~ Mistä on turha puhua, siitä emme vaikene ~\nKolmaskymmeneskuudes pohde: Kieli ei ole itsenäinen olio\nKirjoittanut Petri Jones\nOtsikon väittämä siirtyi tajuntani tietoiselle tasolle lukiessani Mikko Lehtosen jotakuinkin kaiken inhimillisen kattavaa teosta Maa-Ilma. Kirjassa Lehtonen hahmottelee näkemystä, jossa vastakohdiksi usein mielletyt käsiteparit kuten luonto ja kulttuuri tahi ruumis ja henki – tai kirjan nimen mukaisesti materiaalinen maa ja symbolinen ilma – liittyvät elimellisesti toisiinsa, suorastaan muodostavat maailman. Lehtonen koskettelee lyhykäisesti teoksessaan myös kieltä, ja alla laajennan hipaisunsa tematiikkaa ja sen herättämiä ajatuksia vallankin kokonaiseksi pohteeksi.\nSymbolit ja kieli\nLehtonen käsittelee teoksessaan symboleja esittävinä, uutta tuottavina ja eritoten läpeensä sosiaalisina olioina. Symbolit eivät siis ole itsessään merkityksellisiä, vaan merkityksen tuottamiseen vaaditaan myös ihmisten kanssakäymistä toistensa ja luonnon kanssa. Koska materiaalisuus on keskeistä tälle kanssakäymiselle, perustuu symbolien olemassaolokin materiaalisuudelle. Lehtosen mukaan erityisesti henkisen työn tekijät ovat tästä huolimatta ylläpitäneet jakolinjaa symbolien ajatuksellisten ja aineellisten aspektien välillä.\nKielen – tuon symboliperusteisista järjestelmistä kenties tärkeimmän – suhteen tämä on näkynyt esimerkiksi kielentutkimuksessa vallinneena näkemyksenä kielestä itseään tuottavana oliona, jonka olemassaolo ei vaadi ruumiillista tai yleisemmin materiaalista kanssakäymistä sen ulkopuolisen todellisuuden kanssa. Vaikka tämä näkemys on kielentutkimuksessa väistynyt syrjemmälle, katson sen edelleen vaikuttavan varsin vahvana ihmisten arkiajattelussa.\nKirjoituksen kehityksen vaikutus\nEntistäkin kiintoisammaksi Lehtosen näkemys käy, kun hän pohtii, mistä yllä esitetty juontuu. Kielen materiaalisuus on historiallisesti liittynyt lähinnä ihmisen ruumiilliseen kykyyn tuottaa puhetta, mutta kirjapainotaidon ja kirjoitusjärjestelmien kehityksen myötä kieli on erkaantunut tällaisesta ruumiillisuudesta. Kun kieli samastetaan vahvemmin kirjoitukseen kuin puheeseen, se on aiempaa helpompaa ajatella ruumiillisen toiminnan sijaan täysin abstraktiksi, kenties jopa itsenäiseksi olioksi.\nKielen pitäminen itsenäisenä oliona puolestaan tekee huomattavasti helpommaksi pitää kieltä muuttumattomana entiteettinä, objektiivisena sääntö- ja merkityskimppuna, jota on mahdollista käyttää oikein tai väärin. Lehtonen tiivistää ajatuksen niin, että koska kieli on kirjoituksessa saanut esineistetyn muodon, on se esineistynyt myös ihmisten käsityksissä. Vastaavasti Lehtonen yhdistää vastareaktion esineistävää käsitystä kohtaan nyky-yhteiskuntien perinpohjaiseen medioitumiseen ja multimodaalisuuden nousuun – kumpikin kehityssuunta horjuttaa kirjoitetun kielen asemaa.\nPreskriptivismi ja kieli\nKielen ymmärtämisestä itsenäiseksi olioksi juontuu nähdäkseni ainakin kaksi ongelmallista ajatusrakennelmaa. Toisen näistä Lehtonen mainitsee sivumennen: käsitys mahdollistaa sen, että ”kielen voi mieltää […] olioksi, joka ihmisillä on hallussaan ja jota he voivat niin sanotusti käyttää”. Lienee tämän blogin lukijoille selvää, ettei kieltä voida osata kokonaan tai hallita, vaan kielitaito elää ja kehittyy jatkuvasti – oli kyse vieraan kielen tahikka äidinkielen taidosta – jo siksi, että kieli itsekin elää ja kehittyy jatkuvasti. Jostain syystä näinkin ajattelevia persenaamoja silti sikiää ignoranssin suosta silloin tällöin – kuten asian kaunopuheisesti voisi ilmaista.\nKissa on itsenäinen olio.\nToiseen ajatusrakennelmaan saakka Lehtonen ei ajatusketjuaan vie, oletettavasti lähinnä siksi, että kirjan kaikenkattavuuden vuoksi tila ei siihen riitä. Tätä rakennelmaa voidaan kutsua preskriptivismiksi. Kun kieltä pidetään muuttumattomana entiteettinä, jota sääntöjärjestelmät ohjaavat, on kielen muutosta helppoa pitää pelkästään negatiivisena kehityskulkuna: sehän korruptoi kieltä, suorastaan rikkoo sen. Juuri tällaiseen käsitykseen puhtaan kielimuodon olemassaolostahan preskriptivismi perustuu: tietyn kielenkäyttötavan pitäminen muita parempana juontuu jotakuinkin välttämättä ajatuksesta, jonka mukaan kieli voi päätyä valmiiseen tilaan, josta kaikki muutos vie ainoastaan huonompaan suuntaan. Arkijärkipreskriptivistien tapauksessa tämä optimitila noudatellee yleisimmin koulunpenkillä opittuja sääntöjä, jolloin kaikenlainen kielen muutos ja kehitys nähdään negatiivisena asiana.\nKun lähtöpisteenä on olettamus, että juuri kirjoituksen kehittyminen on mahdollistanut kielen ruumiillisen aspektin unhoittamisen ja henkisen ylikorostumisen, voitaneen väittää, että kirjoituksen kehittymiseen perustuu ajatusrakennelmana myös preskriptivismi. Selväähän lienee, että preskriptivistinen ajattelu iskee sääntöjensä kanssa lähinnä kirjoitukseen – harvemmin toisen puhetta korjaillaan vastaavalla tavalla kuin kirjoitusta (joskaan ei sekään tavatonta ole – useimmiten vain erityisen huonotapaista) – mutta tällä väitteellä suljemme ympyrän noidankehäksi ja toteamme pääasiassa kielen kirjoitettua muotoa ohjailemaan pyrkivän preskriptivismin itsensä perustuvan kielen kirjoitettuun muotoon.\nLopuksi: Holistinen käsitys kielestä vaatii holistisen näkemyksen maailmasta\nPohteistomme pitkäaikainen lukija osaa asemoida henkilöni deskriptivismin syliin, kauniisti käpertyneenä, eikä ylläty, kun toisenlaista lähestymistapaa suositan. Tuskin yllättyy kaiken yllä kirjoitetun perusteella tosin kukaan muukaan. Sanomani yllätyksettömyydestä huolimatta kuitenkin ääneen tekstiä kirjoittaessani lausun holistisemman lähestymistavan olevan yllä kuvattua kieltä esineistävää katsantokantaa hedelmällisempi.\nSamalla tämänkaltainen holistinen näkemys maailmasta kuitenkin vaatii kenties varsin syvälläkin kollektiivisessa tietoisuudessa olevien käsitysten kyseenalaistamista: Lehtosen kuvaama symbolisen ja materiaalisen välille kulttuurisesti rakentunut kuilu tulee ylittää ja näiden kahden todellisuuden aspektin läpikotainen toisiinsa linkittyminen hyväksyä. Tämä ei ole se tehtävistä kaikkein helpoin, kun huomioimme päämäärän olevan vastakohtainen nykymaailman vallitseville ideologioille – Lehtonen argumentoi teoksessaan vakuuttavasti sen välineellistävän ja yksilökeskeisen ihmiskäsityksen, jota uusliberaaliksikin voidaan kutsua, perustuvan nimenomaan kulttuurin ja materiaalisuuden erottamiselle toisistaan. Todellisuuden monimutkaisuuden, yhteen linkittyneisyyden ja suhteissa rakentuvan luonteen ymmärtämiseksi tämä kuitenkin on kaikin puolin suositeltavaa.\nLoppukaneettimme on tänään pelkkä tiivistelmä: Kieli ei siis ole itsenäinen, muusta todellisuudesta riippumaton olio vaan ihmisten välisissä suhteissa muodostunut ja niissä kehittyvä kokonaisuus, joka jatkuvasti muuttuu itse ja muuttaa ympäröivää todellisuutta sitä mukaa, kun sitä kaiken aikaa tuotetaan uudelleen. Itsenäisen olion sijaan voitaisiin puhua sosiaalisissa prosesseissa tai suhdeverkostossa rakentuvasta järjestelmästä.\nLähettänyt Petri Jones klo 12.15 0 kommenttia\nTunnisteet: deskriptivismi, Kielifilosofia, preskriptivismi\nKolmaskymmenesviides pohde: Kohti anglosfääriä ja sen yli\nKirj. J. J. Rintala\nLienee mielissänne ilo ylimmällä hyllyllä, kun saatte taas niin sanotusti pitkästä aikaa lukea näkemyksiäni kielestä. En tosin tiedä, millä tavalla tämä aika on pitkästä. Pitkästyttäväähän ei kieli konsaan ole. Paitsi jos on se alati kanssaihmisen rektumissa. Vaan kah, en kieltä teihin tunge, en niiden pientareisiin liioin, vaan kerron seikkoja.\nSyy siihen, etten ole kuunkiertoihin saanut esseetä tahikka pohdetta suomeksi laadittua, on se ollut, että olen näiden aikakvanttijatkumoiden sisällä harjoittanut kirjallispohtimista englantilaisten ja heidän koloniaalialueidensa kielellä. Siihen on sisältynyt niin oppinutta artikkelien eli juttelemusten – kuten artikkelia 1800-luvulla ehdotettiin nimitettäväksi – kuin kaunokirjallisteosten laadintaa.\nJa miksipä on mielessäni anglofonien heimon kielen käyttöön viehtymys syntynyt – vieläpä nykyenglannin eikä suinkaan keskienglannin tai anglosaksin, jotka eittämättä viehkeydellään nykyenglannin päihittävät kuin siperiankissa melonin? Ei yksinomaan se, että on mielekäs toimi professorinkin mukaan väitöskirja-artikkelit englanniksi laatia, ei edes samassa puntarissa sen kanssa, että kaunokirjallisteos laajemman markkina-alueen sillä kielellä olisi saava.\nVaikka on suomi kielenä vailla vertaa, ylitsevuotavainen poesian ja intellektin malja kerrassaan, on mieleni todennut soveliaammaksi, että ryhdyn myös muita kieliä vaalimaan kuin kasvimaata. (Tai paremmin. Kasvimaan eteen en kyllä mitään tekisi. Siellä on ötököitä ja likaa.) Ja miksi on se tähän tapaan todennut? Siihen siteeraan vastaukseksi tietoverkosta löytämääni pohdetta, joka käsittelee – puuvillahansikkain – japanilaiskirjailija Haruki Murakamia (suomennos omani):\nHän oli juuri ensimmäisen keittiönpöytäromaaninsa loppuun saattanut ja lopputuloksen surkeaksi havainnut. Kuten hän sitä kuvailee, olivat hänen ajatuksensa vain liian monimutkaisia, ja kun hän niitä yritti ylöskirjata, ”järjestelmä kaatui”. Ja tästä syystä valitsi Murakami kirjoittaa uudelleen alun romaaniinsa englanniksi, vaikka olivatkin hänen kykynsä englannin tuottamisessa rajoitetut. Vaan juuripa nuo rajoitteet vieraalla kielellä kirjoittamisessa poistivat obstaakkelit, joita hän kohtasi yrittäessään kirjoittaa natiivillaan. Koskapa oli kykyä vailla ilmituoda monimutkaisia ajatuksia englanniksi, totesi hän, että muuttuu kielensä yksinkertaisemmaksi ja vapaaksi tarpeettomista komponenteista. Hän alkoi löytää rytmin ja oppi, että yritys tehdä vaikutus äidinkielellään pakottautumalla kirjoittamaan kaunis fraasi todella vain teki hänestä ennemmin huonomman kuin paremman kirjoittajan.\nTotisesti, on helpompi tuottaa tarina muulla kuin omalla kielellään, sillä suuri on houkute jäädä pulikoimaan syvästi tuntemansa kielen liklamoiseen1 aallokkoon sen sijaan, että kerrontaa juonen ympärille rakentaisi. Muun kuin natiivikielensä käyttö myös suo kirjoittajalle distanssin asioihin ja seikkoihin ja kolaa hänelle näin tilaa ilmaista asioita, joita hän ei ehkä äidinkielellään pitäisi itselleen luonteenomaisena todeta.\nSiperiankissa, planeettamme eliöistä eittämättä ihastuttavin.\nJa kun on romaanin laadinnasta kyse, on kaksi tapaa penetroitua engelsmanniin, mistä eittämättä kanssablogistini voi myös katsomuksensa julkipanna. Olen seurannut erään kaunokirjallisen te’elmäni kanssa Emmi Itärannan menetelmää. Hän kirjoittaa romaaninsa, jotka mainioita ovat, suomeksi ja englanniksi, molemmilla kielillä, luku kerrallaan. Minulla oli jo suomenkielinen teksti valmiina, joten ryhdyin senttimetristä toimeen ja aloin muuntaa sitä englanniksi (mutta metrijärjestelmää en hyljätä saata).\nTässä on minulla ongelmana ollut, että valmiin suomenkielisen asian englanniksisaattaminen (sen nyt yhdyssanaksi vakiinnutan) on tietty kääntämistä, ja niillä laitumilla olen ruma ja paska lammas. Ja on jo jokin aika sitten jäänyt taakse yritys pitää suomenkielinen käsikirjoitus edes jokseenkin yhtäpitävänä alati editoituvan englanninkielisen version kanssa. Ei ole luottamusta siihen, että se suomenkielisiä kustantajia kuitenkaan kiinnostaisi. Siksipä olen koettanut, josko toinen menettelytapa olisi soveliaampi.\nHannu Rajaniemi niin ikään kirjanlaadintaa suorittaa englanniksi – joskin suomenkielistä tekstiä vailla. Tätä menettelytapaa olen seurannut laatiessani toista, sävyltään epäkepeämpää tekstientiteettiä. Ja totisesti, olen sen havainnut tavaksi, jolla olen jatkossakin romaanini (jatkoromaanitkin) kirjoittava. Mutta tokihan vain: jos on teoksen kannalta olennaista, että sen surreaalisuuden tahikka absurdiuden tuntu olennaisesti rakentuu juuri suomen kielen tarjoamille keinoille, on suomi taas asetettava etusijalle, jotta se näkisi paremmin. Ojennan sille myös kiikarit.\nPS. Ehdotan, että vast’edes kielialueellamme käytettäisiin tekstieditorista nimitystä kirjote. Se olisi portmanteöösi yhdistelmä sanoista kirjoitus ja lomake. Mutta sitä ei tietenkään tule sekoittaa kirjoitteeseen – syistä, jotka lienevät ilmeisiä. Tätä ehdotusta kritikoikaa.\n1 Sanan liklamo merkityksestä ks. Elimäen tarkoitus, toim. Silja Hiidenheimo & al. 1996, Helsinki: Loki-kirjat.\nCollom, Katie 2016. “The Murakami Model: Why Do Writers Like Writing in Foreign Languages?” Language Trainers UK Blog, 3.4.2016.\nLähettänyt J. J. Rintala klo 9.20 0 kommenttia\nTunnisteet: englanti, germaaniset kielet, indoeurooppalaiset kielet, kielen rikastuttaminen, kääntäminen, luova kirjoittaminen, Uudissanat\nKolmaskymmenesneljäs pohde: Vierasperäiset kirjainmerkit ja lainasanat\nTässä pohteessa sipaistaan pintaa seuraavasta aiheesta: kuinka vierasperäisiä kirjainmerkkejä käsitellään tekstejä käännettäessä ja mistä tämä voisi mahdollisesti kertoa. Erityisesti – ja oikeastaan ainoastaan – tätä olen tarkasteleva nimien sekä sellaisten termien, jotka muutoin säilytetään vieraskielisessä muodossa, toisin sanoen sitaatti- ja kenties erikoislainojen, osalta. Tämäkään teksti ei perustu juuri muuhun kuin henkilökohtaisiin havaintoihin, jotka eivät varmasti maailman moninaisuutta kovinkaan kattavasti edusta – sen lukiessanne huomioinette.\nVierasperäisiä kirjainmerkkejä sisältäviä nimiä ja termejä käännettäessä kirjainmerkki voidaan joko säilyttää sellaisenaan tahi korvata tulokielen kirjoitusjärjestelmään kuuluvalla kirjainmerkillä, joka joko mukailee vierasperäisen sanan äännettä taikka sitten muistuttaa vierasperäistä kirjainmerkkiä ulkoisesti. Ensin mainittu tapaus – jos sana myös muutoin on säilytetty sellaisenaan – voidaan nähdä sitaattilainana, kun taas erikoislainassa lainasanaa on jo kotoutettu joiltain osin (esimerkiksi juuri kirjainmerkkien osalta tai lisäämällä sanaan kotoperäinen pääte). Täysin kieleen mukautunut sana on yleislaina, ja yhteisnimitys kaikille tämänkaltaisille sanoille on raakalaina – erotuksena käännöslainasta, jolla tarkoitetaan oman kielen ilmauksista vieraan kielen mallin mukaan muodostettua sanaa (esim. motherboard -> emolevy).\nKäytäntö sekä joitain esimerkkejä\nLähtökohtaisesti sellaisen käsityksen olen muodostanut, että mitä suuremmasta kielestä on kyse, sitä todennäköisemmin vieras kirjainmerkki säilytetään. Tämä perustunee yhtäältä kielen suuruuden muassaan tuomaan tunnettuuteen – kirjainmerkin todennäköisesti tunnistavia ihmisiä on enemmän kuin pienten kielten osalta – ja toisaalta joidenkin kielten prestiisiasemaan. Tämän vuoksi esimerkiksi espanjasta ja ranskasta peräisin olevat sanat säilyttävät vieraat kirjoitusmerkkinsä todennäköisemmin kuin vaikkapa tšekistä tai unkarista.\nEsimerkki automaailmasta: jopa kyseiseen aihepiiriin erikoistuneiden julkaisutoimintaa harjoittavien yritysten joukossa on sellaisia, jotka viittaavat Citroëniin yleisesti ottaen edellä näkyvällä tavalla, kun taas Škoda jää usein Skodaksi. Kyse vaikuttaa siis ainakin joidenkin toimijoiden kohdalla olevan nimenomaan eri (kielistä tulevista) kirjainmerkeistä, ei niinkään siitä, että eri konteksteissa toimittaisiin eri tavoin.\nMitä pienemmistä kielistä on kyse, sitä todennäköisemmin kirjainmerkit muuttuvat. Jopa sellaiset kirjainmerkit, jotka toisen kielen kohdalla usein säilytetään, voivat pienemmän kielen ollessa kyseessä jäädä pois: pohjoissaamen á muuntuu a:ksi ranskan á:ta todennäköisemmin – esimerkiksi englannissa Sámi ei ole onnistunut vakiintumaan yksiselitteisesti ainoaksi vaihtoehdoksi kielen nimeksi, vaan Sami ja Saami ovat laajasti käytössä sen rinnalla.\nToisaalta aina on ihmisiä, jotka eivät jaksa nähdä vaivaa vieraiden kirjainmerkkien käyttöön – ja sellaisia, jotka käyttävät niitä aina. Tässä pohteessa kyse on lähinnä todennäköisyyksistä ja tendensseistä. Huomioon tulee ottaa myös tekniset rajoitukset: mitä vaikeampaa tietoteknisissä laitteissa on tietty kirjainmerkki tuottaa, sitä todennäköisemmin se jää tekemättä. Kuten edellä esiintoin ei tämä kuitenkaan selitä kaikkea.\nKissa ja kirjainmerkkejä\nKovin varovainen, kysymyksen muotoon puettu hypoteesi\nOlen yllä mutustellut ajatusta siitä, että pienten kielten vieraat kirjainmerkit jäävät raakalainoissa pois useammin kuin suurten kielten vastaavat merkit. Jäljelle jää pohdinta siitä, mistä tämä johtuu. Tietotekniset rajoitukset ja erityisesti lainasanojen sopeuttaminen kielen normeihin selittävät ilmiötä yleisellä tasolla mutteivät niinkään erikokoisten kielten välillä persivoimaani eroa – jonka reaalinen olemassaolo toki tulisi todentaa.\nKysynkin seuraavaa: voiko kyse olla ainakin osin kielellisestä kolonisaatiosta? Häivytetäänkö vieraita elementtejä ja samalla vierasta kulttuuria kielestäkin helpommin silloin, kun kyseessä on heikommaksi nähty kulttuuri? Tässä pohteessa heitän tämän kysymyksen lähinnä ilmaan, jonne se jääköön roikkumaan epätietoisuuden tilassa.\nHenkilökohtainen näkemykseni yllä esitetystä aihepiiristä on, että hienoa olisi nimissä ja sitaattilainoissa säilyttää alkuperäinen kirjoitusasu kirjainmerkkeineen päivineen tämän mahdollisesta haastavuudesta tai vaivalloisuudesta huolimatta. Vähintäänkin nimissä näin tulisi toimia jo kohteliaisuuden nimissä. Vähimmäisvaatimuksena kuitenkin pidän sitä, että toimii johdonmukaisesti eikä kohtele eri kielistä tulevia kirjainmerkkejä eri tavoin.\nLähettänyt Petri Jones klo 14.10 0 kommenttia\nTunnisteet: kirjainmerkit, kääntäminen, lainasanat, ortografia\nKolmaskymmeneskolmas pohde: Alettiinko näin kirjoittamaan? – Esimerkki kielenhuollon ja kielenkäytön suhteesta\nSuomen kielen lautakunta teki pari vuotta sitten kontroversiaalin ja kohutun suosituksen, jossa se hyväksyi ilmaisun alkaa tekemään yleiskieliseksi. Moni varmasti on toivonut ja uskonut, että kyseisestä suunnanmuutoksesta ja petollisesta takinkäännöstä on kohkattu, vaahdottu ja vaikeroitu jo aivan riittävästi – mutta ehei: Tractatus Lingua-Philosophicus ei ole mitään ellei ajan hermolla! Tässä pohteessa käsittelemmekin tätä mitä tuoreinta ja ajankohtaisinta linjausta ja sen kautta kielenhuollollisten suositusten ja todellisen kielenkäytön suhdetta.\nKotimaisten kielten tutkimuskeskuksen suomen kielen lautakunta siis päätyi 31. tammikuuta 2014 pidetyssä kokouksessaan sille kannalle, että alkaa tekemään on sovelias ilmaisu yleiskielessä. Ratkaisussaan lautakunta viittaa yhtäältä siihen, että aikanaan tehty ratkaisu alkaa tehdä -muodon valinnasta yleiskieliseksi alkaa tekemään -ilmaisun kustannuksella oli arbitraarinen, ja toisaalta siihen, että todellisessa kielenkäytössä alkaa tekemään tästä huolimatta on säilyttänyt asemansa. Lautakunta ymmärtää asian herättävän voimakkaitakin mielipiteitä muun muassa siksi, että kyseessä on normi, jonka hallintaa koulussa on painotettu, mutta toisaalta katsoo, että kyseessä on kielen järjestelmässä varsin pieni muutos.\nKansan syvistä riveistä ratkaisun julkituonnin jälkeen kummunnut itku ja hammasten kiristys vaikuttavat toden totta laantuneen, ja sille syyksi esitän tätä: mikään ei käytännössä muuttunut. Laiskuuttani en hypoteesiani sen kummemmin ryhdy koettelemaan – vastaväitteet toki otan mielelläni vastaan. Tästä huolimatta tämä lyhykäinen pohde perustuu hyvin pitkälti tälle väitteelle, kiikkerästi ja huojuen.\nKissaa ei ala kiinnostamaan – ei edes se, että disinterested-sanaa on meemitekstissä käytetty perinteisten kielenhuollollisten suositusten vastaisessa uninterested-merkityksessä.\nMistä kohu siis johtui? Voisiko olla niin, ettei Kielitoimiston (linjausten) nykyistä roolia olla täysin ymmärretty? Ei pyri Kotus enää ohjailemaan tai muokkaamaan kielenkäyttöä liiemmälti – sen sijaan se hyväksyy linjauksillaan kielessä tapahtuneen muutoksen. Alkaa tekemään hyväksyttiin, koska se on valtaisista lokakampanjoista huolimatta pysynyt yleiskielisessäkin käytössä. Laajemmin kyse on siitä, että Kotus hyväksyy ja syleilee sitä asiaintilaa, ettei yleiskieli voi olla muuttumaton. Kieli kehittyy kokonaisvaltaisesti, eikä yhteinen, virallissävytteinen kielimuotommekaan voi pysytellä samanlaisena iäti – muutoin se riittävän pitkän ajan myötä muuttuu tavan tallaajalle käsittämättömäksi.\nKotus ei linjauksillaan voi käytännössä vaikuttaa siihen, millaista muotoa kielenkäyttäjät käyttävät. Ne, jotka uutta linjausta ennen alkoivat tehdä, jatkanevat tekemistä omalla tavallaan; ne, jotka puolestaan alkoivat tekemään, tehnevät edelleenkin tyylillään. Linjaus ei liene mitään muuttanut – alkaa tehdä säilynee yleiskielessä suositumpana muotona jo tottumuksen vuoksi. Mikäli yleiskieleen tulee suurempi muutos, sen aika koittanee vasta sitten, kun kasvaa sukupolvi, johon ei koulussa ole iskostettu toisen muodon käytön olevan mitä ankarimpia rangaistuksia vaativa hirmuteko.\nTämän tekstin kirjoitin, vaikka pidän varsin joutavana sitä, alkavatko ihmiset tehdä vai tekemään asioita. Entäpä te – joko alatte kyllästymään pohteistomme vanhentuneisiin aiheisiin ja yleiseen pysähtyneisyyteen? Tulisiko esimerkiksi loppukaneettien päättyä johonkin muuhun kuin silmää iskevään hymiöön? ;)\nLähettänyt Petri Jones klo 8.02 0 kommenttia\nTunnisteet: kielenhuolto, Kotus, yleiskieli\nTämän kielellisfilosofisen tutkielman vanhemmat, Jukka J. Rintala ja Petri Jones, on esitelty alla lyhykäisesti. Erillisellä Pohteistostamme-sivulla on esitetty tarkemmin itse pohteiston tavoitteet ja tarkoitus. Lisäksi erinäisiä suosituksemme ansaitsevia sivustoja on esitelty omalla Suosittelemme-sivullaan.\nSielujenvälisen Rakkauden Suurvisiiri Jukka J. Rintala (FM) on humanististen tieteiden maailmaa syleilevä ja erityisesti uskonto-, aate- ja tieteenhistoriaan sekä filosofiaan vihkiytynyt toimija, jonka lämmin suhde suomen kieleen alkoi jo, kun hän vaaleanpunainen pupureplika sylissään lumoutui tietosanakirjain kielioppitaulukoista. Häneen liittyviä asiantiloja voi päätellä tämän sivuston sisällöstä.\nMiehisyyden Mannerlaatta Petri Jones on opinnoissaan erikoistunut monikieliseen viestintään. Hän kääntää, oikolukee ja kielentarkistaa tekstejä ammattimaisesti Osuuskunta Kääntövoimassa. Englantia ja suomea hän taitaa ammattimaisesti, mutta runsas on kiinnostuksensa myös pohjoissaamen kieltä kohtaan. Erinäisiä Jonesiin liittyviä seikkoja voi tarkastella tällä sivulla.\nRakastele meitä Facebookissa!\nJ. J. Rintala\nJukka J. Rintala sekä Petri Jones\nKolmaskymmeneskuudes pohde: Kieli ei ole itsenäine...\nLuovan kielenkäytön henkinen syleily (8)\nkielen rikastuttaminen (6)\nindoeurooppalaiset kielet (3)\nKielen raiskaajien nimeäminen ja häpeään saattaminen (2)\ngermaaniset kielet (2)\nA. W. Yrjänä (1)\nEpäluonnollinen leksikalisaatio (1)\nauktorisoitu kääntäminen (1)\nkotouttamisen ja vieraannuttamisen problematiikka (1)\nvaillinainen taivutusparadigma (1)


Miksi kehitysvammaisille rakennettiin laitoksia? - PDF\nMiksi kehitysvammaisille rakennettiin laitoksia?\nDownload "Miksi kehitysvammaisille rakennettiin laitoksia?"\n1 Eskoo 50 vuotta Miksi kehitysvammaisille rakennettiin laitoksia? Aluksi Eskoon elämänkaari alkoi 50 vuotta sitten. Tämän jälkeen vammaisten ihmisten elämässä on tapahtunut paljon. Viime vuosikymmenten tapahtumien ymmärtämiseksi meidän on hyvä tietää taustaa vähän kauempaa. Nostan tässä esiin muutamia asioita sadan vuoden juoksulta. Vuosien mittaan tehdyillä päätöksillä on ollut vaikutusta meidän päiviimme saakka. Kehitysvammahuollon ideologia on muuttunut moneen kertaan. Aina on pyritty parempaan, mutta jälkiviisaasti sanoen aina ei ole onnistuttu kovin hyvin. Salapoliisikirjoissa ei ole tapana paljastaa juonta heti alussa. Nyt kuitenkin kerron jo tässä vaiheessa, että kaiken takana on valtio rahoineen ja ministeriön käyttämät aikakautensa parhaimmat asiantuntijat sekä ulkomaiset opastajat. Jätän kuulijoiden harkintaan ovatko he näytelmän sankareita vai konnia. Laki kunnallisten ja yksityisten vajaamielislaitosten valtionavusta v Viime vuosisadan alussa Suomen kehitysvammaiset, tai kuten silloin sanottiin tylsämieliset ja vajaamieliset, asuivat maatalousyhteisössä kodeissaan. Ellei oman perheen kanssa voinut elää, vaihtoehtoina olivat vaivaistalot, huutolaisuus tai mielisairaalat. Olot olivat karut ja ankarat. Tilannetta piti korjata. Valtiovalta puuttui peliin. Kehitysvammaisilla ei valtion omistaman Perttulan laitoksen lisäksi ollut juurikaan omia hoitopaikkoja. Eduskunta sääti v Lain kunnallisten ja yksityisten vajaamielislaitosten valtionavusta Kuten nykyäänkin, avustusta myöntävä taho eli valtio, asetti rahoituksen saamiselle mielestään järkeviä ehtoja; - laitosten tuli olla ainakin 30-paikkaisia ja ne oli tarkoitettu tylsämielisille lapsille ja nuorille - päämääränä hoito ja kasvatus.\n2 Valtion lupaama rahoitus sai aktiiviset toimijat liikkeelle. Yksityisen puolen hyväntekijät, Rinnekoti ja Vaalijala, aloittivat suurten laitosten rakentamisen. Aikaisemmin Rinnekoti oli ylläpitänyt pienyksikköjä Helsingin seudulla ja Vaalijala Sortavalassa. Nyt kumpikin rakensi valtion rahan ohjaamina 300-paikkaiset laitokset luvulla. Kunnallisella puolella esiin astui Etelä-Pohjanmaa, joka perusti Suomen ensimmäisen kunnallisen tylsämielisosaston Seinäjoen piirimielisairaalan yhteyteen. Edellä mainitulla päätöksellä oli varmaan vaikutusta Eskoon laitoksen syntyyn. Sotavuodet Sotavuodet katkaisivat kehitysvammaisten asioiden parantamisen pitkäksi aikaa. Tilanne vaikeutui monilta osin. Vaalijala jäi Sortavalaan uuden rajan taakse. Mainittakoon, että Vaalijalan kehitysvammaisia ja heidän hoitajiaan evakuoitiin tammikuussa 1940 Seinäjoen aseman kautta Kurikan kirkonkylän ja Mietaan kylän kansakouluille. Minulla oli muutama vuosi sitten mahdollisuus tavata muutamia Mietaan kansakoulun oppilaita, jotka muistivat erikoisen ryhmän saapumisen Sortavalasta Kurikkaan kovilla talvipakkasilla. Vajaakykyisten lasten huollon suunnittelukomitea v Siirtolaisväestön asuttaminen, sotakorvausten maksaminen ja suurten ikäluokkien syntyminen loivat paineita kehitysvammaisten hoitopaikkojen lisäämiseksi. Vammaisten koulunkäynti ja opetus kaiken kaikkiaan oli alkutekijöissään. Koulunkäynnistä vapauttaminen oli maan tapa. Tähän kohtaan valtio asetti Vajaakyisten lasten huollon suunnittelukomitean. Komitean puheenjohtajana oli suojelu- ja kasvatusopin professori Niilo Mäki ja jäseninä alan parhaita asiantuntijoita. Komitean päämääränä oli tärkeitä asioita; - vajaamielisten lasten opetus - hoitopaikkojen lisäys kautta valtakunnan - alan henkilökunnan koulutus. Edellä mainittujen seikkojen korjaamiseksi Niilo Mäen komitea teki\n3 selväpiirteisen esityksen; - Suomeen rakennetaan viisi alueellista (vrt. erva), vähintään 600-paikkaista vajaamielislaitosta - laitoksissa annettavan opetuksen piiriin otetaan alle 18- vuotiaita lapsia - laitosten vastuulla on asiaa tuntevan henkilöstön kouluttaminen. Kymmenen vuoden harkinnan jälkeen säädettiin v vajaamielislaki, jonka yhtenä kantavana ajatuksena oli rakentaa kehitysvammaisille lapsille riittävästi laitospaikkoja. Vaajamielislaki loi perustaa maamme kehittyvälle laitosverkostolle. Keskuslaitosten suunnittelu ja rakentaminen käynnistyi kautta Suomen. Uudet komiteat v ja v On sanottu, että vajaamielislaki oli vanha jo syntyessään. Niinpä valtio asetti uudet kehitysvammakomiteat v ja Monet siihen saakka toimineet laitokset olivat yksityisiä mm. kristillisen vakaumuksen pohjalle perustettuja luvun uudet opit ja poliittiset suhdanteet edellyttivät muutosta myös tähän kohtaan. Yksityisten laitosten hoitotehtävä haluttiin siirtää julkiselle vallalle. Mielisairaaloissa ja kunnalliskotien mielisairasosastoilla olevat tuhannet kehitysvammaiset haluttiin siirtää omiin laitoksiinsa. Komitea esitti; - Suomeen perustetaan 15 erityishuoltopiirin kuntainliittoa pohjoismaisen mallin mukaisesti - jokaisella piirillä tulee olla paikkainen keskuslaitos - kehitysvammaisille tarvitaan 6600 laitospaikkaa - avohuolto (vrt. aivohuolto, Ilmo Paananen, Eduskunta) keksittiin käsitteenä, ei vielä toimenpiteitä Yli kymmenen vuoden harkinnan jälkeen säädettiin v kehitysvammalaki, joka loi kehitysvammaisten palveluille vankan hallinnollisen perustan. Vahvat erityishuoltopiirien kuntainliitot alkoivat rakentaa kuntarajat ylittävää palvelujärjestelmää. Keskuslaitosten rakentaminen tehtiin tiiviissä yhteistyössä sosiaali-\n4 hallituksen ja ministeriön kanssa. Laitoksella piti ohjeistuksen mukaan olla vähintään 70 hehtaarin tontti, mielellään järven rannalta. Näin ollen kehitysvammaiset sijoittuivat syrjään muusta asutuksesta. Sosiaalihallituksen hyväksymät arkkitehdit piirsivät tasakattoisia taloja ilman räystäitä ja matalan sokkelin laitosrakennuksia, joista on myöhemmin ollut monenlaista harmia. Sisätilat olivat sairaalamaisia osastoja, joille oli tunnusomaista yhteiset päivä- ja ruokailutilat sekä yhteiset pesu- ja wc-tilat, joita on sitten jälkeenpäin yritetty korjailla. Tämä kaikki tehtiin siis valtiovallan tahdon mukaisesti. Avohuollon aikaa On sanottu, että vuonna 1978 voimaantullut kehitysvammalaki oli vanha jo syntyessään. Muista pohjoismaista alkoi kuulua uusia ääniä. Integraatiota, normalisaatiota ja suurten laitosten hajautusta. Siis heti silloin kun Eskoo ja monet muut kuntainliitojen keskuslaitokset oli saatu käyntiin. Mielestäni kehitysvammalaki on ollut kehitysvammaisten kannalta hyvä laki. Se on antanut mahdollisuudet monipuolisten palvelujen kehittämiseen. Valitettavasti valtion rahoituksen yksipuolisuus laitosten hyväksi ohjasi aluksi rakentamista vikasuuntaan ja varojen vähäisyys hidasti avopalvelujen kehitystä. Käytännön toimijat maakunnissa olivat valmiita uusiin ajatuksiin, mutta valtionapusäännösten jäykkyys ja varojen puute hidasti kehitystä. Toimin 1970-luvun loppupuolella sosiaalihallituksessa kehitysvammaisten avopalvelujen rakennushankkeiden käsittelijänä. Hakemusten suma oli seisonut pari vuotta, joten eteeni tuotiin yli sadan hakemuksen pinkka, mutta valtion rahakirstussa ei ollut juurikaan rahaa yksiköiden perustamiskustannuksiin. Ratkaisu keksittiin sitten niin, että uudet yksiköt perustettiin vuokratiloihin, jolloin valtion avustus voitiin rajata vain irtaimiston hankintoihin. Köyhän piti olla ovela. Hankkeet olivat päivähuoltoloita, suojatyökeskuksia ja kouluja, mutta yllättävän vähän hoitokoteja tai asuntoloita. Saimme hakemussuman purettua parissa vuodessa, jonka seurauksena\n5 avopalvelut lähtivät hyvään nousukiitoon. Toimintayksiköiden vuokratilat olivat joskus aika erikoisia, toivottavasti useimmat niistä on jo saatu uuteen uskoon. Seuraavan kerran törmäsin tavoitteiden ja mahdollisuuksien ristiriitaan Savossa, Vaalijalan kuntainliitossa 1980-luvulla. Valtakunnalliset suunnitelmat sekä sosiaali- ja terveysministeriön ohjeet kannustivat suurten laitosten pienentämiseen. Voimassa olleen valtionosuuslain mukaan perustamiskustannukset jakaantuivat kuntien ja valtion välillä kuntien kantokyvyn mukaan. Savon köyhät kunnat varasivat oman osuutensa pienten hoitokotien rakentamiseen, mutta valtio ei maksanut omaa osuuttaan. Kehitysvammaisten tarvitsemat palvelukodit viivästyivät vuosikausia ja suuri laitos pieneni kovin hitaasti. Tähän hätään keksimme Ray-rahoitteisen säätiön, joka parissakymmenessä vuodessa järjesti ajanmukaiset asunnot yli 300 Savon kehitysvammaiselle. Lama-aikaa, kilpailutusta, yksityistämistä ja uuslaitostumista Runsaat parikymmentä vuotta sitten kärsitty syvä taloudellinen lama ja sen seuraukset jättivät synkän jälkensä maamme kehitysvammapalveluihin. Taloudellinen ahdinko pakotti etsimään kehitysvammaisille mahdollisimman halpoja hoitopaikkoja. Jollekin tuli huutolaisajat mieleen, kun huonolaatuiset toimijat voittivat kilpailutuksia. Taas tehtiin isompia yksiköitä ja markkinoille tuli monenlaisia yksityisiä yrityksiä. Kehitysvammaisia, vanhuksia, mielenterveyspotilaita ja muita sosiaaliryhmiä voitiin sijoittaa samaan yksikköön. Onneksi tämä uuslaitosten sekasortoinen ajanjakso ei kestänyt kovin montaa vuotta. Valtiovallan oli taas kerran syytä puuttua peliin. Tarvittiin valtion rahaa, ohjeistusta ja rakentamisen rahoitukseen ehtoja. Lapsia ei pidä sijoittaa aikuisten yksiköihin. Uuslaitostumisen välttämiseksi kehitysvammaisia asukkaita ei saa sijoittaa yhteen muiden sosiaaliryhmien kanssa. Asuinyksikön enimmäiskoko saa olla enintään 15 asukasta. Kolmessa vuosikymmenessä laitoksen 300 paikan minimikoko oli siis muuttunut 15 paikan maksimikooksi. Jokaiselle asukkaalle piti saada oma huone saniteettitiloineen. Ympäristöministeriön ja Aran mukaantulo rahoittajiksi antoi asumisohjelmalle\n6 hyvän piristysruiskeen. Jatkuvaa muutosta ja kehitystä Voimme todeta, että maamme kehitysvammaisten asiat ovat olleet vuosikymmenten mittaan jatkuvan kiinnostuksen kohteena. Tuskin mihinkään muuhun näin pieneen ihmisryhmään on kiinnitetty näin paljon huomiota. Valtiovalta on halunnut vahvalla lainsäädännöllä ja vankoilla rakenteilla turvata heikon kansanosan elämää. Jälkeenpäin ajatellen eteenpäinmeno ei ole aina ollut suoraviivaista ja selkeää, mutta sivupoluilta on osattu palata oikealle tielle. Aluksi oli pieniä yksiköitä, sitten suuria laitoksia, ja nyt taas pieniä palvelukoteja tai yksittäisiä asuntoja. Tulee mieleen kaveri, joka lapsena määrättiin kasvatuslaitokseen ja aikuisena katkaisuhoitoon. Joka tapauksessa vammaisten asuntoasioissa on vuosien mittaan päästy eteenpäin. Viime aikoina oppaina ovat entistä enemmän voineet toimia myös kehitysvammaiset henkilöt itse. Entä sitten tästä eteenpäin? Meneillään olevat sosiaali- ja terveydenhuollon ja vammaislakien uudistukset herättävät paljon kysymyksiä. Mitä tästä tulee vai tuleeko mitään? Talouskriisin oloissa tehtävät uudistukset eivät välttämättä lupaa hyvää. Ovatko lait taas kerran vanhoja jo syntyessään? No, jos virheitä taas tulee, niin korjataan niitä sitten ensi vuosikymmenellä. Toki virheiden korjaamisen suunnittelun voi aloittaa jo heti. Olisi hyvä huomata, että viime vuosien ajattelu on kaventunut enimmäkseen kehitysvammaisten asumisen järjestelyihin. Ikään kuin kehitysvammaisen koko elämä tulisi kuntoon uusilla asunnoilla. Näin ei tietenkään ole. Erilaisten vammaisryhmien tarvitsemat erityispalvelut ja henkilöstön erityisosaaminen pitäisi nostaa keskiöön. Tarvitaan osaamista ja kuntoutusta varhaislapsuudesta ja kouluiästä lähtien koko elämän ajaksi. Ryhmäkohtaiset ratkaisut eivät enää riitä, vaan tarvitaan yksilökohtaista ja henkilökohtaista palvelua. Taitaisi olla viisasta palata Niilo Mäen komitean ajatuksiin yli 60 vuoden taakse. Pitää huolehtia kehitysvammaisten opetuksesta ja huolenpidosta sekä henkilöstön osaamisesta. Taas kannattaa ottaa oppia ulkomailta. Tarvitaan alueellisia osaamiskeskuksia, jotka\n7 huolehtivat erityispalvelujen saamisesta omissa maakunnissaan. Tässä riittää työsarkaa myös Eskoon ammattilaisille. Onnea ja menestystä! Seinäjoella Erkki Paara sosiaalineuvos


Harmaa ja muut iloiset värit: Rocky road\nMiua oli jo pitempään kiinnostanut kokeilla rocky roadia, ja kun saatiin taas leffavieraita, hyödynsin tilaisuuden. Tää oli mahdottoman helppoa, uskomattoman hyvää ja älyttömän epäterveellistä: leffaa katsellessamme tultiin siihen tulokseen, että tällainen herkku sopii meille ainaisesta huonosta omastatunnosta kärsiville luterilaisille oikein hyvin..\nRocky roadiin voi googlettelun perusteella laittaa melkein mitä tahansa. Mie tein tällä kertaa tällaista, seuraavalla kerralla varmaan laitan hiukan enemmän vaahtokarkkeja ja pilkon vaikka vielä dumlejakin sekaan (jos kerta sokerihumala on pakollinen, niin tulkoon sitten oikein kunnolla):\nPilko suklaa ja sulata se vesihauteessa.\nVuoraa uunivuoka tuorekelmulla ja levitä vuoan pohjalle sekaisin vaahtokarkit ja suolapähkinät. Kaada päälle sula suklaa ja levittele esim. lusikalla, jotta suklaata on kaikissa vaahtokarkeissa ja pähkinöissä.\nAnna jähmettyä jääkaapissa noin tunti.\nKippaa tuorekelmun avulla rocky road leikkuulaudalle ja pilko veitsellä.\nSäilytä jääkaapissa. (Tai noh, säilytä ja säilytä - nämä syödään kuitenkin pian.)\nklo tiistaina, huhtikuuta 10, 2012\nankva 10. huhtikuuta 2012 klo 18.17\nMiun on pitäny jo pitkään tehä rocky roadeja, mut en oo vaan ikinä muistanu kaupasta ostaa tarpeita :P On kyllä varmasti hyvää\nMinna 11. huhtikuuta 2012 klo 21.03\nOli, ihan uskomattoman hyvää. Yritän lohduttaa itseäni, että ovathan ne valaatkin rantakunnossa...\nKarkkis 11. huhtikuuta 2012 klo 17.14\nMinullakin on itseasiassa puolivalmis postaus rockyroadeista! Se on tosin ollut varastossa jo pidemmän aikaa ja saa sinne vielä jäädäkin. Ne on tosi hyviä, mutta ei ihan hirveästi pysty kerralla syömään.\nMinna 11. huhtikuuta 2012 klo 21.04\nHauska sattuma! Joo, eipä noita kauhean montaa saa menemään kerralla, mutta päivänkin aikana niitä ehtii ja pystyy syömään monta, monta kertaa. :D


Omavalmiste 2 x n.250l säiliöt, 1990 - Nettikone\nOmavalmiste 2 x n.250l\nOmavalmiste 2 x n.250l - 1990\nMyydään yhdessä kaksi veneen polttoainesäiliötä.\nTilavuus noin +250L x2 kpl. Materiaali kylmävalssattu teräs 2mm, alumiinihuolto luukuilla. Ei vuoda kumpikaan tankki! Irroitettu veneestä 20.6.2021.


Liikuntakoulutuksen kautta ammattilaiseksi | Trainer Lab\nOsaava ja ammattitaitoinen personal trainer on aina hyvin työllistetty. Liikunnan, terveyden ja hyvinvoinnin merkitys nousee jatkuvasti, ja eri ikäiset ja taustaiset ihmiset ymmärtävät, että turvallisen ja tehokkaan tekemisen tueksi kannattaa palkata henkilökohtaista ohjausta.\nLiikunta-ala työllistää yhä enemmän, sillä kaikenikäiset ihmiset ovat kiinnostuneita omasta hyvinvoinnistaan ja hakevat ohjeita ammattilaisilta pitääkseen kuntonsa hyvänä. Digitalisaation myötä myös liikunta-alan palvelut ovat helposti saatavilla, ja samalla tietoisuus palvelun laadusta on lisääntynyt. Liikunnanohjaajilta edellytetään yleensä monipuolisen lajituntemuksen lisäksi ymmärrystä myös ravitsemuksesta. Hyvä valmentaja osaakin tulkita asiakkaan tarpeita kokonaisvaltaisesti, sillä joskus yhteistyö kannattaa aloittaa vaikkapa unen ja palautumisen parissa ja vasta sitten edetä ravitsemus- tai liikuntatottumusten muuttamiseen.\nTrainer Labin koulutukset tarjoavat erinomaisen tien liikunta- ja hyvinvointialan työpaikkoihin. Basic-koulutuksen jälkeen on mahdollista työllistyä kunto- ja liikuntakeskuksiin esimerkiksi vastaanottoon ja asiakaspalveluun. Siitä on hyvä mahdollisuus lähteä tekemään perusohjauksia keskuksen sisäisen koulutuksen pohjalta. Lisäksi halukkaat voivat jatkaa opintoja Trainer Labissa ja päästä siten ohjaaman yksilöitä ja/tai ryhmiä opintojen edistyessä. Teemme yhteistyötä mm. Elixian, Motivuksen ja UniSportin kanssa, ja keskukset ympäri Suomen rekrytoivat mielellään Trainer Labin koulutuksen suorittaneita henkilöitä. Koulutuksemme tuottama osaaminen on Suomessa erittäin arvostettua. Auktorisointi takaa myös sen, että osaaminen on kansainvälisesti tunnustettu, sillä valmistuneet personal trainerit pääsevät halutessaan suoraan myös eurooppalaiseen EREPS-rekisteriin.\nMonet aloittavat uuden uran personal trainerina toisen työn ohessa. Ohjaustöitä voi tehdä itsenäisenä yrittäjänä joko päätöiden tai opintojen ohessa tai tilanteen salliessa kokopäivätyönä. Trainer Labin personal trainer -koulutuksessa käsitellään tärkeimmät asiat yrityksen perustamisesta, valmennuspalvelujen myynnistä ja markkinoinnista. Työskenteli sitten kuntokeskuksessa tai yksityisyrittäjänä, personal trainerilta edellytetään aina myynnin osaamista. Tehokas myynti voi kuitenkin tarkoittaa luontevia sosiaalisia taitoja, aitoa kiinnostusta tulevista asiakkaista ja kykyä kuunnella sekä ymmärtää toisen tarpeita.\nPersonal trainer -koulutuksen suorittaneiden työllistymismahdollisuudet ovat erinomaiset. Trainer Lab saa jatkuvasti tietoa avoimista työpaikoista ja tiedusteluja hyvistä trainereista. Myös päteviä ryhmäliikuntaohjaajia tarvitaan jatkuvasti niin vakiotuntien ohjaamiseen kuin tuuraamaan ohjaajia eri keskuksissa. Hyvä ohjaaja saakin halutessaan töitä usein jo koulutuksen aikana.\nTrainer Labin koulutuksissa:\nkeskitytään laadukkaaseen ja tieteelliseen tutkimukseen perustuvaan tietoon\nopitaan kuuntelemaan ja tulkitsemaan asiakkaan tarpeita kokonaisvaltaisesti\nkannustetaan itsenäiseen tiedonhakuun liikunnasta ja ravitsemuksesta\nohjataan monipuoliseen lajituntemukseen ja inspiroivaan hyvinvoinnin edistämiseen\nKiinnostuitko mahdollisuuksista työllistyä liikunta-alalla? Katso Trainer Labin kurssitarjonta ja koulutuskalenteri täältä!\nBy Jarno Lemmelä | 17.08.2018 | Uncategorized | Tags: ammatti, apt, auktorisoitu personal trainer, koulutus, liikunta-ala, personal trainer, pt, työllistyminen, työmahdollisuudet, ura


Kaikki kohteen Kherson, Hersonin alue, Ukraina majoitusliikkeet\n1 - Panorama Hotel, Kherson, Hotellin julkisivu\n2 - Panorama Hotel, Kherson, Ranta\n3 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Vierashuone\n4 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Vierashuone\n5 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Vierashuone\n6 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Vierashuone\n7 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Vierashuone\n8 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Kylpyhuone\n9 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Kylpyhuoneen mukavuudet\n10 - Panorama Hotel, Kherson, Hotellin julkisivu\n11 - Panorama Hotel, Kherson, Aamiaishuone\n12 - Panorama Hotel, Kherson, Ruokailu\n13 - Panorama Hotel, Kherson, Ruokailu\n14 - Panorama Hotel, Kherson, Sisäänkäynti\n15 - Panorama Hotel, Kherson, Aulan oleskelutila\n16 - Panorama Hotel, Kherson, Vastaanotto\n17 - Panorama Hotel, Kherson, Sisäänkäynti\n18 - Panorama Hotel, Kherson, Näköala hotellista\n19 - Panorama Hotel, Kherson, Näköala hotellista\n20 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Vierashuone\n21 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Olohuone\n22 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Vierashuone\n23 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Olohuone\n24 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Vierashuone\n25 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Kylpyhuone\n26 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Kylpyhuone\n27 - Panorama Hotel, Kherson, Ruokailu\n28 - Panorama Hotel, Kherson, Sisäänkäynti\n29 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Vierashuone\n30 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Olohuone\n31 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Vierashuone\n32 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Vierashuone\n33 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Olohuone\n34 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Kylpyhuone\n35 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Kylpyhuoneen mukavuudet\n36 - Panorama Hotel, Kherson, Premium-sviitti, Olohuone\n37 - Panorama Hotel, Kherson, Luxury - kahden hengen huone, Olohuone\n38 - Panorama Hotel, Kherson, Standard-huone, Huoneen palvelut/mukavuudet\n39 - Panorama Hotel, Kherson, Deluxe-huone, Kylpyhuone\nH’ersonin valtiollinen yliopisto – 4 km\nSlavy-puisto – 4,6 km\nPyhän Katariinan katedraali – 4,7 km\nWonderful gem on the water maalisk. 6, 2020\nNäytä kaikki majoitusliikkeet kohteessa Kherson\nLähellä majoitusliikettä Panorama Hotel\nPanorama Restaurant - Rannalla sijaitseva ravintola.\nPanorama Hotel, lisätietoja\nUsein kysytyt kysymykset – Panorama Hotel\nKyllä, Panorama Hotel tarjoaa täysin hyvitettäviä huoneita sivustollamme. Ne voi peruuttaa siihen asti, kunnes sisäänkirjautumiseen on muutama päivä aikaa. Muista vain tarkistaa tarkat ehdot ja rajoitukset majoitusliikkeen peruutuskäytännöistä.\nTarjoaako Panorama Hotel pysäköintimahdollisuuden?\nSalliiko Panorama Hotel lemmikit?\nOnko majoitusliikkeessä Panorama Hotel tai sen lähiseudulla ravintoloita?


Ystävänpäivä lähestyy ja paljastan jo nyt yhden yllärin (kortit jääköön vieläkin salaisuudeksi). Nämä kämmekkäät lähtevät Itävaltaan, joten salaisuus ei paljastune ennen postin perille menoa.\nIdeaa otettu Rinsessa-kämmekkäistä , mutta en tehnyt kuviointia ympäri. Lankana Novitan Wool sävy, lankaa taisi mennä n.40 g ja 3 mm puikoilla. Todella nopea ja ihana neulottava kuvio.\nEilen pyörähdettiin pääkaupunkiseudulla kyläilemässä ja katsomassa Disney On Ice "Prinsessa Klassikoita". Automatkalla valmistui ensin tämä\nIitun kevät pipo Sublimen baby cashmere merino silk dk:sta (sävy 01). Ihanan pehmoista lankaa ja mukavaa matkaneulottavaa. Koko kerä tuohon oikeastaan hulahti. Silmukoita oli 100. Hello Kitty -kuvan silitin pipoon, mutta vähän olen epäileväinen sen paikallaan pysyvyydestä...\nPaluumatkalla aloittelin vielä toista pipoa ja se valmistui sitten tänään.\nSanterille Schnappi-pipo samaisesta langasta (sävy 04). Hassua kyllä, mutta isoveljen pipoon laitoin 95 silmukkaa resoriin (3o2n) ja lisäsin sitten yhden tuolle aina oikeaa osuudelle. Pikkusiskon pipo, kun oli aivan liian iso. Iitulle se kyllä on ihan hyvä. Tästä oltiin hyvin riemuissaan, eli eikun kevättä odottelemaan. Ja äiti odottelee uusia lankoja, kun pian on ihan kaikki hätävaratkin neulottu laatikosta. Onneksi pikkuveljeni haki ompelukoneeni huollosta perjantaina, joten pääsen taas niihinkin puuhiin :)\nLähettänyt Hippunen klo 20.32


Lapsen KYMMENEN KÄSKYÄ vanhemmille - ppt lataa\nEsitys aiheesta: "Lapsen KYMMENEN KÄSKYÄ vanhemmille"— Esityksen transkriptio:\n1 Lapsen KYMMENEN KÄSKYÄ vanhemmille\n2 Minä olen vasta lapsi ja olen olemassa sinun kauttasi.\n3 Älä turhaan moiti minua, sillä mitä enemmän minua moitit, sitä vähemmän sanasi minulle merkitsevät.\n4 Muista pyhittää aikaa myös minulle, sillä miten käytät aikaasi niin jaat sydämesi. Jollet sinä rakasta minua, minusta ei tule ihmistä.\n5 Kunnioita poikaasi ja tytärtäsi,\njotta oppisin kunnioittamaan elämää sekä itsessäni että muissa ihmisissä.\n6 Älä tapa tunteitani, ajatuksiani tai yrityksiäni vähättelemällä, olemalla välinpitämätön, uhkailemalla tai pilkkaamalla, sillä minun pienet asiani ovat minulle suuria – etkä sinäkään osannut pienenä kaikkea.\n7 sillä minä kärsin siitä.\n8 Älä varasta elämääni asettamalla kannettavakseni sinun täyttymättömiä toiveitasi, kaunojasi tai pettymyksiäsi, sillä minun on tehtävä omat erehdykseni.\n9 Älä anna väärää todistusta todellisuudesta\ntyrkyttämällä minulle omaa katsomustasi, sillä minun tulee saada uskoa, vaikka sinä et uskoisi ja toivoa, vaikka sinä et toivoisi. Varsin pian minä tulen huomaamaan, että sinä et ole kaikkitietävä, eikä se vähennä sinun arvoasi, jos olet antanut minulle mahdollisuuden.\n10 Älä himoitse asioita, jotka eivät ole sen arvoisia, sillä sinun halusi eivät voi olla vaikuttamatta minun elämääni.\n11 Älä anna minulle kaikkea\nmitä minä haluan, sillä vapaamielisyytesi on usein välinpitämättömyyttä, anteliaisuutesi huonoa omaatuntoa, suvaitsevuutesi ihanteittesi sortumisesta syntynyttä voimattomuutta, taipuvaisuutesi mielipiteettömyyttä sekä joustavuutesi periaatteettomuutta ja mukavuudenhalua. Tapio Ahokallio, Kirkon lapsityön viikon vihkonen 1996.\nLataa ppt "Lapsen KYMMENEN KÄSKYÄ vanhemmille"


kesäkuu 2018 - tarkat Hack\nelokuu 18, 2019 | 9:06 olen\nkesäkuu 26, 2018 mennessä exacthacks\nHei kaverit! Tervetuloa kotisivuilleni [ExactHacks.com] ystävällisesti tilata tämän sivuston, jos haluat saada lisää tulevista ohjelmista sen. Joten tässä me jakaa parhaita WhatsApp tarkat tiedot Hack Tool 2019 Mikään ihmisen tarkastusta tai ilman kyselyä. Voit ladata tämän hakata työkalun linkistä, mutta ennen kuin se haluamme […]\nSchool Of Dragons Tarkka Hack Tool\nkesäkuu 23, 2018 mennessä exacthacks\nTervetuloa kaikki pelaajat School Of Dragons peli! Aiomme jakaa yksi hämmästyttävä pelin hakata työkalu, joka nimi on School Of Dragons Tarkka Hack Tool. School Of Dragons Hack Tool 2019 on erittäin hyödyllinen ohjelma kaikille pelaajille, jotka tarvitsevat helmiä & Kolikoita ilmaiseksi. Jotkut ihmiset haluavat näitä asiakirjoja, koska tarve […]\nMinun Talking Tom Tarkka Hack Tool 2018 ei Survey: Hei ystävät! Tuomme suosituin peli hakata työkalu Android iOS laitteiden nimeltään My Talking Tom Tarkka Hack Tool. Ennen osakemerkintää se latauslinkki haluaisin sanoa jotakin. Johdanto My Talking Tom Game Hack Tool 2018: Olemme luoda erittäin […]\nkesäkuu 13, 2018 mennessä exacthacks\nHei kaverit! Tänään sain jotain mahtavaa sinulle, tapa saada tilillä on Server.Pro. Joten ennen alkua ladata ohjelman sinun tulisi tietää, mitä on Server.Pro Laajuus Hack Generator 2019. Voit luoda palvelimen pelata peliä, kuten: Minecraft Minecracft Pocket Edition Server.pro tarjoaa ilmaiseksi hosting pelata peliä […]\nHei kaverit tänään jakaa vaativin Steam Wallet Tarkka Hack Tool 2019 käyttäjillemme. Kuten tiedätte höyryä lompakko on parempi paikka pelaajille, joten kerromme jotakin. This steam wallet hack 2019 is available without human verification or survey for Android, iOS and PC/Laptop as well. Tietoja Steam Wallet: […]\nkesäkuu 6, 2018 mennessä exacthacks\nTietoja Snapchat: Tiedämme Snapchat on erittäin suosittu hierovat App josta alustava julkaisupäivä oli syyskuu 2011. Joka oli alun perin luonut Snap Inc yrityksen käytettävissä konttoria 3 Eri Yhdysvaltojen kaupungeissa Vines, Los Angeles ja Kaliforniassa. Tämä on todella hämmästyttävää App jonka avulla voit jakaa suosikkisi kuvia ja videoita ympäri […]


Tykkimäen uutuudet - Sivu 4 - Suomen huvipuistoseura\nViestiKirjoittaja Mustekala » 21.1.2008 13:48\nSain juuri postissa Tykkimäen uuden esitteen: ei ole tulossa sinnekään uutta laitetta . Luultavasti puisto pitää hengähdystauon, ja ensi vuonna on sitten tulossa varmaankin jotain uutta .\nViestiKirjoittaja Pia » 21.1.2008 15:06\nMustekala kirjoitti: Sain juuri postissa Tykkimäen uuden esitteen: ei ole tulossa sinnekään uutta laitetta . Luultavasti puisto pitää hengähdystauon, ja ensi vuonna on sitten tulossa varmaankin jotain uutta .\nTämä panee miettimään jostain syystä, että mikäköhän on laite jo katoaa Linnanmäeltä kesän 2008 jälkeen?.. Jostain syystä tuntuisi, että tuleva uudistus olisi jotain Reiskan suuntaan... ?\nViestiKirjoittaja Mustekala » 22.1.2008 15:06\nMutta Räikkönenhän sanoi, että se on niin vanha ja käytetty, ettei sitä ole järkevä korjauttaa, vaan ostaa tilalle kokonaan uusi?! Miksi sitten Tykkimäellä olisi varaa sellaiseen ...\nViestiKirjoittaja laitevahtimestari » 11.2.2008 13:39\nJa tässä uusi hinnasto:\nRanneke 19 €, alle 120cm\nRanneke 24 €, yli 120cm\nLaitelippu (kaikki laitteet) 4 €\nAlle 90cm maksutta laitteisiin maksavan huoltajan mukana.\nKultapassi (kausikortti) 95 €\nOttelukortti 6 €\nsis. Euroballs, Starballs, Minikoris, Karvakuono ja bonuspelinä Sammakkopeli\nOttelukortti 10 €\nsis. Euroballs, Starballs, Minikoris, Karvakuono, Narunveto 4 ja bonuspelinä Sammakkopeli\nEli ei lintsi ole ainut hintojen nostaja..\nViestiKirjoittaja JP » 11.2.2008 14:55\nlaitevahtimestari kirjoitti: Ja tässä uusi hinnasto:\nNo Tykkimäen hinnat ovat kuitenkin Suomen edullisimmat, jos Wasalandiaa ei lasketa mukaan. Se että Lintsi nostatti rannekkeen hintaa kolmella eurolla ei ole mitään. Mutta tuo kausikortti on kyllä turhan kallis, Särkkäkin laittaa paremmaks 80€:n kausikortillaan. Powerpark taitaa olla ainut, joka ei oo nostanut hintojaan moneen vuoteen... Eikä tänä vuonnakaan Poweri ole nostanut edellisten vuosien 27€:sta, joka sinällään kiitettävää.\nViestiKirjoittaja laitevahtimestari » 11.2.2008 15:22\nJep, kallis on..\nViestiKirjoittaja Pia » 11.2.2008 16:24\nJii88 kirjoitti: ..Eikä tänä vuonnakaan Poweri ole nostanut edellisten vuosien 27€:sta, joka sinällään kiitettävää.\nTätäkään ei voi ihan suoraan sanoa niin, etteikö Poweri ole nostanut hintojaan. Jos mietitään alkukausien hintoja, niin Powerilla EI ollut sisäänpääsymaksua laisinkaan.. Mielestäni emme voi puhua siitä, etteikö puisto ole "nostanut hintojaan" .. Ainoastaan hintojen nostaminen on koskenut sitä ryhmää ihmisistä jotka eivät halua ostaa ranneketta vaan käydä vain muutamissa laitteissa.\nViestiKirjoittaja JP » 11.2.2008 17:37\nMutta tänä vuonna mitään näkyvää hinnakorotusta itse lipuissa ei ole tullut. Vuoden 2007 korotus oli vain se, että sisäänpääsystä piti maksaa... Eli tänä vuonna se ei tullut.\nViestiKirjoittaja laitevahtimestari » 8.5.2008 14:50\nTykkimäen tämän kauden uutuudet: Taifun on nyt käynyt läpi mittavan peruskorjauksen, viheralueita kohennettu ja kusti cafe siirtyy entiseen pelihalliin, jolloin asiakaspaikkojen määrä on noussut 40:neen.\nViestiKirjoittaja KennethSundberg » 8.5.2008 18:37\nlaitevahtimestari kirjoitti: kusti cafe siirtyy entiseen pelihalliin, jolloin asiakaspaikkojen määrä on noussut 40:neen.\nJos oikein muistan, nimenomaan Kusti Cafe'ssa sain viime kesän parhaimman, tuoreimman korvapuustin (ja taisin ottaa toisenkin!) Pitäkääpä siis Tykkiksen pullanpaistajat huoli, että noita puusteja löytyy tänäkin kesänä - jos 40 iloista Kennettiä tulee paikalle, saattaa korvapuustit hävitä alta aikayksikön!\nViestiKirjoittaja Severi » 8.5.2008 18:44\nPitäkääpä siis Tykkiksen pullanpaistajat huoli, että noita puusteja löytyy tänäkin kesänä - jos 40 iloista Kennettiä tulee paikalle, saattaa korvapuustit hävitä alta aikayksikön!\nTaidat olla hyvin paljolti koukussa Tykkimäen korvapuusteihin.\nHyvä että tykkäät niistä todella paljon.\nViestiKirjoittaja KennethSundberg » 8.5.2008 20:54\nSeveri kirjoitti: Taidat olla hyvin paljolti koukussa Tykkimäen korvapuusteihin.\nSe on vaan vähän hankalaa ajaa täältä Vantaalta Kouvolaan asti korvapuustien perässä. Onneksi välimatkaa on kuitenkin niin paljon, että voinen turvallisesti aloittaa laihiskuurin (jotta mahdun ensi kesänä Tykkimäenkin laitteisiin).\nViestiKirjoittaja Mustekala » 9.5.2008 14:45\nlaitevahtimestari kirjoitti: Tykkimäen tämän kauden uutuudet: Taifun on nyt käynyt läpi mittavan peruskorjauksen, viheralueita kohennettu ja kusti cafe siirtyy entiseen pelihalliin, jolloin asiakaspaikkojen määrä on noussut 40:neen.\nMissä tämä entinen pelihalli sijaitsee?\nViestiKirjoittaja laitevahtimestari » 9.5.2008 14:53\nSiinä enterprisen vieressä, keinukarusellia vastapäätä. Eli entisen kahvilan vieressä.\nHeh. Kyllähän ne pullat siellä hyviä ovat ja kahvikin ihan juomakelpoista.\nViestiKirjoittaja Mikko L » 26.1.2010 15:07\n25-vuotis juhlakauden uutuuskohde on Mukkelis makkelis -touhutupa, ilmeisesti hyvinki samanlainen kuin Hop Lop. Katso tästä lisää


Aarikka Tonttu, Lakki - Valkko - Finnish design\nHome / Brändit / Aarikka / Aarikka Tonttu, Lakki\nOlen Tonttu Lakki ja minun ykkösasusteeni on iloisen punainen tonttulakki pehmoisen pörröisellä karvareunalla. Laita sinäkin tonttulakki päähäsi ja tule kanssani tonttuilemaan. Luodaan yhdessä jouluntunnelmaa!\nYhdistä Lakki muun tonttuperheen jäseniin. Aarikan tontut sopivat kattauksen koristeeksi, asetelmaksi ikkunalle ja tietenkin mainioksi lahjaksi laadukkaan, kotimaisen käsityön ystäville.\nAarikka Tonttu, Lakki quantity\nSKU: 6415121073347 Categories: Aarikka, Decor, Gift ideas, Home, Made in Finland, New! Tags: aarikka, Christmas, home, joulu, koti, Made in Finland, tonttu, Wooden


Annan matkassa. : toukokuuta 2015\nKesäkuu on enää muutaman tunnin päässä. Eläköön kesä! Hurratkaamme kilpaa lintujen kanssa jotka kuuluttaa pesäreviiriään kaikille niin kun kuuset vain nyökyttelevät leppeässä tuulessa.\nAnnan tuvassakin hiippaillaan hissunkissun kahvikuppi kädessä kukkia tutkimassa.\nOvatko ne eilisestä kasvaneet..? No olihan ne vähän kasvaneetkin.\nMuutaman päivän päästä " se virallinen aika" että viimeinkin uskaltaa istuttaa kukat ilman että on hallanvaaran pelkoa yöllä. Silloin herää viimeinenkin hidastelija kukkien kauneuteen. Asettelee kukkasia sinnetänne kimpuiksi maljakoihin... ripottelee värikkäitä kukkapisteitä..\n.. ruukkuihin pihalle, patiolle, polun varsille, amppeleihin. Kaikkialle.\nKun niitä vain muistaa ravinteilla ja vedellä,\nniin ne muistavat meitä..\nkohta olemme kukkien vallassa,\nihastelemme niiden kauneutta.\nKuten luonto jo nyt antaa ymmärtää..\nkyllä Suomi on kaunis maa?\nKun asuin sataman suunnalla,\nSieltä tämäkin helmi edelleen löytyy..\nTässäpä pikavisiittini sunnuntaiaamuna..\nkaikki on hiljaista, sillä eilinen varmaan on uuvuttanut juhlijat.\nPsst, ollaan hiljaa.\nTerveiset lähetti Maireanna\non toukokuuta 31, 2015 Ei kommentteja:\nTunnisteet: ajankohtaista, kevään kohinaa\nTule hyvä kakku, älä tule paha kakku!\nTänään viettetään monessa perheessä juhlapäivää, sillä nuorella on valmistumispäivä, aikuisilla vaikka pyöreitten juhlistamista, taikka hääpäivää. Tai pienen pirpanan kastejuhlaa..!\nJuhlapäiviin kuuluu tietysti täytekakut.\nMinäkin olen vuosien varrella leiponut eräänkin kakun, täyttänyt milloin milläkin ajankohtaisella hillolla, vatkannut kermavaahdon ja koristellut kakun. Aina ne on kauppansa tehneet, mitään ei ole jäänyt jäljelle, kuitenkin sentään pieni pala leipojalle.\nNäitten kakkujen ohjeet löytyy kategorioista täytekakut..\nVinkkejähän aina voi katsoa, mutta\noma luovuushan se tekee kakusta juuri sen ikioman täytekakun.\nUskalla vaan reippaasti toteuttaa ne omat ideat.\nMinun keittiössäni on lihan käytön ohittanut kala.\nSen maustan ihan vaan sitruunapippurilla,\nsitten joko uuniin taikka paistan levyllä kullanruskeaksi.\nTiristys sitruunaa päälle ja voile!\nSe on siinä,.\nKevätsipulia ja Uusia perunoita.\nVoiko toivoa muuta?\nMänty alkaa levittää siitepölyään.\nOlen allerginen sille.\nTuuli ja sade olisi nyt toivomuslistalla,\nmutta viiveellä menee tuo toivomus tuonne yläkertaan..\nPitkään olen ruikuttanut aurinkoa. No,\nnyt sitä vihdoin saa, mutta se siitepöly, ätshii!\nKrookukset availevat vähitellen kukkaansa.\nKylmyys on hillinnyt niidenkin kasvua. tähän asti.\nNyt taidan sulkea tälle päivälle,\nsillä kässäri odottaa jatkamistaan..\nEi se kirja muuten valmistu.\nmitä sitten vietätkin.\nOlkoon päiväsi aurinkoinen ja lämmin.\non toukokuuta 30, 2015 1 kommentti:\nTunnisteet: ajankohtaista, täytekakkut\nSeitsämäs luku 7 Manjaana.\nKun tavarat oli kauppias saanut vihdoin ja viimein koottua tiskille ja isommat oven viereen, sanoin maksavani ne heti ne kortilla. Hieman hölmönä kauppias etsi kortinlukijan ja mutisi, yleensä ostokset menee piikkiin. Mutta minullahan olikin nyt isoja puutteita, joten oli ihan ok maksaa heti. Täällä ei vaan tuo pankki ole pienestä viivästyksestä millänkään, eli.. joustoa löytyy.\nSama se, nähty jo on että tämä kylä ei ole jäniksen selässä, paremminkin kilpikonnan.\nOhjailin taas autorehjaani takaisin sille jo tutuksi tulleelle tielle ja paluuaika kesti kauemmin kuin koskaan näiden kahden päivän aikana. Perillä olin vihdoinkin ja tavaroitten purku peräkontista vei aikansa sekin. Keittiöön ja vajaan, edestakaisin raahasin. Multasäkit! Että ne kehtasikin painaa niin paljon. Naulasäkit, ne ne vasta painoikin. Tilaamani lautatavara tulee, no, manjaana. Työkaluja ripustelin järjestelmällisesti nauloihin seinälle. Siitä ne löysi heti kun tarvitsen. Ruosteiset edeltäjät heittelin huonoon vasuun. Ehkä niille jotain keksin, manjaana.\nTyön keskellä huomasin vatsan murinan. Ei se ilmavaivojaan valittanut vaan apetta se vaati.\n- Koskas minä olen oikeasti syönyt? sanoin itselleni.\n- Oikeasti toissapäivänä vuokrasopimuksen tehtyäni!\n- Aikapitkä aika, alahhan antaa, sanaili vatsani nälkäänsä. - Kipinkapin keittiöön.\n- Okei, mennään sitten.\nKun hella tohisi jo mukavaa lämpöä, samoin uuni, rauhoituin tosissani gastromian saloihin, keskityin valmistamaan itselleni ensimmäistä oikeaa ateriaa täällä,- kotona.\nMunakoisoa, paprikoita, tuoreita valkosipuleita, aah, oliiviöljyä. Juustoa ja valkoviiniä. Lihaksi lammasta.\nPilkoin, paloittelin, sekoittelin, ja välillä naukkailin valkkaria.\nJa niinhän siinä kävi että kun tyhjään vatsaan naukkailin, niin luovuuteni oitis heräsi.\nKiireesti paistos uuniin, sitten minulle pakonomainen tunne mennä työtilaan, ja nostaa kankaat esille. Nostelin laatikoista väriputkilot ja purkit pöydälle. Nuuhkin niiden tuoksua. Se oli jotain taivaallista. Etsin siveltimet, kynät laatikoistaan ja asettelin niitä lasipurkkeihin.\nNyt näytti työtilalta. Pääsin tekemään luonnoksia rauhassa, minkään häiritsemättä.\nPaitsi. Myönnytykseni nykytekniikalle, se kännykkä! Se kiljahti vihaisesti ja syyttävästi. Suku ja ystävät Suomesta vaatimalla vaativat etten hautauisi sinne ihan tavoittamattomiin. Siltävaralta jos vaikka sattuisi jotakin. Nyt ystävä kiljui kaukaa että missä olet, mitä teet?\nPikakelaus päivien tapahtumiin ja että nyt teen töitä.\n- Siis mitä töitä? - Etkö sinä yhtään nauti sen maan kauneudesta.\n- Kurkistin ulos. No näkyy vuoristoa, palanutta ruohikkoa, kivistä ja kuoppaista tietä. Ei muuta.\n- No taivas on sininen, mutta ekös se ole sellainen sielläkin?\n- Ei. Täällä sataa..\n- Tasan ei ole onnen lahjat..\n- Siitä puheenollen, oletko jo Onniin törmännyt?\n- Häh? Töihin minä tänne tulin..\n- joojoo, tiedetään, mutta siellä miehet puhuu ja pussaa..täällä ne ei tee kumpaakaan.\n- Lopetetaan jo. Ei mitään uutta. Palaillaan. Terveiset kaikille, moikka. Apua, ruoka palaa..\nHuomaamattani aika vilahti työtä kehitellessäni kunnes keittiön suunnasta leijaili tuoksuhurmio. Siihen vastasi vatsani sellaisella hurmiolla että keittiöön oli juostava ja nopeasti.\nJos olisin unohtunut kauemmaksi ajaksi, olisi saanut syödä palanutta paistosta. Ensi kokemus oli kuitenkin mukiin menevä ja palanut pinta oli oikestaan aika herkullinen, mielestäni?\nJospa syksyyn mennessä oppisin tutemaan hellani ja uuninikin paremmin. Kenties.\nTyö ja sen jälkeen syöty ateria alkaa raukaista niin että en mahda mitään sille että silmäluomet alkaa lupsaa puolitankoon. Mielessä pyörii sekavasti päivän kokemusten kaleidoskooppi\nsekatavarakaupan hajut, tunnelma, ihmiset. Sekavasti ajatuksiin sotkeutuu tulevan suunnitelmat, tekemättömät työt. Hiljaisuus ympärillä, puuroutuu unen seittiin ja näin unta kaatuneesta kahvikupista.\nTämä oli pieni tutustuminen Mandariinien majataloon jota siirryn kirjoittamaan nyt kaikessa rauhassa yksityisesti. tavoitteeni on kirjoittaa jouluun saakka ja kokeilla sitten onko kukaan halukas julkaisemaan tätä.\nAnnan tupa jatkuu ruokablogina edelleen kuten ennenkin, joten keittiössä tavataan!\non toukokuuta 23, 2015 Ei kommentteja:\nKuudes luku / Kauppareissulla\nTien kunto oli kehnoin todellakin siitä huonommasta päästä, Aloin rauhoitella palvelija parkaani,\n- koeta kestää, heti ollaan perillä, älä hajoo, please !\nJos ajelen näin usein kylälle, niin pian tieni on kaivautunut syvälle liejuun. Pian jäisi autorähjäni mahastaan kiinni ja siinä oltaisiin! On pakko alkaa ajatella tien kunnosustakin ihan pikimiten.\nMutta löytyisikö kylästä joutavia miehiä siihen hommaan, tuskin..\nOlisikohan se sittenkään ihan pönttö homma ehdottaa kaupassa varovasti kauppiaalle, että mitä jos talkoovoimin rempattaisiin ajotietä säällisempään kuntoon? Lupautuisin oitis joukon jatkoksi minäkin. Kyllä minulla lapio kädessä pysyy, en kai muuten olisi uskaltautunut talorähjän vuokraamiseenkaan parhaimmaksi ajaksi, eli keväästä syksyyn.. Pärjäisin joillekkin miehille ihan varmasti.\nOutsh. Tuli kuoppainen kohta ja en huomannut sitä. Kieli melkein meni poikki jäädessään hampaitten väliin. Hilkutinhilkutti! Onneksi kauppa tupsahti oikealta mutkan takaa, ja sain viimein parkeerattua autorahjukseni kaupan pihaan. Keräsin kassit peräkontista, ja paukautin takakannen kiinni niin että autoni niijasi siitä hyvästä. Oikaisin tärinähieronnan saaneen selkäni suoraksi ja katsahdin ympärilleni. No eipä suuruudella oltu pilattu parkkipihaakaan. Onko täällä autoja yleensä ollenkaan? Ainakin jäljistä päätellen, oli vain yhden auton jäljet omani lisäksi. Se toinen jälkien jättäjä löhötti leveälti keskellä pihaa, törkeen hieno farmari.\n- Taitaa kauppias olla sittenkin hyvissä varoissa, kauppa on sittenkin kannattava kun noin rehennellään, ajattelin vähän kademielellä. Siinä tässä minäkin liityn nyt kannattajajoukkoihin joten mitä tässä valitan. Itse olen tilanteeni valinnut. Mutta kauppias kyllä saa karvaasti erehtyä suhteeni, sillä aion olla hankala ja vaativainen asiakas. Laatua ja tuoreutta, niistä en tingi. Vaikka taloröttelöni onkin vielä röttelö...siis vielä, mutta kesän lopussa sitä ilkiää tarjotella seuraaville vuokralaisille. Paitsi, jos ostankin sen syksyllä itselleni. Hahaa...\nNäitä jupistessa kävelin kaupan portaille, avasin ikkunalla varustetun oven. Se helähti, jaa, niin muistinkin edelliseltä reissultani että helähdys herätti kauppiaan siestaltaan..\nNenäni tunnisti ensimmäisenä mausteiden sekamelskan. Hedelmälaatikoita pinottain. Tänne ne ne tulevat sieltä puutarhoilta poimitut hedelmät, nuo Ihanat keltaiset mandariinit! Jauhosäkkejä, munakennoja, ruokaöljypulloja, kanistereita. Viinipulloja puolet hyllyjen pituudesta. Täällä maitona on viini, huomaan sen. Tiskin takana ei ollutkaan ikivanhaa partaista papparaista, vaan keski ikäinen turjake. Kyllä tuon kanssa asiat hoituu, kunhan pidän tiukasti puoleni. Asiakas on aina olikeassa! Se on selevä. Muistin eiliseltä käynniltäni että kauppias osaa hommansa, mutta jos asiakas ei älyä pitää puoliaan, tavara saattaa olla pikkasen vanhaa, ei paha, mutta heti tehtävä. Joopas. Mutta minua ei sumuteta.\nOli kaupassa toinenkin asiakas. Sivummalla oli odottaville asiakkaille pieni pöytä, vastapäätä postin kylttiä. Palvelee kätevästi odottavaa tai postin asiakasta. Fiksusti ajateltu, pakko myöntää. Pöydän ääressä istui varmaan kylän asukas kahvia juoden. Ikähaitaria en sen kummemmin jäänyt tsekkaamaan, vaan kävelin päättäväisen näköisenä tiskin luo.\n- Hyvää päivää kauppias, kaunis päivä tänään!\n- Päivää, päivää! Miten voin palvella neitiä?\n- Tarvitsisin lisää yhtä sun toista, listalla on puutteita on vähän joka sortille. Luettelin ulkomuistista pitkän litanian ryyneistä rautanauloihin sulavasti kuin asuntoesittelijä.\n- Hetko hetko, pitää ollakkin isompi paperi. Meikä luuli että neiti oli vain kahvipaketin ostolla..\n- Ai niin, ja se myös, onko luhlamokkaa?\n- Täh? Eioo, käviskö joku muu..?\n- no jos on jotain joka sa silmät auki aamuisin mutta ei sntään kurkkuun hyppää, sanoin vähän kiukkuisempana, ajatellen että kyllä täällä pitäisi jo olla Paulingin kahvit tiedossa sentään.\nLatelin puutteet kauppiaalle, katselin miten hän kirjoitti niitä ruttuiseen vanhaan lomakkeen takapuolelle. Saapa nähdä, ettei vaan paperi sotkeudu roskiin kun poistun kaupasta? Ei nääs ollut ajantasalla koko paperi. Mutta sitten totesin mielessäni että ei se kaupanteko sillai kannata, joten tilaukset lähtenee varmasti, ehkä, varmasti. Jäin muutamiin tilauksiin tiukemmin kiinni, ne pitäisi saada heti.\n- Hetiheti, kuule ei se tämä maailmakaan ole syntynyt hetiheti. Siis neitikö oli taiteilevaa sorttimenttia kun nämä äkkihetitavarat viittaa siihen?\n- No niillä on kiire, siinä kuin muillakin tavaroilla.\nKauppias alkoi liikkua kaupanhyllyjen väleissä ottaen kärryyn kaipaamiani ostoksia, samalla yritti kysellä uteliaana, miten aioin asua ja miten kauan. Eilen jäi mainitsematta missä aion asua, niinpä nyt paikan kuullessaan hän pysähtyi katsomaan pitkään..\n- No jo. Oletpa ansaan itsesi lovennut. Sehän on rotankolo.\nHuomasin syrjäsilmällä että kahvia juova asiakas höristi korviaan, kuppi jäi puoleen väliin ja kahvi läikähti syliin...\nJatkuu ensi lauantaina.\nSen jälkeen siirryn kirjoittamaan tätä yksityisesti.\nYritän saada käsikirjoituksen joskus julkaisukuntoon.\nSe taitaa vaatia minulta nyt kokopäivä työtä.\nJoten joudutte odottelemaan..\non toukokuuta 16, 2015 2 kommenttia:\nViides luku ... Vanhan talon lumoissa kohti kylää.\nUnen ote hämärtyy, huomaan alitajuisesti että ajatukseni työstää tehtäväksi saatua projektia.\nMitäs lupauduin, oma syy! Mutta kylppäriremppa vaati enemmän rahaa kuin minulta nyt siihen oli sijoittaa. Nyt sitten on pakko tehdä suurikokoinen työ johonkin uuteen hotelliaulaan. Ja niinpä Idea pyörii nyt päässä heti kun omavalvonta välttää.. nytkin se sai hahmon ja värit, mutta hetkessä idea luo nahkansa ja tulee uusi idea. Uudet värit. Ne tuntuivat kaatuvan päälle.\nSe idea eli ja liikkui. Kuin malli joka on valokuvaajan linssin armoilla. Tee näin, eikun näin! Tärpätin ja öljyvärin tuoksu huumaa, kaatuu päälle! Irti! Herätin itseni paniikissa, oli pakko herätä.. ei se ole vielä valmis, ei edes aluillaan luotuna, piirrettynä hiilellä kankaalle. Ja eihän hiilijälki jää, sehän häviää.\nVihdoin olin irti unesta, ei se tavallinen uni ollut, painajaista se oli! Tekemättömät työt ne minua olivat aina vaivanneet ja painostaneet ennenkin. Eikä ne painajaiset olleet jääneet kotimaahan. Johonkin matkalaukun soppeen ne olivat itsensä nytkin piilottaneet. Tulleet mukaan. Totaalinen herääminen pelastaa minut aina sen kynsistä, onneksi!\nAvasin silmäni. Missä olin? Olin hämärämaassa, sillä viileys puski nurkista. Mutta ikkunasta helottava aurinko suoraan tyynylle paikallisti että olomuotoni oli lämpimässä maassa? Nyt vihdoinkin aivoni oikeasti paikallisti missä olin! Olin maassa jossa mandariinit kasvaa puissa! Olin rohkeasti eilen päättänyt elää yhden kesän karussa maassa rinteellä huonokuntoisessa talorähjässä jonka nimi oli minut sokaissut.\nNyt herätyksekseni tarvitsen viileää suihkua, lempeää kahvia ja muhevaa munakasta. Sitten vasta alan oikeasti ajatella tekemisiäni. Mitä tulikaan tehtyä?\nUnelias oloni paranikin siinä sängyn viilenevässä lämmössä, kahvin aromeja maistellessani\nHerään tähän päivään.\nHuomasin, että nämä olisivatkin viimeiset omat kahvini, sillä kahvi on nyt sitten finito. On sitten kauppaan lähtö tänään. Eilen tehtyyn listaan on lisättävä loput puutteista. Onkin mielenkiintoista nähdä millainen se kyläkauppa oikein on, sillä melkoiseksi ostoskeskukseksi sitä ainakin infossa kehuttiin olevan. Saas nähdä? Ainakin posti ja apteekki oli kytketty saman tiskin taakse. Se jo vaikutti melkoiselle kauppakeskukselle. Hmh.\nKylpyhyhuone on täällä entiseltä aikakaudelta. Hyvä ettei salamanterit kiipeilisi seinillä. Hana ja johdot ruosteisia, melkein irti seinästä. Vanna kyllä oli sivuseinustalla, mutta siihen en nouse ennenkuin olen jynssännyt sitä moneen kertaan. Ja tokko siitä tulisi kalua sittenkään. Mielessä häivähti Kotosuomen Kallion kylppäri. Tuhottoman kallis remppa, mutta olipas viimein luvassa vimosen päälle hanat ja poresuihkut... sitten kun palaan takaisin kotiin.\nVesi on täällä ruosteen syömää aluksi, mutta kotvan valuttuaan uskaltaudun suihkun alle ja saan sopivaa lämpöäkin vielä jolla saippua ja shamoo irtoavat valuen viemäriin.. Puhdas olo on kuitenkin pääasia, tapahtuu peseytyminen sitten missä maassa tahansa. Virkistävä vaikutus tekee tehtävänsä, en ajattele enää niin negatiivisesti odotettavissa olevasta päivästä. Hiusten kuivaus ja kampaaminen talon seinustalla aamuauringossa tuo mieleen melkein laiskat kissanpäivät. Harjaan hiuksiani hitaasti aamuauringossa venytellen, Lämpö veryttää kankeaa oloani, mieli alkaa iloita tulevista päivistä ja kuukausista. Ne tulevat olemaan täynnä seikkailua. Sillä sitä ne tulevat olemaan, jokapäiväistä seikkailua. Koskaan en tiedä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Tämä maa, sen tavat, ilmasto ja ihmiset, kaikki ovat minulle täysin vieraita. Kieli on sentään tuttua, kiitos siitä opiskeluni kieliin. Niillä pärjään olin missä vaan.\nPakkaan auton takakonttiin kassini ja ajelen mutkaista, kuoppaista tien nimistä alas kylään päin.\nVähitellen taloja alkaa ilmestyä sinnetänne, pihoilla melkein hiljaista. missähän ihmiset ovat?\nTienviitoista selviää puutarhojen metsiköt ja kun tarkemmin katson, näen kumartuneita selkiä,\nkurkottavia käsiä, hikeä otsaltaan pyyhkiviä ihmisiä työnsä ääressä. Näen pinoja harmaita laatikoita jotka ovat täpötäynnä mandariineja.\nJatkuu ensi lauantaina......\non toukokuuta 09, 2015 1 kommentti:\nNeljäs luku / Ensimmäisiä askareita.\nHellan lämpö levisi tupaan, kosteus seinissä loittoni ulkopintaa kohti ja sininen savu piipusta antoi kylän asukkaille savumerkkejä siitä, että majataloon oli asettuttu.\nKurkotin ottamaan keittovälineitä seinältä aikamoisesta naulasta, niin suurta en ole ennen nähnytkään. Se taatusti kannattelisi vaikka minutkin. Kattiloita oli muutama, eri kokoisia ja ne olivat saaneet kuhmuja kylkeensä, mutta ehtaa kuparia ne näyttivät olevan.\nValitsin keskisuuren kattilan, täytin sen kylmllä vedellä ja nostin kattilan hellalle kuumenemaan.\nSukelsin komeron syövereihin, se tuoksui vielä ummehtuneelle, kaikki sen sisällä oli kuin kiireessä sinne heitetty. Tyhjensin komeron sisällön kylmästi tuvan lattialle kahteen kasaan. Toiseen ladoin ne jotka menevät komeroon ja toiseen menee poltettavat armotta. Näihin tavaroihin kun ei ole vielä ehtinyt tunnesidettä kertyä, silloin niistä on helppo luopuakkin. Varoin tutkimasta syvemmin, sillä moni vempele näytti jo ikälopulle. Varmaan tavaralle löytyy jo vähän nykyaikaisempi malli.\nAlkoi tehdä mieli kahvia, ja niinpä kahvipannuun vain vettä ja kun vesi alkoi kohta kiehua, lusikoin viisi mittaa tuoretta kahviauhetta pannuun. Eikä aikaakaan kun se kiehahti, kupli pieninä tuoksupalloina huumasivat tuoksuherkän nenäni... Mikä aromi ! Nostin pannun sivuun rauhoittumaan, ja tein ensi visiittiä astiakaappiin. Kokoelma oli selvästi koottu eri lähteistä. Kirjavaa sellaista. Tuohon kokoelmaan aivan varmasti puutun myöhemmin. Sekalaiset eriparit kuppiparit riitelivät silmissäni, en voisi katsella niitä jatkossa. Valitsin sinivalkoisen suuren meriaiheisen mukin, kaadoin siihen mustaa tuoksuvaa kahvia, lusikoin kolme teelusikkaa sokeria ja siirryin ulos. Katselin mihin istahtaisin. Huonolta näytti. Yksi miltei lahonnut penkki nökötti sentään seinustalla. Uskaltaisiko sille istahtaa niin että se ei romahtaisi allani.\nIlta alkoi olla myöhäistä, värit taivaalla kuin akvarelleilla maalattuja haaleita sävyjä. Aurinko oli laskeutunut piirun verran alaspäin. Katse harhaili maisemassa joka uinui verkkaisena, ääninä iltalaulajien viserryskilpa. äänet olivat miltei kaikki tuttuja, mutta kuulin myös ihan uusia ääniä, enkä tuntenut niitä,- vielä. talojen pihoilta näin rauhallisesti liikehtiviä ihmisiä, kiire näytti olevan täällä vieras sana, saati toiminto. Olisihan se ihanaa jos minäkin ehtisin omaksua saman tyylin töihini. Mutta valmistuisiko syksyyn mennessä aikomani työt? Vai olisiko niitäkin karsittava?\nOlin saanut yhden suuren tilauksen joka pitäisi saada valmiiksi syyskuuhun mennessä. Se oli suuri haaste, suurin työtilaus minulle koskaan.\nNäitä pohdin, ilta alkoi hämärtää oikeasti. Tuvassa tarvitsi jo sytyttää kynttilät, sillä ainoa valonlähde oli katossa keskellä pieni sähkövalo. Heti huomenna on soitettava sähkömieshelle että tulisi laittamaan kattoon tarpeeksi suuri lamppu.\nNiinpä lakaisin hämärässä tuvanlattian suuremmista roskista, kannoin vuodevaatteet ulos narulle, möyhensin tyynyjä ja vein nekin raikkaaseen ulkoilmaan äsken istumalleni penkille.\nAlkoi väsyttää päivän kaikki toimet, ne verotti fyysisesti kuntoani. Vaikka en olekkaan huonokuntoinen, niin kaiken tänään tehdyt kokemukset ja päätökset uuvuttivat. Varmaan osasyynä lienee vielä paahtavalla helteelläkin joka viilenee vasta kun aurinko painuu taivaanrannan alapuolelle..\nKannoin vuodevaatteet sisälle, petasin sänkyyn aluslakanan tiukalle paketille ja aion nukkua pelkällä pussilakanalla peittonani. Ja kun hetken vielä tuijottelin ikkunasta avautuvaa maisemaa\nolin valmis peiton alle. Eikä Unijukka ollutkaan kaukana, sillä nukahdin hetkessä..\non toukokuuta 02, 2015 3 kommenttia:


Jatkoaika oli 1960-luvun Saturday Night Live | Muistatkos? | HS\nJatkoaikakin tarjosi ajankohtaista viihdettä ja sketsejä lauantai-iltaan.\nLenita Airisto, Aarre Elo ja Hannu Taanila hauskuttivat Jatkoaika-ohjelmassa 1968.\nAjankohtaisuuksia parodioiva sketsiohjelma Saturday Night Live on viihdyttänyt amerikkalaiskatsojia suorana jo vuodesta 1975. Ohjelman suomalaisversio alkoi näkyä helmikuun alussa. Mutta muistitko, että hieman vastaavanlaista ohjelmaa tehtiin Suomessa jo 1960-luvulla?Vuosina 1967–1969 esitetty Jatkoaika oli päivänpolttavia aiheita ruotiva suora keskusteluohjelma, joka nähtiin lauantai-iltojen päätteeksi. Runsasta juontajajoukkoa edustivat muun muassa Lenita Airisto ja Aarre Elo. Vieraina nähtiin niin Väinö Linna, Jörn Donner kuin Tabe Slioor.Ajankohtaisuudestaan huolimatta Jatkoajan ote oli viihteellinen. Keskustelujen lomassa esitettiin sketsejä, jotka alkuperäisen Saturday Night Liven tapaan nostivat pinnalle nuoria koomikoita. Heidän joukossaan oli myös muuan Vesa-Matti Loiri. Saturday Night Live Suomen menestys ei ole ollut toivottua. Uppoaisikohan Jatkoaika katsojiin paremmin, jos se nyt lanseerattaisiin uudestaan? Tosin ohjelman idea oli siinä, että sillä ei ollut ennalta määrättyä kestoa vaan lähetys jatkui niin pitkään, kun juttua riitti. Nykyajan tv-maailmaa hallitsevassa slottiajattelussa tämä saattaisi kyllä olla ennen kuulumatonta.