S A K U N T A R I N A. Saku Henriksson ja Finnqueer Kirjoittaja on antanut tämän tekstin julkaisuun erikoisluvan Finnqueerille. - PDF\nS A K U N T A R I N A. Saku Henriksson ja Finnqueer Kirjoittaja on antanut tämän tekstin julkaisuun erikoisluvan Finnqueerille.\nDownload "S A K U N T A R I N A. Saku Henriksson ja Finnqueer 2005. Kirjoittaja on antanut tämän tekstin julkaisuun erikoisluvan Finnqueerille."\n1 RISTI JA SATEENKAARI S A K U N T A R I N A Saku Henriksson ja Finnqueer 2005 Kirjoittaja on antanut tämän tekstin julkaisuun erikoisluvan Finnqueerille. Teoksen saa lähettää tulostaa ja lähettää edelleen missä muodossa tahansa ei-kaupallisessa tarkoituksessa.\n2 ESIPUHE Sakun tarina 1 on monitasoinen teos, joka kannattaa lukea useampaan kertaan. Teoksessa homoseksuaalisuus peilautuu jyrkän uskonnollisen herätysliikkeen arvomaailmaan. Teos tuo esille myös herätysliikkeen ja kirkon toiminnan ulkopuolella elävien heteronuorten ja aikuisten asenteet homoihin. Kirjaa lukiessaan voi seurata sitäkin, miten heterot homoseksuaalisuudesta puhuessaan käyttävät vielä tänä päivänä kieltä, jolla ylläpidetään vanhoja mielikuvia ja kliseitä homoista. Teoksen herkkä ulottuvuus liittyy Sakun ja Pyryn ystävyyteen ja rakkauteen. Monitasoisen teoksen pitää jäntevästi koossa Sakun tarina, 17-vuotiaan lukiolaisen nuoren kasvukertomus: tuleminen ulos kaapista ja eheytyminen homoksi, tai tarkemmin sanottuna kertomus tämän prosessin ratkaisevista alkuvaiheista. Tarinan alku sijoittuu muutaman vuoden takaiseen aikaan, jolloin laki samaa sukupuolta olevien parisuhteesta oli tulossa eduskunnan käsittelyyn. Lain valmistelu synnyttää herätysliikkeen sisällä keskustelua ja terävöittää liikkeen jo aikaisemminkin jyrkän tuomitsevaa kantaa homoseksuaalisuuteen. Herätysliikkeen opetuksen mukaan homoseksuaalisuus on vastoin Raamattua ja kaikkea sitä, mitä liikkeessä pidetään oikeana ja pyhänä. Asia koskettaa Sakua henkilökohtaisesti, koska hän on jo useamman vuoden ajan tiennyt olevansa epänormaali, hintti herätysliikkeen käsityksen mukaan turmeltunut ja kadotukseen tuomittu syntinen. Herätysliikkeen toimintaan muun muassa laulajana aktiivisesti osallistuva Saku on jo kotikasvatuksensa myötä sisäistänyt herätysliikkeen arvot ja ihanteet. Saku toteaakin elävänsä sisäisessä helvetissä. Sakun eheytymisprosessin yksi tärkeä alkuvaihe kiteytyy hänen tuskaisessa kysymyksessään: Miksi minun pitäisi muuttua joksikin siitä, miksi minut on katsottu hyväksi ja oikeaksi luoda? Homoksi tunnustautuminen saattaisi kuitenkin merkitä sosiaalista itsemurhaa, myös Sakun uskoville vanhemmille. Alkuasetelman kuvauksen jälkeen Sakun tarina lähtee vauhdilla liikkeelle. Nettipalstan välityksellä Saku löytää yllättävästi samanmielisen 16-vuotiaan Pyryn judoharrastuksensa piiristä. Poikien aran ystävyyden muuttuminen vähitellen rakkaudeksi on kuvattu kirjassa sekä rajuin vedoin että herkästi elämänmakuisesti ja uskottavasti: tällaista tuntevan ja kokevan ihmisen elämä on. Kun jotkut Sakun koulukaverit saavat tietää poikien suhteesta, kielipeli pyörähtää jälleen käyntiin ja kiteytyy erään kaverin repliikissä: Me ollaan normaaleja, etsi sinä kaltaisiasi! Sakua haukutaan saatanan takaluukkutaaviksi, jolla on sairaita haluja. Mutta Sakun ja Pyryn suhde löytää myös ymmärtäjiä yllättäviltä tahoilta niin koulun koviksen kuin helluntailaisen Mirankin hahmossa. Herätysliikkeenkin piiristä löytyy vähitellen Sakun isästä alkaen sympaattisia uskovia, jotka eivät tuomitse poikia helvetin tuleen, vaikka eivät homoseksuaalisuutta hyväksykään. Ilmeisesti Sakun aito rehellisyys pehmentää lähipiirin asenteita. Sakun tarina sisältää yllättäviä ja dramaattisia käänteitä. Tarina huipentuu, kun pojat joutuvat pakenemaan ja piileksimään Pyryn väkivaltaista isää. Silloin ovat jo poliisitkin liikkeellä. Iltalehti repäisee pääotsikkona lööpissään: Homopojat karkuteillä. Isä uhkaa tappaa. Sakun tarinassa juoni on kehitelty jäntevästi ja viety loppuun asti uskottavasti. Kirjan sivuilla sen kuvaamissa tapahtumissa ja erityisesti Sakun ja Pyryn välisissä keskusteluissa sykkii elämä vahvana ja mukaansatempaavana. Kirjalla on rohkaiseva viesti: Ristiriitojenkin keskellä ihmisellä on mahdollisuus paradoksaaliseen muutokseen eli eheytyä ja tulla siksi ihmiseksi joka hän on ja millaiseksi hänet on luotu. Vantaalla 28. helmikuuta 2005 Raimo Harjula teologian tohtori, dosentti 1 Nimi Risti ja sateenkaari otettiin käyttöön vasta tämän esipuheen kirjoittamisen jälkeen.\n3 3 KIRJOITTAJAN ALKUSANAT Tämä tarina on saanut lähtölaukauksensa sekä omista että muiden taisteluista. Olen lähivuosina saanut kohdata sekä virtuaalisesti että kasvokkain monia uskovia homoja, joilla ei ole kotipaikkaoikeutta omassa hengellisessä yhteisössään sellaisina kuin he ovat. Nämä kukin ovat kertoneet omasta dilemmastaan, omasta ristiriidastaan, omasta helvetistään. Voin vain ihmetellä näiden kovia kokeneiden, rähjäisten ja kolhiutuneiden sankareiden selviytymiskykyä. Joku nuori on karkotettu kotoaan, joku keski-ikäinen on joutunut näkemään rakastamansa perheen hajoavan, joku on eristetty omasta hengellisestä yhteisöstään, kasvuympäristöstä, johon on juurtunut elinikäisen hartauden, uskon ja luottamuksen voimalla. He eivät ymmärrä, miksi Jumala on antanut heille tämän ristiriitaisen osan. Jos he noudattavat hengellistä kutsumustaan, he elävät elinikäisessä selibaatissa. Jos he elävät sellaisina mitä he ovat, heidän on otettava vaieten vastaan kaikki tuomiot, jotka Jumalan Sana näyttää heille langettavan, sekä kohdattava sosiaalinen eristyminen ja toisten halveksunta omassa hengellisessä kodissaan. Jotkut yrittävät löytää Raamatusta erilaisia porsaanreikiä ja selityksiä. Tinkimätön älyllinen rehellisyys johtaa tällä tiellä kuitenkin useimmiten umpikujaan. Monen tiedän epätoivossaan kuolleen oman kätensä kautta. Jotkut taas yrittävät upottaa sietämätöntä tuskaansa pinnallisiin yhden yön suhteisiin, alkoholiin ja muihin korvikkeisiin. Jos kohtaat näitä ihmisiä, älä ainakaan tuomitse heitä, sillä heidän sisimmässään soivat jo tuomion pasuunat. Jos helvetti on olemassa, heidän osaltaan se on jo alkanut täällä. En ole oikea henkilö ratkaisemaan, päätyvätkö he lopulta sinne. Kehyskertomus perustuu monilta osin todellisiin tapahtumiin, mutta henkilöt on siinä määrin fiktioitu ja yhdistelty eri persoonista, että harvalla heistä on todellista, suoraa esikuvaa. Huomautan erikseen, että Henrikssonin ja Viitasalon perheitä ja perheenjäseniä juuri sellaisina, kuin ne tässä on kuvattu, ei todellisuudessa ole. Loppua kohti kertomuksen fiktiivisyys lisääntyy. Tämä kertomus ei anna ratkaisua ongelmaan. Voin vain kertoa sinulle: et ole yksin. VAROITUS Kertomuksessa saattaa olla jopa samassa luvussa sekä syviä uskonnollisia kokemuksia että homoeroottisia aineksia. Jos et ole valmis kohtaamaan niitä yhtä aikaa, on parempi, ettet edes aloita lukemaan. Saatat loukkaantua syvästi. En pyydä sitä anteeksi, sillä olet nyt lukenut varoitukseni. Saku Henriksson (palaute kirjoittajalle:\n4 4 Ensimmäinen osa jossa tutustumme Sakuun, hänen lähipiiriinsä ja hänelle tärkeisiin asioihin Sunnuntai Herätysliikkeen kokouksissa käytiin säännöllisesti, eikä se ollut Sakulle edes vastenmielistä. Siellä oli ystäviä, lämpimiä ihmissuhteita ja liikkeen tapa huolehtia jäsenistään ulottui nuorisoon saakka. Paikkakunnan saarnaajat, yhteensä neljä miestä, tunsivat vähintään kohtalaisen hyvin liikkeeseen kuuluvat nuoret, juttelivat heidän kanssaan vapaasti ja pyrkivät kukin lahjojensa ja luonteensa mukaan auttamaan kaikissa vastaan tulevissa hengellisissä ongelmissa. Paljon saarnaajien kanssa keskusteltiinkin. Nyt olivat menossa seurat, liikkeen viikoittainen vakiotapahtuma. "Kun katsomme Raamatusta, mitä vaikkapa Roomalaiskirje sanoo, ei pitäisi kenelläkään olla epäselvää", maallikkosaarnaaja sanoi. Hän puhui rauhallisesti ja sujuvasti. "Kuinka kukaan Raamattua auktoriteettinaan pitävä ihminen voisi sanoa, että homoseksuaalisuus on oikein? Se on vastoin Raamattua ja vastoin kaikkea sitä, mitä me pidämme pyhänä ja oikeana." Saku Henriksson kuunteli tarkkaavaisesti. Asia kosketti häntä henkilökohtaisesti, koska jo useamman vuoden, jo peruskoulun ylemmiltä luokilta saakka, hän oli tiennyt olevansa epänormaali, hintti, kaikkea sitä, mitä tämä yhteisö piti vääränä ja halveksittavana. Pojan olo oli epämukava. Saarnaaja tuntui puhuvan juuri hänelle, vaikka se olikin järkevästi ajatellen mahdottomuus. Puheelle oli antanut lisäpontta pian eduskunnan käsittelyyn tuleva parisuhdelaki. Asiasta oli keskusteltu herätysliikkeen sisällä paljonkin, mutta homoja puolustavia ääniä ei juuri kuulunut se olisi ollut liikkeen sisällä eräänlainen itsemurha. Jo homoista tasa-arvoisina ihmisinä, kansalaisina ja tuntevina yksilöinä puhumista olisi pidetty maallistumisena ja asianomaisen ympärille olisi muodostunut tyhjiö. Jospa vaikka hänkin on sellainen? Niinpä keskusteluissa kuului vain kauhistelua, ihmettelyä ja halveksuntaa näitä ilmeisen turmeltuneita ja kadotukseen tuomittuja yksilöitä kohtaan. Sakun perhe oli tyypillinen liikkeen kannattajakunnan piirissä. Isä ja äiti, joista jälkimmäinen kotona, viisi lasta. Lapsimäärä ei ollut vielä edes erityisen suuri, mutta kylällä ja kaveripiirissä pesuetta pidettiin kyllä suurperheenä. Toimeen tultiin ehkä niukasti mutta kuitenkin kohtalaisesti, koska alkoholiin, ravintoloihin ja muihin maallisina pidettyihin huvituksiin ei rahaa liiennyt. Saku oli lapsista keskimmäinen. Kaksi nuorempaa sisarusta olivat lettipäisiä, hellyttäviä, mutta joskus raivostuttavia pikku tyttöjä. Suhde vanhempiin sisaruksiin kahta vuotta vanhempaan siskoon ja kolme vuotta vanhempaan veljeen oli etäinen: nämä olivat ikäeron takia liikkuneet eri kaveripiireissä, ja nyt heidän muutettuaan kotoa pois opiskelija-asuntoihin yhteydet jäivät vähäisiksi. Tilaisuus alkoi olla lopuillaan. Saarnaaja lopetti puheensa, laulettiin virsi, jota seurasi yhteinen esirukous. Sakukin painoi päänsä kuuliaisesti alas, mutta hänen päässään pyöri yhä sama ajatus kuin saarnankin aikana: millainen minun tilanteeni on? Miten voin edes elää, kun en koskaan ole edes haaveillut naissuhteista? Yhtälö oli Sakulle mahdoton. Ääretön jaettuna nollalla ei ole mikään luku. Ja Saku tunsi olevansa juuri tuo jakoviivan alapuolella. Syvällä. "Hei Saku! Oletko kuullut, että Teemun mökille menee porukkaa tänä iltana?" kysyi Janne, Sakun hyvä, jo vuosien takainen ystävä. "Etkö voisi tulla mukaan? Otetaan rukoushuoneen virsikirjoja mukaan niin voidaan laulaa. Pääset Jessen kyydissä minä kysyin jo, ja meille\n5 5 molemmille on tilaa." Saku heräsi mietteistään. "Joo, totta kai! Eihän tässä ole mitään muutakaan ja kiva päästä uimaan ja saunomaan. On kai siellä sauna lämpimänä?" "Tuskin vielä, mutta kauankos se lämpenee!" virnisti Janne, Sakun ikäinen, tummatukkainen ja tummasilmäinen poika, kaveri, jonka kanssa Saku oli jo taputellut yhdessä hiekkakakkuja. "Sovittu!" huikkasi Saku. "Käyn vaan kotona hakemassa pyyhkeen ja puhtaat vaatteet. Mitenkähän makkarat ja limpparit?" "Jessen isä on hoitanut kaikki, joten ei muuta kuin nauttimaan!" Janne vastasi. Pojat sopivat vielä siitä, missä tapaisivat puolen tunnin kuluttua. Loppukesän varhainen ilta oli lämmin, ja aikaa olisi. Saku ajoi kevytmoottoripyörällä kotiin, pakkasi kiireesti tavaransa selkäreppuun ja karautti takaisin lähellä rukoushuonetta olevalle huoltoasemalle, jossa osa pojista jo odotteli. Saku liittyi porukkaan ja pian tulivat muutkin mökille lähtijät. Autot olivat täynnä. Jessen ajamassa autossa oli kuusi henkeä, ja takana olevilla neljällä oli varsin ahdasta, mutta 40 kilometrin matka taittui nopeasti. Perillä osa pojista laittoi saunan kiukaan alle tulen, toiset aloittivat iltapalan valmistelun ja muutama rakensi nuotiota. Kahvi oli pian valmis, ja kaikki kokoontuivat mökin terassille. "Aika inhottava juttu toi parisuhdelaki", sanoi Juho, 16-vuotias, pörrötukkainen hulivili. "Minä en kerta kaikkiaan tajua miten mies voi suudella miestä. Se jotenkin on ihan ulkoavaruudesta koko homma. Kyllä Nieminen sanoi saarnassaan ihan oikein: tuo on maailmanlopun merkkejä." "No onhan tuota ollut kautta aikojen", sanoi Toni. "Ettekö ole lukeneet, miten Roomassa oli jo poikahuoria. Sehän oli eräs Rooman valtakunnan rappion merkkejä." "Joo, ja Ateenassa ja Spartassa oli sama meno. Eipä ihme, että nekin tuhoutuivat", Juho jatkoi. Keskustelu jatkui, ja Sakun olo muuttui aika tukalaksi. Jutellessaan pojat katselivat toisiaan avoimesti silmiin, toisinaan odottaen nyökkäystä tai jotain muuta vahvistusta omalle mielipiteelleen. Sakuunkin vilkaistiin, mutta hän oli kuin keskustelu ei olisi kiinnostanut lainkaan. Hän selasi hajamielistä näytellen pöydälle jäänyttä ruohonleikkurin käyttö- ja huolto-ohjetta, vaikka seurasi tarkoin keskustelua. Keskustelun jatkuessa pojat innostuivat kuvittelemaan homojen parisuhde-elämää. Saku painoi päänsä alemmas, ikään kuin ruohonleikkurista olisi tullut koko senhetkisen maailmankaikkeuden keskus. Kovin yksityiskohtaisiin kuvauksiin eivät nämä uskovaiset pojat arvioinneissaan kuitenkaan menneet, sillä heidän piirissään voimakkaiden sukupuolisten mielikuvien luominen ja niillä mässäileminen oli tabu. Tämä ei tietenkään tarkoittanut, että kukaan ei olisi yksin ollessaan kuvitellut mitä tahtoi, tai harjoittanut itsetyydytystä, joka tosin sekin oli yksiselitteisesti kiellettyjen asioiden listalla. Sakulla ei ollut asiasta varmoja todisteita muiden kuin parin kaverin osalta, mutta hän arveli kaksinaismoralistisen ajattelun olevan huomattavasti laajempaa kuin yleisesti tiedettiin. Saunassa oli lämpötila jo ehtinyt 80 C:een, ja pojat siirtyivät pukuhuoneeseen. Siellä oli ahdasta, mutta kaikki saivat toisiaan lievästi tönien ja tuuppien riisuttua ja menivät löylyyn. Juho meni itseoikeutettuna löylynheittäjäksi. Vaikka hän oli kova saunoja, hän otti kuitenkin huomioon muut ja kysyi useimmiten löylyä heittäessään, miltä muista tuntui. Keskustelua jatkettiin. Saku oli edelleen melko hiljaa, koska äsken käsitelty aihe vahvisti hänen tunnettaan siitä, että hän oli jotenkin porukan ulkopuolella. Miten hän, joka haaveili salaa toisesta kundista, joka tyydytti itseään likaisiksi väitettyjä mielikuvia elättäen ja joka särkeviä sydämensä haavoja nuollen yritti pitää omaa kulissiaan yllä, olisi pystynyt henkisesti samaistumaan näihin normaaleihin, kylläkin reiluihin mutta jotenkin sydämettömiin ja itseään nähtävästi\n6 6 malliuskovaisina pitäviin kavereihin? Toisaalta Sakun suhteet herätysliikkeen ulkopuolelle olivat ohuet. Hän oli ollut paljon kotona, liikkunut useimmiten uskovien ystäviensä kanssa ja käynyt säännöllisesti liikkeen tilaisuuksissa sekä omalla paikkakunnalla että muuallakin. Ainoastaan hänelle rakas urheiluharrastus judo oli tuonut muita kontakteja. Koulussa hän oli kyllä pidetty, mutta huomaamaton. Sellaisia kavereita, joiden kanssa saattoi jutella arkipäiväisistä asioista, oli kyllä useita, mutta hän ei kiintynyt keneenkään erityisesti, eikä nähtävästi kukaan häneen. Sakun luokalla oli kuitenkin eräs poika, Tuomas, joka sai Sakun verenkierron vilkastumaan. Ei tarvinnut kuin ajatella häntä, niin "Only a fool / breaks his heart " hän hyräili mielessään ja yhtäkkiä heräsi ympärillään olevaan todellisuuteen. Ajatusten keskittyminen Tuomakseen oli aiheuttanut tiettyä kutinaa lantion seudulla, ja kauhukseen Saku huomasi, että juuri kun saunojat alkoivat siirtyä laiturille ja uimaan, hänen jalkojensa välissä oli jo alkanut tuttu, usein miellyttävä, mutta juuri nyt kauhistuttava erektio! Mitä ihmettä voisi tehdä? Kalun pää pilkisti jo reisien välistä, ja lähes sairaalloisen ylilihava Tero, jonka rehevät rintaläskit hyllyivät hänen vähänkin liikahtaessaan, kiinnitti selvästi huomiota Sakun paisuneeseen elimeen. "Hei Saku, missä sinut ajatuksesi oikein vaeltavat?" Tero kysyi naurahtaen samalla ymmärtävästi ja vilkaisen ihran keskeltä pilkistävillä siansilmillään Sakun jalkojen väliin tämän yrittäessä nopealla liikkeellä painaa kaluaan reiden alle. Ellei saunan kuumuus olisi jo aiheuttanut verenkierron vilkastumista, olisi Sakun punastuminen näkynyt. Kaikkien huomio kiinnittyi Sakun häpeälliseen tilaan ja poika katseli lattiaan. Ajatukset sumenivat tuskalliseksi möykyksi, vatsanpohjassa oli kuin sulaa rautaa ja hikikarpalot estivät silmiin nousevia kyyneliä näkymästä. "Hei jätkät", tokaisi Juho, joka tajusi Sakun hankalan aseman ja syöksyi tapansa mukaan suin päin vääriin johtopäätöksiin. "Sakulla on tietysti joku lyyli mielessä ja taisi mennä ajatuksissa vähän pitkälle. Meistähän ei koskaan kukaan tietysti ajattele mitään sopimatonta muijista, eihän?" Juho sanoi lyöden asian leikiksi. Lauteilta noustessaan pojat nauroivat ymmärtävästi ja hyväntahtoisesti Sakulle, joka nyt, suunnattoman kiitollisena Juholle tämän annettua luonnollisen ja jokaisen nuoren pojan mielestä asiallisen selityksen, jäi lauteille tukalaan tilaansa. Juho jäi viimeiseksi ja kun pojat olivat kahden, kuiskasi Sakulle luottamuksellisesti: "Kaada kylmää vettä jalkojen väliin nyt kun jäät yksin, niin seisokki häviää minuutissa. Minulla on joskus käynyt samalla tavalla, eikä silloin ole tosiaan kivaa!" Yksin jäätyään Saku noudatti Juhon neuvoa. Hän tarvitsi kuitenkin melkoisen määrän vettä, ennen kuin elin suostui asettumaan edes jossain määrin lepotilaan. Poikajoukko jäi vielä uinnin jälkeen vielä tupakalle ennen kuin palasi takaisin löylyyn. Toinen osa jossa Saku aloittaa tutkimusmatkan Maanantai Koulu tuntui taas mukavalta kesäloman jälkeen. Edellinen viikko, joka oli ollut lukukauden ensimmäinen, oli mennyt koulutyötä käynnistellessä: kirjojen ja tarvikkeiden hankinnat, aloitusrituaalit, tutustuminen ja kesän tapahtumien kertaus hidastivat varsinaisen koulutyön alkamista. Aamun fysiikan kaksoistunnin jälkeen oli vapaatunti, ja Saku meni ATK-luokkaan tietokoneelle. Internet kaikkine mahdollisuuksineen oli alkanut kiinnostaa häntä. Homoseksuaalisuuteen liittyvää materiaalia Internet oli pullollaan, mutta todella asiallisen tiedon löytämi-\n7 7 nen ei ollutkaan niin yksinkertaista kuin tarjonnan suuresta määrästä olisi saattanut päätellä. Hän oli kuitenkin esseitä laatiessaan oppinut käyttämään hakukoneita, ja tämä nopeutti tiedonhakua tuntuvasti. Hakiessaan tietoa homoseksuaalisuudesta Saku törmäsi tietenkin ensiksi kaupallisiin homosivuihin, joiden alaston kiihottavuus ja riettaus aluksi kauhistutti häntä. Lisäksi oli mahdotonta tutkia mitään aiheeseen liittyvää aineistoa muiden läsnä ollessa. Saku avasi Internet Explorerin ja mietti hetken, mitä tällä kertaa hakisi. Edellisen illan kokemus oli vielä tuoreena mielessä. Hankala tilanne oli lauennut onneksi kavereiden hyväntahtoiseen naureskeluun. Moni oli tunnustanut, että huoramaiset ajatukset vaivasivat joskus heitäkin, vaikka he sanoivat taistelevansa lihallisia himoja ja haluja vastaan. Mökiltä kotiin päin tullessa oli kaikilla ollut läheisestä ystävyydestä ja yhteenkuuluvuuden tunteesta tullut rento ja lämmin olo. Kotona WC:ssä Saku oli vielä masturboinut kiihkeästi muistellessaan Juhon kiinteää, solakkaa vartaloa, kauniita kasvonpiirteitä ja jäntevää, notkeaa liikkumista. Jopa hänen jalkansa, nilkkansa ja pohkeensa riittivät herättämään Sakun halun. Millaista olisikaan tuntea joku toinen homokaveri, jonka kanssa voisi jakaa tunteensa, ajatuksensa, pelkonsa, toiveensa ja ehkä siis rakkautensa? Sakua suorastaan hengästytti ajatella sanaa rakkaus tässä asiayhteydessä. Sehän on haureutta! Miesten välinen rak-kaus missä tahansa muussa muodossa kuin platonisena, kristillisenä huolenpitona ja välit-tämisenä oli itsestään selvästi syntiä. Saku ei kuitenkaan voinut olla ajattelematta, millais-ta olisi saada jutella jonkun Juhon tapaisen mutta homokundin kanssa kaikista kuvitel-tavissa olevista asioista pelkäämättä joutuvansa leimatuksi, haukutuksi ja suljetuksi ulos siitä sosiaalisesta verkostosta, johon oli kuulunut koko ikänsä. Nyt teen sen, mitä olen aikonut jo pitkään, Saku ajatteli. Hän tunsi yhtäkkisen rohkeuden puuskan ja tarmon valtaavan mielensä ja avasi treffipalvelun perustietolomakkeen. Täytettyään henkilötietokentät hän siirtyi kuvailemaan omaa luonnettaan, toiveitaan ja fyysistä olemustaan. Voisiko kirjoittaa hyvännäköinen? Miten paljon kannattaa kehua itseään? Saku pyyhki pois jo kirjoittamansa kuvauksen ja aloitti alusta. Minä en ole mikään tavallinen heppu. En hae ensi sijassa runkku-, pano- tai imuseuraa vaan suunnilleen ikäistäni (17), omilla aivoillaan ajattelevaa, hellää ja Vielä lyhyt kuvaus ulkonäöstä ja sitten vaan klik- sinne meni. Tiistai Seuraavana aamuna Sakun koulu olisi alkanut vasta yhdeksältä, mutta hän meni kouluun jo tuntia aikaisemmin. Suomen kielen opettaja, jolle Saku selitti tarvitsevansa kirjaston tietokonetta tutkielman kirjoittamiseen, päästi mallioppilaana pidetyn Sakun koulun kirjastoon, joka ei tuohon aikaan ollut vielä auki. Toimiko myös kirjaston tietokoneella nettiyhteys? Internet Explorer joo aukesi! Hotmailkin avautui pienen odottelun jälkeen. Vastauksia oli peräti viisi. Ilmoituksen varhaisen jättöajan takia teksti oli ollut näkyvillä jo koko edellisen päivän ja yön. Saku ryhtyi selaamaan ilmoituksia. Olen 46-vuotias, hyvän näköinen, isokullinen ja karvainen kaveri. Tulisitko panemaan Yök, ajatteli Saku. Eikö ilmoituksessani lukenut, että haen suunnilleen ikäistäni kaveria? Hän vastasi lyhyesti, kitkerästi ja kieltävästi uuslukutaidottomalle köriläälle ja siirtyi seuraavaan vastaukseen. Siinä 25-vuotias opiskelija kertoi etsivänsä seksiseuraa. Ei taaskaan minua varten, tuumasi Saku, ja naputteli ystävällisen mutta päättäväisen vastauksen, jossa kertoi etsivänsä jotain muuta kuin mitä opiskelija oli tarjonnut.\n8 8 Kolmas maili sai Sakun aluksi kiinnostumaan. Siinä 16-vuotias, kokematon, lähiseudulla asuva kaveri halusi Sakusta mailiseuraa, mutta pitkähkön mailin loppuosa sai veren hyytymään Sakun suonissa. kun olit antanut kotisivusi osoitteen, kävin siellä. Ja, hitto, sinähän harrastat judoa niin kuin minäkin. Antamasi suppeat tuntomerkit sopivat erääseen sinisen vyön judokaan. Et muuten koskaan kumarra tatamille, ja sensei hyväksyy sen. Miksi? Olet muuten hyvän näköinen Nyt se siis on tapahtunut, Saku ajatteli kauhuissaan. Mitähän tuokin on jutellut minusta kaverinsa kanssa? Vai onko tuon mailin takana tosiasiallisesti luokkakavereita, jotka pilailevat kustannuksellani ennen lopullista iskua? Toisaalta oli tietenkin mahdollista, että kirjoittaja oli juuri sitä mitä sanoikin olevansa. Mutta mikäli vahinko oli jo tapahtunut, sille ei enää mahtanut mitään. Niinpä vielä hetken harkittuaan Saku päätti kirjoittaa mahdollisimman neutraalin vastauksen, jossa ei kieltäisi eikä myöntäisi mitään. Hän muotoili vastauksen huolellisesti ja lähetti sen. Sen jälkeen hän kirjoitti vielä viestin treffipalvelun kotisivun ylläpitäjälle ja pyysi tätä poistamaan ilmoituksensa, sillä Saku ei löytänyt valikkoviidakosta mahdollisuutta poistaa ilmoitus itse. Mitähän huominen toisi tullessaan? Sakun isä Lasse oli 48-vuotias paperikoneinsinööri, joka joutui työnsä vuoksi matkustamaan paljon ympäri maailmaa. Hän oli kielitaitoinen, älykäs ja sivistynyt mies, joka osasi suhtautua jonkinlaisella rentoudella herätysliikkeen fundamentalistisimman suunnan vaatimuksiin, mutta pysyi silti uskollisena liikkeen perusperiaatteille. Vaikka hän pitikin ohjat käsissään, ote ei ollut diktatorinen, vaan kaikkien kanssa keskusteltiin. Usein lasten mielipiteet vaikuttivatkin päätöksiin. Saku oli jo harkinnut moneen kertaan, pitäisikö tässä seksuaalisuutta koskevassa asiassa uskoutua isälle. Kymmenvuotiaana Saku oli varastanut äidin kassista kympin ja tuhlannut sen karkkeihin. Kun karkit oli syöty, jäljelle jäi ahdistus, joka ei suinkaan joutunut kiinnijäämisen pelosta vaan omantunnon äänestä. Illalla Sakun oli jo pakko mennä isän luo tunnustamaan, kun uni ei tullut. Isä kohteli rikkeensä tunnustavaa lasta aina lempeästi ja ymmärtävästi: hän julisti synninpäästön herätysliikkeen tavan mukaisesti, kiitti lasta tunnustamisesta ja asiasta ei sen jälkeen puhuttu ei silloinkaan, vaikka erehdyksiä ja virheitä sattui myöhemminkin. Anteeksiantamuksen merellä ei ole kenelläkään kalastusoikeutta, oli Lassella tapana sanoa. Kun Saku oli siis saanut kokea perheen piirissä lämpöä, ymmärtämystä ja yhteenkuuluvuutta, hän ei tietenkään olisi tahtonut aiheuttaa vanhemmilleen murhetta. Mutta miten sen voisi välttää, kun vanhempien neuvot sanovat yhtä ja tunne sekä kroppa toista? Saku ei ollut koskaan ollut erityisen kiinnostunut tytöistä seksuaalisesti. Pian koittaisi aika, jolloin Sakun odotettiin alkavan seurustella tai edes osoittavan kiinnostusta vastakkaista sukupuolta kohtaan. Illalla, kun muut perheenjäsenet olivat jo hiljentyneet yöpuulle, Saku avasi olohuoneen nurkassa tietokoneen ja yhdisti sen modeemin kautta verkkoon. Modeemin piipitys ja kurina tuntui äänekkäältä, ja hetken hän pelkäsi jonkun tulevan katsomaan, sillä olohuoneessa ei näin myöhään yleensä ollut ketään. Ketään ei kuitenkaan tullut ilmestynyt, ja Saku avasi sähköpostin. Vastauksia oli tullut lisää, mutta niissä ei ollut enää yhtään sellaista, joka olisi kiinnostanut enempää kuin tuo hänen päivällä lukemansa vastaus, jossa viitattiin kotisivuun ja judoharrastukseen. Olikohan kaveri jo ehtinyt vastata? Olihan hän. Näen vastauksestasi, että joko epäilet jonkun pilailevan kustannuksellasi tai pelkäät minun olevan feikki. Mutta kai tulet huomenna salille? Siellä jätän pukuhuoneessa taskuusi lapun, kun olet tatamilla, niin näet, että puhun totta. Älä siis laita pusakkaasi\n9 9 (tiedän sen, adidaksen musta-valkoinen verkkatakki) kaappiin vaan unohda se siihen suihkun vieressä olevaan naulakkoon Jees, ajatteli Saku. Hyvä ja varma keino. Kiitti sulle, kuka oletkin. Hän naputteli vastauksen kertoen hyväksyvänsä suunnitelman. Vähän aikaa surffailtuaan Saku sitten sulki netin ja meni suihkuun. Ajatus, että joku judokavereita voisi olla homo ja ehkä tulla hänen ystäväkseen, kiihotti Sakua ja hän alkoi kosketella jalkojensa väliä suihkun virratessa hänen päälleen. Poika sulki silmänsä ja näki mielikuvituksessaan hikisen 16-vuotiaan judokan, joka riisuu hitaasti päältään judogin, judopuvun, ja paljastaa itsensä hänelle. He lähestyvät toisiaan, ja Kolaus. Saku avasi silmänsä ja katsoi suoraan kasvoihin isäänsä, joka seisoi pesuhuoneen ovensuussa. Nähtyään pojan seisovan suihkussa masturboimassa isä poistui sulkien oven perässään. Saatana Saku vastoin tapojaan kirosi hiljaa mustan häpeän aallon levitessä hänen tajuntaansa. Nyt ei taas sitten katsella isää silmiin vähään aikaan Kolmas osa jossa tutkimusmatka alkaa tuottaa tuloksia Keskiviikko Jos joku olisi seuraavan koulupäivän päätyttyä kysynyt Sakulta, mitä siellä opetettiin tai mitä siellä tapahtui, hän olisi tuskin voinut kertoa mitään, niin syventynyt hän oli ajattelemaan, millaisen viestin saisi illalla harjoituksen päätyttyä. Eilisen illan häpeän siitä, kun isä oli yllättänyt hänet tyydyttämässä itseään, Saku kyllä muisti hyvin. Isä oli odottanut, että Saku tuli suihkusta, ja sitten oli mennyt pojan perässä tämän huoneeseen. Siellä käyty keskustelu vaikka se Lassen tavan mukaan olikin lämmin ja ymmärtävä oli ollut Sakulle kipeä. Ymmärrän toki, että varsinkin tuossa iässä sukupuolinen kiihko voi olla uskomattoman voimakas, oli isä jutellut. Se johtaa helposti itsetyydytykseen, joka on kuitenkin väärin. En voi antaa muuta neuvoa, kuin että yrität kaikin keinoin välttää kiihokkeita, jotka johtavat tuohon. kaikenlaiset pornolehdet, tyttökalenterit ja sen sellaiset on syytä kiertää kaukaa, jos mahdollista, oli isä opastanut. Saku oli ollut pääasiassa hiljaa. Sitten hän oli uskaltautunut kysymään, miten isä oli selvinnyt hänen ikäisenään. Isä oli vastannut: Ei ole mitään hyötyä kerrata omia väärintekojani, mutta en puhu sinulle nyt kaikessa onnistuneena ja virheettömänä, vaan isänä, auttajana ja tukenasi. Enkä voi luvata sinulle help-poa tietä. Mutta kun tiedän, että haluat ja yrität taistella syntiä vastaan, se riittää. Tämä käyty keskustelu ja odotettavissa oleva viesti vangitsivat Sakun ajatukset niin, että opettaja joutui kysymään Sakulta pari kertaa, ennen kuin tämä tajusi, että opettaja kysyi häneltä jotain. Kun piti luetella saksankielen datiivia vaativat prepositiot, Saku luetteli sujuvasti: Friede, Funke, Gedanke, Glaube Hei Saku, missä sinun ajatuksesi ovat? Seuraava! Luokassa naureskeltiin hyväntahtoisesti oppilasta, jolta yleensä kysyttiin vasta sitten kun kukaan muu ei osannut. Tatamilla Saku yritti keskittyä harjoitukseen, mutta tulos oli surkea. Liikkeet olivat kulmikkaita, ja hän teki virheitä, joita keltaisenkaan vyön judoka ei yleensä enää tehnyt. Pukuhuoneen ovi oli käytävässä katseen ulottumattomissa, joten sinnekään ei voinut katsoa. Toisaalta Saku ei myöskään halunnut pelottaa pois tuntematonta kaveria, ehkä tulevaa ystävää, yrittämällä saada selville kuka tämä olisi. Puolentoista tunnin harjoitus tuntui kolmetuntiselta.\n10 10 Suihkussa ei ollut muita, ja Saku veti muovisen verhon tiiviisti kopperon aukon eteen. Pusakka roikkui hänestä parin metrin päässä, ja hänen sormiaan poltteli innosta päästä tutkimaan pusakan taskuja. Mielen hallintaa arvostava judoka kuitenkin hillitsi itsensä, peseytyi huolellisesti ja kuivasi vartalonsa. Suihkukaapista tultuaan hän puki hitaasti päällensä, samalla muutaman pukuhuoneessa olevan puolitutun kaverin kanssa jutellen. Olisiko näistä jompikumpi SE kaveri? Kumpikin käyttäytyi kuitenkin normaalisti, jutteli, laski leikkiä ja kirosi rispaantunutta pukuaan. Lopulta kaikki saivat jokseenkin yhtaikaa päälleen ja menivät ulos kauniiseen kesäiltaan. Apriliallaan Saku ajoi läheisen kahvilan eteen, riisui varusteensa sekä selkäreppunsa ja meni sisälle ostamaan kupillisen kahvia. Vasta pöydässä istuessaan hän kouraisi pusakkansa oikeaa taskua siellä oli paperilappu. Se oli ruokakaupan tulostekuitti, jonka takapuolelle oli ilmeisesti kiireessä kirjoitettu: Harjoituksesi menee päin persettä mutta olet hyvän näköinen. Jos tahdot tavata minut NYT, soita heti numeroon Lapussa oli Sakulle tuntematon Radiolinjan numero. Mitä tekisi? Mielessä pyöri kaikenlaisia ajatuksia: eilisiltainen keskustelu isän kanssa, uskovat kaverit, kiihottava mahdollisuus tutustua toiseen homokaveriin, riski joutua pilanteon kohteeksi. Kerranhan se kirpaisee, ajatteli Saku, otti puhelimen vyökotelosta ja näp-päili numeron. Haloo, vastasi varovainen ääni. Saku tässä, moi. Minun piti soittaa sinulle. Joo, niin. Minä olen ihan lähellä. Näin että menit sinne kahvilaan. Onko siellä porukkaa? Ei ole muuta kuin pari ukkoa lipittämässä kaljaa toisessa päässä. Voidaan kyllä jutella rauhassa. Olen siellä minuutin kuluttua. Klik. Ovi kävi, mutta sisään tuli ensin vanha rouva, joka alkoi riidellä vaihtorahasta myyjän kanssa. Sitten melkein samassa sisään tuli nuori kaveri, joka selvästi katseellaan etsi jotain, ja Sakun nähtyään tuli tämän luokse ja istuutui vastapäiselle tuolille. Moi, mä olen Pyry. Muistatko salilta? Saku katseli itseään hieman nuorempaa poikaa. Tällä oli vaalea siilitukka, harmaat silmät ja päällään T-paita. Poika oli pikemminkin hoikka kuin lihaksikas eikä millään tavalla huomiota herättävän näköinen. Kyllä muistan nähneeni, mutta olet eri ryhmässä. Kuka senseisi on? Hirvonen. Hän on yksi paska. Kunhan saan sinisen vyön niin kuin sinäkin, sensei varmaan vaihtuu. Toivottavasti pääsen Karppisen ryhmään. Hän on loistokaveri. Pojat juttelivat hyvän aikaa judosta. Sitten he puhuivat kouluistaan; molemmat olivat lukiossa, mutta eri kouluissa. Pyry jutteli iloisesti ja vapaasti, mutta silti Sakusta tuntui, että kumpikaan ei uskaltanut siirtyä siihen aiheeseen, jonka merkeissä he itse asiassa tapasivat. Lopulta Saku päätti tehdä aloitteen. Meinasi mennä paskat housuun, kun luin ensimmäisen mailisi. Minähän en tiennyt, kuka sen takana oikein on. Siksi tuo viestilappu oli hyvä keksintö. Pyry nauroi. Niinpä Oli pakko kehittää jotakin. Tajusin vastauksestasi mitä ajattelit. Koetin eläytyä sinun osaasi ja mietin, mikä olisi sopiva tapa lähestyä sinua. Kun näin kotisivusi, tulit välittömästi mieleeni, mutta olin vielä epävarma. Saku katsoi Pyryä kiinteästi silmiin vangiten tämän katseen ja kysyi: Oletko sinä homo? Saku oli tietoisesti välttänyt sanomasta sinäkin. Hetki oli ratkaiseva. Pyry oli nyt penkin ja seinän välissä. Hänen oli ratkaistava, miten tästä jatketaan eteenpäin vai jatketaanko ollenkaan. Pyry laski katseensa pöytään, sormeili pöydän reunalistaa, hypisteli rannekelloaan ja katsoi sitten pää painuksissa, kulmiensa alta Sakua. Katsoi pitkään.\n11 11 Saku odotti. Hän katsoi Pyryä silmiin, hymyili lähes huomaamattomasti siten, että suupielet vain värähtivät hiukan ja nyökäytti päällään hivenen pari kertaa. Kai mä olen, puuskahti Pyry lopulta. Ja sinä olet ensimmäinen, joka saa tietää sen. Minä olen sitten kyllä ihan varmasti, Saku vastasi hiljaa, melkein kuiskaamalla. Olen tiennyt sen jo monta vuotta. Ei ole vain ollut ketään, kenen kanssa jutella asiasta. Netti on kyllä homoja täynnä, mutta mitään nuoria kundeja saalistavaa, kuolaavaa pappaa en hae. Pyry purskahti nauramaan. Ei helvetti, kai se on joku raja oltava, hän hihitti, mutta vakavoitui sitten. Niin, tuota, Saku, mitä sinä oikeastaan hait? En minä oikeastaan tiedä tarkkaan itsekään. Mutta vähintään jotakin, jonka kanssa voi jutella, jotakin joka varmasti tajuaa, Saku sanoi, ja jatkoi: Meillä kai on ainakin yksi toive toinen toisillemme, jatkettiin sitten juttua tai ei: nimittäin se, että meidän on voitava nyt luottaa toinen toisiimme. Siitä ei varmaan ole huolta minä en ainakaan usko sinusta, että menisit juoruamaan kenellekään, Pyry sanoi huolettomasti. Ja miksi minä ryhtyisin tällaiseen operaatioon pelkästään kiusatakseni sinua? Ei siinä olisi mitään järkeä! Pojat juttelivat vielä varovaisesti, mutta kuitenkin vapautuneemmin kuin alussa. Kovin syvälle ei jutuissa menty. Kahvilan myyjä alkoi jo vilkuilla poikia epäystävällisesti, kun hän oli myynyt vasta kuuden markan kahvikupillisen, ja asiakkaat vain istuivat ja juttelivat. Pyry huomasi ensimmäisenä, että he olivat ei-toivottuja vieraita ja ehdotti kotiin lähtöä. Hei, onko sinulla huomisiltana mitään erityistä? Pyry kysyi. Eipä kummempia. Katsoisin mielelläni alkuillasta vähän historiaa, kun koe on kohta puoliin, mutta myöhemmin, ehkä siinä kahdeksan aikaan olisin kyllä vapaa. Mitä sinulla on mielessäsi? Saku kysyi. Hei, tule meille kun pääset. Meillä voidaan jutella vapaasti, koska asun yläkerrassa yksinäni. Olisi kiva jatkaa juttua kun kerran päästiin alkuun. Sinun kanssasi on kiva jutella. Saku oli niin mielissään ja helpottunut, ettei oikein tiennyt, mitä vastata. Tulen sitten kahdeksan jälkeen. Mikä sinun osoitteesi on? hän kysyi ja kaivoi taskujaan löytääkseen paperia ja kaivoi esiin Pyryn kirjoittaman viestin. Siihen hän kirjoitti osoitteen. Pojat erosivat ja lähtivät kumpikin kotiinsa. Neljäs osa jossa Sakun tiedot homoudesta lisääntyvät Torstai Koulupäivä ei kulunut kuin siivillä. Nyt Saku pystyi kuitenkin keskittymään koulutyöhön paremmin kuin edellisenä päivänä, jolloin epätietoisuus oli vienyt lähes kaiken energian ja vanginnut ajatukset. Pojan tunteet olivat kuitenkin edelleen ristiriitaiset. Hän tunsi olevansa jonkun uuden kynnyksellä, jonkun sellaisen, josta hänellä oli vain aavistus. Tuo tuntematon oli pelottavaakin, sillä kodin ja herätysliikkeen opetuksen mukaan hän oli astunut tuhon tielle: kaikki muu suhtautuminen homoseksuaalisuuden toteuttamiseen kuin ehdoton tuomitseminen oli liberaaliteologiaa, maallistuneisuutta, turmelusta, rappiota. Periaatteessa homoseksuaali saattoi jopa olla yhteisön tasa-arvoinen jäsen edellyttäen, että hän tuomitsi ehdottomasti kyseisen taipumuksensa ja nöyränä parannuksentekijänä pyrki pääsemään siitä eroon, tai ainakin vähentämään sen vaikutuksia. Saku oli kuullut kuiskeita jostakin vanhemmasta miehestä, jolle oli käynyt huonosti. Tämä oli antautunut viettiensä valtaan, katkonut siteensä liikkeeseen, elänyt haureudessa ja lopulta tehnyt itsemurhan. Tapausta käytettiin esimerkkinä silloin harvoin kun koko teemasta yleensä keskusteltiin.\n12 12 Toisaalta Sakun ajatteluun vaikutti myös isän periaate, jonka mukaan kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia eikä ketään saisi suin päin tuomita pelkän käyttäytymisen pukeutumisen tai minkään muunkaan ulkonaisen perusteella. Emme koskaan tiedä, mitä ihmisen sisimmässä liikkuu, oli isä usein painottanut. Kallis aarre voi olla joskus kätketty rumaan ja halpaan saviastiaan. Usein käytetty kielikuva oli Sakulle tuttu. Perheen olosuhteet ja sidosryhmä huomioon ottaen liberaali ilmapiiri kevensi hänen taakkaansa. Ja voiko ihminen valita, onko hän homo vai hetero? Jos ihminen kerran on luotu tällaiseksi, miten hän voi olla vastuussa olemuksestaan, luonteestaan ja taipumuksistaan? Saku hätkähti tajutessaan, että hän itse asiassa kyseenalaisti koko siihenastisen elämänsä kantavat periaatteet. Hän oli jopa ottanut alitajuisesti huomioon sen reaalisen mahdollisuuden, että saattaisi olla jonkun sopivan, kivan kundin kanssa sukupuoliyhteydessä. Olihan hän usein varsinkin tyydyttäessään itseään kuvitellut sitä, mutta sehän oli kokonaan eri asia kuin toteuttaa tuo ajatus. Vai mitä olikaan joku sanonut? Et voi estää lintua lentämästä pääsi yli, mutta voit estää sen tekemästä pesää pääsi päälle Tällä tarkoitettiin sitä, että tuskin kukaan pystyisi estämään kaikenlaisia mieleenjohtumia, mutta on sitten eri asia alkaa elätellä niitä mielessään ja hekumoida niillä. Terveystiedon tunnilla käsiteltiin myös seksuaalisuuteen liittyviä asioita, nyt suorasukaisemmin kuin peruskoulussa. Opettaja yritti olla vitsikäs. Nyt kun kuuma kesä on takana ja kaikkien kokemukset ovat karttuneet, voidaankin siirtyä asiaan, hän sanoi painottaen kaksimieliseksi tarkoittamallaan tavalla tiettyjä sanoja. Ajattelin, että voisimme tällä kertaa, kun kaikilla ei ole oppikirjojakaan, vähän keskustella jostakin ihmisen terveyteen ja olemukseen liittyvästä asiasta. Tyhmistä vitseistään huolimatta noin 35-vuotias mies oli elämää ymmärtävä, asiallinen ja tehokas opettaja, josta yleisesti pidettiin. Mistä oikeastaan tahtoisitte jutella? opettaja Antti Laukkanen kysyi. Joku vinoili kondomin rullaamisen käytännön opetuksesta, mutta Laukkanen sai esittäjän hiljaiseksi kehottamalla asianomaista kaivamaan kumin esille. Jalkapallovideon katselua esittänyt friikki joutui kuuntelemaan buuauskuoroa luokassa oli vain pari jalkapallon aktiiviharrastajaa. Opettaja otti tilanteen hallintaansa. Minulla olisi ehdotus. Aiheeni kuuluisi ehkä enemmän uskonnon, filosofian, elämänkatsomustiedon tai yhteiskuntaopin puolelle, mutta koska asia on uusi enkä usko, että sitä on käsitelty muilla oppitunneilla, voisimme keskustella siitä, mitä ajattelette parisuhdelaista. Sehän ei ole vielä mennyt läpi, mutta on paljon mahdollista, että eduskunta hyväksyy sen. Te olette jo sen verran aikuisia, että voimme varmaan keskustella asiallisesti. Pojat katselivat epävarmoina toisiaan. Sakun jo tunnin ensi minuuteilla sammunut mielenkiinto heräsi täyteen teräänsä. Kun suoranaisesti vastustavia ääniä ei kuulunut, opettaja sanoi: Siis keskustelemme parisuhdelaista. Mitä ensinäkin ajattelette koko asian perustasta - siis ovatko homosuhteet mielestänne sen arvoisia, että yhteiskunnan kannattaa perustaa tällainen erityisjärjestely niitä varten? Jussi? Nojaa minusta ne voivat kyllä panna perseeseen ilman mitään lakiakin. Niinhän ne ovat tehneet tähänkin asti, sanoi Jussi lievästi punoittaen, kovaa kundia esittäen. Ja sitä paitsi en tajua, miten joku voi Seis! keskeytti opettaja tiukasti. Minä kun luulin ihan oikeasti, että keskustelen asiallisten, lähes aikuisten ihmisten kanssa. Kyllä minäkin osaisin puhua tuollaista juttua, jos tahtoisin. Asiallinen keskustelu vaatii vähän enemmän korvien välistä kuin halpojen huulien heittely. Jouni? Ei kai siinä nyt mitään niin dramaattista ole, aloitti Jouni hieman epävarmasti. Homoseksuaalisuus on kuitenkin opittu elämänmalli, ja se on selvästi valtaväestön ajattelusta ja moraalista poikkeava toimintatapa. Ei kai homoissa ole mitään vikaa ihmisinä, mutta eikö\n13 13 olisi parempi yrittää opettaa heitä heteroiksi, niin heilläkin olisi helpompaa? kysyi Jouni asiallisesti. Mistä luulet tietäväsi, että homous on opittu tapa? puuttui Jounin takana istuva Niko puheeseen. Minä tunnen kaverin, joka 12-vuotiaasta saakka on tiennyt olevansa homo eikä sitä naiset kiinnosta ollenkaan. Miten se kaveri olisi voinut päättää vielä nuorempana että hei, rupeanpa tässä homoksi? Mikä mahtaa sitten tehdä ihmisestä homon tai heteron? uskaltautui Sakukin kysymään. Onko asiasta luotettavaa, tutkittua tietoa? Tästä asiasta on keskusteltu paljon, alkoi opettaja selittää. On esitetty teorioita, että ankea lapsuus, kireä pipo, kova isä tai ylihuolehtiva äiti olisivat voineet vaikuttaa asiaan. Toiset taas katsovat, että tapa on ihan pelkästään opittu, kuten Jounikin juuri esitti. Jotkut sitten ovat sitä mieltä, että homouden tausta on puhtaasti geneettinen. Opettaja mietti hetken, ennen kuin jatkoi. Minä uskon, että jonkinlainen geneettinen pohja on olemassa siis perustaipumus. Se, millaisena asianomaisen seksuaalinen taipumus sitten lopulta tulee ilmi, riippuu ehkä siitä, miten vahva tuo geneettinen taipumus on ja millaisia virikkeitä hän on ympäristöstään saanut. Jos esimerkiksi geneettinen taipumus on jo vahva homouteen, ei tarvita kovinkaan suuria ulkonaisia vaikutteita siihen, että homoidentiteetti alkaa tuntua läheiseltä. Mikä on sitten ihmisen oma vastuu siinä, sairastuuko hän homouteen vai ei? Jussi kysyi yrittäen hyvittää aikaisempaa käytöstään asiallisuudella. Jos kerran asianomaisella on jo geneettinen virhe, eihän hän voi vaikuttaa siihen, mitä hänestä tulee. Jussi, kysymyksesi sisälsi ehkä tietämättäsi eräitä lisäkysymyksiä. Oletit siis, että homoseksualismi on sairaus. Suomessa se dekriminalisoitiin eli poistettiin rikoslaista muistaakseni vuonna 1971 ja poistettiin tautiluokituksesta kymmenisen vuotta myöhemmin. Näin ollen ei voida myöskään puhua geneettisestä virheestä, jos homoseksualismia ei määritellä sairaudeksi. Itse en pidä sitä myöskään sairautena, vaan jo itse määritelmääkin yhteiskunnan arvovalintana. Nämä ovat hyvin kulttuurisidonnaisia asioita. Opettaja oli selvästi antanut jo anteeksi Jussin aggressiivisen puheenvuoron ja jatkoi: Saku taisi äsken myös kysyä tutkitusta tiedosta. Asiaa on kyllä tutkittu paljon, mutta kiistattomia tuloksia ei ole saatu. Ja vaikka tietoa on paljon, luuloa on vieläkin enemmän. Jokainen, joka tuntee var-masti jonkun homoseksuaalin, nostakoon kätensä ylös NYT! Sakulle hetki oli tuskallinen. Paljastaisiko hän jotain, jos kertoisi tuntevansa homon? Epäiltäisiinkö häntä itseäänkin? Kun Niko kuitenkin nosti varman näköisesti kätensä, nosti Sakukin hetken epäröityään. Opettaja käski laskea kädet alas. Näyttää siltä, että vain kaksi teistä tietää, miltä homoseksuaali näyttää, opettaja vitsaili. Usein kaikkein varmimmat mielipiteet syntyvät tietämättömyydestä. Kuka tietää edes suunnilleen, mikä osa ihmisistä on keskimäärin homoja? Luulisin, että pari kolme prosenttia, Niko sanoi epävarmasti. Riippuu siitä, lasketaanko biseksuaalit mukaan. Ja sitten siitä, mikä puoli biseksuaalilla on voitolla. Jotenkin hirveän vaikea määritellä. Aivan oikein. Mitä enemmän tietoa hankitaan, sitä vähemmän asia näyttää mustavalkoiselta. Otin vähän asiasta selvää, opettaja sanoi ja nosti pöydältä pari arkkia, jotka siihen asti olivat olleet tekstipuoli alaspäin. Niko, olit suurin piirtein oikeassa. Homoiksi luokiteltavia lienee väestöstä suunnilleen kolme prosenttia. Tämähän on, kuten aivan oikein sa-\n14 14 noit, pitkälti arviointikysymys, koska tapa määritellä homoutta vaihtelee ihmisestä toiseen. Jos sitten otetaan mukaan ne, jotka ainakin jossain määrin olisivat valmiita suhteisiin oman sukupuolensa edustajan kanssa, luku on kymmenen kahdenkymmenen prosentin vaiheilla. Kun siis juhlasalissa on enimmillään oppilaita viitisensataa, näistä täyshomoja on suunnilleen henkeä, ja vähintään jossain määrin homoseksuaaleja henkeä. Kyse on siis aika merkittävästä ihmisryhmästä. Pojat haukkoivat henkeään. Ei saatana vaikersi Jussi muka epätoivoissaan. Sitä ei sitten tiedä kevätjuhlassa, onko joku työntämässä kyrpää jo Jussin puhe vaimeni hiljaiseksi mutinaksi, mutta tähän asti puhe oli tarkoitettukin kuultavaksi. Joni vastasi heti: Jos joku yrittää sellaista, luulisin sinun kyllä huomaavan sen. Sitä paitsi housujen läpi Opettaja oli kuunnellut hetken virinnyttä sananvaihtoa, mutta keskustelun liu uttua taas asiattomuuksiin, hän keskeytti puheet sanomalla lähinnä viimeksi puhuneille Jussille ja Jonille: En tiennytkään miten LOISTAVIA vitsinikkareita tässä luokassa onkaan! Ehkä herrojen olisi syytä aloittaa kierros lastentarhalta, että ne, joilla riittää kapasiteettia KESKUS- TELLA, voisivat tehdä sen? Pojat vaikenivat, ja muut jatkoivat keskustelua vielä hetken. Sitten opettaja päätti tunnin kokoamalla virinneitä ajatuksia. Maailma on, pojat, monimuotoisempi ja monimutkaisempi kuin saatamme kuvitellakaan. Muistan, miten teidän ikäisenänne olin täysin ehdoton arvoissani ja arvostuksissani. Nyt olen joutunut lieventämään kantojani monessa suhteessa. Vaikka emme ymmärtäisikään jotain ilmiötä, puhumattakaan että osallistuisimme siihen, meillä ei ole mitään syytä tuomita sitä, kun pysytään selvästi laillisella puolella eikä ketään pakoteta tai ohjailla epäeettisin keinoin. Älkää tuomitko, ettei teitä tuomittaisi. Sillä mitalla, millä te mittaatte, sillä teitä mitataan, sanotaan Raamatussakin. Oli sitten uskovainen tai ei, ohje on käyttökelpoinen. Opettaja aikoi vielä muistuttaa siitä, että kuka tahansa heistä saattoi olla homo ihan ulkonäöstä, sanomisista ja käyttäytymisestä riippumatta, mutta päätti lopulta olla sanomatta. Tuollainen maininta olisi saattanut johtaa ajattelemattomaan nimittelemiseen ja muuhun kiusaamiseen. Saku mietti taas. Mutta ei hyvänen aika herätysliikkeen isoimmissa kokouksissa saattoi viisi kertaa enemmän väkeä kuin koulun juhlasalissa pidetyissä tilaisuuksissa. Voisiko uskovaisten keskuudessa olla muitakin homoja kuin hän, jos kerran kyse ei ollutkaan omasta valinnasta, kuten Saku oli kuullut liikkeessä opetettavan? Ajatus samanaikaisesti sekä ihastutti että kauhistutti. Opettaja oli huippu! Millainen asenne! Erityisen mielenkiintoista Sakulle oli arvojen suhteellisuus; hänhän oli tottunut selkeään, melko mustavalkoiseen arvojen järjestykseen, jossa luettelonomaisesti määritettiin oikea ja väärä. Kun Saku joutui lukiossa kasvokkain uusien arvotusten ja suhteellisuuden kanssa, kokemus sekä viehätti että pelotti. Maailma ei ollutkaan niin yksiselitteinen ja johdonmukainen kuin hän oli kuvitellut. Ihmisiä ei ehkä voinutkaan jakaa pelkästään uskoviin ja ei-uskoviin, hyviin ja pahoihin. Millaista olisi Pyryn luona tänä iltana? Jatkuuko ja paraneeko sama lämmin, luottamuksellinen suhde? Onko hän varmasti luotettava? Mahtaako hän jopa ehdottaa jotakin, ja jos niin käy, miten silloin pitäisi toimia? Koulupäivän kuluessa kohti viimeistä tuntia Sakun ajatukset liikkuivat enemmin ja enemmin illassa. Pyry asui läheisessä kaupungissa, siellä, missä judosalikin oli. Välimatkaa heillä oli parikymmentä kilometriä, mikä ei ollut este, sillä Apriliallaan Saku pääsisi nopeasti. Hänellä ei enää ollut varsinaista kotiintuloaikaa, mutta jos paluu meni yli kello 22:n eivätkä vanhemmat tienneet pojan olinpaikkaa, nämä kyllä soittivat ja kysyivät pojan suunnitelmista. Saku ei ollut koskaan pitänyt sitä kyttäämisenä tai niskaan puhaltamisena, vaan huolenpitona. Koska hän vietti paljon aikaa kotona ja ul-\n15 15 kona ollessaan oli pääasiassa uskovien kavereidensa kanssa, eivät vanhemmat olleet useinkaan ilmaisseet huolestumistaan. Päästyään kotiin Saku söi välipalaa ja yritti syventyä historian kertaamiseen. Koe olisi maanantaina. Ranskan vallankumous ei pystynyt vangitsemaan lukiolaisen ajatuksia, vaan uutta tapaamista nuoren, kivalta vaikuttavan homokaverin kanssa oli huomattavasti mielenkiintoisempi ajatella. Saku muisteli, mitä oppitunneilla oli puhuttu vuonna 1789 alkaneesta tapahtumasarjasta ja siitä, miten se oli vaikuttanut henkiseen ilmastoon ja arvoihin. Onkohan minussa käynnissä sama prosessi pienoiskoossa? poika ihmetteli mielessään. Viides osa jossa puhutaan vähän naisistakin ja alku on lupaava Torstai, jatkuu Puolen kahdeksan aikaan Saku puki ajovarusteet päälleen, käynnisti moottoripyörän ja suuntasi kohti kaupunkia. Valtatiellä oli vain vähän liikennettä. Visiirin raosta kypärän sisälle pääsevä ilmavirta hiveli miellyttävästi kasvoja ja pyörä kulki kevyesti. Pari vastaantulevaa, isoilla moottoripyörillä ajavaa motoristia tervehti, ja Saku teki samoin. Häntä lämmitti se, että kalliillakin moottoripyörillä liikkuvat ajajat tervehtivät yleensä kaikkia. Poikkeuksen tekivät vain jotkut harvat Harley Davidson kuljettajat. Kerran Saku oli joutunut pysähtymään valtatien laitaan, kun moottoripyörään oli tullut vika. Paikalle tuli moottoripyöräilijä toisensa jälkeen varmistamaan, että tarvittava apu oli saatavilla. Tähän verrattavaa keskinäistä auttavaisuutta ja veljeyttä Saku oli kokenut vain oman herätysliikkeen piirissä. Erona oli kuitenkin se, että motoristit hyväksyivät toisensa sukupuoleen, ikään, kulkuneuvon laatuun ja kokoon tai mihinkään muuhunkaan seikkaan katsomatta, mutta herätysliikkeen piirissä ei erilaisuuden sieto ollut kovin hyvä; yhteisössä ei voinut esittää kovin paljon pääsuunnasta poikkeavia näkemyksiä joutumatta eristetyksi. Virallisia sanktioita ei ollut, mutta käytännössä kapinalliset olivat enemmän tai vähemmän hylkiöitä. Saku kaartoi pois valtatieltä ja hiljensi nopeuden taajama-alueen suurimpaan sallittuun nopeuteen. Poika pysähtyi marketin pihalle ja pysähtyi tarkistaakseen reitin, jonka loppuosaa hän ei muistanut ulkoa. Vanhan puhelinluettelon karttaliitteestä revitty sivu löytyi ajopuvun povitaskusta. Aivan, seuraavasta oikealle, puolisen kilometriä eteenpäin, kaksi kertaa vasemmalle, toinen tai kolmas talo oikealla. Tyhjäkäynnillä ollut moottoripyörä sai taas töitä. Pian Saku olikin ilmeisen vanhan mutta siistin omakotitalon pihalla. Hän pysäköi kulkuneuvon autotallin ovelle johtavan betonisen väylän laitaan, riisui kypäränsä ja ajokäsineet ja raotti ajopuvun vetoketjua. Missähän Ulko-ovi avautui ja Pyry tuli Sakun luo. Hei, kiva kun pääsit! Kunpa minä olisin yhtä täsmällinen! Tahtoo vaan kaikki jäädä viime tippaan. Hei, paljonko tuo pyörä kulkee? Pyry kysyi vilkkaasti ja kumartui katsomaan laitetta lähemmin. Kyllä tämä tietääkseni kulkee ainakin sataaviittäkymmentä, sanoi Saku mielissään siitä, että Pyry oli kiinnostunut hänen rakkaasta lelustaan. Minä en tosin ole ajanut sillä kuin jotain sataakolmeakymmentä moottoritiellä kerran kun kävin Vantaalla siskon luona. Ei olisi mukava menettää korttia, kun sain sen vasta viime syksynä. Pojat juttelivat vielä jonkin aikaa moottoripyöristä, vertailivat tuntemiensa merkkien ominaisuuksia, kiittivät ja moittivat. Sitten Pyry sanoi: Minäkin tahtoisin pyörän, ja kyllä isä\n16 16 kai muuten ostaisikin jonkun vanhan käytetyn, mutta kun hän joskus vuonna keppi ja keihäs loukkaantui omalla ajokillaan, hän päätti pysyä pois moottoripyörän päältä loppuikänsä. Miksi helvetissä hän sillä minua rankaisee? Hän vain sanoo, ettei halua menettää ainoaa poikaansa noiden tappovehkeiden kanssa. Mutta hei, mennään sisälle. Kahvi on valmiina, jos nyt juot sitä. Keittiössä olivat jo Pyryn vanhemmat iltakahvilla. Pyry ja Saku istuutuivat hekin ja Pyry kaatoi molemmille kahvia. Saku tervehti kohteliaasti molempia vanhempia, jotka alkoivat kyselemään Sakulta tavanomaisia tietoja. Mistäpäin olet, missä koulussa, miten tutustuneet, missä vanhemmat töissä, montako sisarusta, meneekö koulu hyvin ja niin edelleen Saku ihmetteli mielessään, oliko Pyry kertonut hänestä mitään. Tapasimme joku aika sitten judosalilla, kertoi Saku Pyryn vanhemmille. Näimme harjoitusten välillä. Minulla on jo sininen vyö, ja tarkoitukseni on vähän kerrata asioita Pyryn kanssa hänen vyökoettaan varten. Ja onhan mukava oppia tuntemaan muutenkin kavereita. Mikäs siinä, sanoi Antero, Pyryn isä. Näytät liikkuvan moottoripyörällä. Pyrynkin tekisi mieli sellaista, mutta en ole oikein valmis siihen. Toivon todella ettet kovin innosta häntä asiaan, ja jos otat Pyryn kyytiisi, varmaan ajat hyvin varovasti. Antero näytti melkein uhkaavalta. Jo heti ensi näkemältä Saku oli varovainen tämän suhteen. Antero oli jotenkin etäinen, kovan ja vaativan tuntuinen. Eeva, Pyryn äiti, vaikutti sen sijaan mukavalta ja ymmärtävältä. Pyryn käytössä oli vastaremontoitu yläkerta kokonaisuudessaan. Iso vinttihuone, jonka katto laskeutui molemmilta sivuiltaan suunnilleen puolentoista metrin korkeuteen lattiasta, oli valoisa ja viihtyisä. Huoneen haltijan järjestysaisti ei ilmeisesti ollut aivan täydellinen, koska sängyllä lojui vaatteita, kirjoituspöydällä tietokoneen vieressä oli sulassa sovussa kahvimuki, koulukirjoja, sarjakuvalehtiä, CD-levyjä ja kaikenlaista pientä sälää. Pyry sanoi huolettomasti: Minun kämppäni ei koskaan ole mitenkään viimeisen päälle järjestyksessä. Mutta tällaista täällä on, tee olosi mukavaksi. Haluatko musiikkia ja millaisesta pidät? Pyry meni mäntypuisen avohyllykön luo ja otti stereoiden kaukosäätimen käteensä. Henrikssoneilla ei kuunneltu muuta kuin hengellistä musiikkia ja vähän sitäkin. Vaikka Sakun vanhemmat eivät kontrolloineet lastensa musiikinkuuntelua, oli selvää, että nk. maallinen musiikki ei ollut suotavaa. Sen turmiollisesta vaikutuksesta puhuttiin liikkeen tilai-suuksissa usein ja lähes kaikkea muuta kuin hengellistä musiikkia pidettiin synnillisenä. Maallisen, varsinkin viihdemusiikin kuuntelijoita pidettiin synnin rakastajina. Niinpä Saku oli jäänyt melko tarkkaan musiikkitrendien ulkopuolelle. Hän kuitenkin tunsi nimeltä joitain artisteja ja kappaleita ja tiesi hatarasti, mitä niistä yleensä ajateltiin. Saku vastasi Pyrylle: No en minä välttämättä kaipaisi musiikkia lainkaan. Se ei kiinnosta minua suuremmin. Tämä oli valkoinen valhe: Saku tunsi perusteellisesti herätysliikkeessään eniten käytetyt virret ja hengelliset laulut, lauloi hyvin ja mielellään sekä toimi jopa laulunjohtajana pienemmissä ryhmissä. Jos sinulla on jotain rauhallista, melodista musiikkia, niin sitä voisi vaikka laittaa taustalle. Pyry laittoi Nightwishin levyn soimaan, sääti äänen voimakkuuden siten, että he pystyisivät juttelemaan häiriöttä ja kävi istumaan sängyn päähän laittaen jalkansa ristiin. Saku, istu tähän toiseen päähän, Pyry sanoi taputtaen sormillaan vuodetta. Saku istuutui samaan tapaan sängyn päähän, mahdollisimman kauas Pyrystä. Pyry laittoi kyynärpäänsä polviaan vasten ja nojasi leukaansa kämmeniinsä ja kohdisti katseensa Sakuun, joka katsoi vastaan. Tässä sitä ollaan. Ilmoja pidellyt, totesi Pyry. Nauru kupli Sakun kurkussa eikä hän voinut pidättää sitä vaan sanoi nauraen: Minulla on jonkinlaisia hämäriä mielikuvia siitä,\n17 17 mitä sana aasinsilta tarkoittaa ainekirjoituksessa. Tuo, mitä äsken sanoit, palautti erään suomenkielen tunnin mieleen. Niin, tuttua minullekin" Pyry totesi. "Olen vaan aikamoinen pelle joskus. Mutta tämä tilanne on aika jännä. En olisi uskonut vielä viikko sitten, että homokaveri, judoka vielä, istuu tänään siinä. Mutta hei, minulla oli mielessä jo päivällä yksi asia, jonka halusin sanoa heti kun ollaan kahden: eikö voitaisi sopia, että ollaan ihan avoimia? No kuulostaa kyllä hyvältä, sanoi Saku varovaisesti. Hän ei ollut erityisen nopea uskoutumaan kenellekään eikä arvostanut suuremmin sellaisia, jotka hölöttivät omat asiansa jokaiselle vastaantulijalle. Minä en luonteeltani ole kovin avoin, mutta uskon, että voimme luottaa toisiimme, kuten eilen juteltiin. Anna minulle hiukan aikaa minä pystyn avautumaan vain vähitellen. Äläkä ymmärrä minua väärin; tämä ei johdu sinusta vaan minusta, Saku selitti. Sopii hyvin minulle. Minua kiinnostaisi ensin, milloin tajusit olevasi homo ja miten? Pyry kysyi. Saku katseli sängyn peittoa ja mieti hetken. Kai olin jotenkin aavistanut sen jo aikaisemmin, mutta seiskalle tultuani olin asiasta jo aika varma. Minua eivät tytöt ole suuremmin kiinnostaneet muuten kuin ihan kavereina. Miten sinulla kävi? Minä olin pitkään epävarma, enkä olisi halunnut millään tunnustaa itselleni, että olen poikkeava. Sanoessaan sanan poikkeava Pyry irvisti. Oli helvetin ristiriitainen olo, kun jannut kertoivat koulussa miten he ovat naineet sitä ja tätä ja hauskaa oli ja hyvin luisti ja kaikkea sellaista paskaa. Minunkin oli pakko sitten kerran kokeilla, onnistuisiko. Yksi Henna olisi tahtonut alkaa olemaan minun kanssani, mutta eri tekosyillä olin siirtänyt päätöstä. Tapasin sitten Hennan kerran luokkabileissä erään kaverin luona. Mentiin Hennan kanssa makkariin. Ei tekisi oikein mieli muistella koko asiaa. Saku huomasi Pyryn yrittävän kuulostaa hilpeältä, mutta näki selvästi, että todellisuudessa Pyryn kertoma tapaus oli ollut vaikea. Mitähän oikeastaan oli tapahtunut? Ei mitenkään vaikea kuvitella, että vaikeuksia tuli kun kerran et naisista ole kiinnostunut. Miten se juttu tarkkaan ottaen meni? Saku kysyi, aavistellen, että Pyry tahtoisi kertoa siitä. Sakua häiritsi jonkin verran kaverin kiroilu, mutta se oli nyt sivuasia. Henrikssonilla ei tietenkään suvaittu voimasanojen käyttöä missään muodossa. Helvetti no mentiin siis makkariin. Siellä Henna takertui minuun kuin iilimato. Se otti minua kaulasta kiinni, tuli ihan iholle ja alkoi pussata. Minä vastasin samalla tavalla koska ajattelin, että kai minullakin alkaa halu nousemaan. Ja PASKAT! Imettiin siinä varmaan kymmenen minuuttia, ja Henna varmasti odotti että alkaisin kopeloimaan sitä. Minä vaan en saanut sitä tehtyä. Pyry keskeytti, katsoi avuttomana Sakua ja jatkoi sitten: Ei seisonut sitten yhtään. Ajattelin siinä kaikenlaista, tuli muun muassa mieleen mitä joku oli sanonut suutelemisesta: bakteerinvaihtoa. Hennan into alkoi jotenkin tympiä. Se saatana työnsi reitensä minun jalkojeni väliin, halusi varmaan koettaa, seisooko minulla. Sitten se vitun kiimaperse kuiskasi että riisuttaisiin. Pyry keskeytti taas, nyt selvästi tuskaisena. Sakulla oli paha olla ajatellessaan, mitä ahdisteltu poika oli mahtanut tuollaisessa pinteessä tuntea sisimmässään. Koska Pyry oli jo kertonut paljon enemmän kuin Saku, tämä tunsi tarvetta tasapainottaa hiukan tilannetta. Minä on ole koskenut naiseen sormellanikaan siinä mielessä, Saku huokaisi. Kaikki muut tuntuvat niin kokeneilta, ja jos kavereiden välituntijuttuja on uskominen, jokseenkin joka poika on nainut suunnilleen viisi kertaa viikossa monta vuotta. Ja vaikka jutuista kuorittaisiin 75 prosenttia pois, olen silti varsinaisten panomiesten seurassa täysi noviisi, Saku\n18 18 sanoi sarkastisesti. Joskus olisi tehnyt mieli keksiä jotain, mutta kun en ole halunnut teeskennellä mitään Casanovaa, minua kai pidetään jonkinlaisena nörttinä mikä kai olenkin. Nyt Saku arveli jo rohkaisseensa Pyryä riittävästi ja kehotti tätä: No, miten se Hennan juttu sitten meni? Ai joo. Siis, Henna kuiski minulle että otettaisiin vaatteita pois. Minä kysyin siltä sitten, mitä se oikein haluaa. Se sanoi että älä ole tyhmä ja hymyili muka viettelevästi. Minä sanoin: Jos tahdot seksiä, minä en ole siihen vielä valmis. Tämän sanoin silläkin uhalla, että Henna kertoo muille, ettei minusta ole mihinkään. Ja niinhän siinä kävi. Seuraavana maanantaina minua jo sanottiin tuhkamunaksi. Pyry vaikeni äänen juuttuessa hänen kurkkuunsa. Näytti, että itku ei ollut enää kaukana. Saku tunsi äkillistä halua halata Pyryä, mutta hillitsi itsensä. Hehän olivat tunteneet vasta pari päivää, eikä ollut mitenkään itsestään selvää, että Pyry toivoisi tuollaista empatian osoittamista. Jos Saku nyt tekisi virheliikkeen, mistä tietäisi, vaikka hyvin alkanut vuorovaikutus katkeaisi? Arvaan hyvin miltä sinusta tuntuu, Saku sanoi hiljaa, matalalla äänellä. Kuten tuossa juuri äsken sanoin, minulla ei ole naisista mitään kokemuksia, ei sitten minkäänlaisia. Koska minua pidetään hiljaisena ja syrjään vetäytyvänä, olen pystynyt torjumaan lähentelyt aika hyvin. Pari muijaa on kyllä käynyt tyrkyllä, mutta olen vain hymyillyt ja pysynyt asialinjalla. Luokkabileissä en ole käynyt koskaan, vaikka niitä olisi ollut tarjolla. Mutta on vain ajan kysymys, milloin tavalla tai toisella joudun samantyyppiseen tilanteeseen. Silloin on hyvien neuvojen suhteen myyjän markkinat. Pojat olivat hiljaa pitkän aikaa. Molemmilla oli hyvä olo, vaikka puheenaihe sinänsä ei ollut ilahduttanut kumpaakaan. Kaveri on kokenut saman! Hän ymmärtää, miltä minusta tuntuu! Ystävä? Pyry lopulta katkaisi hiljaisuuden selvästi varoen rikkomasta tunnelmaa. Hei Saku hän sanoi melkeinpä hellästi, katsellen vastapäätä istuvaa, mietiskelevää kaveria. Mitä olet mieltä voitaisiinko sopia että ollaan ystäviä? Pyryn kurkkua kuristi, koska hän tajusi, ettei tuon sulkeutuneen, häntä itseään hiljaisemman pojan luottamusta ja ystävyyttä voitettu ihan ohimennen. Pyrystä kuitenkin tuntui, että Saku halusi lähestyä häntä ja että heidän välilleen oli muodostumassa ellei jo muodostunut joku side. Saku katsoi Pyryä silmiin, puristi huuliaan yhteen, mutta sitten hänen ilmeensä laukesi. Tuo kaveri on tosissaan ja vilpitön, kiva ja avoin. Miksi ihmeessä ei? hän ajatteli ja ojensi kätensä Pyrylle sanoen: Minulle käy. On ollut kiva jutella. Minun on aika mennä kotiin, mutta saanko tulla uudestaan? Huomenna on perjantai, ja voisin tulla aikaisemmin kuin tänään. Mikäpä siinä, käy oikein hyvin. Voitaisiin saunoa ja viettää rento ilta. Jotenkin minusta tuntuu, että aika loppuu ennen kuin keskustelunaiheet. Vai tulisinko minä teille? Pääsisin kyllä bussilla, Pyry ehdotti. Kävisi periaatteessa kyllä muuten, mutta meillä ei pysty niin rauhassa juttelemaan kuin täällä, ja nimenomaan jutella minä tahtoisin. Tehdään niin, että minä tulen huomenna siinä kuuden aikaan, jos sinulla ei ole mitään. Jos tulee muutoksia, niin soitellaan.\n19 19 Näin sovittiin, ja Pyry saattoi Sakun pihalle, jossa tämä puki päälleen ajovarusteensa. Saku käynnisti pyörän ja kaartoi kadulle. Siellä hän vielä vilkaisi taakseen ja näki Pyryn katsovan jälkeensä. Saku heilautti tälle kättään, mihin Pyry vastasi. Ajaessaan Saku mietiskeli illan keskustelua. Oliko hän toiminut oikein? Sen suhteen ei ollut mitään pelkoa, että Pyry olisi saanut mitään vääriä käsityksiä, olisi loukkaantunut tai että Saku olisi käyttäytynyt huonosti. Saku sen sijaan mietti, oliko hän toiminut omaksumiensa uskonnollisten periaatteiden vastaisesti. Sisimmässään poika tiesi, että näin oli käynyt, vaikkei hän muodollisesti ollutkaan tehnyt mitään väärää. Ollakseen oikea uskovainen Sakun olisi pitänyt muistuttaa ystäväänsä synnin vaaroista. Hänen olisi myös pitänyt sanoutua irti siitä, minkä tiesi vääräksi. Pyryhän oli kertonut yrittäneensä huoruutta Hennan kanssa, eikä Sakulle ollut sillä hetkellä edes tullut mieleen sanoa varoituksen sanaa. Kesti pitkään, ennen kuin Saku sinä iltana nukahti. Kuudes osa jossa puhutaan lisää naisista sekä myös perheväkivallasta Perjantai Olit aika myöhään eilen illalla ulkona. Missä päin liikuit? kysyi isä ohimennen Sakulta aamukahvilla. Kävin kaupungissa yhden Pyryn luona. Hän asuu länsipuolella ja matkaa oli sen verran, että oli kiva saman tien viipyä vähän pitempään, ettei mene koko aika ajamiseen, Saku vastasi. Hän ei sitten ole koulukaveri, koska asuu noin kaukana, sanoi isä. Mistä tunnet hänet? Judosta. On käyty samoissa harjoituksissa vaikka ollaan eri ryhmässä. Tavattiin ja juteltiin kaikenlaista. Pyry on ihan kiva kaveri, sanoi Saku yrittäen lopettaa keskustelun. Kiva että löydät sieltä uusia kavereita, mutta varmaan pidät huolta siitä, etteivät he pääse houkuttelemaan sinua mihinkään sopimattomaan. Pyry ei varmaankaan ole uskovainen ja hänellä on ehkä hyvinkin erilaiset elämänarvot kuin meillä. Mutta koska me elämme kuitenkin tässä maailmassa ja ihmisten keskellä, ei ole huono asia, että saa muitakin ystäviä kuin omien piiristä. Muista vaan se, että me olemme eri maan kansalaisia, isä sanoi käyttäen herätysliikkeen piirissä niin yleistä kielikuvaa. Joo, totta kai, Pyry myönsi. Eilen juotiin niillä kahvit ja sitten istuimme Pyryn huoneessa koko illan. Antero ja Eeva Viitasalon näin kahvilla. Ihan mukavaa porukkaa." Viitasalo? Aivan! Anterohan on erään meidän alihankkijamme suunnitteluinsinööri. Tapasin hänet viime viikolla. Varmaan voit käydä heillä ihan turvallisesti. Tänä iltana seuraavan kerran, sanoi Saku. Hän samalla helpottui ja huolestui tiedosta, että isä tunsi Viitasalot. Kun isällä oli heistä myönteinen käsitys, olisi helpompi päästä käymään Pyryn luona. Toisaalta jos Antero Viitasalo kertoisi pojastaan jotain epäedullista, voisi tilanne muuttua päinvastaiseksi. Hei, tänään olisin vähän myöhempään, koska on perjantai. Menen siis Pyrylle, ja jos lähdemme johonkin heiltä, soitan sinulle. Takaisin tulen viimeistään kello 24.\n20 20 Asia selvä, ymmärretty ja hyväksytty, isä hymyili. Ole vain varovainen moottoripyöräsi kanssa. Vaikka taidat ajaa siivosti, kaikki muut eivät toimi niin. Hei, nyt olen jo myöhässä! Moi moi! Isä meni puolijuoksua autolle ja sora vain ropisi kun hän kiihdytti pihalta kadulle. Muutkin siirtyivät päivän askareisiin: Saku ja pikkusiskot kouluun, ja äiti jäi purkamaan pyykkivuorta. Miltä sinusta tuntuu kun näet alastoman, hyvännäköisen kundin? Pyry kysyi Sakulta, kun pojat taas istuivat Pyryn vuoteella toisiaan vastapäätä. Saku oli ottanut kaikki ajovarusteensa sisälle, koska taivas oli tummien pilvien peitossa ja näytti siltä, että sade saattaisi alkaa milloin tahansa. Samalta varmaan kuin sinustakin, vastasi Saku kysymyksen yllättämänä, hetken epäröityään. Miltä luulet sitten minusta tuntuvan? kysyi Pyry veitikkamaisesti virnistäen. Tuota kai sinä ajattelet ja kuvittelet kaikenlaista sanoi Saku epäröiden ja hiukan kiusaantuneena. Vaikka hän olikin mielessään valmistautunut keskustelemaan tunteistaan, kuvitelmistaan ja haaveistaan, se ei ollutkaan helppoa tilanteen ollessa käsillä. Luultavasti kuvittelen samaa kuin sinäkin kuvittelet minun kuvittelevan, sanoi Saku vähän avuttoman tuntuisesti. Tuo on kröhöm kehäpäättelyä! julisti Pyry teeskennellyn opettajamaisesti saaden Sakun nauramaan. Tästä ei nyt päästä tällä lailla mihinkään, kun kumpikaan ei uskalla tehdä avausta. Minä nautin niin saatanasti kundien katselemisesta. Urheilutunnin jälkeen, kun joskus käydään koulun suihkussa, on vähällä ruveta seisomaan kun katselee parhaimman näköisiä kavereita. Eikä se ole pelkästään sitä että tahtoisi päästä jalkojen väliin, vaan myös se, kun jonkun kroppa on niin sikahyvän näköinen. Eikö sinua sitten säväytä koskaan? Tuttuahan tuo on, myönsi Saku helpottuneena siitä, kun Pyry uskaltautui kertomaan ajatuksistaan. Minä - - Ovi avautui ja Pyryn äiti tuli huoneeseen. Pojat vilkaisivat kiusaantuneina Eevaa. Hei Saku! Kiva nähdä sinua, tervetuloa! Alhaalla olisi kahvia; keitin, kun näin moottoripyöräsi ja arvasin että olet täällä, hän sanoi lämpimän ystävällisesti. Antero lämmittää saunaa, ja me menemme sinne puolen tunnin kuluttua. Tahdotteko tekin kylpeä? Voisitte mennä meidän jälkeemme. Pojat vilkaisivat toisiaan ja Pyry nyökkäsi: Joo, mikäpä siinä. Mutta Sakulla ei ole pyyhettä eikä muitakaan saunakamppeita mukanaan. Meidän on sitten jaettava talon ainoa pyyhe neljän saunojan kanssa! vitsaili Eeva. Eiköhän meiltä jotain löydy. Pyry, anna saunaneteisen kaapista sitten Sakulle pyyhe, ja ottakaa juotavaa kylmiöstä. Mutta nyt kahville! Eeva meni alas ja pojat seurasivat perässä keittiöön, johon kahvipöytä oli katettu. Anterokin tuli saunasta ja istuutui joukkoon.


10 éves lett a KÖSZI | Unkarin luterilaisesta kirkosta\nLuotu: 2020.11.27. 10:47, Päivitetty: 2020.11.27. 10:48


"Eihän kukaan halua hoitolaitokseen" – Hämeen Sanomat\n"Eihän kukaan halua hoitolaitokseen"\n26.10.2004 00:00 Päivitetty 14.6.2018 20:53\nEläkeikäisten tasapainoharjoittelu on ennaltaehkäisyä\nHernepussi pään päälle ja menoksi! Erityisliikunnanohjaaja Kati Sarva ottaa rauhallisia sivuttaisaskelia aaltoilevan, sammalmetsän pinnanmuotoja simuloivan makuualustakasan päällä. Kyseessä on ”sisäsienestys”, yksi eläkeikäisten Taitoa ja tasapainoa -ryhmän harjoitusradan tehtävistä.\nHämeenlinnan Eläkkeensaajat ry:n jäsenistä koostuva ryhmä kokoontuu Hämeenkaaressa nyt kuudetta kertaa. Tänä syksynä alkanut pilottikokeilu on osa Kössi-säätiön Pysytään pystyssä pidempään -projektia. Raha-automaattiyhdistyksen tukema projekti tähtää ikäihmisten toimintakyvyn edistämiseen.\n-Eläkeikäisten tasapainon harjoittamisessa on kyse ennaltaehkäisystä, kertoo Sarva.\n-Ongelmien ennaltaehkäisy säästää rahaa. Loukkaantumisen myötä ikääntyvän ihmisen toimintakyky voi laskea niin radikaalisti, ettei hän pärjää yksin. Se maksaa, ja on tietysti ikävää myös ihmiselle itselleen. Eihän kukaan halua hoitolaitokseen, tai että avustajan tarvitsee seurata vessaankin mukaan.\nSarva tähdentää, ettei ikääntyvien ryhmäliikunnan tarkoituksena ole koskaan pelkkä fyysisen kunnon kohentaminen. Mielen hyvinvointi on yhtälailla tärkeää. Sarvan mukaan niin kutsuttuja sosiaalisia terveyskeskuskäyntejä voidaankin vähentää pitämällä ikäihmiset aktiivisina. Yksin kotona istuskellessa ehtii kuunnella kehonsa viestejä liiankin kanssa, ja olemattomia vaivoja putkahtelee esiin milloin mistäkin.\nHarjoittelu sopii kaikille\nTasapainon harjoittajat kokoontuvat kerran viikossa reilun tunnin kestäviin harjoituksiin yleensä yli 40 hengen voimin. Sarva on laatinut osanottajille myös kotijumppaohjeet.\nTunnilla alkuverryttely ja loppuvenytykset tehdään yhdessä, muuten kierretään neljän hengen ryhmissä rataa, jonka varrella on tällä kertaa 13 erilaista harjoituspistettä. Jokaisessa viivytään kolme minuuttia, ja joukkoon mahtuu niin lankulla tasapainoilua kuin korkealle hyllylle kurotteluakin.\n-Harjoitukset ovat arkipäivän elämästä. Niissä toistuvat samat liikkeet kuin normaaleissa toiminnoissa, vaikkapa selänpesussa, selittää Sarva.\nHän kertoo, että ohjelmassa kiinnitetään tasapainon ohella huomiota vartalon hallintaan, liikkuvuuteen ja lihasten vahvistukseen. Tärkeää on suorittaa harjoitukset rauhallisesti ja niin, että ne tuntuvat vaikeilta. Silloin tapahtuu kehitystä.\nHarjoittelutavan etuna on se, että jokainen voi suorittaa liikkeet omassa tahdissa, oman kunnon mukaan.\n-Normaalin ikääntymisen aiheuttamat vaivat, kuten huonot lonkat tai hallinnassa olevat sydänongelmat eivät haittaa, painottaa Sarva.\nHyvä esimerkki tasapainoharjoittelun sopivuudesta myös vaikeasta sairaudesta toipuvalle on paikalla ensimmäistä kertaa oleva Mauno Ojalehto. Hänelle tehtiin ohitusleikkaus viime vuoden joulukuussa.\n-Hyvältähän tämä vaikuttaa. Paikat notkistuu ja kyllä tämä toipumiseenkin varmasti auttaa, kuvailee Ojalehto ensivaikutelmiaan.\nEnsi keväänä pyritään aloittamaan toinen tasapainoryhmä, joka olisi avoin kaikille Hämeenlinnan eläkeläisille. Vaikeasti liikuntarajoitteisia ei kuitenkaan ainakaan ensivaiheessa voida ottaa mukaan, sillä pienryhmiin ja erikoisavustajiin eivät resurssit riitä.\nLiikunta ehkäisee ongelmia\nTasapainoryhmällä on harjoittelun hyötyjä kartoittava seurantamittaus joulukuussa. Muualla Suomessa, missä vastaavaa toimintaa on ollut jo aiemmin, on seurannassa saatu hyviä tuloksia.\n-Sitähän ei pysty sanomaan, kuinka moni olisi kaatunut ilman harjoittelua, sanoo Sarva.\n-Mutta ihmiset ovat saaneet tasapainotesteissä parempia arvoja, ja ovat itse raportoineet liikkumisvarmuutensa lisääntyneen, hän toteaa tyytyväisenä.\nMyös osanottajat ovat toiminnasta ilmeisen mielissään. Liikkeet suoritetaan huolellisesti, mutta hymyssä suin. Alusta asti mukana olleet Ilja Hirvonen, Anja Vuorinen, Mirjami Reittonen ja Marja Virta ovat kaikki yhtä mieltä siitä, että harjoittelu ja sen ohessa uusien ystävien saaminen on hauskaa.\n-Jumpallahan me olemme käyneet jo monta vuotta. Sitten kun tuli tieto tästä mahdollisuudesta, niin ilomielin lähdimme kaikki mukaan! huudahtaa Mirjami Reittonen.\nNaisten aktiivisuus ei rajoitu tasapainoharjoitteluun. He käyvät vesijumpassa, sauvakävelyllä ja pyöräilemässä.\nKati Sarva uskookin, että nykyeläkeläiset ovat oman hyvinvointinsa suhteen hyvin valveutuneita. Kunnon säilyttämisen eteen ollaan valmiita tekemään töitä.\n-Tärkeintä on monipuolinen liikunta. Tasapainoa vaativat lajit, kuten ratsastus ja hiihto, ovat erinomaisia tasapainon heikkenemisen ehkäisykeinoja, kannustaa Sarva.\nHän havainnollistaa tasapainon merkitystä vertauksella.\n-Ruosteinen Lada menee toki ryttyyn jo pienestäkin törmäyksestä, mutta kyllä se vahva Volvokin moottoritien kaiteeseen silpoutuu. Esimerkiksi osteoporoosista kärsivä ikääntyvä ihminen ei voi enää tehdä ihmeitä luustonsa vahvistamiseksi, mutta harjoittamalla taitoja, joilla kaatumisia vältetään, voi hänen elämänsä olla täysin normaalia.\nSukupolvet muistelevat Väinö Linnaa – Koulupojat saivat kahdet pullakahvit, ja isä luuli olevansa Rokka 6.8.2020


Iv San Bernard tuotteiden myymälä ja trimmaamo Martinlaaksossa | Winner.Dog\nWinner.Dog ja Iv San Bernard Finland myymälä ja trimmaamo\nMyymälä on auki osoitteessa Martinpolku 2 A, Martinlaakso, Vantaa\nMuina päivinä suljettu, poikkeuksena ajankohdat, jolloin trimmaaja on paikalla.\nTrimmausaikoja varattavissa, trimmaajana Ina Aalto, Petite Kingdom\nKysy lisää ja varaa aika puh. 044 243 6304 (Soitto, tekstiviesti, whatsapp)\nOngelmaihon ja -turkin palvelut\nMyymälän valikoimassa on lähes kaikki verkkokaupan tuotteet. Voit ottaa lemmikkisi mukaan, jotta voimme yhdessä katsoa yksilöllisesti sopivat tuotteet. Halutessasi voit myös tehdä tilauksen verkkokaupassa ja valita noudon myymälästä.\nMyymälä toimii lisäksi maahantuojan koulutustilana.


Ulkosaariston Dora | Ralli Uutiset\nDokumentti Ulkosaariston uskomaton Dora (2013) seuraa sisukkaan naisen elämää Lammholmilla vuoden ajan. Melkein 90-vuotias Dora Siivonen on pienen Lammholmin saaren ainoa vakinainen asukas. Pikkuserkku on huolissaan Doran jaksamisesta, mutta tämä ei tahdo muuttaa punaisesta puutalostaan minnekään.\nDok: Ulkosaariston uskomaton Dora, Fem klo 20.00 87-vuotias Dora on pienen Lammholmin saaren ainoa vakinainen asukas. Dokumentti seuraa vuoden ajan Doran itsenäistä saaristolaiselämää ja pohtii, saako vanhuskin elää niin kuin itse haluaa.\nAlussa oli vehkosuo : Sääjärki ja jää särki – Tämän viikon lauantaina juhlimme Kepen rippijuhlia pienellä porukalla. Havahdun usein miettimään ystävien lapsia, että kuinka niistä on tullut jo niin isoja unohtaen, että esikoiseni täyttää ensi vuonna kahdeksantoista.\nDora på Lammholm kan ses via Arenan fram till 30.10.\nTaas oli aivan ihana kokonaisuus tekijöiltä tämä ihana ulkosaariston Dora Saku-kissansa kera. Stefan Forsman.\nHakutermillä dora siivonen iniö löytyi 1 tulosta. Tiedot yrityksistä, tuotteista ja palveluista helposti ja nopeasti fonecta.fi:stä.\nVuorovettä: tammikuuta 2017 – Ulkosaariston uskomaton Dora on muuttanut palvelutaloon. Tässä dokumentissa kuvataan Doran elämää sen jälkeen. Mikaela Weurlanderin d okumentti saa miettimään, missä on koti, mistä kaikesta kodin fyysinen ja psyykkinen tila muodostuu, mitä ihminen kaipaa,\nJoululomalla tämä tuntematon Dora laittoi viestiä ja kysyi, voisikohan ehkä ottaa minusta kuvan tai pari. Mitä yhteensattumia! Totta kai vastasin myöntävästi. On ihanaa päästä vieraiden, lahjakkaiden ihmisten kuvattavaksi. Sitä tajuaa yllättäen, etteivät he kiinnitä huomiota sinun komplekseihisi.\nDora på Lammholm / Ulkosaariston uskomaton Dora 5.000 euroa kanava Yle Fem tuotanto Svenska Yle. Palkitaan ohjaaja Mikaela Weurlander, kuvaaja Henrik Leppälä, leikkaaja Pia Patrikainen, ääni Dimitri Volgin, äänen jälkityöt Timo Hintikka, kuvan jälkityöt Marcus Lönnqvist, tuotantokoordinaattori Ylva Nordberg, tuottaja Staffan von Martens\nIhan sattumalta katsoin dokumentin kakkosella ULKOSAARISTON USKOMATON DORA 87 vuotias. Teräsvanhus. Hän asustaa vakituisesti Turun saaristossa pienellä Lammholmin saarella. Tuulen ja ahavan uurtamat kasvot kertovat paljon hänen elämästään. Toimittaja Mikaela Weurlander oli koonnut tämän tarinan, tositarinan.\nKovin paljon tuntuu jengi, tai siis lähinnä kovimmat poteroistahuutelijat, tietävän, mitä oikeasti on käynyt. Sipilän tapaus ei sinänsä olisi ollut mitenkään erikoinen jos herra pääministeri ei olisi ruvennut laittelemaan toimittajalle tuollaisia viestiryöppyjä ja.