Erkki Liikanen euron herttua - PDF\nErkki Liikanen euron herttua\nDownload "Erkki Liikanen euron herttua"\n1 Erkki Liikanen euron herttua\n2 Hannu Leinonen ERKKI LIIKANEN - EU RON HERTTUA werner söderström osakeyhtiö helsinki\n3 Hannu Leinonen ja WSOY Painettu EU:ssa\n4 Sisällys Esikuva Villa Lantessa 7 Ensimmäinen luku Touhukas teini ja suuri suu 10 Toinen luku Lähettiläs jo luontojaan 123 Kolmas luku Herttua ottaa paikkansa 187 Lopuksi 234 Kirjaa varten haastatellut 235 Erkki Liikanen lyhyesti 236 Suomen hallitukset Liikasen elinaikana 238 Painetut lähteet 240 Henkilöhakemisto 244\n5 Esikuva Villa Lantessa Roomassa sijaitsevan Suomen kulttuuri-instituutin Villa Lanten puistossa on marmorinen rintakuva, jonka alla lukee Herman Liikanen, Garibaldino finlandese. Tämä useamman kerran rikki mennyt veistos kertoo tarinaa Ristiinassa Ponnan torpassa syntyneestä miehestä, joka lähti 1860-luvun alussa vapaaehtoisena Giuseppe Garibaldin joukkoihin Italiaan sotimaan maan yhtenäisyyden puolesta Itävallan keisarikunnan joukkoja vastaan. Italiassa Herman päätyi ensin niin sanottuun unkarilaislegioonaan, jonka tarkoituksena oli hyökätä Unkariin ja vapauttaa maa Itävallan hallinnasta. Sotaretki kuitenkin epäonnistui ja tappion kärsinyt legioona hajotettiin. Herman palasi Suomenlinnan linnoitukseen. Kasarmielämä oli kovin yksitoikkoista ja Hermanin taistelijan sielu vei hänet uudestaan ulkomaille. Tällä kertaa kymmenen muun kanssa Alsin saarelle Preussia vastaan taisteleviin Tanskan joukkoihin. Siellä Herman haavoittui oikeaan jalkaansa ja joutui taas palaamaan kotimaahan. Ennen haavoittumistaan hänet oli ylennetty luutnantiksi ja Danneborgin ritarikunnan jäseneksi. Tanskan valtio maksoi hänelle eläkettä kuolemaan asti. Herman palasi viisivuotisilta taisteluretkiltään Suomeen 1865 ja sai silloisessa lehdistössä paljon julkisuutta. Legenda 7\n6 Garibaldin joukkojen suomalaisvahvistuksesta eli pitkään. Vielä toisen maailmansodan jälkeen 1945 Otava julkaisi pojille tarkoitetussa seikkailukirjasarjassa Hermanin vaiheisiin perustuneen kirjan Suomalainen vapaustaistelija. Tanskasta palattuaan Herman Liikanen pääsi töihin Suomen Hypoteekkiyhdistykseen, jonka toimitusjohtajan J. V. Snellmanin hyvä ystävä hän oli. Liikasen ystäväpiiriin kuului muitakin kansallisia herättäjiä, sillä Liikanen vaikutti myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seurassa ja Helsingin Suomalaisella Klubilla. Eipä ihme, että Hypoteekkiyhdistys on pitänyt hyvää huolta sankarinsa patsaasta Villa Lantessa. Patsas on kokenut joskus koviakin, ja se on jouduttu teettämään ainakin kerran kokonaan uudelleen. Alkuperäisen rintakuvan veisti firenzeläinen kuvanveistäjä Bino Bini 1961 italialaisten kustannuksella. Vapaustaistelija Herman Liikanen kuului Ristiinan Liikasten sukuhaaraan, jonka kantaisä 1600-luvulta on talollinen, kestikievarin pitäjä Antti Liikanen. Tämän kirjan päähenkilö Erkki Liikanen ei ole Ristiinan Liikasia, vaan hänen esi-isänsä ovat Kangasniemeltä. Sukuhaaran kantaisä on niin ikään 1600-luvulla syntynyt Pekka Liikanen. Kangasniemen Liikasia on nyt tuplasti Ristiinan Liikasten määrä eli noin Erkki Liikanen on mielellään esitellyt Herman Liikasen esi-isänään, ja sehän sopii. Molemmat kun ovat pitäneet samanlaisista asioista. Vaikkapa hyvistä sikareista. Ja ollaan lähtöisin Savon sydämestä, vaatimattomista oloista, mutta valloitettu maailmaa. Italialaisilta kuvapatsaan ansainnut Herman Liikanen on Erkille sentään selvemmin sukua kuin italialaiset kuninkaalliset tuhannen vuoden takaa vaikkapa Paavo Lippo- 8\n7 selle. Tanskan kuningas löi Hermanin jopa ritariksi. Ei edes Björn Wahlroos ole suomalaista aatelia, vaikka onkin hankkinut kartanon Suomesta. Erkki Liikanen on ritari Hermanin heimoa ja sukua. Voe tokkiisa. 9\n8 Ensimmäinen luku Touhukas teini ja suuri suu Erkki Antero Liikanen syntyi Mikkelin vanhassa kaupunginsairaalassa syyskuun 19. päivänä Potra poika, 51 senttiä, reilut neljä kiloa. Yhteensä lapsia oli kuusi, kolme poikaa ja kolme tyttöä. Kotioloissa ei ollut hurraamista. Isä oli 11-lapsisen perheen nuorin ja ainoa, joka siirtyi asumaan kaupunkiin Mikkeliin. Hän oli saanut lähteä tyhjin käsin kotoaan ja kuului aikansa maalta muuttaneeseen köyhälistöön, jonka toimeentulo oli tiukassa. Isällä oli monta työtä päällekkäin: hän oli lääninhallituksen vahtimestari, kuori propseja puutavaraliikkeessä ja huolehti talonmiehenä Brahenkadun talosta, jossa perheellä oli asuntona 30 neliön yksiö. Myöhemmin Eino Liikasesta tuli raastuvanoikeuden haastemies, jossa tehtävässä hän jatkoi eläkkeelle siirtymiseensä asti. Äiti Eila kuvasi Erkki-poikaansa ihastuttavan omapäiseksi ja määrätietoiseksi. Erkki ei suostunut imemään huvituttia, itsepäinen kun oli. Konttaustyylikin oli omintakeinen, sillä Erkki eteni istuallaan. Kykyä yleisön lumoamiseen löytyi jo varhain luvun alussa Suomen Kuvalehdessä haastateltu Eila Liikanen kertoi, että Erkki-poika alkoi jo kolmivuotiaana 10\n9 haalia ympärilleen kuulijakuntaa ja piti pihalla pitkiä saarnoja. Poika oli hyvin uskonnollinen ja opetteli lukemaan Raamattua neli viisivuotiaana. Kun Erkki oli nelivuotias, isä sai talonmiehen paikan Pitkäjärven seurakuntakodista. Perhe piti siellä kioskia, jossa Erkki autteli muisteluiden mukaan innokkaasti. Niin innokkaasti, että toiset lapset harmistuivat. Itsensä esiin tuominen saattoi edistää kioskin myyntiä, mutta aiheutti myös ihmettelyä. Kuinkas kehtaa. Tämä piirre säilyi pojan kasvaessa, eikä Erkki ole sittemminkään jännittänyt missään seurassa. Hän on reipas ja sanavalmis. Sutki mies, sanoisi savolainen. Eila-äiti toki huomasi, että pojalla oli käytössä myös muita, yksinkertaisempia keinoja: kun lapset keräsivät rahaa myymällä marjoja torilla, Erkki keksi myydä kymmenen markkaa halvemmalla kuin muut. Erkin koulunkäynti alkoi Urpulan kansakoulussa 1957 ja jatkui parin vuoden jälkeen Lähemäen koulussa. Koulun opettajat muistelivat Erkin olleen myönteinen ja eteenpäin pyrkivä poika, jonka kanssa ei ollut kurinpito-ongelmia. Päinvastoin, Erkki osoitti jo tuolloin tukihenkilön taitoja ja määrätietoisuutta. Tähtäimessä oli tietysti oppikoulu. Sinne tie myös vei. Liikanen oli oman luokkansa priimus, ja hänet hyväksyttiin Mikkelin lyseoon toiseksi parhaalla pistemäärällä. Suoritukset tulivat puristamatta, eikä koulutöistä kotona juuri puheltu. Ei ollut tarvis, koska poika hoiti asiansa. Lukion rehtori muisti hyvin Erkin erään joulutodistuksen. Matematiikan sijaisopettaja oli antanut pojalle seiskan. Siitä tuohtunut isä oli soittanut kouluun ja valittanut liian huonosta numerosta. Hän oli todennut lisäksi, että pojasta kuullaan vielä. Kevättodistuksessa olikin kymppi. 11\n10 Sen jälkeen Erkin koulunumeroista ei paljon melua pidetty. Vanhemmat olettivat pojan pärjäävän. Pojan poikkeukselliset sosiaaliset kyvyt alkoivat näkyä. Erkin yhteiskunnallinen kiinnostus heräsi, kun hänen isänsä oli kunnallisvaaliehdokkaana vuonna Varhaisteini Erkki oli nähnyt isänsä kuvan lyhtypylväässä ja käynyt sen jälkeen sosiaalidemokraattisen puolueen piiritoimistossa lainaamassa Väinö Tannerista kertovia kirjoja. Pian innostunut poika liittyi ystävänsä perässä puolueen nuoriin. Se oli helppoa, sillä puolueen toimistoon ei ollut pitkä matka: se sijaitsi koulukadun toisella puolella. Fiksuna pidetyn lukiolaisen mukaantulon puolueen nuorisotoimintaan kerrottiin kohentaneen koko porukan itsetuntoa. Sekin pantiin heti merkille, että Erkki-poika ei jäänyt nuoriso-osaston piiriin vaan eteni suoraan puolueen jäseneksi. Pian Erkki Liikanen valittiin myös Mikkelin kunnallistoimikunnan eli kaupungin puolueosastojen»hallitukseen» nuoriso-osaston mandaatilla kaikkein aikojen nuorimpana jäsenenä vuosiksi Puolue ei ollut tuohon aikaan ainoa keino vaikuttaa. Lukiolaiset liittyivät innokkaasti koulujensa teinikuntiin ja sitä kautta valtakunnalliseen Teiniliittoon, joka oli perustettu Helsingissä marsalkka Mannerheimin syntymäpäivän kunniaksi kesällä luvulla perustettiin toinen koko maan kattava nuorisojärjestö Sadankomitea edistämään rauhan aatetta nuorten piirissä. Järjestöt imivät toisistaan vaikutteita seuraavina vuosina ja vaikuttivat yhdessä ehkä eniten kuusikymmentälukulaiseen henkiseen ilmastoon, jota leimasi Yhdysvaltojen käymä Vietnamin sota, seksuaalinen vapautuminen ja rockmusiikki. Rauha, rakkaus, solidaarisuus kajahtivat tuon hengen iskusanoina. 12\n11 Kouluolojen kohentaminen ja kouludemokratia nousivat Teiniliiton asialistalle vuoden 1966 liittokokouksessa. Nuoret seurasivat myös tarkasti kansainvälistä politiikkaa, Vietnamin sodan loppunäytöksiä ja viimeisten siirtomaiden itsenäistymiskamppailuja. Itse asiassa Teiniliitto vaikutti 1960-luvun loppupuolella ajatuksiltaan jopa kansainvälisemmältä kuin opiskelijajärjestöt, joita hallitsivat muutamaa vuotta varttuneemmat yliopisto-opiskelijat. Se näkyi Teiniliiton yltiöpäisen kansainvälisenä toimintaohjelmana, joskin suurin osa nuorista liittyi jäseneksi hyvin käytännönläheisestä syystä. He halusivat varmistaa itselleen pääsyn muutaman kerran lukukaudessa järjestettyihin tansseihin eli konviin. Muutamat aktiivisimmat ryhtyivät harrastamaan vähän vakavampaa järjestötoimintaa ja muutamille harvoille Teiniliiton jäsenkortti oli passi paikallisiin ja valtakunnallisiin edustustehtäviin. Erkki oli alusta alkaen yksi näistä harvoista. Mikkelin lyseon teinikunnan jäsenet ovat muistelleet Erkkiä kypsänä kaverina, joka erottui muista. Erkki valittiin teinikunnan hallitukseenkin, koska vanhemmat jäsenet pitivät häntä hänen nuoresta iästään huolimatta hyödyllisenä. Erkin oma henkilökohtainen tavoite taisi heti olla omaa koulua kauempana. Pian Erkki olikin keskeisenä puuhaajana, kun kaikki Mikkelin koululaiset haluttiin yhdistää uudeksi järjestöksi, joka voisi esittää vaatimuksia kaupungille. Työ tuotti tulosta: perustettiin Mikkelin opiskelevien nuorten yhteistyötoimikunta. Erilaisten koulujen oppilaiden liittäminen yhteen järjestöön ei kuitenkaan lopulta ottanut suuremmin tulta. Asiaan kuului, että Erkki osallistui hanakasti vahvistuvan Teiniliiton koulutuksiin. Jo ensimmäisillä kursseilla Erkki osoittautui kelpo agitaattoriksi, joka saattoi tervehtiä tei- 13\n12 nitovereitaan italialaisella vallankumousveisulla Avanti popolo. Ja miksei olisi tervehtinyt, kun laulusta oli kiitettävä numero. Nuoren agitaattorin piirit laajenivat nopeasti. Valtakunnallisilta teinipäiviltä Erkki muistetaan ensi kerran vuonna 1967 Turusta, missä hän teki jo sujuvasti tuttavuutta silloisten johtavien teinipoliitikkojen Erkki Tuomiojan ja Ilkka- Christian Björklundin kanssa. Muidenkin huomio kiinnittyi mikkeliläiseen nuorukaiseen, joka junttasi kiihkeästi kotkalaista Veijo Sahiluomaa Teiniliiton hallitukseen. Itäsuomalainen maalainen siinä myi toista itäsuomalaista maalaista, sillä liitto oli vielä noina vuosina helsinkiläispoikien ja vähän varttuneempien, jo koulunsa päättäneiden nuorten pelikenttää. Junttaaminen eli valitsijoiden painostaminen ja poliittisten kauppojen tekeminen oli politikoinnin opiskelua parhaimmillaan. Se kehitti puhetaitoa ja pelisilmää. Junttatyötä tehtiin, koska maalta tulleet lukiolaiset halusivat vallata paikat, jotka olivat olleet kaupunkiradikaaleina tai poroporvareina pidetyn aiemman teinisukupolven hallussa. Sillä kertaa tulosta ei syntynyt, mutta touhukas Erkki jäi kokeneempien kokousedustajien mieleen, ja itäsuomalaisten junttaorganisaatio saatiin pystyyn. Samalta vuodelta Erkki muistettiin jo SDP:n puoluetoimistossakin. Pitkän uran puolueen eri tehtävissä tehnyt Maunu Ihalainen kertoo muistelmissaan, miten Erkki tuli kaverinsa Jorma Westlundin kanssa puoluetoimistoon vaatimaan kopiokonetta käyttöönsä. Heidän oli saatava opiskelijavaalien lentolehtiset valmiiksi. Toimiston ainoalla kopiokoneella olisi ollut muutakin käyttöä, mutta nuoret miehet ylipuhuivat toimiston väen, koska»sosiaalidemokratia olisi ollut suuressa vaarassa ilman lentolehtisiä». 14\n13 Teinipoliitikon ura eteni ja hänet valittiin seuraavassa, vuoden 1968 liittokokouksessa Mikkelin paikallisosaston puheenjohtajaksi ja sitä kautta Teiniliiton hallitukseen. Koululaisen valinta niin korkeaan postiin oli silloin selvä poikkeus. Erkkiä tuki vaaleissa sama junttaryhmä, joka oli edellisellä kerralla kärsinyt tappion. Ryhmää pidettiin melkoisen vasemmistolaisesti värittyneenä. Puhuttiin ainakin nuorten vallasta, jollei ihan vallankumouksesta. Värillä alkoi jo olla väliä, sillä puoluepolitiikka oli tuossa kokouksessa jo hyvässä nousussa. Kokouksen lomassa järjestetyssä tiedotustilaisuudessa kerrotaan toimittajan ensi kertaa tivanneen hallituksen jäsenten puoluekantaa. Nuoren Erkin vastaus oli tuolloin diplomaattinen. Hänen mielestään Teiniliiton hallitus ei ole puoluepoliittisesti valittu eikä asiaan pitäisi kiinnittää kovin paljon huomiota. Sosiaalidemokraattien valta Teiniliitossa olikin suurimmillaan vasta seuraavana vuonna Jyväskylässä pidetyssä syysliittokokouksessa. Lukioluokilla Erkki oli edelleen hyvä oppilas, mutta päämäärä oli selvästi muualla kuin koulumenestyksessä. Koulussa pärjääminen tuntui olevan vähän liiankin helppoa. Älypää kiusasi opettajia haastamalla heitä keskusteluihin ja väittelyihin. Joskus innokkuus meni yli opettajien ymmärryksen, ja väittelytaitoa itsenäisesti opiskeleva Erkki sai suunsoitostaan jopa jälki-istuntoa. Saattoipa kasvavan teinipoliitikon nokkeluus mennä niinkin pitkälle, että Eila-äiti kehotti Erkkiä varaamaan vaahtomuovin peffansa alle ja pitämään suunsa kiinni. Lukion toisen luokan kevätlukukaudella Erkki oli Yhdysvalloissa stipendiaattina. Hän on kertonut, että vaihto-oppilasaika ja asuminen juutalaisperheessä New Yorkin Green- 15\n14 wich Villagessa ovat hänen elämänsä avainkokemuksia, joita hän on kuvannut ystävilleen liikuttuneen lyyrisesti. New Yorkissa sattui tuona keväänä rajuja rotumellakoita, ja ne jäivät totisesti 17-vuotiaan pojan mieleen. Tuolloin ei olisi voinut kuvitellakaan, että maassa olisi joskus vallassa musta presidentti. Rotujen välinen kuilu oli jyrkkä, ja pelkät metromatkat Brooklynin, Queensin ja Bronxin sydämeen sykähdyttivät nuorta mikkeliläistä. New Yorkin tuomisina Liikasella oli myös elinikäinen ihastus jazzmusiikkiin. Sen pariin hän on pyrkinyt myöhemmin mahdollisimman usein palaamaan. Kevään ajalta rästiin jääneet koulutyöt Erkki tentti seuraavana kesänä tarmolla, jota luokkatoverit saattoivat vain ihailla. Parhaiten luokkatoveri-erkki muistetaan kuitenkin erilaisista tempauksista, joissa hän oli kuulemma jumalattoman taitava. Koko luokka seurasi Erkin esimerkkiä. Järjestettiin hiljaisia mielenosoituksia ja muita demonstraatioita, jopa niin, että koulun yhteisiä aamuhartauksia ei välillä pidetty välihuutojen vuoksi. Pitkään pyhäkoulua käynyt poika taisi tempuillaan harjoitella radikalismia ja testata aikuisten pinnaa. Rehtorin kannalta Erkki oli hankalin mahdollinen yhdistelmä. Hän menestyi, oli älykäs ja asiallinen mutta hyvin usein eri mieltä. Ja ääneenkin vielä. Jotkut tosin pitivät luokan show ta joskus terrorina, ja naisopettajien kerrotaan jopa odotelleen poikaluokan tunnin alkua kauhuissaan käytävässä. Mutta ei elämä sentään pelkkää politikoinnin opiskelua tai opettajien piinaamista ollut, sillä joitakin aineita opiskeltiin jopa kesää myöten. Kirjasto oli kovassa käytössä. Suomessa oli vuodesta 1966 lähtien alettu järjestää kesälomakuukausien aikana vapaaehtoista opetusta eri aineissa. 16\n15 Erkki osallistui Mikkelissä kesälukioon pari vuotta myöhemmin ja oli järjestämässä vuoden 1970 kesälukion toimintaa. Liikanen on kuvannut noita kesiä vilkkaiksi.»seurattiin maailmaa, väiteltiin paljon ja saatiin uusia kavereita. Mutta samalla myös kesän aikana opiskeltiin talvea varten, erityisesti matematiikkaa.» Kesien uhraaminen tuotti myös tulosta, sillä Erkki Liikasen ylioppilastodistuksessa oli viisi laudaturia ja cum laude matematiikassa. Lukion päättötodistuksen lukuaineiden keskiarvo oli yhdeksän. Erkin luokka oli kerännyt rahaa ja ostanut ylimääräisen ylioppilaslakin, joka poltettiin yöllä Mikkelin torilla. Paikalla olleiden mieleen ei ole jäänyt, ehtikö Erkki kiireiltään mukaan. Niitä kiireitä todella riitti, sillä koululaisvuodet vaihtuivat pian kansantaloustieteen opiskeluun Helsingissä. Opiskelupaikan valinta oli helppo, sillä pääkaupungissa saattoi opiskelujen ohella osallistua paremmin politiikkaan. Pääsy Teiniliiton hallitukseen avasi Liikaselle ovia suurempiin ympyröihin ja poiki uusia tärkeitä tuttavuuksia. Hän tutustui lukiosta päästyään maanpuolustuksen suunnittelukunnan seminaarissa Suomen ylioppilaskuntien liiton silloiseen puheenjohtajaan Ulf Sundqvistiin. Tämä oli Liikasta viisi vuotta vanhempi helsinkiläinen opiskelijapoliitikko, joka oli valittu vuonna 1964 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon yhdessä parin muun tulevan eturivin sosiaalidemokraattisen poliitikon eli Paavo Lipposen ja Ilkka Taipaleen kanssa. Sundqvistin kautta Liikaselle syntyi seuraavina vuosina monia yhteyksiä nuorten poliitikkojen maailmaan. 17\n16 Ylioppilaslehti oli 1960-luvun puolivälissä julkaissut erikoisnumeron Portugalin siirtomaiden vapaustaistelusta. Se herätti tuolloin paljon närää ja kauhistusta mutta myös suurta innostusta opiskelijapiireissä. Kehitysmaiden vapaustaisteluista tuli muotiasia: mitä isot edellä, sitä pienet perässä. Myös Teiniliitto halusi tarttua nuoria kuohuttavaan aiheeseen. Keväällä 1969 Jyväskylässä pidetyssä liittokokouksessa Liikanen junttasi kumppaneineen muutaman äänen enemmistöllä läpi taksvärkkikeräyksen Mosambik-instituutin hyväksi. Tarkoituksena oli rakentaa kirjapaino vallankumouksellisen tiedon levittämiseksi ja koulukirjojen painamiseksi maan mustalle väestölle. Mutta ehti Liikanen Jyväskylän-kokouksessa muutakin tehdä kuin puolustaa Afrikan vapaustaistelijoita. Hän esiintyi kokouksessa ensi kerran skottiruutuiseen hameeseen pukeutuneen Hanna-Liisa Issakaisen seurassa. Erkki ja Assi, kuten Hanna-Liisaa kutsutaan, olivat tavanneet jo varhaisteineinä koulujen yhteisissä juhlissa sitseissä. Varsinaisen seurustelun teinipari aloitti 15-vuotiaana. Assi vaikuttui nuoresta poliitikonalusta osittain samoista syistä kuin muutkin. Erkki oli älykäs, seurallinen ja vilkas. Savolainen karjalaispoika. Teinipari alkoi kulkea yhdessä myös kotipaikkakunnan ulkopuolella. Assin oli ajoittain vaikea päästä retkille mukaan, sillä isä-issakainen edusti aivan toista aatesuuntaa kuin teinipoliitikko Liikanen. Issakaiset olivat paikallisia vauraita maa- ja metsätilallisia, konservatiivisesta päästä sen ajan suomalaista yhteiskuntaa. Assin isän kerrotaan olleen parin seurustelun tiiviydestä ajoittain hyvinkin tiukkana eikä kamppailuilta vältytty, kun Assin piti lähtöihinsä lupia kysyä. 18\n17 Varsinaisen konfliktin appivanhempien kanssa nuoripari sai kuitenkin aikaan vasta menemällä salaa kihloihin. He halusivat»virallistaa» suhteensa, sillä muutoksia oli tulossa. 18-vuotias Erkki lähti opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Assi jäi vielä Mikkeliin, sillä hän oli oman vaihto-oppilasvuotensa takia tuplannut edellisen luokan koulussa. Mikkeliläisten muistoihin jäi liehuvatukkainen nuori poliitikonalku jalkapallokentän reunalla tolkuttamassa juttujaan. Mukava mies, joka osasi puhua itsestään ja asioistaan kaikille, joita hän kyllä paljon ja laajasti tunsikin. Niitä peruja Liikanen tuntee vieläkin monet mikkeliläiset etunimeltä, minkä vuoksi hän on yhä mikkeliläisille oman kylän poika. Nuori poliitikko oli pian myös paikallisten lehtien, niin porvarillisen Länsi-Savon kuin sosiaalidemokraattisen Valppaankin, suosikki, jonka tekemisiin alettiin kiinnittää huomiota. Yhtä vain ei lehtimies saanut tehdä: kuvata Liikasta tupakka tai vähän myöhemmin pikkusikari kädessä. Tupakoimisen kuvaamisesta nouseva tähti menetti malttinsa. Ehkä se olisikin antanut Liikasesta väärän kuvan. Hänhän ei ollut mikään rokkariradikaali vaan pikemminkin isäänsä hiukan vasemmistolaisemmaksi demariksi kasvanut pyhäkoulupoika, joka kuunteli vanhempiensa ohjeita enemmän kuin 1960-luvun beatlessukupolveen kuuluvilla oli tapana. Liikanen halusi alusta lähtien hallita julkisuutta, jonka valokeiloista hän on ollut myöhemminkin kiinnostunut ja jopa riippuvainen. Julkisuuden hallinnasta tuli hänelle tärkeä piirre ja toimintatapa ja siinä hän on kehittynyt taitavaksi. Se, miten hän käyttäytyy julkisuuden kanssa, kertoo myös osan hänen perusluonteestaan. Liikanen haluaa kontrolloida asioita. Hän harjoittelee hiukankin tärkeämmät julkiset esiintymisensä huolella. Ilman esitöitä ei Liika- 19\n18 sesta ehkä syntyisikään sitä luontevaa ja rentoa vaikutelmaa, jonka hän on pitkään pystynyt antamaan. Ensimmäisen opiskeluvuotensa Liikanen asui Helsingissä vanhalla Domuksella, josta hän oli saanut Mikkelin kaupungin asuntolapaikan. Huonetoveriksi sattui Namibiasta kotoisin oleva kymmenen vuotta vanhempi Nickey Yambo. Yambo oli kotimaansa itsenäisyyttä ajaneen SWAPO:n varttunut taistelija ja opiskeli Helsingissä stipendiaattina valtiotieteitä. Liikanen esitteli mielellään Yambolle Helsinkiä ja vei huonetoverinsa vierailulle myös kotikonnuilleen Mikkeliin. Naapureiden ikkunaverhot heiluivat uteliaisuudesta, kun poikapari pyyhki kaupungin katuja. Eräänä aamuna Yambo ilmoitti Erkille, että hän lähtee Domuksen saunaan. Asuntolan huoneissa ei silloin vielä ollut suihkuja. Samaan hengenvetoon mies tokaisi, että ryhtyy nyt opiskelemaan lääketiedettä. Liikasella riitti ihmettelemistä, koska Nickey oli edellisenä päivänä valmistunut valtiotieteellisestä. Yambon mielestä Namibiassa tarvittiin kuitenkin lääkäreitä enemmän kuin valtio-oppineita. Lääkäriksi valmistuttuaan Yambosta tulikin Namibian terveysministeri ja maan varapresidentti. Liikanen muisteli vielä keväällä 2015 Ilta-Sanomissa, että antoi huonetoverilleen talvisaappaat lahjaksi tämän lähtiessä SWAPO:n koulutusleirille talvella Yambo oli kovasti ihaillut Liikasen Assilta lahjaksi saamia saappaita ja sanonut, että ne saattaisivat olla kätevät viidakossa. Liikasen mukaan hänellä riitti seuraavalla Mikkelin-reissulla selittämistä, kun meni kotiin vanhoissa kengissään. Huonetoveri Yambo vaikutti osaltaan Liikasen Afrikkaharrastuksen syvenemiseen. Maanosan vapaussodat olivat muotia ajan vasemmistonuorten keskuudessa, ja eten- 20\n19 kin Franz Fanonin Sorron yöstä -kirjaa luettiin ahkerasti. Toisen maailmansodan aikana Ranskan armeijassa taistellut karibialainen Fanon vastusti kolonialismia sen kaikissa muodoissa ja kertoi, kuinka rotuun perustuva sorto vaikuttaa uhrien psyykeen. Teiniliitto oli maan suurimpia kansalaisjärjestöjä ja piti paljon ääntä kansalaisoikeuksista kehitysmaissa, varsinkin Afrikassa. Erkki perehtyi Afrikan ja erityisesti Mosambikin asioihin ollessaan mukana suomentamassa sikäläisen professorin Eduardo Mondlanen kirjaa Mosambikin taistelu. Mondlane oli Mosambikin vapautusliikkeen Frelimon ensimmäinen johtaja, joka sai surmansa pommi-iskussa Dar es Salaamissa vuonna 1969 samoihin aikoihin, kun kirja ilmestyi suomeksi. Teiniliitto markkinoi kirjaa ja Mosambikin hyväksi kerättävää taksvärkkiä Suomessa uusin keinoin. Vapautusliike Frelimon Euroopan-lähettiläs Armando Panquene kiersi parin viikon ajan kouluissa kertomassa tulevasta taksvärkistä. Syyskuun kierros pohjusti lokakuun 10. päivää, jona kymmenettuhannet koululaiset osallistuivat keräykseen Mosambik-instituutin hyväksi. Kouluhallitukselta oli saatu yhden päivä keräyslupa ja Postisäästöpankin Pursimiehenkadun-konttorista kulmahuone Teiniliiton käyttöön. Organisaattoreiden kerrotaan olleen tyytyväisiä ainakin yhteen asiaan. He saivat pankista joka päivä ilmaisen lounaan. Liikanen oli tullut kesän lopulla Helsinkiin aloittaakseen opiskelut yliopistossa. Teiniliiton johdossa huomattiin nopeasti, että tulokas oli oikea mies vetämään taksvärkkikeräystä. Apua tarvittiin, sillä homma oli vielä alkusyksystä pahasti levällään. Keräyksen organisointi ja rahojen käytöstä huolehti- 21\n20 minen olivatkin Liikasen ensimmäinen valtakunnallinen ponnistus. Hanke oli poliittisesti arkaluonteinen, koska koululaitos ja valtaosa opettajista edustivat vanhoillisia poliittisia arvoja. He eivät juurikaan olleet kiinnostuneita Mosambikin tilanteesta tai Afrikasta ylipäänsä. Viralliseen opetussuunnitelmaan ei kuulunut lausettakaan vapaustaisteluista. Keräyksen saama runsas julkisuus aiheutti paljon närkästystä. Suunnitelman puolustaminen vaati jo oikeasti poliittista särmää, sillä rahojen käyttämistä vapaustaistelijoiden koulutukseen Mosambikissa vastustettiin joissakin suomalaisissa kouluissa ja kodeissa jyrkästi. Rahat menevät kommunistien pyssyihin, oli tuttu väite, ja syksyllä 1969 Jyväskylässä pidetyssä liittokokouksessa varapuheenjohtajaksi valittu Erkki sai ahkerasti väittää vastaan. Myös Teiniliiton sisällä hankkeella oli omat vastustajansa, ja huolia oli monenlaisia. Liittokokouksen kyselytunnilla lukiolainen Kimmo Sasi Tampereen yhteiskoulusta tiedusteli Liikaselta, pakotetaanko Mosambik-instituutin oppilaat koulusta päästyään Frelimon sotilaiksi. Erkki vastasi kieltävästi. Ajat olivat kuitenkin muuttumassa ja Teiniliitto oli tuossa vaiheessa siirtynyt jo paljolti äärivasemmistolaisiin käsiin. Kokoomus onnistui syksyn liittokokouksessa 1969 saamaan hallitukseen vain yhden jäsenen ja tämäkin siirtyi myöhemmin niin sanottuun yleisdemokraattiseen rintamaan, joka oli käytännössä kommunistisen puolueen peiteorganisaatio. Puheenjohtajaksi keskustan ja vasemmiston äänin valittu Rauna-Riitta Lahtela siirtyi hänkin kautensa aikana taistolaisiin. 22\n21 TARINA SUOMEN TALOUDEN Ellei varapuheenjohtaja Liikanen olisi ollut sääntöjen perusteella alaikäinen, hänet olisi valittu jo silloin liiton johtoon. VAIKUTUSVALTAISIMMASTA Vaikka vuosia uupui, täysi sosiaalidemokraattisen puolueen tuki teinipoliitikolla kyllä jo oli. Häntä tukivat myös MIEHESTÄ kouluhallituksen pääjohtaja ja nuori opetusministeri Ulf Sundqvist. Tuolloin SDP:n puoluesihteerinä toimineen Kalevi Sorsan oli Helsinkiin muuttanut Erkki tavannut ensi kerran Pitkänsillan pohjoispäässä Sutki savolainen. sijainneessa Lahjakas ravintola ja Sillan- röyhkeä. Sorsanpoika. korvassa. Politiikan Silloin oli konkari puhuttu Erkki nuoriso- Liikanen ja opiskelijapolitiikasta, on kaikkea tätä. jossa äärivasemmisto rynni kovaa vauhtia sosiaalidemokraattien ohi. Nelivuotiaana Erkki siteerasi naapureilleen Raamattua, teema mutta oli pojasta ainakin peitellysti tullut pappia esillä myös vaan seuraavana sosiaalide- Sama mokraatti. vuonna, Nuori kun Erkki kansanedustaja niin sanotuilla pääsi lastenkutsuilla nopeasti ensi vallan ker-ytitaa tapasi presidentti Urho Kekkosen. Lastenkutsut oli premeen. Oman puolueensa johtajille hän oli arvokas työmyyrä. sidentti Kekkosen keino tutustua kansakunnan eri alojen Uskollinen, nouseviin ainakin tähtiin. Vapaamuotoisia jonkin aikaa. tapaamisia nuorison kellokkaiden talous 1980-luvun kanssa oli järjestetty lopulla romahti, 1960-luvun siirtyi puolivälistä valtiovarain- läh- Kun ministeri tien luvulla Liikanen suurlähettilääksi ne lopetettiin kutsujen Brysseliin aikana käsistä joidenkuiden riistäytyneen alkoholinkäytön vuoksi. mielestä häntä koipien välissä. Mutta sekään ei ole koko totuus yhteiskunnassa Erkki Liikasesta. kuitenkin Euroopasta laajempaa palasi tukea kosmopoliitti kuin äänekäs ta- Valtakunnallinen taksvärkki Mosambikin hyväksi tarvitsi lousmies ääri vasemmistolainen Suomen Pankin nuoriso pääjohtajaksi. kykeni yksin hankkimaan. Erkki pystyikin tuen hankkimisessa ensi kertaa osoittamaan taitonsa ylittää aaterajoja, kun hän ryhtyi hankkimaan Erkki Liikanen euron herttua on kiehtova henkilökuva itsensä keräyk joskus selle tukea liiaksikin vasemmiston likoon panevasta ulkopuolelta. ihmisestä. Poliitikosta, Hän josta oli tuli uudessakin keskuspankin ympäristössä johtaja. taitava Miehestä, luomaan jolla tuttavuuksia on nyt enemmän valtaa ja suhteita kuin eli koskaan. nykysuomeksi verkostoitumaan. Lisätukea haettiin niin sanottujen edistysmielisten porvareitten lasten keskuudesta, ja sitä kautta taksvärkin tukijoiksi saatiin muun muassa liberaalista kansanpuoluetta edustanut Pirkko Aro ja Helsingin yliopiston vararehtorina tuolloin P llys Mika Tuominen * 99.1 ISBN P llyksen kuvat Kaisa Rautaheimo Otavamedia Lehtikuva, Mika TUominen


Olli Hakala blogi: elokuuta 2015\nKäynnistys jälleen 23-27.9.2015\nVideo tutkittavaksi: https://vimeo.com/137094484\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 11.42 1 kommentti:\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 23.40 4 kommenttia:\nJoudun oikeuteen työpaikkakiusattuna, tuodessani julkisuuteen muiden työpaikkakiusattujen kohtaloita...\nOikeudenkäynti lokakuussa 7.10.2015 klo: 9.00 (syytettynä: Heikki Rakkolainen ja Olli Hakala Heikin tekstejä julkaisseena.) Tule ihmeessä yleisöksi.\nSuomessa on yli 150.000 työpaikka- ja koulukiusattua, jotka joka arkipäivä joutuvat kärsimään... Rääkkääyksen uhriksi joutunut joutuu lopulta kärsimään 24/7 ja kovin harvoin kiusaamisen kierrettä saa loppumaan. Omakohtaista kokemusta minulla on Cygnauksen ala-asteellta 4-6 luokalta, hengellinen väkivalta helluntaissa, Porin ammatti-opistossa / Winnovassa, sitten lapseni kiusaaminen Ruosniemen ala-asteella, toisen lapseni törkeä kiusaaminen muuten vain... etc.\nTässä sitä ollaan liberaalin kasvatuksen seurauksena ja tietenkin syytä löytyy yhteiskunnastamme, mistä kaikki aidot arvot on alas raiskattu, niin historiallisesti kuuluisassa ihmisviisaudessa ja historian jälleen toistaessa itseään. Ihminen on globaalisti vallalle ja rahalle ahne ja rahan himo on se, joka kaiken pahan saa aikaan, eriarvoistuminen, vajoaminen poliittisiin ja okkultistisiin pahavelijärjestelmiin etc. syö ja nakertaa aidot Luojan antaman aidot arvot/lait joskus nopeastikin.\nPorissa Winnovassa jouduin kokemaan viimeisimmän henkisenväkivalta tapaukseni, sain omin ansioin ja avuin, ilman punaista jäsenkirjaa ja suhteita vakityöpaikan Porin ammattiopistossa. Mutta se olikin "petattu" toiselle henkilölle ja siitä se minun helvetti sitten pian alkoikin.Onneksi jäin sentään henkiin, mutta rajoilla käytiin.\nVastapuoli pelaa kovaa peliä ja kiusattu ei ole yleensäkään minkään arvoinen, pelinappula vain herrojen "rattaissa". Todella vahva todiste näin jälkikäteen ajateltuna oli kun Rehtori Salminen pyysi huoneeseensa ja toivotti minut tervetulleeksi taloon, muuten aprillipäivänä huhtikuussa 2008! No rehtori myös kertoi minulle erään seikan, joka valkeni kyllä myöhemmin ja rajusti.\n"Olli, muista, että jos jotkut sinua täällä talossa vihaa, se ei ole sinun vikasi!" Näillä mentiin, ja omakohtainen työnohessa itse pakosta opiskellen, kokien, kärsien, itkien ja koko perheeni myös kärsien, "työhyvinvointi- ja moraalikoordinaattori" koulutukseni oli juuri alkanut! Se päättyi vasta 5/2014 oikeudettomiin potkuihin Winnovasta!\nApua ei saa mistään instanssista, Jhl-027:n Tommi Raunela istuu kahdella pallilla ja syyllisti minut, uhrin... Joka muuten työpaikkakiusaamisessa ja monessa muussakin on melkein aina edessä, niin järkyttävää kuin se onkin! Kiusaamisen jatkuessa aseet ja panokset kovenevat ja uhrin selän takana alkaa muiden manipulointi ja peloittelu kiusattua vastaan!\nUhri pyritään häikäilemättä kaikin keinoin tehdä itse syylliseksi koko tilanteeseen, niin minutkin Porin ammattiopistolla ja Winnovassa... Minut jopa ympäri puhuttiin psykologille, vaikka minun tapauksessa (vas.) makkaramies Pekka Välimäki sinne olisi itse pitänyt mennä "lempisiivojansa" kanssa.\nKävin työterveyshuollon johtaja Asikaisen mieliksi 3 kertaa psykologilla... Ja opetin psykologia kiusaamisen saloihin ja totesin 3 kerralla, eiköhän tämä riitä jo, että sisäistät kaikki vaiheet työpaikka kiusaamisessa. Uhrit ovat usein jonkun hyvän ominaisuutensa takia kiusattuja ja usein kiusattu juuri saa siirron, potkut etc. ja kiusaajat ovat itse korkeampia hierarkiassa ja/tai manipuloineet kiusatun syylliseksi kaikkeen.\nNo taitaa olla Tommikin jo ns. "pakastevirassaan" ja eduskuntavaaleissa oli monien kymmenien tuhansien eurojen budjeteilla... ja minä 400,- budjetilla jo toistamiseen, toiveena päästä oikaisemaan Suomea tuhoavaa rakeenteellista korruptiota, mutta eihän sitä pääsee edes lehteen, muuta kun SK:n Hammarbergin "vittuiltavaksi! 120.000 levikin voimalla äärioikeistolaiseksi lipun kantajaksi, eli natsiksi?!! Kyllä toimittajalla on saastainen valta manipuloida, eikä se ihme ole, koska median globaalisesti omistaa 95%:sesti ylimmän asteen looshi miehet saatanallisissa valoissaan ja riiteissään. (Mm. free mason ja odd fellows)\nPorissa kiusaaminen, eli henkinen väkivalta on hyvin tavallista ja sen johdosta monasti henkilöstöpolitiikka on todella raadollista ja moraalitonta. Rakenteellinen korruptio eli poliittinen- ja okkultistinen pahavelijärjestelmä onkin Porissa väkilukuun nähden Suomen suurinta! Oman tapaukseni johdosta minulla on suuri mielenkiinto seurata Heikki Rakkolaisen tapausta.\nOman kokemukseni ja esim. Jari Lehden tapaukseen pohjautuen (jonka Porin kaupunki oikeudessa asti hävisi) minulla on ollut perusteltua syytä olettaa Heikki Rakkolaisenkin joutuneen työpaikkakiusauksen ja sen peittelyn uhriksi. Ei Heikki Rakkolainen siis olisi esim. huvitellakseen oudolla tavalla mieltään osoittanut, noin 60 päivän julkisella syömälakolla Porin keskustassa ja lukuisilla kirjoituksillaan. Heikki laihtuikin silminnähden lakon aikana. Asia on yleisessä tiedossa ja siitä on lukuisia dokumentteja, kuten valokuvia.\nAsianomistaja, psykologi xxxxx xxxxxxxx ei ryhtynyt mihinkään toimiin estääkseen väittämäänsä vahinkoa syntymästä vaatien oikaisun välittömästi julkaistavaksi blogillani. Oikaisuun olisi riittänyt pelkkä asianomistajan, psykologi xxxxx xxxxxxxx kiisto, ettei Heikin teksti pidä paikkaansa.\nSen sijaan asianomistaja, psykologi xxxx xxxxxxxx on tehnyt jostain kummallisesta syystä pitkän ajan kuluttua syytteen kunnianloukkauksesta minulle ensikontaktinaan. Sanonta ”suoraan puun takaa” sopii tähän hänen menettelyynsä varsin hyvin.\nPsykologi xxxxx xxxxxxxx on näin itse omalla toimellaan estänyt minua saamasta ja julkaisemasta häneltä kritiikkiä Heikki Rakkolaisen kirjoituksiin ja on itse aiheuttanut väittämiänsä kunnianloukkausseikkoja kuten tulonmenetys yms. juuri minun blogini vuoksi. Jos nuo hänen väitteensä ylipäätään totta olisi.\nKuka tahansa suomalainen ymmärtää tavanomaisesti sen verran, että mahdollisimman välitön oikaisu blogilla estää vahinkoa syntymästä. Juuri siksi blogini sisältää useita kehotuksia ottamaan yhteyttä, mikäli julkaisuissa on havaittu epätosiväittämä.\nOlen luvannut todistettavasti esittää anteeksipyynnön ja hyvittää asiaa vieläpä lounaan tarjoten. Pikaisella haullakin näitä mainintoja löytyy blogistani ainakin neljästä kohdasta. Yleisestikin tiedottamisessa käytäntönä on se, että tahattoman virheen sattuessa annetaan mahdollisuus se ennen rangaistustuomioita oikaista. Eihän muuten kukaan uskaltaisi julkaista juuri mitään kritiikkiä mistään. Sellainen olisi jo todella epäinhimillistä, eikä perustuisii pohjoismaiseen eettisyyteemme.\nEi tarvitse olla psykologi ymmärtääkseen blogistani, että olen elänyt pitkäkestoisessa, henkisesti ahdistavassa elämäntilanteessa kirjoittelun ajan ja kauemminkin. Työopaikkakiusaamisen ja sen aiheuttaman ahdistuneisuuteni olen tuonut esille blogissani monia kertoja, erittäin selkeästi. Ei se ole voinut jäädä huomiotta asianomistaja, psykologi xxxx xxxxxxxxx blogiani mahdollisesti lukeneilta asiakkailtakaan. Mm. Winnovan tapauksesta on laaja kirjoittelu blogissani.\nMissä on psykologi xxxxx xxxxxxxxx inhimillisesti kohtuullinen käytös yksityishenkilönä ansiotulottomasti blogikirjoittelua harrastavaa pitkäkestoisesta ahdistuksesta kärsivää työpaikkakiusattua kohtaan? Mikä mahtaakaan siis olla asianomistaja, psykologi xxxxx xxxxxxxxx tosiasiallinen motiivi syytteeseeni?\nBlogini kokonaiskuvan todistamana tulee oikeuden huomioida sekin, että olen alentuneesti syyntakeinen. Olen siis vuodesta 2008 alkaen itse joutunut henkisen väkivallan kohteeksi Porin kaupungilla, se johti melkein itsemurhaan, mutta jäin henkiin ja asian käsittely vuosien mittaan johti oikeudettomiin potkuihin Winnovasta 5/2014. Taloutenikin on romahtanut juuri näistä syistä.\nMutta kaneetiksi haluan korostaa vuosien kokemuksella ja laajasti Suomessa tämä on vahvistunut, että henkiselläväkivallalla kiusattu uhri pyritään monin erikeinoin tekemään itse syylliseksi kaikkeen ja julkisuus on jäänyt melkeimpä ainoaksi keinoksi saada aitoa oikeutta! Maassamme hyvin piiloitettu rakenteellinen korruptio etc. estää monasti oikeudenmukaisuuden toteutumisen ja sen takia juuri n. 300 ihmistä vuosittain päätyy pitkäkestoisen suunnitelmallisen rääkkäyksen, julman kiusaamisen takia itsemurhaan.\nJokainen itsemurha on liikaa ja rakenteellisen korruption syytä (johtuu aitojen arvojen alasajosta) aina "kautta rantain", kun asiota pitkään ja syvältä tutkitaan.\nOlen vilpittömästi ajanut monella sektorilla aitoa Suomen ja Porin parasta, arvokonservatiivisesti kristittynä kilvoitellen. Amen.\nTervetuloa siis seuraamaan oikeudenkäyntiä maassa, jossa pääosin rakenteellisen korruption looshi eliitti kiertää jopa 13-17 MILJARDIA euroa vuosittain "verosuunnitelulla" etc. veroja... Tälläisiä samanlaisia on jopa jakamassa oikeutta esivallassa, mutta eniten "omilleen" jopa yli Suomen lakien... (mm. valojen takia.)\nSuomessa, joka sektorilla rakenteellinen korruptio monine agendoineen (invaasioineen!) alasajaa kaikki aidot arvot, varsinkin Porissa! Historia toistaa itseään Suomessakin!\nTulkaa siis kaikki kynnelle kykenevät todennäköiseen lynkkaus tilaisuuteeni, katsomaan miten oikeus oikein toteutuu Porissa, jonka mm. esivallassa etc. on eniten väkilukuun nähden luciferin looshilaisia "rappareita" saatanallisine valoineen, riitteineen ja sen johdosta on paljon rakenteellista korruptiota, moraalittomuutta... Eli 7.10.2015 klo:09.00 Porin oikeustalolle!\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 6.15 6 kommenttia:\nEx-varuskunnatkin etc. täyteen, pitäiskö rynkytkin samantien antaa...?\nKarrikoiden ja tykisti factaa nyt kehiin... ;) Mutta ei sitä tiedä enään todellakaan, mitä esivalta Suomen identiteetin tuhoamiseksi seuraavaksi keksii! Kukahan on tälläisen mahtikäskyn Suomessa antanut ja kaikki puolisalaa ilman suoraa demokratiaa, kansalta kysymättä?!. Olet tai olette paljosta vielä vastuussa, sen sanon. Finlandian tuhoaminen sisältäpäin ei olekkaan sitten ihan pikkujuttu! Suunnaton "troijan hevonen" kun aktivoituu vetäen passiiviset kurkun leikkauksen uhalla mukaansa yhtaikaa Suomessa, ei olekkaan sitten leikin paikka.\nEli nyt tulee ympäri Suomea kuin sieniä sateella aktiivista ja passiivista kuuepäjumalaa allahiakin tuosta vaan "oheistuotteena" ovelasti suoraan jo varuskuntiinkin! (Keuruun ex-varunkunta jne). Harjavallan sairaalaan Satalinnaankin n. 260 hengen (aluksi ;) ja pian tontti täyteen miehistötelttoja kaminoineen) Sotalinna, pääosin nuorille islamin uskonsotureille! Pitäisikö rynkyt antaa vielä samantien hyvä rkp, vihervasemmisto ja tämän Suomen sisäisen itsemurhan salliva liberaali humanistit + looshien todellisesti kaiken päättävät luciferin kätyrit ylimmällä asteella riitteineen ja saatanallisine valoineen?! Niin pitäiskö?\nVoi pojat, ei tälläistä olisi ikinä uskonut!?\nTagiahiaa, kitmannia, hudnaa kafiireille (kuffar) ja meidän maamme johtoa viedään 10-0! Ei muuten vietäisi, jos Suomen kansa saisi päättää! Meillä on vielä toistaiseksi enemmistönä viisas Suomen kansa, mutta jos se manipuloidaan valheeseen monin erikeinoin, eli agendoin... silloin ei auta pian suora demokratiakaan!\nSen takia Suomessa olenkin julistanut Defcon 1, hätätilan kansallisen identiteettimme puolesta, tavallaan kuin Slovakia konsanaan nyt. Slovakian uutinen vapautti ison painon hartioiltani, on maa joka uskaltaa toimia. http://ollihakala.blogspot.fi/2015/08/slovakia.html\nJa etten ole todellakaan turhaan varoittanut toistakymmentä vuotta jo Suomessa, kun Slovakiakin noin reagoi. Monikulttuuri on ok. Mutta monikulttuuri islamilla petosta. Ei mulla muuta. (antistubb) http://ollihakala.blogspot.fi/2015/08/ordo-chaos-globaalisesti-mm-islam-ja.html\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 8.13 3 kommenttia:\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 22.14 2 kommenttia:\nHow would preferably made of royal Moccamaster morning coffee? Is a known fact in the history of both the royal eat and drink with silver food and beverage facilities. The undeniable fact is that silver comes off tiny "particles" that are really enhancing human health.\nRoyal your morning coffee: Put the water tank, for example, the Moccamaster genuine (eg sponsoring a spoon.) Of silver, what is purer, the better.. Keep the silverware clean, regularly cleansing darkening.\n1. Replace the water tank in the evening for the night to get silver "processing".\n2. Set the example. Sponsoring a spoon so that the water will remain in the silver spoon "in the process" until the next tank filling\n3. "A silver" royal Health coffee for you inexpensively. Regards -Satakunnan Olli- / Pori Suomi Finland\nAlso keep in mind crystal salt, soda ash food, healthy lifestyle, and especially liberal in the human world full of Abraham, Isaac and Jacob in the Word of God. (Yeshua / Jesus.) These go, times are bad eschatologically, but he leads, will guard, guides you ... if you believe in the Gospel of John 3: 16-21\nIf you want to support web wilderness (2001-2015 ->) my work, you will find information on my blog. (I got my job WinNova illegal fired 5/2014! Http://ollihakala.blogspot.fi/2013/12/musta-lista-nro-2-ja-3-porin-kaupunki.html )\nMiten olisi edullisesti tehty kuninkaallinen Moccamaster aamukahvi? Tunnettu tosiasiahan on jo historiassakin, että kuninkaalliset syövät ja juovat hopeisilla ruoka ja juoma välineillä. Kiistaton tosiasia on, että hopeasta irtoaa pienen pieniä "partikkeleita", jotka ovat ihmisen terveyttä todella lisääviä.\nKuninkaallisen aamukahvin valmistus: Laita esim. Moccamasterin vesisäiliöön aitoa (esim. kummilusikka) hopeaa, mitä puhtaampaa, sen parempi. Pidä hopea esineet puhtaina, säännölliseti puhdistaen tummentumista.\n1. Laita vesi jo illalla säiliöön yön ajaksi saamaan hopea "käsittely".\n2. Aseta esim. kummilusikka siten, että vettä jää lusikkaan hopea "prosessiin" seuraavaan säiliön täyttöön asti\n3. "Hopeista" kuninkaallista terveyskahvia sinulle edullisesti. Terveisin -Satakunnan Olli- / Pori Suomi Finland\nMuista myös kristallisuola, ruoka sooda, terveelliset elämän tavat ja etenkin liberaali humaanissa maailmassa aito Aabrahamin, Iisakin ja Jaakobin Jumalan Sana. (Jeshua / Jeesus.) Näillä mennään, ajat ovat pahat eskatologisesti, mutta Hän johdattaa, varjelee, opastaa perille, jos uskot... Johanneksen evankeliumin 3:16-21\nJos haluat tukea nettierämaa (2001-2015-->) työtäni, löydät blogistani tiedot. (Sain työpaikastani Winnovasta laittomat potkut 5/2014! http://ollihakala.blogspot.fi/2013/12/musta-lista-nro-2-ja-3-porin-kaupunki.html )\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 1.12 6 kommenttia:\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 1.10 27 kommenttia:\nKari tiesi 25 v sitten jo...\nMinä tiesin n. 2003 lähtien ja järkytyin mm. kuuepäjumala allahin\n(todellisuudesta etc. kafiiria/kuffar kohtaan!) invaasioista Suomeen\nmonikulttuurisuuden "varjossa/suojissa" ovelasti...\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 1.51 8 kommenttia:\nNyt se alkoi: George Orwell, ordo chaos, nwo! Ajatusrikostuomiot!\nNyt se sitten alkaa, mistä George Orwell aikoinaan jo varoitteli. Eli ajatusrikostuomiot tulivat päivänvaloon ja Uusi-Seelanti aloittaa tämän leikin. Siellä tuli viime heinäkuussa voimaan laki, jonka perusteella "nettitrollaamisesta" voi saada enintään kahden vuoden vankeustuomion ja 30 000 euron sakot päälle.\nLaki tunnetaan siellä nimellä "haitallinen digitaalinen teko". Lain mukaan rikokseksi syyllistyy jokainen, joka käyttää internetissä jotain sivustoa tai sosiaalista mediaa lietsoaakseen "henkistä tuskaa".\nHenkisen tuskan aiheuttamiseksi lasketaan esimerkiksi vahingoittavan, uhkaavan tai pelottavan kielen käyttäminen, sekä yksityisten kuvien tai tietojen jakaminen ilman asianosaisen lupaa.\nTämä siis käytännössä tarkoittaa jo sitä, että Uuden-Seelannin hallinto voi alkaa jo vangitsemaan maansa poliittisia toisinajattelijoita ja estää heidän internetissä tapahtuvan mielipiteidensä ilmaisun vangitsemalla heitä vankilaan ajatusrikoksista. Ollaanhan jo suomessakin viety muutamia suomen kansalaisia poliisikuulusteluihin, kun he ovat syyttäjän mukaan syyllistyneet "nettilinkin" jakamiseen. Jonka on katsottu mm. sisältävän kansankiihotuksellisia kohtia.\nEnglannissa lakia valmisteltiin jo viime vuonna.\nNyt kun Uusi-Seelanti tulee toimimaan ajatusrikollisten vangitsemisen koekaniinina, niin illuminatin valtaeliitti jo odottaa kieli pitkällä, että missä vaiheessa tämä fasistinen laki voidaa lyödä myös EU:ssa läpi pelkästään ratifioimalla. Eiköhän tämä jo kerro suoraan sen, miten paljon he tätä sosiaalista mediaa oikein pelkäävät. Että ei se siinä mielessä tämä Facebook ja Twitter mitään CIA:n ja muiden tiedustelupalveluiden paholaisen välineitä olleet. Vaan se on koko ajan kussut tämän kulttuurimarxistisen eliitin varpaille ja ilmankos he pelkäävät valta-asemansa puolesta nyt enemmän kuin koskaan.\nSosiaalinen media on jo saavuttanut sille kuuluvan asemansa ja nyt tämä valta-asemastaan huolestunut eliitti yrittää sen sitten riistää kansalaisiltaan uhkailemalla vankeustuomioilla ajatusrikoksista. Ei eliitti pysty mihinkään muuhun kuin vain kiristämiseen ja uhkailuun. Armeijaa tämä rikollisporukka käyttää hyväkseen, kun on tarvis ryöstää luonnonvarat jostain maasta ja poliisi toimii myös heidän oikeana kätenään, jotta rettelöivät kansalaiset saadaan pidettyä kurissa.\nKuten Orwell aikanaan totesi, että "Siinä vaiheessa kun ns. kansallisen itsepetoksen aika alkaa kukoistaa, niin totuuden kertomisesta tulee vallankumouksellinen tapahtuma."\nEliitille tämä totuus merkitsee suurta uhkaa ja sen vuoksi he ovat nt hädissään säätämässä eri puolin maailmaa lakeja, joilla totuuden kertojia tuomitaan vankeusrangaistuksin sytettynä kyber rikoksista.\nIlmankos tämä maailman rikkaimman eliittisuvun senaattori Jay Rockefeller puuskui kiukkua muutama vuosi sitten, ettei internettiä olisi pitänyt koskaan keksiä. Koska tämä valtaeliitti pelkää kybergturvallisuuden nimissä menettävänsä otteensa ja valtansa koko maailman heränneisiin ihmisiin ja kyllähän he menettävät valtansa heränneisiin ihmisiin. Kun he ovat psykopaatteja kontrollifriikkejä, niin syystäkös he ovat hyvin vihaisia siitä, kun yhä suurempi joukko ihmisiä herää tästä globalistien alullepanemasta painajaisunesta.\nAjatusrikostuomiot suomen osalta ovat hyvin vakava ihmisoikeusrikkomus, johon mm. suomen kyberturvallisuuskeskus on jo valmistautunut. Sillä kaikki tämä "Venäjän trollien" poliittinen ajojahti on lanseerattu kybersotakeskuksesta ja YLE:n sekä Helsingin-Sanomien toimittajat vierailivat salaisesti jo vuosi sitten Viron kybersotakeskukseen, jossa heitä ohjeistettiin tähän "trollijahtiin". Mutta trolli on vain peitesana suomen poliittisille toisinajattelijoille, joita tämä valta-asemaansa pelkäävä kultuurimarxistinen eliitti pelkää.\nTästä "trollituomioistuimesta" luulisi syntyvän paljon julkista keskustelua ja kohua. Mutta pahoin kyllä pelkään, että tämä HS:n ja YLE:n mokutuksen täyttämä korruptiomedia ei mainitse tästä Uuden-Seelannin tempusta kuin yhden artikkelin. Jonka jälkeen asia yritetään vaijeta mediassa. Mutta some onkin sitten eri asia. Silti kuitenkin näin vakavien asioiden julkinen puiminen vaatii jo ns. vetoapua. Että ei se riitä, että vain 0,0001 % suomalaisista kiinnittää tähän asiaan huomiota ja loput sitten tuijottavat televisiota ja räpläävät älypuhelintaan normaaliin malliin, todeten korkeintaan tyyliin "ei koske meitä". Tässä on kyse lukuisten satojentuhansien ihmisten yksityisoikeuksista, joiden yli nyt eliitti on kävelemässä. Ensin tulee Uusi-Seelanti ja sitten tod. jo EU-maat.\nSome on siis hoitanut hommansa tähän asti todella mallikkaasti, jos se on näin suuri piikki eliitin lihassa. Nyt eliitti odottaa, että se voisi vangita suuren joukon toisinajattelijoita ja uhitella sitten muille olemaan enää käyttämättä sanavapauttaan somessa. Näin sitten totuudenpuhumisesta tehdään uusi vihapuhe. Valinta on kuitenkin meidän, että haluammeko me todella tätä kultuurimarxistisen Illuminatin fasismia tuutin täydeltä. Vai onko kenties jonkin parempi malli, jolla tämä systeemi voisi pyöriä hieman paremmin ? Jos kysytte asiaa tältä eliitiltä, niin tämä illuminati on kautta aikojen vihannut oikeaan rauhaan tähtäviä humanisteja. Eliitin mukaan vain sota on rauhaa ja sillä se rakentaa tätä hajonnutta maailmaa, kohti fasistista päätavoitettaan uutta maailmanjärjestystä (The New World Order).\nJos mennään täysin lain mukaan, niin nämä konnat jotka tämän ajatusrikoslain ovat keksineet ja laittaneet alulle. Oli sitten mikä tahansa ajatushautomo CFR tai joku muu vastaava. Niin nämä konnat pitäisi oikeasti viedä Haagiin tuomittavaksi ja se päivä vielä koittaa, jolloin näin käy. Sillä loputa kun tarpeeksi suuri enemmistö tällä planeetalla tietää tämän pienen rikollisjärjestön kilometrien pitkät rikokset ihmisyttä ja ihmiskuntaa vastaan. Niin nämä psykopaatit pistetään kaikki elinkautistuomioilla Haagiin.\nKommenttia: Ennalta tiedetysti totuus muuttu valheeksi ja päinvastoin! Ja tätä yritetään Suomessakin parhaillaan monella sektorilla. Eslatologisesti kaikki on mennyt (Sanan profetioiden) ennustusten mukaisesti. Mutta Suomella on tehtävä, uskon vahvasti näin, että Suomella on kuin onkin loppujen lopuksi tehtävä julistaa aitoa totuutta ja arvoja! Mutta vaikeat ajat ovat edessämme täällä Finlandiassakin liberaali humanismin ja monien, monien syntiemme takia, ihan alkaen esivallasta, josta mm. moraalittomuus, vääryys, valhe "valuu" kansaamme ja lapsiin...\n10.08.2015 Porissa, Deus Protector Noster kaupungista...\nLähettänyt Olli Hakala Blogi klo 1.17 Ei kommentteja:


Lähetetty: 16.01.2020 11:36 Viestin aihe:\nViimeinen muokkaaja, phh pvm 16.01.2020 11:40, muokattu 1 kertaa\nLähetetty: 16.01.2020 11:37 Viestin aihe:\nYlipäänsä jahti on kyllä erikoista touhua, kun on osalle porukkaa niin vastenmielistä. Jahtiin lähtö on kuin töihin lähtisi. Tai kansalaisvelvollisuus. Pitää mennä. Haiskahtaa lihalaatikkomiehiltä\nSanotaanko nyt näin, että itse pidän hirvijahdista todella paljon, mutta en näe mitään järkeä sellaisessa jahdissa, johon ei lähdetä saaliin saaminen mielessä. Eli pidän siitä, että jahti menee eteenpäin ja tulosta tulee. Hirvijahti on todella kivaa ja ehkäpä itselleni se tärkein jahti, mutta en pidä siitä, että se venyy turhan pitkälle, jolloin sen tehokkuus menee olemattomaksi.\nIsossa mittakaavassa pitää taas mielestäni muistaa se, että henkilökohtaiset arvot on usein laitettava taka-alalle jos jahdin kulkua mietitään kokonaisuutena. Tämä on tavattoman vaikeaa useille metsästäjille, joille hirvijahti on kiva ja pitkäkestoinen viikonloppuharrastus ja jotka eivät toimi seuran metsästäjien ja maanomistajien välimaastossa tai joilla ei ole selvää näkemystä hirvijahdista kokonaisuutena.\nLähetetty: 16.01.2020 11:45 Viestin aihe:\nItekin tykkään hirvijahdista, mutta myös muista jahdeista. Koirakalusto on petohommiin, joten jota hirvijahti onnistuisi, ei siihen voi varata kaikkia viikonloppuja loka-joulukuuksi.\nEli mitä kaipaan, on joustavuutta jahtimuotoihin ja toteutukseen, ja pois siitä ajatuksesta joka isolla osalla lihalaatikkomiehiä on, että jotta hirvijahti onnistuu pitää olla se 20 henkeä paikalla. Jos ei muuten, niin pakolla.\nLähetetty: 16.01.2020 11:49 Viestin aihe:\nTuo on muuten ihan totta, minusta ehkä kaikkein mukavin hirvijahtimuoto on koiramies, koira ja muutama ukko. Touhu on rentoa, tilanteet vaihtelee ja tulostakin tulee.\nLähetetty: 16.01.2020 12:43 Viestin aihe:\nNythän tää menikin mielenkiintoiseksi, mites niitä mahoja natuja sitten oikeen tehdään?\nSuurin osa niistä nmenomaan tehdään. Ammutaan se yksinäinen naaras joulukuussa ja selitetään että mahohan tämä kun ei vasoja ollu\nKaatolupa on lupa kaataa jos ei lupaehdoissa ole tarkemmin eritelty mitä pitää kaataa niin silloin hirvi kun hirvi ja nurin. Jos taas lupaehdoissa on määrätty mitä pitää kaataa (lähinnä uros/naaras suhde) niin silloin on mentävä lupaehtojen mukaan.\nTiedän kyllä että kaikki ketkä kynnelle kykenee yrittävät lyödä oman lusikkansa peliin mukaan kaksoisvasojen emät säästettävä, isot sonnit säästettävä. ampuja saa kaataa vain yhden hirven, emää ja vasaa ei saa kaataa samaan läjään ym. näitä itse keksittyjä sääntöjä riittää kirjaksi asti, ajatellaan et mitä sinne meidän alueelle jahdin jälkeen jää ois niinku jotenki jonnilaine omistus suhde niihin hirviin, no saahan sitä unelmoida.\nLähetetty: 16.01.2020 12:53 Viestin aihe:\nJos kaikki ajattelisi kuten sinä, meillä olisi hirvikanta aika heikoissa pitimissä. Luojan kiitos näin ei onneksi ole.\nLähetetty: 16.01.2020 12:55 Viestin aihe:\nKyllä tuo valikointi on nimenomaan nykypäivän jahtia, eihän kannan ampumisessa kuralle ole mitään järkeä. Parempi kanta -) kivempaa metsästää.\nLähetetty: 16.01.2020 13:04 Viestin aihe:\nNaaras on naaras, uros on uros ja vasa on vasa ainakin minulle! Juu tiedän kyllä että niitä kaikenmoisia tuottavia naaraita seuroissa yritetään säästää jotta seuraavana vuonna olis taas mahottoman paljon hirviä mitä kaataa ja sitä lihhoo tulis mahollisimman paljon. Itse moista en ymmärrä monestakin eri syystä. Naaras, uros, vasa kpl.määrä verotuksen ymmärrän kyllä ja nekin jos ovat suosituksia mutta jotta aletaan jaakaamaan jotain tiettyä hirveä ees taas sähkölinjan yli omasta mielestäni on tyhjänpäiväistä värkkäämistä.\nHuomaa ettet ole koiramies. Se on vaan joskus pakko säästellä noita tiettyjä elukoita jos on ylimitoitetut luvat ja siihen vielä susia alueella. Nuoren koiran koulutuksessakin nuo vasoneet naaraat ovat niitä jotka antavat haukkua. Nuo arat mullinrallukat juoksee heti toiseen pitäjään.\nJuu tällä hetkellä itseni kasvattamia koiria ei ole kun vain 2 kpl kaksoisvaliota sm tason hirvenhaukkujaa tarhassa jos nyt haukkukisoja jonain mittarina voidaan pitää itse välttämättä en aina ymmärrä.\nSudet on monasti metsästäjillä ja eturyhmillä peiliin katsomisen paikka.\nLähetetty: 16.01.2020 13:13 Viestin aihe:\nJokainen kva koirahan se on automaattisesti "sm-tason" haukkuja.\nLaita toki linkkiä tänne näistä sessuista kun kerran retostelemaan rupesit niin saa raatikin ne arvostella.\nLähetetty: 16.01.2020 13:15 Viestin aihe:\nJuurikin näin. Eikä rhy ole jumala jonka sanaan pitää uskoa ja luottaa. Oman järjen käyttö on täysin suotavaa tässäkin hirvihommassa, seurathan sen hirvikantansa parhaiten tietää.\nLähetetty: 16.01.2020 13:18 Viestin aihe:\nLähetetty: 16.01.2020 13:21 Viestin aihe:\nvoi voi hellan lettas sentään!\nLähetetty: 16.01.2020 13:27 Viestin aihe:\nNonni, vähän niinkuin arvelinkin.\nLähetetty: 16.01.2020 13:35 Viestin aihe:\nLähetetty: 16.01.2020 13:42 Viestin aihe:\nFaktaa joka sana! Näin se on nähtävä


Miten Aku Ankkaa luetaan | O\nBy jrentola / 13.1.2015 / Uncategorized / Jätä kommentti\nTässä nyt on tietenkin sellainen asia, johon ei viitsisi koskea pitkällä kepilläkään, mutta menköön nyt. Kuten kaikki hyvin tietävät, kävi pari murhamiestä ranskalaisen pilalehden konttorissa ampumassa tyyppejä, jotka olivat heidän mielestään vähän ärsyttäviä. Tätä pidettiin noin aika yleisesti vastenmielisenä tapana hoitaa asioita, ja useat poliitikotkin päättivät osoittaa, että juuri tässä tapauksessa tällainen ei käy. Yhteisessä rintamassa haluttiin osoittaa mieltä sananvapauden puolesta, mikä tietenkin on positiivista. Erikoista tietenkin oli, että porukassa oli myös niitä, joita sananvapaus tai ihmisoikeudet eivät ole kovin kummoisesti aikaisemmin hetkauttaneet, tai ainakin ovat ennemminkin olleet vastustavalla puolella.\nValokuvaajat paimennettiin paikoilleen ja ryhdyttiin poseeraamaan.\nTällai oikke. Hyvältä näyttää. Tällaisia kuvia oli media täynnä.\nNo eihän se kaikille kelvannut. Jonkun mielestä kuvassa oli liikaa naisia. Aika yllättävä ajatus.\nNo, Angela Merkelin ja pari muuta hankalaa akkaa saattoi siivota kuvasta, mitäpä sitä ei tekisi sananvapauden ja suvatsevaisuuden hyväksi, vaikka olisikin uskonnollinen fanaatikko. Vai miten se meni.\nMutta asiaan, ei kompastella lillukanvarsiin. Eiväthän ne valtionpäämiehet ja poliitikot missään ihmisjoukossa marssineet, kunhan poseerasivat lehtikuvaajille sotilaiden ja poliisien ja turvamiesten ympäröiminä. Kai tuo sama porukka on, näyttäisi ainakin kovasti siltä.\nMutta koskaan ei voi tietää. Kaikenlaisten netissä pyörivien kuvien lähteitä ja alkuperää kun näyttää olevan mahdotonta todentaa. Parempilaatuista kuvaakaan en tästä kuvakulmasta löytänyt.\nRetkuun vetämisen tavat vain vaihtelevat.\nMyöhemmin tehty lisäys: ainakin tällä hetkellä video, josta tuo viimeinen kuva on kaapattu, löytyy täältä: https://www.facebook.com/video.php?v=10152776449398110\nAvainsanat: charlie hebdo, huijaus, media, politiikka, sananvapaus, terrorismi


Analyysi: Itä-Ukrainan propagandisti Janus Putkonen lyö Putinin leiman Helsingin Convoy-protestiin – monologeissa talvisota sotketaan Venäjän uhkapuheisiin | Kainuun Sanomat\nAnalyysi: Itä-Ukrainan propagandisti Janus Putkonen lyö Putinin leiman Helsingin Convoy-protestiin – monologeissa talvisota sotketaan Venäjän uhkapuheisiin\nJulkaistu: 12.2.2022 klo 6:31\nTarkat toimintaohjeet Venäjä-mieliseltä mediapersoonalta herättävät epäilyksiä Moskovan osallisuudesta mielenosoituksiin. Venäjä-mieliset propagandistit hakeutuvat kernaasti ideologialtaan kirjaviin väkijoukkoihin ja näiden kanaviin Telegram-palvelussa. Myös Kanadassa nousi keskusteluun Venäjän mahdollinen rooli Freedom Convoy -protestissa, jonka 50 000 osallistujaa tukkivat Ottawan keskustan.\nFreedom Convoy -mielenosoitus keräsi Helsingin ydinkeskustaan satoja ihmisiä. Tapahtuman vaatimuksiin kuuluvat polttoaineveron puolittaminen, koronarajoitusten poistaminen ja Sanna Marinin hallituksen ero. Convoyn aiheuttama hämmennys on herättänyt eri puolilla maailmaa kysymyksiä Venäjän roolista: sen tiedetään ujuttaneen viestiään väkijoukkojen keskuuteen. Kuva: KIMMO BRANDT\nPoliisit suojasivat eduskuntataloa perjantaina 4. helmikuuta Helsingissä. Kuva: KIMMO BRANDT\nFreedom Convoy -mielenosoituksen julkilausuttuihin vaatimuksiin kuuluu polttoaineveron puolittaminen, koronarajoitusten poistaminen ja Sanna Marinin hallituksen eroaminen. Kuva: KIMMO BRANDT\nItä-Ukrainan venäläismielisten alueilla toimiva entinen käsikirjoittaja ja teatteriohjaaja Janus Putkonen antoi tarkkoja ohjeistuksia Helsingin mielenosoittajille ennen h-hetkeä. Hän sekoittaa propagandaansa tarkoituksellisesti suomalaisia symboleja, kuten Mannerheimia ja talvisotaa. Yhdysvaltoja hän parjaa. Kuva: Kuva: Kuvakaappaus Janus Putkosen YouTube -kanavalta.\nItä-Ukrainan venäläisjohtoisilla kapinallisalueilla sekä suomalaisessa Uusi MV -sivustossa päätoimittajana esiintyvä Janus Putkonen evästi seuraajiaan kulmakarvat kurtussa Freedom Convoy -mielenosoitusta edeltävänä tiistaina.\n– Kutsu vapaustaisteluun tulee nopeasti, yllättäen.…


Hanasaaressa pe 24.5. Mitä Pohjoismaisen liittovaltion perustaminen käytännössä tarkoittaisi? - vapaakielivalinta.fi\nHanasaaressa pe 24.5. Mitä Pohjoismaisen liittovaltion perustaminen käytännössä tarkoittaisi?\n#1 Lukematon viesti Kirjoittaja NRR » 19.05.2019 20:28\nhttp://www.yggdrasil.fi/2019/04/seminar ... ansningar/\nRe: Hanasaaressa pe 24.5. Mitä Pohjoismaisen liittovaltion perustaminen käytännössä tarkoittaisi?\n#2 Lukematon viesti Kirjoittaja pjl69 » 19.05.2019 22:00\nHaaveileeko asiasta muut kuin Suomen surut? Norjalaiset tuskin haluavat muita kuokkimaan öljyapajilleen, eikä ruotsalaiset kaipaa 5-miljoonaista suomenkielistä kielivähemmistöä. Suomenkieliset olisivat asiassa joka tapauksessa häviäjiä, joten en usko, että hekään asiasta innostuvat.\n#3 Lukematon viesti Kirjoittaja NRR » 20.05.2019 09:18\nNorden-kortti nousee herkästi, tässä tekstiä Suomi24/Kielipolitiikka-palstalta:\nAinakin minä haluan olla yhteydessä juuri Ruotsiin. Vaikka asumme pohjoisessa, eikä täällä ole "pakko" osata ruotsia, silti Ruotsi ja Suomi ovat kuin yhtä kansaa. Jos jonkun maan kanssa haluan osata samaa kieltä niin kaikista maailman kansoista juuri Ruotsin.\nKäykää katsomassa miten hienosti täällä Suomen ja Ruotsin raja toimii. Siis maaraja. Missään maailmassa ei ole näin avointa rajaa kahden maan välillä. Lapset käyvät päiväkotia rajojen yli. Terveydenhuolto ja koulut toimivat yhteistyössä jne jne.\nIhan sama, onko meillä RKP tai ei, mutta suomalaisille on elintärkeää osata ruotsia!!\nOikeastaan emme tarvitse koko rajaa ainakaan täällä Suomineidon yläpäässä. Kyse on siitä, että millä tavalla me saamme suomalaiset kielitaitoisiksi? Näen ruotsinkielen tärkeimpänä suomalaisille. Olemme yhtä Pohjolan kanssa. Jos olisi Persu (mitä en ole), ajaisin mieluummin Pohjoismaiden yhtenäisyyttä kuin Euroopan.\nVaikka en näe mitään vaaraa Euroopassakaan, paitsi tämän nykyisen protektionismin. Ihmiskunnan ainoa mahdollisuus selviytyä on päästä lopulta koko maapalloa koskevaan päätöksentekoon.\nMuuten me tuhoamme itsemme. Ja aivan varmasti sillä tiellä, jos alamme pistää rajojamme kiinni.\nSuomella on historiansa ja monelle se on tärkeä asia. On myös vähän häpeällistä kuulua Pohjoismaihin, mutta ei pärjää siellä kielen vuoksi. Pohjoismaat ovat pitkää olleet koko maailman esimerkki miten hyvin asiat on hoidettu. Sieltä Suomi on myös poiminut poliittisen järjestelmän.\nMitä suurempi joukko suomalaisia osaa ruotsia, sitä parempi. Pakolla tai ilman!\n#4 Lukematon viesti Kirjoittaja rationalisti » 25.05.2019 09:37\nLakkautettavaksi määrätty Pohjoismainen Vastarintaliike kannattaa valkoisen ylivallan ja kansallissosialismin lisäksi yhteistä pohjoismaista valtiota. En ole heidän toimintaansa mitenkään perustavanlaatuisesti tutustunut, mutta ainakaan minun mielikuvissani järjestö ei ole mitenkään vahvasti profiloitunut suomenruotsalaiseksi. Itse toki mielelläni niputtaisin mielelläni kaikki yhteisestä valtiosta haaveilevat samaan nippuun.\n#5 Lukematon viesti Kirjoittaja SJONS » 25.05.2019 15:35\nLöytyykö mistään tarkempaa tietoa Hansaaren kokouksen keskusteluista?


Kirjanpainajia on paljon etelän kuusikoissa - Kotimaa | HS.fi\nMetsätalousihmiset pelkäävät hyönteisen aiheuttavan suuria taloudellisia vahinkoja. Ympäristöekologin mielestä ongelma on yksipuolinen metsäkäsitys, eivät ötökät.\nKirjanpainaja on tehnyt tuhojaan miehikkäläläisessä kuusipuussa. (KUVA: Juha Metso)\nMetsätalousihmiset pelkäävät hyönteisen aiheuttavan suuria taloudellisia vahinkoja. Ympäristöekologin mielestä ongelma on yksipuolinen metsäkäsitys, eivät ötökät. Kuiva ja kuuma kesä on saanut kirjanpainajahyönteisen lisääntymään nopeasti Etelä-Suomessa.


Keho kertoo, silmät näkevät - Coaching House Finland\nKirjoittanut Leni Grünbaum\nEnsinnäkin nopealla pulssilla sykkivä ympäristö tuottaa koko ajan yllätyksiä. Marika markkeerasi yllätykset laturin johdolla, joka kulki lähtöpisteestä maaliin. Mutta sen lisäksi keksin itse itselleni kaikkea jännää ylimääräistä tekemistä. Hän sijoitti hymyillen vihreän tussin matkan puolivälin tienoille. Ja se taas johtuu siitä, että pelkään tylsistyväni! Tätä pelkoa tulivat symboloimaan Fiskarsin sakset.


Nordic Small Cap selvisi vaikeasta lokakuusta "kuivin jaloin" - Investors House Rahastot\nLokakuu on paketissa ja markkinoilla nähtiin pitkästä aikaa kunnon lasku. Markkina kävi enimmillään yli 10 % laskussa ja palautui kuun lopulla hieman, niin että lokakuun markkinakehitys pohjoismaissa oli lopulta -7,3 %. Nordic Small Cap rahaston salkulle lokakuu oli olosuhteisiin nähden hyvä, salkun arvo laski vain 2,2%. Laskuvaiheen aikana laadukkaat osingonmaksajat laskivat selvästi markkinaa vähemmän ja kuitenkin kuun lopun nousussa palautuminen tapahtui markkinan vauhdilla.\nSalkunhoitaja Risto Päivänsalo kommentoi: ”Salkunhoito on ensisijaisesti riskien hallintaa. Dividend House sijoittaa pitkäjänteisesti laadukkaisiin osingonmaksajiin ja tavoittelee kasvavia osinkoja vuosittain, sekä arvonnousua pitkällä aikavälillä. Laatuun ja ennustettavuuteen sijoittamalla pyrimme yhdistämään osinkojen kasvutavoitteen ja arvonnousutavoitteen maltilliseen riskiprofiiliin.\nMyös osinkosijoittaja menestyy parhaiten positiivisessa talousympäristössä ja nousevassa markkinassa. Haastavassa markkinaympäristössä on kuitenkin rauhoittavaa huomata, että salkun vakaus toimii odotetusti.”


Kari Rydman: Kiltti tyttö\nAlkukuusta kerroin minua kovin liikuttaneesta laulusta, jossa muisteltiin arkaa ja lapsenomaista kuollutta vaimoa. Toisella forumilla asiasta syntyi keskustelua, joka hyvin nopeasti keskittyi aiheeseen "kiltti tyttö". Asia alkoi kiinnostaa sen veran, että googlasin ja surffasin kymmenillä ja taas kymmenillä sivustoilla.\nTässä on googlauksen ensimmäistä sivua, ja yleiskuva on alusta pitäen selvä. Puhutaan "Kiltin tytön syndroomasta" suurena ongelmana, ja livahdetaan nopeasti myös seksin puolelle. Aiheeseen liittyy myös toinen, wikipedioiden mukaan usein jopa järisyttävän paha ja medikalisointia kaipaava ongelma, nimittäin ujous.\nSeksistä sen verran, että eräät "asiantuntijat" väittävät pornoa kilttien tyttöjen vastareaktioksi, ja että kilttejä tyttöjä usein kuvataan tahdottomiksi ovimatoiksi, mutta toisaalta ylistetään heidän seksuaalisia kykyjään. Jälkimmäistä bullshittia tarjoaa esimerkiksi mtv3:n Helmi-osasto ja sen ala-arvoiset seksiartikkelit, jotka kyllä lyövät toinen toistaan korville melkein asiassa kuin asiassa.\nKiltteys ja ujous näyttävät olevan tämän päivän julkisissa asenteissa suoranaisesti sairaudeksi leimattavia ominaisuuksia. Peppi Pitkätossu ja Pikku Myy ovat sankareita jotka tukkivat miestenkin iljettävät suut, kun taas Annika, Näkymätön lapsi ja Viisikon Anne ovat pahanpäiväisiä luusereita. Kiltti ei menesty nykyajan kyynärpäätaisteluissa, ujo ei saa romanttista (= nykymerkityksessään seksi-)kumppania. Kun tätä soopaa syötetään varhaismurrosikäisille isolla kauhalla, ei ole ihme että psyykkistä oireilemista ja itsetuhoista käyttäytymistä esiintyy yhä tiheämmin.\nKuitenkin kiltteys ja ujous ovat myös täysin luonnollisia ihmisominaisuuksia, joita joskus on arvostettu korkeallekin. Niihin liittyy usein jonkinverran introverttisyyttä, mutta paljon myös sosiaalista hienotunteisuutta ja halua välttää loukkaavaa käytöstä. Työelämässä introverttisyys koetaan jopa uhkaksi. Tällainen ihminen ei useinkaan juokse säntäilevän joukon mukana, eikä omaksu sen nopeasti vaihtelevia ja pinnallisilta tuntuvia mielipiteitä. Tällainen kuva on liitetty ruotsinkielisen Wikin hakusanaan Enstöring:\nMyös loukkaamisen välttäminen ja hienotunteisuus näyttävät nykyään olevan poissa muodista, vaikka juuri noita ominaisuuksia on joskus pidetty yhteiskuntaa vakauttavina ja pehmentävinä tekijöinä.\nKodin Kuvalehden numerossa 2/2000 julkaistiin artikkeli, jossa muuan psykoterapeutti tuulettaa kiltteyttä mm. näin:\nVapaaksi kiltin tytön kahleista\nKiltti tyttö sivuuttaa itsensä ja puurtaa toistenkin puolesta. Hän nielee kiukkunsa ja haluaa olla muille mieliksi. "Ota riski, muuta käyttäytymistä. Omille tarpeille ja tunteille ei tarvitse kysyä lupaa muilta", psykoterapeutti Kirsti-Liisa Kuusinen kannustaa kilttiä tyttöä.\nKiltin, nöyrän ja itsensä unohtavan naisen malli on menneestämaailmasta. Monet naiset vetävät kuitenkin tahtomattaan kiltin tytön alistuvaa roolia. - Kiltti tyttö pelkää omia aggressioitaan niin, ettei edes tunnista niitä, psykoterapeutti. Kirsti-Liisa Kuusinen esittelee kiltin tytön syndroomaa. Kiltti tyttö ei uskalla sanoa ei. Hän on tunnollinen, ymmärtäväinen ja avulias. Hän jää ylitöihin, tarjoutuu lapsenvahdiksi ja tiskaamaan, kun muut pitävät hauskaa. Hän ei sano poikkipuolista sanaa, ainakaan suoraan, vaikka vihan, kuten kaikkien muidenkin tunteiden ilmaiseminen on minuuden ja itsenäisyyden kehittymisen ehto. Kiltti tyttö pelkää riitaa, ... ...\n"Tunnollinen, ymmärtäväinen ja avulias"... Voi kauheata! "Tarjoutuu lapsenvahdiksi tai tiskaamaan"... Soittakaa ambulanssi! Opettakaa tyttö vihaamaan! Unohtakaa halveksittu "mennyt maailma"! Ei ylivuotisissa tavoissa tai käsityksissä voi olla mitään hyvää!\nKoska itse pidän "kilteistä tytöistä", enkä näe "ujoudessakaan" mitään pahaa, ilahdun kun luen vähän toisenkinlaisia kannanottoja. Nimimerkki Mademoiselle Pigalle tunnustaa blogissaan haluavansakin olla "kiltti tyttö", ja saa useita myötäsukaisia kommentteja. Tunnustan itsekin olevani varsin kiltti, ja saavani usein lieviä tunnontuskia jostain käyttäytymisestä joka ehkä on loukannut tai vaivaannuttanut jotakuta. Ei tämmöinen kilttiys eivätkä ne lievät tunnontuskatkaan ole elämääni pilanneet, ennemminkin päinvastoin. Olen ehkä havainnut ympärilläni ihmisissä sellaisiakin puolia ja ominaisuuksia, jotka menevät koviksilta joko "yli hilseen" tai kokonaan ohi.\nEläköön kiltteys ja ujous yhä, ja suojelkoot tällaiset ihmiset kaltaisiaan! Vain he saattavat nähdä, mitä hyvää tässä pahassa maailmassa sentään vielä on jäljellä.\nLähettänyt Kari Rydman klo 17.20\npaukkis 19. heinäkuuta 2012 klo 19.13\n"Tunnustan itsekin olevani varsin kiltti, ja saavani usein lieviä tunnontuskia jostain käyttäytymisestä joka ehkä on loukannut tai vaivaannuttanut jotakuta. Ei tämmöinen kilttiys eivätkä ne lievät tunnontuskatkaan ole elämääni pilanneet, ennemminkin päinvastoin. Olen ehkä havainnut ympärilläni ihmisissä sellaisiakin puolia ja ominaisuuksia, jotka menevät koviksilta joko "yli hilseen" tai kokonaan ohi."\nKiitoksia, K-W! Purnasin lukiessani aluksi, että miksi unohdat - sinä ja muut "tutkijat" - meidät kiltit pojat. Itse olen vasta vanhuudessani tajunnut liiallisen "kiltteyteni" ja pyrkimyksen myötäsukaisuuteen. Se on saattanut sitten aiheuttaa jopa ylireagointia, mutta en ota siitä enää mitään paineita.\nAnonyymi 26. heinäkuuta 2012 klo 15.15\nKiitoksia hyvästä ja aiheellisesta kirjoituksesta. Olen myös ihmetellyt ujouden ja kiltteyden kategorisoimisesta ei-toivottuihin ihmispiirteisiin yhteiskunnassamme.\nSeuraavassa omia ajatuksia aiheesta. Minulla on viisi vuotias tytär, joka käy päiväkotia. Tyttäreni on joissakin tilanteissa ujo ja arka (normaalitasoa). Päiväkodin puolelta on kumminkin oltu jopa huolestuneita tästä luonteenpiirteistä ja kannustettu tytärtäni olemaan rohkeampi, jotta hän ei jää muiden jalkoihin. Emme ole vaimoni kanssa huolestuneita asiasta ja olemme vaimoni kanssa todenneet hoitajille, että kaikenlaisia ihmisiä mahtuu ryhmään, niin johtajatyyppejä kuin hiljaisempia. Kuulin myös yhdeltä opettajalta, että heidän koulussa on ohjeistettu opettajia olemaan antamatta kympin arvosanaa oppilaille, jotka ovat ujoja ja juuri sen vuoksi hieman passiivisa tunneilla. Tämänlainen periaatteellinen luokittelu menee mielestäni ehdottomasti liian pitkälle.\nArjessa itseäni raivostuttaa sellaiset henkilöt, jotka selvästi ovat päättäneet peittää tunteellisemmat ja herkemmät puolensa ja esittävät niin sanavalmista ja rohkeaa.\nTulen taas erittäin hyvälle tuulelle kun kohtaan toisen henkilön, joka USKALTAA olla oma itsensä ja ottaa muut huomioon. Valitettavasti näitä tilanteita on vain aikaisempaa vähemmän.\nAnnetaan kaikkien kukkien kukkia :)\nAnonyymi 12. tammikuuta 2014 klo 10.07\nOhhoh, vasta nyt törmäsin tähän kirjoitukseen. On olemassa kiltteyttä ja liiallista kiltteyttä. Ensimmäisessä ei ole mitään vikaa, kiltteyteen liittyy paljon toivottavia ominaisuuksia kuten hienotunteisuus, toisten huomioiminen, epäitsekkyys ym.\nKiltin tytön syndroomasta puhuttaessa puhutaan kuitenkin liiallisesta kiltteydestä ja jos esim. googlaat "liiallinen kiltteys", saat luettavaksesi mielenkiintoisia artikkeleja aiheesta. Itsekin olen joskus ollut liian kiltti ja liiallisesta kiltteydestä eroon pääseminen on ollut yksi tähänastisen elämäni parhaita kokemuksia.\nLiian kiltti ei ole kiltti koska välittää muista ihmisistä, hän on kiltti jotta muut pitäisivät hänestä. Hän luulee että hänet hylätään jos hän joskus sanoo ei. Hänellä on korostunut syyllisyydentunto ja hän luulee olevansa huono ihminen jos ei miellytä muita aina ja kaikkialla. Liian kiltille on tyypillistä, että hän ei uskalla olla oma itsensä vaan pyrkii juuri siihen miellyttämiseen peittäen omat negatiiviset tunteet ja ajatukset. Liian kiltti ihminen voi olla täynnä vuosien saatossa kerääntynyttä vihaa ja katkeruutta. Liian kiltillä toki on omat ajatuksensa ja oma tahto, hän vain peittää ne visusti.\nItselläni liiallinen kiltteys on saanut absurdejakin muotoja: 8-vuotiaana pelleilin pianon kannen kanssa ja laitoin sormet sinne alle. Kaverini istahti (sormiani näkemättä) kannen päälle jolloin sormeni jäivät puristuksiin. En uskaltanut pyytää kaveriani nousemaan kannen päältä koska en halunnut "häiritä" häntä. Nuorena aikuisena annoin opiskelijabudjetistani rahaa alkoholosoituneelle isälleni viinarahaksi, koska luulin että olen inhottava ja itsekäs ihminen jos en anna rahaa läheiselleni. Lopulta sairastuin masennukseen ja siellä pohjalla käytyäni totesin että minulla on lupa olla oma itseni, aina ei tarvitse miellyttää.\nTuossa alkoholisti-esimerkissä tuli muuten hyvin ilmi ero motiiveissa kiltin ja liian kiltin välillä. Jos oikeasti välittää alkoholisoituneesta läheisestään, hänelle ei suuttumisen uhallakaan anna viinarahaa. Liian kiltti taas pelkää juuri sitä suuttumista niin paljon että antaa rahaa vaikka tietää että siitä ei hyödy kukaan.\nTunnen paljon muitakin sinänsä fiksuja naisia, joiden pakonomainen kiltteys ajaa heitä mitä ihmeellisimpiin ja jopa epäoikeudenmukaisiin tilanteisiin, kun itsellä ei ole tahtoa vaan se on jonkun toisen taskussa. Otetaan aviomieheltä turpaan vuosikymmeniä, koska "läheistä täytyy ymmärtää ja eihän läheistä saa jättää." Työelämässä siirtyessäni miesvaltaiselta osastolta naisvaltaiselle palkka romahti vaikka tehtävä oli vaativampi. Kun katselin ympärilleni ei syytä tarvinnut ihmetellä, siellä naiset tekivät huomattavasti alipalkattuina työtä koska "ei saa valittaa niin kauan kuin on töitä".\nToivon ettei yhdestäkään pikkutytöstä (tai pikkupojasta) kasva hyväksikäytettävää kynnysmattoa. Kiltteys on positiivinen piirre ihmisessä, liiallinen kiltteys ei.


VAU-vanhasta uutta hanke | Jämsän 4h-yhdistys\nHankkeen tavoite on lisätä ympäristötietoutta ja kierrätysmateriaalien käyttöä kädentaidoissa sekä kehittää kirpputori- ja romunkeräystoimintaa. Kehittää yhteistyötä koulujen ja yrittäjien kanssa. Hanke on tarkoitettu pääasiallisesti 6-18 vuotiaille nuorille ja heidän vanhemmilleen sekä kyläläisille.\nRahoittajana Leader Vesuri-ryhmä ry.\nManner-Suomen maaseudun kehittämisohjelma 2014-2020.\nSYYSLOMAPÄIVÄN VIETTOA HALLISSA! Hallin urheilukentällä ke 17.10 klo 11-15 os. Jannentie 3. Paikalla erilaisia tehtävä pisteitä esim. keppihevosrataa, jousiammuntaa, bingoa, tanssia, luontorasteja, tikanheittoa, "formulakisa", traktori, ralliauto sekä paljon muuta mukavaa. Säävarauksella pomppulinna, kaverikoirat sekä kanoja ja kukko. Paikalla maksullinen buffetti.\nTURHIN TURHAKE Löytyykö sinun nurkista turhia tavaroita? Turhakkeita! Tuo yksi turhake kilpailuun max. 20x20cm. Sarjat 6-12 vuotiaat ja yli 12 vuotiaat sekä aikuiset. Turhakkeita otetaan vastaan ma 8.10 klo 15-18 Jämsän kirjaston lehtisalissa. Turhimman turhakkeen äänestysaika 9.10-24.10 klo 16 asti. Äänestämässä voit käydä kirjaston aukiolo aikoina ma, ti ja ke klo 10-19, to ja pe klo 10-17 ja la klo 10-14. Kummankin sarjan eniten ääniä saanut turhake palkitaan sekä äänestäjien kesken arvotaan palkinto. Voittaja julkaistaan 24.10 klo 17.00. Turhakkeiden pois haku 24.10 klo 17-18.00.\nLähde mukaan eräleirille Längelmäen, Kultakodalle. Leiri on tarkoitettu 9-12 vuotiaille tytöille sekä pojille. Ohjelmassa on mm. kullanhuuhdontaa, erätaitoja ja muuta mukavaa yhdessäoloa. Majoittuminen tapahtuu kodassa. Hinta 20€ / hlö.\nMukaan mahtuu 15 ensiksi ilmoittautunutta. Ilmoittautumiset 7.5 mennessä P.040 189 8884/Nina\nTEATTERILEIRI 4-8.6.2018 (päiväleiri)\nLähde mukaan teatterileirille Teatteri Tenhon tiloihin. Leiri on tarkoitettu 10-15 vuotiaille. Hinta: 35€ / hlö.\nLeirillä suunnitellaan ja toteutetaan ympäristö- ja kierrätysaiheinen näytelmä, joka esitetään perheenjäsenille ja muille sukulaisille perjantai-iltana Teatteri Tenholla os. säterintie1, 42100 Jämsä. Mukaan mahtuu 12 ensiksi ilmoittautunutta.\nSitovat ilmoittautumiset 14.5. mennessä P. 040 189 8884 /Nina\nVAU-HANKKEEN MATKASSA JYVÄSKYLÄÄN LA 21.4.2018\nLähde mukaan retkelle Jyväskylään La 21.4.2018. Kohteina on Toivolan vanha piha, kirpputori, kauppakeskus Seppä ja keilahalli hohtokeilaus. Reissun hinta on 23€ / hlö joka sisältää kuljetuksen, opastuksen museoon sekä hohtokeilauksen. Lähtö Jämsän matkahuollosta klo:9.00 ja paluu Jämsään n.Klo:16.00.\nSitovat ilmoittautumiset 13.4.2018 Klo: 16.00 mennessä P.040 189 8884 /Nina\nKIRPPUTORIKIERROS LA 9.9.2017 KLO. 9-13.00\nLähde tutustumaan Jämsään kirpputorikierroksen merkeissä tai pistä pystyyn oma kirpputori omaan pihaan , postilaatikolle tai yhteismyyntipaikkaan Akuliinan taakse.\nJokainen myyjä vastaa itse omasta myyntipaikasta.\nMyyntipaikka varaukset 24.8 mennessä p. 040 1898884.\nHinta : 5€ maksetaan 4H-yhdistyksen tilille 25.8 mennessä FI24 5091 0320 0043 50 tai käteismaksu 4H:n toimistolle.\nMyyntipaikat kootaan samalle kartalle. Karttoja saatavana 1.9 alkaen Akuliinasta, 4H:n toimistolta os. Mottilantie 11 tai www.jamsa.4h.fi\nJääkö yritykseltäsi ylijäämätuotteita, jotka päätyvät kaatopaikalle? Voisiko niistä kierrättämällä tuunata/ideoida erilaisia kädentaitotöitä?\nEsimerkkejä ylijäämätuotteista mitä niistä voisi tehdä:\nVanerilevyn paloja -> Kilpiin yms.\nLaattoja -> Mosaiikkitöihin\nKankaita -> Keppihevosille loimia yms.\nKahvihuoneen kahvikupit -> Kynttilöihin, mosaiikkitöihin\nJos yritykseltäsi jää tuotteita joita voisi hyödyntää, otathan yhteyttä Jämsän 4H-yhdistykseen p. 040 189 8884 / Nina


Lasten iloa ja ääntä leikkipuistossa.\nJuuri eilen luin mielenkiinnolla Kaksplussan Jyllannin suomineito -portaaliblogista tekstin, joka käsitteli suomalaisten usein nuivaa suhtautumista lapsiin. (teksti löytyy täältä) Teksti herätti ajatuksia, onhan myös meillä kaksikulttuurinen perhe, ja myös minä olen luonnollisesti huomannut eroja lapsiin suhtautumisessa Suomen ja Italian välillä.\nItalialaiset tunnetusti ovat maineeltaan lapsiystävällisiä. Italiassa ravintoloissa ei katsota lapsiperheitä kieroon ja lapsia huomioidaan paljon enemmän kuin täällä Suomessa, jossa usein varsinkin useamman lapsen äitinä tuntuu, että lapsikatraan kanssa sisään astuminen johonkin julkiseen tilaan (bussi, juna, museo, kirjasto) saa aikaan paheksuntaa tai ainakin voi ei -huokauksia.\nInnostuin jopa kommentoimaan Jyllannin suomineidon kirjoitusta. Toin esiin näkemykseni, jonka mukaan lapsivastaisia valittajia löytyy joka maasta, joistakin maista ehkä vain enemmän kuin toisesta. Toisaalta esimerkiksi Suomessa näitä lapsivastaisia yksilöitä on niin paljon, että tunnelma kokonaisuudessaan alkaa lähennellä lapsivastaista.\nMutta ei pidä unohtaa, että Suomessakin osataan olla lapsiystävällisiä! Olen useamman kerran täällä törmännyt ihmisiin, jotka kommentoivat jotain kivaa lapsista, alkavat jutella heille tai jopa ihailevat laumaamme. Voi mikä kaunis perhe, niin ihania lapsia! huudahti kerran Iittalan liikkeen myyjä, kun astuimme sisään. Ja kyse oli siis astialiikkeestä, joihin meneminen lasten kanssa saa olon yleensä tuntumaan norsulta posliinikaupassa, ja myyjien ilmeet usein ovat sen mukaisia.\nKotimaassa on ohikulkija myös ihaillut reippauttamme, kun ulkoilemme sateessa, sitten minua on keskellä arkiviikkoa aamupäiväulkoilulla arveltu perheen lastenhoitajaksi ja kun sanoin olevani äiti, omistautumistani äitiyteen on kehuttu.\nNämä vain muutama esimerkki mainitakseni. Haluan jotenkin aina viimeiseen asti ajatella, että tällaiset esimerkit eivät ole yksittäistapauksia, vaan kyllä suomalaisetkin osaavat näyttää että tykkäävät lapsista. Ei pidä lytätä liikaa eikä varsinkaan valittaa totuutena, että aina täällä Suomessa...ennen pitkää asian toistelusta tulee ilmiötä vahvistava.\nMutta siitä ei pääse mihinkään, että keskimäärin lapsiystävällisiä ihmisiä on Suomessa vähemmän kuin Italiassa, ja kun ottaa vielä suomalaisten sulkeutuneen kansanluonteen huomioon, niin vähäisemmät myönteiset huomionosoitukset saavat selityksensä.\nNiitä harmistumisia ja suorastaan inhon tunteita kyllä sitten osataan paremmin näyttää! Kuten tänään aamuisella kirjastoreissullamme, jossa vastaan tuli oikein klassisen perinteinen lapsivastainen ihminen, juuri kun olin aihetta eilisen blogikirjoituksen myötä pohtinut:\nKävimme siis pikaisella visiitillä kirjastossa, minä, kolme lastani ja mukana ollut naapurin lapsi. Hain varauksessa olleen kirjani ja samalla lainasin muutaman muun kirjan. Isommat lapset katselivat sillä aikaa lastenosaston kirjoja, kuopus istui rattaissa ja oli mukanani aikuisten puolella.\nKaksivuotias oli iloisella päällä, kuten hän usein on, ja ilmaisi iloaan laulamalla ja juttelemalla, kuten hän usein tekee. Hiljaisessa kirjastossa ääni tietysti kuului, mutta ei se tavallista pienen lapsen jutustelua kummempaa ollut. Ajattelin jossakin vaiheessa laittaa hänelle tutin suuhun, kun jutusta ja laulusta ei ollut tulla loppua, mutta sitten tajusin että se olisi ihan liian julmaa. Sulkea nyt sillä tavalla iloisen lapsen suu, ikään kuin hänellä ei olisi oikeutta tehdä huomioita näkemästään ja vähän lauleskellakin välillä.\nKyllähän maailmaan nyt sen verran lapsen ääntä mahtuu, jopa kirjastoon. Niin ainakin ajattelin.\nSitten kuulin hyllyjen takaa kumman rääkäisyn, joka etäisesti muistutti lapseni huudahtelua. Sen kuulivat isommat lapsenikin lastenosastolle, ja alkoivat tirskua. Ihan kuin sammakko!\nMutta ei se ollut sammakko, se oli vanha ja erittäin happaman näköinen täti, joka halusi matkimalla kuopustani osoittaa, kuinka häiritseviltä tämän äänet hänen korvissaan tuntuivat.\nKun olin saanut kirjat kerättyä hyllystä, kävelin naisen ohi, katsoin häntä myötätuntoisesti sillä tokihan hän oli vanha ja vanhan sukupolven kasvattina tottunut siihen, että kirjastot ennen olivat hiljaisuuden pyhättöjä. Nykyisin, onneksi, kirjastoissa saa kuulua ääntä ja sinne uskaltaa mennä lastenkin kanssa kirjoja lainaamaan.\nHymyilin naiselle ystävällisesti ja viestin eleilläni, että olimme ihan juuri poistumassa jolloin hän voisi jatkaa hiljaisuudessa lukemistaan. Naisen katse oli jäätävä; siitä huokui sellainen paheksunta että olisin hätkähtänyt, ellen olisi siihen Suomessa jo niin tottunut. Se oli lapsivihaisen ihmisen katse, jolle jokainen lapsi on vastenmielinen häiriötekijä ja rasittava räkänokka.\nLainaustiskillä kuopukseni jatkoi rallatteluaan, hän todella oli erinomaisella tuulella, lauloi, osoitteli kirjoja ja kyseli niistä kysymyksiä. Normaalilla puheäänellään tietenkin, koska en nähnyt tarpeelliseksi hyssytellä häntä, kyse kun ei ollut mistään itkusta tai kiukusta vaan päin vastoin spontaanista lapsen ilosta. Ja edelleen ajattelin, että kyllä maailmaan lasten iloista ääntä mahtuu, kirjastoonkin, varsinkin pieneksi hetkeksi.\nEn suonut enää katsetta sitruunan nielleeseen tätiin, sillä arvelin hänenkin jo tajuavan, että ihan pian olisimme jo ulkona. Siinä vaiheessa kirjastonhoitaja, ystävällisesti ja tilanteen sinänsä hienosti hoitaen, tuli juttelemaan pienokaiselleni, selitti korviaan pitelevästä tädistä joka halusi lukea kirjaansa rauhassa ja siitä, että hänen takiaan pitäisi puhua vähän hiljempaa.\nEi voi olla totta, siellä se täti siis korviaan edelleen pitelee! Ja jos mahdollista, vielä vihaisempana kuin aikaisemmin. Pointit kirjastonhoitajalle joka otti hiljaisuutta vaativan ryppyotsa-asiakkaan huomioon, ja häntä täti kuuluikin äänekkäästi kiittelevän, kun olimme ulko-ovilla poistumassa paikalta.\nTarkennan siis vielä, että yhteensä kirjastoreissumme kesti kymmenisen minuuttia, josta kaksivuotiaan iloista juttelua noin 3-4 minuuttia.\nKirjastoissa toki moni lukee ja kaipaa hiljaisuutta keskittymiseen, mutta kaukana ovat ne ajat, jolloin siellä piti olla huopatossut jalassa hissun kissun. Olen ainakin kuvitellut, että ne ajat ovat kaukana, korjatkaa jos olen väärässä. Ei mitään mekastusta tietenkään pidä harrastaa, mutta normaali jutustelu ja lasten normaalit äänet saavat kyllä kuulua.\nTäydellistä hiljaisuutta vaativille kirjastoissa sitä paitsi on omat ovelliset soppensa, jonne voi halutessaan vetäytyä.\nKyseisen tädin käytöksessä ei tietenkään ollut kyse siitä, että hän olisi vaatinut täydellistä hiljaisuutta, vaan siitä ettei hän sietänyt nimenomaan lasten ääniä. Se että lasten ääniä kuului juuri kirjastossa, oli hänelle vain erinomainen tekosyy ja oikeutus näyttää paheksuntaansa, sillä perinteisesti kirjastot ovat olleet hiljaisuuden tyyssijoita.\nOlisin ymmärtänyt naisen reaktiota, jos lapseni olisi kiukutellut tai rääkynyt nälkäänsä, ja silloin olisin jotain tehnytkin lastani rauhoittaakseni. Mutta vihamielinen reaktio lapsen iloiseen nauruun ja äänenkokeiluun kaikuvassa tilassa ei mahdu ymmärrykseeni.\nJos ei aikuinen ihminen pysty hiukan sietämään, edes paria minuuttia sellaista ääntä, olkoonkin että kirjastossa, niin osaapahan olla negatiivinen ja ahdasmielinen ihminen. Suorastaan sääliksi käy.\nUlkona syömässä lasten ja isovanhempien kanssa.\nVastaavia tilanteita on Suomessa tullut ennenkin vastaan, niissä ei ole mitään uutta. Busseissa on valitettu, että lapset eivät osaa käyttäytyä. Museoissa on pyöritelty päätä, kun lapset liikkuvat omaan eloisaan tapaansa (lue: ottavat välillä juoksuaskelia, kun neuvo museoissa rauhallisesti kävelemisestä meinaa unohtua). Kävelytiellä on kommentoitu, että mitä te koko tietä valloitatte rattaittenne ja pyörienne kanssa. Ja se klassinen: ravintolassa tarjoilijan katse on venähtänyt, kun olemme ilmaisseet aikeemme tulla syömään.\nNäitähän riittää. Hyväksi koettu tapa suhtautua on se, ettei välitä. Lähtee lasten kanssa busseihin, kirjastoon, museoihin, teille ja turuille ilman, että antaa paheksujien ja häiriintyjien vaikuttaa mielialaan ja suunnitelmiin.\nRavintolaan olemme aina menneet vaikka tarjoilijan ilme olisi ollut kuinka torjuva, ja aina on hyvin mennyt. Vanha ja toisteltu fraasi, mutta niin paikkaansapitävä: millä ne lapset oppivat ravintolassa käyttäytymistä, elleivät ravintolassa käymällä.\nItaliassa näitä ongelmia ei ole, vaan ravintoloissa lapset ovat ensimmäiset asiakkaat jotka huomioidaan. Kerrotaan automaattisesti vaihtoehtoja lasten annoksiksi, usein tuodaan esiin että pyydettäessä lapsille voidaan valmistaa listan ulkopuolelta joustavasti ruokia. Lasten annokset pyritään tuomaan nopeasti pöytään, lasten toiveita kuunnellaan kärsivällisesti.\nHyvä ruoka, parempi mieli ja käytös ravintolassakin!\nLoppujen lopuksi, ollaan sitten Suomessa tai Italiassa, äänekkäinkin lapsiperhe esimerkiksi bussissa tai ravintolan viereisessä pöydässä on kuitenkin vain minuuttien tai korkeintaan tunnin, parin kestävä kokemus tai koettelemus. On omasta asenteesta kiinni, miten moiseen suhtautuu - ottaako sen sympatiansekaisen huumorin kannalta vai mustaako sillä mieltänsä ja antaa pilata illan.\nVaikka olisi viettämässä kerran elämässä - ravintolaillallista, johon on säästetty kuukausikaupalla tai jota varten kovalla vaivalla saatu omat lapset hoitoon ja viereiseen pöytään tulee meluisa lapsiperhe - toistan: kaikki on asenteesta kiinni.\nOn väistämätöntä, että lapsista lähtee ääntä. Minkä verran vanhemmat voivat kontrolloida äänen määrää, se on jo toinen juttu. Mitä pienempi lapsi, sen vaikeampaa kontrollointi on, se on ihan selvää. Isompien lapsien kohdalla ratkaisee vanhempien kasvatusmetodi, lapsen temperamentti ja mahdolliset käytökseen vaikuttavat sairaudet tai diagnoosit kuten adhd.\nÄänen määrää ja vanhempien kykyä vaikuttaa siihen olen pohtinut paljon verratessani suomalaista ja italialaista lapsiperheiden äänimaailmaa. Vaikka toisin voisi kuvitella, italialaiset lapset ovat melko hiljaisia suomalaisiin lapsiin verrattuna. Italiassa lapset ovat mukana kaikkialla, myös iltamyöhään ravintoloissa ja aikuisten illanvietoissa, mutta heidän läsnäolostaan lähtee verrattain vähän ääntä. He käyttäytyvät ns.kunnolla, eivät riehu, eivät huuda, odottavat että aikuiset puhuvat keskinäisen keskustelunsa loppuun ennen kuin sanovat asiansa, uskovat kun heitä pyydetään tekemään jotain tai keskeyttämään liian villiksi tai ääneekkääksi menevä leikki.\nLeikkipuistoissa on sitten toinen ääni kellossa. Siellä lapset riehuvat kuin viimeistä päivää, heidän äänenkäytöllään ja villeydellään ei ole rajoja.\nOmat lapseni ovat temperamentiltaan selkeästi italialaisia mutta kasvaneet Suomessa, joten kun menemme Italiaan, minusta aina tuntuu että he pistävät siellä silmään (tai tässä tapauksessa korvaan) äänekkyydellään. He ovat äänekkäitä kuin italiaislapset leikkipuistossa, mutta joka paikassa! Kahvilassa tai junassa he saavat järkyttävät riidat ja huudot aikaan, samoin ruokakaupassa tai vaikka keskellä katua. Niinä hetkinä katselen häpeissäni ympärilleni, ja kaikkien hyvinkäyttäytyvien, hiljaisten ja tottelevaisten italialaisten lasten näkeminen vain lisää häpeääni.\nTässä istutaan rantaravintolassa viime kesäkuussa. Tällä lounaalla lapset käyttäytyivät superhyvin...\nNurinkurista kyllä, leikkipuistoissa kaikki kääntyy päälaelleen. Siellä minun lapseni käveleskelevät ujon oloisina ympäriinsä ennen kuin keksivät jonkin rauhallisen tai korkeintaan puolivillin leikin, kuten leikkiautolla huristelun, katuliiduilla piirtelyn tai juoksurumban liukumäessä. On kuin heidän suomalainen puolensa pistäisi siellä esiin ja heidän eloisuutensa jäisi kakkoseksi, kun italialaiset lapset pääsevät näyttämään koko temperamenttinsa voiman.\nItalialaiset lapset huitovat puistossa menemään kuka mitenkin äännellen ja päristellen, tuntuu kuin heidät kaikkialla muualla olisi kasvatettu ja pakotettu olemaan hiljaa ja siivosti, ja vasta leikkipuistoissa he uskaltaisivat olla sitä mitä ovat - äänekkäitä, riehumisesta pitäviä, liikkumista ja huutamista rakastavia lapsia.\nEhkä italialaisen kasvatuksen salaisuus onkin siinä: heille on näytetty selkeä paikka, jossa saa riehua, muualla taas jollakin konstilla, ehkä tiukalla ja johdonmukaisella kasvatuksella tai valitettavan usein myös läimäytyksillä, korvapuusteilla, lapset saadaan käyttäytymään hyvin. Leikkipuistot ovat heidän reviiriään, siellä ei ole rajoja.\n...ja syy löytyy tästä kuvasta: takanamme lounasti pöydällinen poliiseja, ja\nkun muistutimme etteivät poliisit pidä riehumisesta, niin johan olivat lapset kunnolla!\nToivon usein, että omat lapseni olisivat hiukan hiljaisempia ja paremmin käyttäytyviä, mutta en silti pidä siitä tavasta, joka Italiassa näyttää välillä vallitsevan. Annetaan ympäri korvia, uhkaillaan väkivallalla, tintataan käsivarteen. En sano, että läheskään kaikki italialaiset vanhemmat löisivät lapsiaan tai edes uhkailisivat niin tekevänsä, mutta jonkinlainen maan tapa se silti on. Onko tällä yhteys lasten hyvään käytökseen, sitä en lähde analysoimaan.\nMutta joskus tuntuu siltä. Olen nähnyt siellä niin paljon vanhempia, jotka lyövät tai läimäyttävät kiukuttelevia lapsiaan ja huomannut sen tehoavan välittömästi, että käteni joskus aivan kihisee antaa korvapuusti omillekin villivarsoilleni - mutta viime hetkellä liike aina pysähtyy ennen kuin alkaakaan, en pysty siihen enkä halua sitä, en halua olla sellainen vanhempi, kaiken lisäksi rikollinen.\nVaikka välillä olen kateellinen italialaisille vanhemmille, joiden lapset ovat kuin söpöjä kohteliaita nukkeja (come sta, signora Ferrante?), en sittenkään halua pelotella lapsiani käyttäytymään hyvin. Haluan, että he oppivat sen muulla tavoin.\nEikä hyvin käyttäytyminen sitä paitsi tarkoita sitä, että pitäisi aina ja kaikkialla olla hiljaa. Kyllä maailmaan lasten ääntä mahtuu, eikö se niin ollut?\nPAROLA DEL GIORNO: antipatia (f) verso i bambini = lapsivihamielisyys\nitalialaisuus kasvatus kulttuurierot lapset suomalaisuus vanhemmuus\nVuoden Äiti 6. elokuuta 2019 klo 21.51\n"En sano, että läheskään kaikki italialaiset vanhemmat löisivät lapsiaan tai edes uhkailisivat niin tekevänsä, mutta jonkinlainen maan tapa se silti on. Onko tällä yhteys lasten hyvään käytökseen, sitä en lähde analysoimaan."\nMinä väitän, että on yhteys. Aina kun kuulen keskusteluja ja lauseita aiheesta "mikseivät suomalaiset lapset osaa käyttäytyä, kun kyllä siellä meidän lomakohteessa maassa X lapset osaavat olla niin nätisti" niin minä kyselen maassa oleskelleelta tuttavalta tai googlailen hieman ja mitäpä sieltä löytyy: maassa X on enemmän kasvatuksellista väkivaltaa kuin Suomessa, siitä se hyvä käytös tulee. Että jos halutaan kilttejä lapsia Suomeenkin niin vitsat esiin vaan. Ai niin, laki kieltää.\nAnna Ferrante 7. elokuuta 2019 klo 9.14\nNiin, valitettavasti voit olla ihan oikeassa...Näitä tilanteita kun on nähnyt, että lapsi kinuaa ja kiukkuaa, ja yks läimäys ja siihen loppuu. Pelolla lapset saa nopeasti hiljaisiksi ja käyttäytymään hyvin, mutta onko se sitten onnistunutta kasvatusta - ei =/.


Malli tai työkalupakki neuvottelemaan kaivoksen kaivosmaisemasta surusta ja siitä, miten kukoistaa… 09 huhtikuu 2020\nMalli tai työkalupakki neuvottelemaan kaivoksen kaivosmaisemasta surusta ja siitä, miten kukoistaa…\nMalli tai työkalupakki neuvottelemaan murheen miinanraivaisesta maisemasta ja siitä, kuinka kukoistaa sen jälkeen. Vaikeudet ovat elämänoppien paras opettaja. Suru syrjäyttää meidät itsetyytyväisyydestä ja pakottaa meidät vastaamaan todellisuuteen kovalla tavalla. Se on tulipalossa tapahtuva oikeudenkäynti, ja siitä, noustako me ilman vartioitumattomia ja vahingoittumattomia, riippuu siitä, kuinka reagoimme henkilökohtaiseen menetykseen.\nMitkä ovat hyviä aloittelijan avoimen lähdekoodin projekteja verkossa, joihin voin osallistua? Kuinka voin muuttaa WordPress-sivuston sivun nimeä? Miksi korkeakoulut tarjoavat tietotekniikan suuryrityksiä, mutta eivät tarjoa ohjelmistotekniikan suuryrityksiä? kuinka tehdä vevo-tilikuinka perustaa verkkoyliopistoKuinka minun pitäisi opettaa itselleni ohjelmointi? Kuinka voin oppia luomaan sovelluksia? Kuinka päivitän HTML-verkkosivustoa sen ylläpidon jälkeen?\nKuinka oikein rekisteröidään MIT: ssäKuinka parannat hengityskykyäsi Koraanin puhumiseen?Tiimin pitäminen yhdessä - Kuinka estää jäseniä tuntemasta eristyneisyyttään sosiaalisen etäisyyden aikanaKuinka aktivoida Glo 1500 7 gb: lle; Voimassa 7 päivääAinoaikainen käsitys: Kuinka edistää suhteita viiteen ideaan12 tapaa saada ilmaisia jalokiviä ja kolikoita autojen huijaamiseenFacebook Ad Breaks | Kuinka ansaita rahaa Facebook Ad Breaks 2020 -ohjelmallaKuinka aloittaa juoksu