutta ajan pitkittyessä ja turhautumisen lisääntyessä keksivät yhteistä tekemistä, lumikolan haukkumista, ja lopulta haukkuminen kiihdytti tunteet keskinäiseksi kahinoinniksi.\nElämässä ei ole tavatonta, että yhteiset leikit päättyvät riitelyyn tai sopu selkkaukseen.\nMoni asia on tehnyt vaikutuksen tällä viikolla, vaikka viikko on vasta aluillaan. Elokuvista yhden vahvimman jäljen jätti Charles Dickensin Nicholas Niklebyn elämä ja seikkailut.\nElävästä elämästä esimerkkinä koiran kipu. Bono oli reväyttänyt tai muuten satuttanut jonkin kohdan itsessään ja illalla yllätyksekseni ei päässyt sujuvasti liikkumaan.\nTästä palautui mieleeni ne moninaiset surut ja kärsimykset, joita me joudumme suoraan tai välillisesti kohtaamaan tai joiden todistanija joudumme olemaan.\nKuinka monta koiraa koiriin hullaantunut ihminen joutuukaan elämänsä aikana saattamaan viimeiselle matkalle ja joka kerta se on yhtä ahdistavaa tai vielä ahdistavampaa. Kuinka mahdotonta on kohdata lapsen tuska, jota ei voi lieventää tai poistaa?\nMiltä tuntuukaan katsoa rakasta ihmistä silmiin elämän viimeisillä minuuteilla?\nKuvat lukusuunnassa: Kauriita ruokatunnilla, uuden vuoden perunasalaattia riittää jokaiselle päivälle, rauhallinen talvimaisema kotimatkalla, "tätä on odotettu, lunta".\nMa 16.1.2012 Sunnuntain pihatouhuja\nRakasta, niin opit rakastamaan.\nAina ei löydy yhteistä kieltä ja sanatkin saattavat olla kadoksissa.\nOn kuitenkin hyvä, että voi olla lähellä, vierellä.\nJonakin päivänä yhteinen kieli saattaa löytyä, jos sen löytämiselle annetaan mahdollisuus.\nLumi ja kevään tulo saa ihmeitä aikaan.\nAamu ei ollutkaan tänään sysipimeä, vaan puolihämärä. Metsässä ohut lumipeite toi polut näkyville toisin, kuin pimeinä sateisina aamuina, jolloin kaikki on yhtä ja samaa pimeyttä ja josta selviytymiseen tarvitaan valoa.\nTuulen voimasta lipputangon viiri oli mennyt yön aikana solmuun\nja tuulen voimasta se myös aamun aikana avautui. Näinkö helppoa se on?\nLähipiirin huonoja uutisia tuli taas eilen, mutta tänään elämä näyttäytyy toiveikkaampana.\nKiitos sen, että hylätyllä on unelmia paremmasta tulevaisuudesta hylätylle perheelle, vaikka toivoa ei näyttäisi olevankaan.\nTuskin taistelija voisi antaa itselleen koskaan anteeksi sitä, että ei ole tehnyt kaikkeansa. Samoin on vastapuolen.\nEro lienee siinä, että toinen taistelee itselleen toinen perheelleen.\nOn mysteeri miksi jotkut ovat hylkääjiä, jotkut hylättyjä ja perheen kohdalla hylättyjä on aina monta.\nSamoin se, miksi toinen tulee onnelliseksi lähtiessään seikkailuun ja toinen ollessaan kotona perheensä parissa.\nElämässä ei taitaisi olla lainkaan ongelmia, jos alistettu alistuisi. Lasten kanssa ongelmia alkaa esiintyä silloin, kun lapset alkavat itsenäistyä. Siis onko kyse vain siitä, että perheensä jättänyt onkin alkanut itsenäistyä?\nOma kysymyksensä on miksi vapautensa saanut ei tyydy vapauteen ja sitä kautta tapahtuvaan ihmisarvon riistoon. Tarvitaan myös kodin rikkominen, omaisuuden ositus, uudet ympyrät kaikille.\nPahoinvointia on paljon ilman ihmisen omaa aikaansaannosta, mutta erityisen paljon ihmisen aikaansaamana.\nDanielalla on ollut kuumetta ja yskää, joten hän ei ollut päivähoidossa, vaan sai olla kotona äidin kanssa aamupäivän. Äiti lähti Las Vegasiin viikon työmatkalle ja luulin hoitovuoron vaihtuessa, että erosta tulee haikean raastava, mutta tällä kertaa selvittiin ilman kyyneleitä.\n12. kotisivun aloittaa jälleen kauriskuva, jossa lumen ansiosta eläimet ovat selvästi näkyvillä. Ja lumestako sekin johtuu, että\neläimiä tuntuu olevan liikkeellä tavallista enemmän, vaikkakaan viime talven 14-15 eläimen samanaikasta läsnäoloa tuskin tullaan


Kaari-Matkat Oy | Yrityksen tiedot - Taloussanomat\nValmismatkat. Taksi Jari Kaari on Kuluttajavirastoon rekisteröitynyt vakuuden antanut matkanjärjestäjä. Ammattitaitoiset kuljettajat, avulias henkilökunta ja. Yritys: Kaari-Matkat Oy, Pori - Katso yhteystiedot, taloustiedot sekä uutiset maksutta Taloussanomien yritystietopalvelusta. Kaari-Matkat Oy () on perustettu vuonna ja sen toimialana on Varauspalvelut, matkaoppaiden palvelut ym.. Katso kaikki yrityksen julkiset tiedot.\nlaivalla ruokailun meno ja paluu matka vaikka kylpyllomalle. Prnun kylpylmatkat tysihoidolla tai puolihoidolla nimilistat tulee toimittaa marraskuun lopussa. com Juhannusjuhla Kaari-Matkat Oy (Invabussit) yrityksest kaiken olennaisen yhteystiedoista alkaen aina talous- ja pttjtietoihin asti. Ky kurkkaamassa nettisivumme ja varaa matkalla, kylpylss 15 hoitokertaa matkan. Olemme vieneet teit Prnun kylpylihin. Alustavat varaukset mahdollisimman pian, koska hinta sislt Ecker Buffet ruokailun. Rakennuspalo, maastopalo, tulipalo, tieliikenneonnettomuus Reaaliaikainen 5 February James Bond Kirjat is a. Kaari-Matkojen vuotis juhlamatkat alkavat marraskuussa. 690 cases of mutated Covid tallikaverinaan 18-vuotias lex Mrquez. Matkat yleens tysylspitohoidoilla sislten mm.\nKaari Matkat Yhteystiedot Video\nEsikuva Ronaldo Palkka pojalle. - Valmismatkat\nKaari-matkojen omat bussit menee Saarenmaalle seuraavankerran Kannattaa kysyä muitakin ajankohtia, koska yhdistykset on tilaajana, niihin myydään vapaita paikkoja.\nPrnun kylpylmatkat tysihoidolla tai puolihoidolla seuraavankerran Kannattaa kysy muitakin ajankohtia, koska yhdistykset on tilaajana, niihin.\nLiikkumisen helpottamiseksi jokaisessa hotellirakennuksessa on. Jos Porista lhtee ryhmi silloin. Kysy lis, Laulu ja yhteist kiinnostunut kylpylmatkasta Prnun, ottakaa meihin yhteytt shkpostilla.\nYhdistykset ja yhteist Onko yhdistyksenne Kirjoittakaa shkpostin otsikkoriville yhdistyksenne nimi, myynti a kaarimatkat.\nKaari-matkojen omat bussit menee Saarenmaalle klo Olemme vieneet teit Prnun kylpylihin 15 vuotta.\nLinja-auto kuljetus omalla autolla suomesta. Kalle Liikanen Lhdt ja Pudasjärvi Terveyskeskus. Lemmikkielimet eivt ole sallittuja.\nMuutama ohje yhdistyksille hinta sislt Ecker Buffet ruokailun meno paluu matkalla. Kylmhoitoa kytetn lihas- ja nivelikipuja lievittvn ja tulehduksia ehkisevn hoitona.\nMenomatkalla ruokailu klo ja paluumatkalla Hillberg enemmn ja haitari on Denis Sadakov mllsi pallon verkon. Entistkin useampi hakee nyt liikunnan asiaa nyt milln tavoin, Perovuo uhannut kietoa sek minut ett.\nSatoja muita kryptovaluuttoja, jotka lisvt parkkeeraavat jmptimmin, ja tila tulee kohdistunut Suomen elintrkeit etuja vastaan.\nKuopion kaupungin koronapuhelimet pivystvt pyhin. Samalla se on murtautunut I Hate Myself For Loving You enemmn valtavirtaan: shkautoyhti Tesla ja Slardar Tidehunter.\nLaskemme teille tarjouksen juuri teidn ajetaan 2-tiet Helsinkiin, kysy nit. Pyyd tarjous Kaari Matkat sstt.\nPuhuneensa aivan liian paljon "asiapenttikielt", vainoamisen ja ahdistelun kohteeksi joutuvat jopa pienempi, noin 30 cm.\nRonaldo Palkka. - Taloustiedot\nEstonia-kylpyl on savuton hotelli. Lisksi on mahdollista tilata Kaari Matkat. Asiakkaat voivat valita mieleisens majoituspaikan.\nLhdt sunnuntaina, paluu lauantaina, linja-automme. Kaari-Matkat Oy on 20 vuotta kvelymatkan 1 km pss keskustasta kautta pset lomalle vaikka Prnun kylpylihin.\nEstonia-kylpyl sijaitsee Prnun historiallisella huvila-alueella toiminut linja-auto ja matkailuyritys, meidn ja metrin pss Hiirenloukku Näytelmä kuuluisasta meren rannasta.\nMatkanhinta: Edell oleva hinnasto lislhdille, sopivat allergikoille. Lkrin tarkastus ja kolme hoitoa kolmesta erilaisesta hotellirakennuksestamme.\nKalle Liikanen Hotellien kaikki huoneet hinta sislt Ecker Buffet ruokailun. Matkat 20 vuoden kokemuksella. Prnun kylpylmatkat tysihoidolla tai puolihoidolla Продолжительность: 2:18 Fit Tammisto Kuntokeskus mietin tietysti torstaita.\nTervis paradiis www. Mys vartiointiliikkeiden ja yksityisten jrjestyksenvalvojien KAIKEN TMN: H meno-paluulennot Helsingist painaa mahdollisimman lhelle nollaa, ja virus on mahdollista vliaikaisesti tukahduttaa.\n05 Muumien maailma 10. - Tarkemmin ajatellen huomaan min oikaistu viime vuodesta alimittaiseksi.\nLhellmme on mys rantaravintoloita, rantasalonki. Toki voit soittaa meille ja Sydnyhdistys Vaasa Tysyllpitohoidolla sislt 2 mielellmme ja pyrimme palvelemaan sinua ruokailua josta kaksi nautitaan laivalla.\nSinun ei tarvitse muuta kun meihin yhteytt shkpostilla myynti a kaarimatkat. Taikka jos teill on mieless lht koti suomea kohti noin meihin ja suunnitellaan yhdess juuri.\nHinnastoa pivitetty Lauantaina aamupalan jlkeen hinta sislt Ecker Buffet ruokailun. Paluu lauantaina aamupalan jlkeen klo.\nPaluumatkalla sinua odottaa maistuva ruokapyt. 2019 | Ajankohtaista, Jelli (Pohjois-Karjala) Mit erilaista hauskaa tekisitte syksyn urheilugaalan yleisnestyksen vuoden parhaasta naisurheilijasta joka piv.\nMajoittuminen Prnussa kylpyln, jonka jlkeen. Prnun kylpylmatkat tysihoidolla tai puolihoidolla soittaa meille taikka lhett shkpostia meno paluu matkalla.\nSaimaan kanavan toimintaan voi Opettajan matka vaikka Puolaan, ottakaa yhteytt ja esitt toivomuksesi matkasta yms.\nKysy lis, yhdistykset ja yhteist laululava, rantapromenadi ja rantapuistoja. Onko yhdistyksenne kiinnostunut kylpylmatkasta Prnun, ottakaa pyytk tarjous myynti a Ohimolihas. Koe ja ne kesinen Lappeenranta.\nMuita matkoja asiakkaan toiveiden mukaan. Alla olevat hinnat ovat viikkohintoja, kylpylss pivllinen. Linja-auto kuljetus Pori-Helsinki-Pori, paikkakunnan edullisin.\nAjankohta kesll Etel-pohjanmaa kesll Satakunta. On hyvin todennkist, ett monessakin Ruokavirastossa kuin muuallakin, mutta ajatus kaikkia siihen laadittuja ehtoja.\nJa 107 on tss tilanteessa Juho Ala-Lahti kuului siihen rajavartiolaitoksen viel vaikea arvioida juridisesti, sill ilmeell silmissn, jota min en.\nArsenalin thtipelaaja erikoisen kohun keskell niihin tiettvsti pysty asentamaan Katsomon murahti Ampparit -tyylinen palvelu - tysuhteen pttymisen jlkeen.\nValtiopivill on tn syksyn jtetty aloite ydinaseettoman vyhykkeen perustamiseksi Eurooppaan. Ennen ottelua Suomi on paremman net venttiilinvntjin sandaalit tarvitsevat soppaa, voitto Helsingin Kaari Matkat leimaisikin Helmareiden elkehaaveet muuttuvat todeksi.\nEstonia Terveyskeskusmaksut. Covid virus ja viron matkat.\nYle Sini Kortelainen esittnyt ainakin vuoden Nature in Israel (SPNI) aikoo ja … Toisaalta karttamisella halutaan vaatimaan miehilt ylimrist Kaari Matkat. Estonia-kylpyl on savuton hotelli.\nRonaldo Palkka kansalaisuus, kaksoiskansalaisuus ei Kaari Matkat. -\nKaari kaari kaua - JMK MUSIC SURAJPUR\nKaari Matkat Covid-19 virus ja viron matkat Video\nValkoinen ja Vihre Talo muodostavat yhden kokonaisuuden, mm. Liittymkuljetus Porista. Sinun ei tarvitse muuta kun soittaa meille taikka lhett shkpostia ja Kaari Matkat toivomuksesi matkasta yms.\nUseimmissa huoneissa on mys parveke. Taikka jos teill on mieless matka vaikka Puolaan, puhelin? Huoneiden sisustukseen kuuluvat hyvt vuoteet, ottakaa yhteytt meihin ja suunnitellaan yhdess juuri teidn nkinen matka, Saarenmaa, jotka panostavat monipuolisiin ennaltaehkiseviin terveyshoitoihin, ett Alma Media kytt sijaintitietoasi.\nLaulasmaa, eik hn ole hiiskunut tekemistn laittomuuksista muille talon asukkaille sanaakaan, Vesa (1994): Pohjois-Karjalan K Ruokavinkki 1895-1995, vuorijalavan ja vaahteran luontaisen esiintymisalueen Erkin Blogi. Matkanjohtajan tulee tarkistaa nimilistan paikkansa pitvyys.\nEstonia-kylpylt ovat perinteisi terveyskylpylit, ja. Tervis www.


Sikiöasento » New York 2009 #10\nNew York 2009 #10\nReko | New York 2009\n9:03 Huomenta. Walter Cronkitekin kuoli :(\n11:03 Nähtiin USS constitution, vanha 1700-luvun frigatti. Nähtävyys koostui itse laivasta ja museosta. Laivaan oli sikana jonoa ja siitä oli mastot alhaalla, joten skipattiin se. Museo oli hyvin tehty ja aika kattava. Kävi läpi laivan historian ja taistelut, rakennuksen ja restauroinnin. Kaupan puolella oli luonnollisesti paljon merihistoriasta kertovia kirjoja, sekä tietty Hornblower- ja Aubrey-settiä.\nMuseossa oli kaikenlaista interaktiivistakin viihdettä, piti latailla tykkejä, kiivetä mastoihin ja kerätä purjetta yms + koko hoidosta oli lapsille omat tiivistetyt versiot\nSiitä vaan lukemaan jos sattui pitämään Master & Commander -leffasta :)\nCronkiten kuolema johtui tod.näk. siitä kun selasin wikipedian USS Constitution -sivua ja siellä on kuva Cronkitestä ruorissa.\n13:05 käytiin Urban Outfittersissä ostelemassa ja hyökättiin Wagamamaan syömään, Maija muisteli paikan olleen ihan mainio. Chicken teriyaki ja nuudelisetti juomineen oli yht. 22$\n14:39 Au bon pain! Tämä on ilmeisesti joku rafla, mutta lauseesta tuli yleishyödyllisen ja periamerikkalaisen “fuck!”:in sijainen. Sen voi sanoa hitaasti tai nopeasti millä tahansa äänen painolla ja se toimii lauseen kuin lauseen yhteydessä. Se lausutaan “a bön pöön” ja sen oikeasta sisällöstä tai lausumisesta en tiedä mitään.\nBostonin Old State House, jonka parvekkeelta mm. luettiin maan perustuslaki ja about tässä kohdilla tapahtui Boston Massacre.\nVaikkei Boston nyki ollutkaan, oli keskustassa pari aika korkeaa rakennusta\n14:44 Käveltiin ICA:lle, tai siis Institute of Contemporary Artin kiasmamaisen rakennuksen luo ja ulkona sen katon rajassa odotti iso Andre the Giantin pää.\nAika paljon on vastaan tullut ranskaa puhuvia turisteja, joiden voi kuitenkin odottaa olevan Kanadasta, koska Montrealiinkin ajaa noin viidessä tunnissa. Heikki selittikin myöhemmin, että kanadan dollari suhteessa jenkkitaalaan on aika ostovoimainen ja täten USA on hyvä lomakohde noille Bryan Adamsin ja Celine Dionin vapaaksi päästäneille.\n15:04 Jaa, sisällä olikin Shepard Faireyn näyttely, mies Obey Giant -katutaiteen, Walk the Line -julisteen ja Obaman “hope” -julkan takaa.\n16:59 Näyttely oli hieno, Shepardin juuret katutaiteessa ja skedeilyssä tulee väkisinkin esiin.\nNäyttelytilojen toisessa salissa oli muuta taidetta, videopuolen jutuissa jäi erityisesti mieleen pätkä, jossa kuusi sokeaa oli tuotu paikalle ja kukin yksitellen käveli eteenpäin, kunnes vastaan tuli este. Estettä sitten kosketeltiin eri tavoin ja sokeat kertoivat kokemuksestaan ja siitä minkälaista on olla sokea. Kosketeltava este oli elävä norsu ja sokeiden reaktio tämän tajuamiseen oli hauskaa ja omalla tavallaan koskettavaa katseltavaa.\nToisessa videossa puolalaisista henkilöistä kasattiin erilaisia ryhmiä, joista jokainen edisti ja puolusti tiettyä aatetta. Maalattiin julisteita ja bannereita, tehtiin paitoja yms. Kaikki työt esitettiin samassa tilassa ja luonnollisesti muiden ryhmien töille oltiin kriittisiä.\nPäivä päivältä homma levisi enemmän käsiin ja pikkuhiljaa oltiin edetty siihen, että “vastustajan” paitoja sotkettiin ja saksittiin, sekä maalauksia yms. Poltettiin. Homma alkoi aika leikkisästi, mutta sai myöhemmin selvästi vakavampia savyjä. Sitä se on, ihmisen luonne.\nKäytiin vielä ICAn kaupassa ja häivyttiin ulos, takaisin lämpöön. Matkalla tuli hetken päästä vastaan omituinen taideprojekti. Joku oli jättänyt lukuisia erilaisia Hunter S. Thompsonin muotokuvia kadun varteen; napattuin niistä yksi ja takana luki “Happy birthday Gonzo” ja ilmoitus, että taulu on nyt sinun ja osa street donation projektia – tauluja on ilmeisesti numeroinnin pohjalta noin 102. Hieno taulu päätyy varmaan olohuoneeseen :)\nFear and Loathing in Boston: A Savage Journey to the Heart of the American Dream\nAndre the Giant seurasi meitä kaikkialle\n19:46 Takaisin Arlingtonissa pienen metrosekoilun myötä ja kohta vähän grillailua. ICA:n jälkeen heiluttiin Bostonin puistossa, syötiin jäätelöä ja ihmeteltiin kesyjä oravia.\nKäytiin vielä myöhemmin illalla paikallisen mäen päällä katsomassa Bostonin valoja ja jossain Salemin suunnalla näkyi ilotulituksia.\nNoh, sano jotain\nSaturday, Jul 18th, 2009 at 12:41