Esa Pesonen - Elämänehtoja: tammikuuta 2008\nYstäväni Mirja antoi minulle joululahjaksi Stanislaw Jerzy Lecin kirjaan Vastakarvaan - siistimättömiä mietelmiä. Yhä enemmän pidän mietelmistä. Ytimekkäistä pikku oikoteistä korkeampaan ymmärrykseen. Laitanpa niitä tähän muutaman kun lähdekin on mainittu. Keksisipä sitä itsekin mietelmiä, mutta taidan olla liian monisanainen tai en ole vielä valaistunut.\n"Rivistä nollia saa helposti ketjun"\n"Ihmissieluista saadaan kukaties vielä kansantaloudellista hyötyä"\n"Älä sahaa poikki oksaa jolla istut ellei sinua aioita hirttää siihen"\n"Me käsitämme kaiken ja sen vuoksi emme pysty käsittämään mitään"\n"Alussa oli sana - lopussa fraasi"\n"Kun huhut vanhenevat niistä tulee myyttejä"\n"Tuulet kääntelevät tienviittoja"\n"Vapauden laulua ei soiteta vallan instrumenteilla"\n"Kun pelko kalpenee se tarvitsee verta"\n"Varo ettet satu joutumaan jonkun toisen onnenpyörän alle"\n"Älä liikoja uskoudu itsellesi"\n"Piru on helvetissä positiivinen hahmo"\n"Täytyy olla kärsivällinen että oppii kärsivälliseksi"\n"Kaikki on ihmisen kädessä.Senpä takia sitä pitäisi pestä usein"\n"Maailman voi peittää näkyvistä sanomalehdellä"\n"Moni luonne on taipumaton mutta venyy"\n"Mistä tuuli tietää mihin suuntaan puhaltaa?"\n"Elämästä on ihmiselle sangen paljon ajanhukkaa"\n"Aatteitten taistelussa kaatuu ihmisiä"\n"Jolla ei ole omaatuntoa täytyy korvata se sen puutteella"\n"Totuus on alaston vaikka kuinka puettaisiin viimeisen muodin mukaan"\n"Vääryyden käyttö on aina oikeissa käsissä"\n"Kaadettuun metsään eksyy helpoimmin"\n"Vain nerot ja idiootit ovat henkisesti itseriittoisia"\n"Kuolemattomuuden ensimmäinen ehto on kuolema"\n"Vauhtia!Vauhtia!Elämän voi elää yhdessä päivässä. Mutta mitä teet lopun aikaa?"\n"Ulos pääsee useimmiten siitä mistä meni sisään"\n"Älä kulje tallattua polkua. Liukastut"\nSiinä vain muutama näitä erinomaisia mietelmiä. Eivätkö kuvaakin elämää hyvin?\nToivon, että edessä olisi rauhallinen ja kaunis viikonloppu. Toivottavasti teilläkin.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/31/2008 06:26:00 ip. Ei kommentteja:\nKeitä pitäisi arvostaa?\nOma isäni on parhaillaan toipumassa sydämen ohitusleikkauksesta. Tänään soitin hänelle ja on vaikea käsittää omaa isänsä heikkona, kun muistaa lapsuuden terveen ja voimakkaamman ihmisen. Leikkaus meni hyvin, mutta toipuminen kauemmin. Toivon enemmän kuin paljon, että kaikki menee jatkossakin hyvin.\nIsäni on tehnyt ikänsä töitä rakennuksilla, elättänyt perheensä, tehnyt virheitä siinä missä me muutkin. Hän on vanhan ajan kasvatuksen saanut ihminen, joka ei hoe i love youta, mutta varmasti rakastaa perhettään. On minullakin omat ongelmani hänen kanssaan ollut, mutta mitä vanhemmaksi tulee, sitä tärkeämmäksi vanhempansa kokee. Toivottavasti pian pääsisin maalle auttamaan.\nSiitä olen tyytyväinen, että isä on nyt eläkkeellä ja saa asua lapsuutensa tilalla. Toivottavasti vielä kauan. John Lennonilla oli biisi Working Class Hero. Koen, että oma isäni on sellainen. Samoin kuin kaikki ne isät, jotka lapsilaumansa ovat elättäneet. Tekemällä sen vieläpä raskaalla fyysisellä työllä.\nEn tiedä, minkälainen isä joskus ehkä tulen olemaan. Duunari en itse ole, mutta minulle on tärkeää huolehtia perheestäni, vaikka en itsekään olisi aina täydellinen. En tiedä, johtuuko duunaritaustasta se, mutta mielessä käy, onko oma työ oikein kunnon työtä, kun siinä tullut hiki on lähinnä kylmää hikeä. Sen tiedän jo nyt, etten halua yksinkään olla.\nJa kun olisi vain aikaa enemmän. Joskus tuntuu, että elämä on pelkkää töihin menoa ja sieltä tuloa. Mutta sitä kai on se arki, jota täytyisi oppia rakastamaan.\nMieleen tuli, että miten tässä maailmassa arvostetaan vääriä ihmisiä ja vääriä asioita. Kaiken maailman dosentit ja pokerin pelaajat ovat niitä, jotka huomion tässä maailmassa saavat. Ei ne, jotka sen ansaitsisivat kuten oman isäni. Miksi maailman laki on, että ikänsä raataneet pääsevät vain terveytensä menettäneenä leikkausjonoon odottamaan leikkausta kun ne eläkepäivät vihdoin koittavat?\nSuuri numero tehdään siitä, kuinka joku on onnistunut laihduttamaan kuinka monta kymmentä kiloa tai kuinka joku elää nyt vain sitten itselleen. Missä on niiden arvostus, jotka elävät muille? En sano, että kenenkään pitäisi elää täysin muiden kautta, mutta ylikorostettu itsekkyys ja yksilöllisyys ärsyttää.\nTavallista duunaria ei kyllä arvosteta. Viisikymppisenä äijillä on vähintää polvet ja muut paikat vaihtokunnossa. Terveysintoilijoiden aikakautena sitten syyllistetään elämäntapavalinnoista. Kuka kysyi elämäntapavalintojen perään silloin, kun asbestiakin purettiin seinistä ilman mitään suojavarusteita? Tai kuka voi arvostella toisen valintoja, kun ei tiedä, mitä valintojen takana on?\nMenisivät itseensä. Heidän palkkansa maksaa se duunari.\nEn tiedä, olenko tulossa vanhaksi, tai todennäköisesti kiukkuisemmaksi, mutta kaikki tuntuu turhanpäiväiseltä. Sanat ja päivät toisensa perään, joissa pyöritellään samoja yhdentekeviä asioita tärkeiden asioiden kustannuksella. Ei omassa elämässäni, mutta yhteiskunnassa ylipäätään. Onko millään sellaista merkitystä läheskään aina, millä on merkitystä?\nYhä vahvemmin tunnen, että merkitystä on rakkaudella, perheellä ja ystävillä. Kaikki muu tuntuu sellaiselta, missä ei ole järkeä tai siitä on viety järki. No, ehkä kirjoitan analysointia taas vaihteeksi väärässä mielentilassa. Tuli vain pakottava tarve kirjoittaa.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/30/2008 08:12:00 ip. Ei kommentteja:\nTappajan syvin olemus\nTällä kertaa otsikkoni ei anna sitä, mitä luvataan. Uusimmassa Journalisti-lehdissä oli hyvin poimittu uutisointia viime viikoilta iltapäivälehdistä. Jutuissa kun alkaa olla mitä yksityiskohtaisempia kuvauksia tapoista ja murhista.\nAlibikaan ei pysy kohta perässä. Tosin Alibin päätoimittaja kävi oikein vankilassa pieksettävänä. Tuntuu ihmeelliseltä, että murhasta tuomittu ihminen saa olla vapaasti ilman vartijoita tekemässä haastattelua.\nTappajan syvintä olemusta sitä vastoin ei löydetä kovinkaan hyvin mediassa. Siihen, mikä saa ihmisen riistämään elämän toiselta ihmiseltä. Enemmän keskitytään omaisten surulla herkutteluun. Tosin tappajat itsekin kuvailevat vain jonkin naksahtaneen päässä. On siinä pieni syy jonkun poistamiseen maan päältä. Ja sitten ei kun hupparit silmille ja oikeuteen.\nMurhauutisointi alkaa olla sen verran kovasti kilpailtua, että tavalliset pultsareiden ryyppyjuhlissa sätkäpaperista tehdyt tapot eivät enää ylitä uutiskynnystä. Joko murhaajassa tai murhatussa täytyy olla jotain erikoista. Sama koskee tietenkin muutakin rikosuutisointia, joka sekin täyttää hyvän osan jo paikallislehtienkin uutisoinnista. Niiden kiinnostavin anti on monesti se, että kuinka monen promillen humalassa ihminen kykenee ajamaan vielä autoa. Ilman ajokorttia tietenkin.\nParhaimmat jutut tunnutaan murhien osalta saavan, jos murhattu on kaunis, nuori tyttö ja murhaaja mitä kovapintaisimman näköinen linnakundi. Ainakin murhan täytyy olla mahdollisimman raalla tavalla tehty.\nJotenkin herää kysymys tämän viimeisimmän murhatun tytön kohdalla, että mikä ihme voi saada seurustelemaan miehen kanssa, joka on tappanut jo äitinsä ja tyttöystävänsä. Kyllä siinä tosiaan saa rakkautta olla.\nJulistan täten tässä, että en aio lukea enää yhtään murhajuttua iltapäivälehdistä tai muistakaan rikoksista, ellei juttujen takana ole edes jotain yhteiskunnallista näkökulmaa. Mutta se on turha toivo verellä herkuttelun takana.\nTappamista Suomessa harrastettiin laajemminkin 90 vuotta sitten. Tänään tuli dokumentti telkkarista, missä sodan vielä kokeneet kertoivat sisällissodasta. On jotenkin vaikea käsittää nykysuomessa niitä ruumisröykkiöitä Tampereen kadulla. Dokumentin jälkeen taitaa tuli hieman omituinen fiilis. Itsekin olen noilla kaduilla kävellyt, jossa tuolloin nuo ruumisröykkiöt makasivat. Yksi punakaartilainen taitaa muuten vieläkin olla elossa. Tietääköhän moni muuten, että Suomen sisällissota oli suhteessa yhtä verinen kuin Espanjan sisällissota.\nMutta mikä kaikkein huolestuttavinta on, niin moni ei enää edes tiedä, koska/miksi/milloin sisällissota käytiin. Olen aika huolestunut, jos peruskoulun historiasta pääsee läpi tuota asiaa tietämättä. Ei sillä, että menneillä pitäisi loputtomiin hehkuttaa. Mutta ei voi elää tulevaisuutta, jos ei tiedä menneisyydestä. Niinhän se vain menee.\nPS. Tänään alkoi telkkarista muuten uusintana todellisuuspaon ykkössarja. Pieni talo Preerialla on niin naaivi, viaton ja hyväntuulinen sarja, että sellaista ei tappamisen täyttämässä maailmassa oikein enää uskoisi. Joskus tulee sellainen olo, että olisipa elämä oikeasti sellaista kuin PTP:ssa. Rehtia ja ennen kaikkea ongelmat ratkaisivat aina lopuksi. TV-maailman kriitikko sanoi hyvin, että jos kyynisinkin ihminen ei silmästään roskaa etsi, niin on ihme. Ainakin äitini on sarjan intohimoinen seuraaja.\nPS. PS. Eduskunnassa ei kädet tai suu pysy näemmä kurissa, kun kansanedustajat ahdistelevat talonnaisia. Ainakin rivoissa jutuissa taitaa olla vaikea vetää rajaa, mikä on soveliasta. Joskus omatkin vitsit saattaa olla sitä heikkoa tasoa, että jos olisin kansanedustaja, niin kuva olisi varmasti ollut "tuomittujen listalla". Joku saattaa pitää jotain hauskana juttuna ja toinen taas ahdisteluna. Kähmintä nyt joka tapauksessa ahdistelua. Ja tietenkin jos valtaa tai asemaansa käyttää väärin, ei se ole koskaan oikein.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/27/2008 04:18:00 ip. Ei kommentteja:\nPaluu 90-luvulle (Movetron tekee paluun)\nOlen siinä mielessä 90-luvun nuori, että taisin olla silloin vaikutteille alttiimillani. Nykyisin tietty epäilevyys ja kyynisyys estää hiukan nauttimasta ilmiöistä ja musiikista, kun mieleen tulee, että kenen masinoimaa tämäkin nyt on.\nMuistatteko vielä 90-luvun tanssipopin? Voiko ne biisit nyt enää naaivimmalta kuulostaa. Tosin siltä ne kuulostivat silloinkin. Aikakone ja Movetron taisi olla niitä kotimaisia "kovia nimiä". Movetronhan on tekemässä paluutakin niin uskomattomalta ne kuulostaakin. Movetronilla oli ehdottomasti yksi mauttomimmista sanoituksista, joka on jäänyt mieleeni siinä Romeo ja Julia-biisissä. Jossa ekaksi puhutaan siitä, että ollaan toistemme Romeo ja Julia ja yhtäkkiä puhutaan Alfa Romeosta, kun ei ole keksitty mikä muu rimmaa.\nAikakoneella oli sentään joitakin aikaa kestäneitä poppis-melodioita. Sanin ja Samuli Edelmanin duetosta "Tuhat yötä" tykkään jopa vieläkin. Aika takahikiämeininkiä nämä aikansa lapset kuitenkin näinä päivinä katsottuna olivat. Tosin en ulkomaisia vastineita 2 Unlimitedia tai Haddawaytakaan Rock and Roll Hall on Fameen olisi laskemassa.\nSuomi-räppi 90-luvun alussa on nyt kuunneltuna suorastaan hellyyttävää. Uusilla tekijöillä on aivan uusi meininki. Homma kuulostaa parempien tuottajien ansiosta uskottavammalta. Esimerkiksi Mariskasta tykkään. Raptori ei taitaisi enää hittilistoja valloittaa, mutta Raptorin kunniaksi on sanottava, että tekivät sentään yhteiskunnallisiakin sanoituksia.\nSuomi-rockista ei ole 90-luvulta mieleen kuin Neljä Ruusua oikeastaan paremmin. Ja eritoten se epäonnistunut englanninkielinen levy. Jokainen voi olla tönkköenglannistaan ylpeä kun kuuntelee Ilkka Alangon ääntämystä. 70-luvun suomirock-suuruudet elivät heikkoa aikaansa 90-luvunsa, eikä heistäkään hirveästi iloa ollut.\nUlkomaisissa rock-bändeissä taas löytyy 90-luvulla hyviä bändejä. Hiipuneet tai hajonneet ovat, mutta parhaimmillaan grunge ja brittirock-aalto vetoaa vieläkin. Varsinkin brittirock. Ja kyllä pieteetissään oli 90-luvun synkkyys sellaista, joille nykypojilla ja tytöillä on vaikea vetää vertoja.\n90-luvusta jäi mieleen myös tämä X-sukupolvi höpinä. Mihinhän se on kadonnut. Mitä meille maailmasta vieraantuneille X-sukupolvilaisille on käynyt? Kävikö meille niin kuin hipeille. Tuli asuntolainat ja työpaikat. Flanellipaita ja farkut vaihtuivat liian tiukkoihin lantiofarkkuihin, joista maha pullottaa liian kireän trendi t-paidan alta. Ahdistus sentään säilyy vuosikymmenestä toiseen.\nTelevisiosta on jäänyt mieleen nämä visailuohjelmat. Siinä missä nykyisin ei tule muuta kuin tosi-tv:tä, niin 90-luvulla tuli visailuja joka lähtöön. Onneksi vuosikymmeneltä jäi televisioklassikkoja kuten NYPD blue.\nNiin ja, karaokehan on tietenkin ysärijuttu. Suomen kansa oppi laulamaan. Ainakin tukevassa humalatilassa. Muistatteko myös tämän tissibaari-villityksen. Joka lähikapakassakin tarjoiltiin melkein yläosattomissa. Miteköhän terveystarkastajat siihen nyt sanoisivat? Tallinnan ovet aukesivat ja sieltä kannettiinkin viinaa ja samalla kadotettiin vanhojen lestin heittäjien elanto.\nKoskahan ysäri tulee takaisin taas? Tahtoo edes yhden Nylon Beatin comebackin nähdä....\nPS. Ja sitten taas valitusta. Ketä kiinnostaa missiehdokkaiden seksitanssit, kun ei kiinnosta edes missikisatkaan. En taida edes muistaa edellisen vuoden Miss Suomen nimeäkään. Sitäpaitsi tytöthän kiertävät esittelemässä alusvaatteita ja uimapukuja muutenkin missikiertueella. Onko se sitten seksikävelyä vai miksi sitä olisi kutsuttava?\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/24/2008 07:00:00 ip. Ei kommentteja:\nTänään kävin tekemässä juttua erään yksikön tulospalkkiojärjestelmästä. Älkää pelästykö, en kirjoita esitelmää tulospalkkioista. Ko. palkkiot ovat päivän sana. Ja ei kai tulospalkkioissa mitään ikävää ole, jos ne kannustavat parempaan työhön.\nEri asia on, millä hinnalla ne tehdään. Julkisella puolella se ei nyt ainakaan tarkoita, että joku saa lähteä tai että viimeiset mehut imetään. Jotenkin tulospalkkioista tulee mieleen aasille ojennettava porkkana, jos samalla ei ole ideana parantaa toimintaa kokonaisuudessaan.\nOlen monta kertaa kirjoittanut siitä, että kaikessa pitää tehdä näinä päivinä tulosta. Mieleen tuli tässä kotosalla, että mistä kaikesta sitä tulosta pitäisi tehdä. Miten pitkälle kaikki voidaan tehdä paremmin, tai miten kauan asioita tehostaa. Eikö jossain vaiheessa tule raja vastaan? Eihän taloudellinen tulos voi loputtomiin parantua. Pitääkö edes? Jossain vaiheessa voitaisiin sanoa, että näin on hyvä, ei enää.\nToisaalta jotkut asiat saavat säilyä rempallaan, ilman, että niihin halutaan puuttua. Silloin ovat kyseessä vähemmän tulosvastuullisuutta edustavat ihmiset.\nMiten paljon ihmiseltäkin voidaan vaatia kehitystä? Eikö jossain vaiheessa voisi olla tyytyväinen vain siihen mitä jo on? No, en tiedä, olenko oikea ihminen hehkuttamaan, kun en itse ole kai koskaan tyytyväinen, kaikkein vähiten itseeni. Joskus pelottaa, että Suomessakin mennään samaan kuin Japanissa ja Kiinassa, että nuoret tekevät itsemurhia, kun eivät pääse johonkin kouluun, joka avaa tien menestykseen.\nEikö ainainen kehittymisvaade ja tulosten hakeminen tuo tyhjyyttä? Aina ei pääse siihen mihin haluaa. Vaikka kuinka haluaisi.\nTulosvastuun mittareilla jokainen elämä on epäonnistunut, sillä elämä päättyy kuolemaan kaikista ponnisteluista ja botox-kuureista huolimatta. Eivätkä kaikki ihmiset saa lapsiakaan, jos sitä ainakin joissakin kulttuureissa pidetään elämän mittana. Ihmissuhteisiinkin tulosvastuu on ajautunut, ihmisistä ja tunteista odotetaan liian nopeasti ja liian paljon, ilman että annetaan aikaa ja mahdollisuuksia kanssaihmiselle.\nMistä ihminen voi saada onnistumisen ja "tuloksen" tunteen, jos ei ulkonaisesti ole menestynyt. Olen aina ihaillut ihmisiä, jotka ovat osanneet heittäytyä tutkimaan itseään oikeasti ja löytäneet tehtävän ja mission itselleen. Eivätkä ole antaneet epäuskon ja vihankaan tuhota itseään. Itse en ulkoista menestystä kaipaa. Tunnustusta ja hyväksyntää kai enemmän.\nJoskus olen pohtinut, että miten ihmeessä sitä on ennen pärjätty ilman taloudellisia vastuita, tulospalkkioita ja tulos- ja kehityskeskusteluita. Miten yhteiskunta saattoi pyöriä, kun töissä oli ihmisiä, jotka eivät olleet "taloudellisesti kannattavia". Tai pohdittu tehostamisia ja säästöjä.\nKoskaan yritykset ja yhteisöt eivät ole kuulostaneet yhtä epäkannattavilta kuin nyt, vaikka tulosta tehdään paremmin kuin koskaan. Tulee mieleen se pankin työmyyrä Rankka päivä -elokuvasta, joka ei omasta pankistaan saanut lainaa, koska ei ollut "taloudellisesti luotettava". Mihin sitä voi luottaa, jos ei ihmiseen? Sekään ei kai kannata. Joissain tapauksissa näin onkin.\nSamaa juttua tehdessäni tuli puheeksi, että lukiotkin kilpailevat oppilaista. Kaikki haluavat vain parhaimmat oppilaat. On aika kovaa, jos jo heti peruskoulun jälkeen ihmiset luokitellaan kehityskelpoisiin ja pudotettaviin. En haluaisi kuulostaa kyyniseltä, mutta se on ihmisluonteen henki, ihmisestä otetaan irti se mitä hyödytään ja jos ei hyödytä, niin saa mennä.\nEilen kärähdin pienestä salailusta Neiti A:lle. En viitsi tässä kirjoittaa tarkemmin mistä, eikä se nyt ole oleellistakaan. Tänään olen hieman tutkiskellut itseäni. Olen pitänyt itseäni avoimena ihmisenä, mutta en kai sitä täysin ole. Vaikka jostain ihmisestä tykkää, niin silti tekee joskus hölmöjä päätöksiä. Tai siis vääriä päätöksiä. En tiedä, suojeleeko ihminen itseään salailemalla jotain, tai pelkääkö enemmän jotain. Pelkääkö ihminen kuitenkin paljastaa sisintään, omaa itseään virheineen, vaikka niin väittää muutenkin tekevänsä.\nTupakkalakkoni rakoilee. On hieman pettynyt olo itseensä...Onko aine silti vahvempi henkeä, vaikka aina muuta väitetään?\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/22/2008 05:47:00 ip. Ei kommentteja:\nKatsele kuolemaa kasvoihin\nViikon tv-uutinen taisi olla Ylen suunnittelema sarja kuolevista ihmisistä. Olen käsittänyt, että kiinnostuneita jo onkin jakamaan oman kuolemansa. Mitä yleisönosastokirjoittelua on seurannut, niin yleisön mielipiteet ovat puolesta ja vastaan.\nOsa on käsittänyt ohjelman tosi-tv-sarjaksi. Tai ainakin on halunnut käsittää. Kyseessä taitaa olla kuitenkin dokumentaarinen sarja. Jos ohjelma nyt toteutuu, niin hyvää asiassa on se, että sarjan tekee Yle, eikä joku kaupallisista kanavista. Ei ole sitä vaaraa, että aihetta lähdettäisiin kaupallistamaan. Rohkea veto Yleltä kyllä. Jokatapauksessa ohjelma perustuu hollantilaiseen formaattiin. Hollannistahan se BB:kin taisi lähteä.\nOma mielipiteeni on, että ei sarja kuolevista ihmisistä välttämättä huono asia ole. Jos se tuo kuoleman vähän lähemmäksi ihmisiä. En nyt tarkoita sitä, että kuoleman pitäisi olla jokapäiväinen osa elämäämme. Vaikka se kyllä sitäkin on. Kuolema kuuluu elämään siinä missä eläminenkin. Kuolema on pelottava asia, ainakin sitä ennen kun sen on joutunut kohtaamaan.\nMutta lähtisinkö itse tekemään omasta kuolemastani jonkin tason "viihdettä" televisioon edes dokumentaarisessa mielessä. Enpä taitaisi, itse haluaisin kuolla jos se suinkin mahdollista on niiden ihmisten keskellä, jotka ovat minulle tärkeitä. Itse haluaisin kokea kuoleman intiiminä tapahtumana, jossa siirrytään toiseen todellisuuteen. Mikä se sitten onkaan, jos onkaan.\nKuolemassa on vaikeinta sen kohtaaminen. Oli kyse omasta kuolemasta tai jonkun muun. Herkimmät ihmiset tuskin katsovat televisiosta kenenkään kuoleman tekoa.\nOma suhtautumiseni kuolemaan on muuttunut työn puolesta. Työn kautta kun tulee käytyä vanhainkodissa, joissa näkee, että kuolema kuuluu elämään ja on itse asiassa helpotuskin. Vanhat ihmiset harvoin edes pelkäävät kuolemaa. Muistan kun kerran haastattelin erästä 100-vuotiasta. Hän sanoi eläneensä hyvän elämän ja olevansa jo valmis lähtemään. Ehkä kuolemaa pelkäävät enemmän nuoret ihmiset, joille kuolema on vielä kaukainen asia.\nJa toisaalta jos ajattelee ei oman kuoleman myymisessä sinänsä uutta ole. Sitähän jotkut julkkiksetkin ovat tehneet. Tosin kai enemmän tai vähemmän omasta tahdostaan. Niin ja, jos nyt oikein ajattelee, niin onhan kuolevista ihmisistä aiemminkin tehty dokumentaarisia ohjelmia, jos ei nyt ihan sentään sarjaa.\nAi niin, sitten "kuolemanvakavista" aiheista vähemmän vakaviin. Ensimmäistä kertaa koin olevani turistinähtävyys haastattelua tehdessäni perjantaina, kun italialaiset opiskelijat tapittivat minua samaan aikaan kun yritin tönkköenglannilla tehdä haastattelua.\nParhaillaan kuuntelen Harry Nilssonin kokoelmaa. Harry Nilsson kuuluu niihin hyviin ja valitettavasti unohdettuihin 70-luvun lauluntekijöihin. Tietääkö moni, että Without you-biisi on hänen tekemänsä. Eipä taida.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/20/2008 09:17:00 ap. Ei kommentteja:\nVaikka Hesarin Nyt-liitettä moitiskelinkin, niin nähtävästi kirjoitan sen jutuista aktiivisesti. Mieleeni jäi nimittäin tämä miesten itkemisestä kertova juttu. Sinänsähän aihe on niitä kolutuimpia, että suomalainen mies ei itke. Mistähän sekin väite on lähtenyt. Kyllä mieskin itkee, ellei aina nyt vuolaasti. Juttu oli jotenkin niin kauniisti kirjoitettu, kun miehet kertoivat itkemisestään. Niistä yksinäisistä hetkistä, kun padot murtuvat.\nItsekin itken liian harvoin. En välttämättä edes joka vuosi, jos edes vuosiin kunnolla. Haluaisin kyllä itkeä, mutta en pysty. Jokin estää. Joskus olen oikein yrittänyt katsoessani jotain koskettavaa elokuvaa tai kuunnelessa surullista musiikkia. Onko se sitten tämä paljon puhuttu suomalaisen miehen sulkeutuneisuus, kun se ei niin helppoa ole. Vaikka muuten en kyllä tunne-elämältäni kovin sulkeutunut ole.\nEpäilisin, että suomalaisen miehen itkua estää ainakin parisuhteissa se, että naiset eivät pidä itkevistä miehistä, vaikka muuta väittävätkin. Itkevä mies on kaikista puheista huolimatta heikko, vaikka muuta väitetäänkin. Minusta itku on rohkeutta oli itkijänä mies tai nainen. Mutta jos tietysti joka päivä itkee, niin se saattaa käydä rankaksi jo kyynelkanaville. Ja kyllähän mies kasvatetaan "itkemättömäksi" sillä kansan hiljaisella hyväksynnällä.\nMiesten "itkukulttuuri" alkaa jo pienestä pitäen. Koulussa itkeskelevä poika on itkupilli, jolle nauretaan, ja joka menettää uskottavuutensa. Naisille voi miehenä olla kateellinen sallitusta itkusta. Itkevää naista pidetään puolestaan naisellisena ja herkkänä sieluna.\nMutta kyllä miehetkin itkevät. Ihan niin kuin jutussa sanottiin, yksikseen kaikessa hiljaisuudessa. Toisaalta voiko mikään olla surullisempaa, kun itkeä kasvot kämmeniin haudattuna, ilman että kukaan lohduttaisi. Kyllähän itkevä lohtua kaipaa. Mutta jos yksikseen itkeskely helpottaa, niin ei kai siinäkään mitään pahaa ole.\nYleensä ihmetyttää, miksi miesten itkusta on tehty niin suuri numero. Ei kai itkeminen sen luonnottomampaa ole kuin nauraminenkaan. Sehän on ihan luonnollista. Luonnottomampaa on tunteiden peittely, oli itkijänä sitten mies tai nainen. Kun mieheltä kerran vaaditaan kaikkea muutakin muutosta empaattisempaan suuntaan, niin miksi ihmeessä ei sitten saa itkeä. Ainakin mies urheilijoille sentään sallitaan itku epäonnistuneen suorituksen jälkeen. Samanlaisia epäonnistumisia sitä elämässäkin tulee, joten ei muuta itkemään.\nSitten muita huomioita.\nMinua on alkanut kyllästyttää oikein kunnolla Britney Spearsin jahtaaminen. Minua ei voisi vähempää kiinnostaa, onko hän ollut ilman pikkuhousuja juhlimassa tai onko karannut joltakin klinikalta. Nainenhan on malliesimerkki siitä, miten viihdemaailma sekottaa pään ja kuinka ihminen muuttuu viihteeksi itsessään kun ei enää tee viihdettä. Samaa kategoriaan kuuluu parishiltonit sekä muutkin eksyneet pikkutytöt.\nTämän päivän maikkarin nettisivu-uutisessa oli juttu Virosta heikoimman palvelun matkailumaana. Enpä tiedä, kyllä minusta Virossa hyvin palvelua saa. Taksikuskit tosin ovat niitä epärehellisempiä. Varsinkin jos yön pimeydessä sattuu väärään kyytiin menemään. Ehkä virolaisten tylyys koskee vain suomalaisia.\nSain muuten myös kunniamaininnan runokilpailussa, josta ystäväni Harri minulle ystävällisesti vinkkasi. Enpä ole aikaisemmin tullutkaan palkituksi. Ainoastaan kerran pääsin takavuosina Hesarin Nyt-liitteessä olleessa pöytälaatikkorunoilijoiden kisassa sentään nimeltä mainituksi jutussa. En muista miten tekstiäni kommentoitiin, muistaakseni siteerasivat jotain raamatullishenkistä runoani.\nHuomenna lähden Helsingin työporukan kanssa syömään ja kai muutenkin tuulettumaan. Menemme italialaiseen ravintolaan syömään, joten voin palautella Italian muistoja. Italiasta tuli mieleen, että menen huomenna tekemään juttua kotikaupungissa vierailevista italialaisopiskelijoista. Italiaa kerrakseen siis luvassa.\nOlen löytänyt itsestäni myös uusia puolia. Olen nimittäin onnistunut kasaamaan Ikean-sohvan...\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/17/2008 06:11:00 ip. Ei kommentteja:\nPunkin ja musiikin olemuksesta\nYleteemalla oli viikonloppuna Punk-teemailta. Jäi kyllä katsomatta, kun Elämä on ihanaa -elokuva vei pidemmän korren. Punk on minun makuuni ollut turhan agressiivista, kun en ole siitä koskaan oikein syttynyt. Kaipaan yksinkertaisesti kauniita melodioita liikaa. Niitä ei oikein kaikella kunnioituksella punkista löydy.\nPunkhan on tietenkin muutakin kuin pelkkää musiikkia. Punk-tyyliinkin taidan olla turhan konservatiivinen, mutta punk-asenne ei kai olisi pahitteeksi. Itse en toisaalta näe yhteiskunnan tilaa aivan yhtä synkkänä kuin Sex Pistols aikanaan, mutta enpä ole asunutkaan Thatcherin Britanniassa. Ei sitä jaksaa kolmekymppisenä enää ihan kaikelle haistattaa. Eikä kai uskallakaan, vaikka pitäisi.\nSex Pistols oli erään musiikkityylin tien raivaajia, mutta laskelmoitu tuotekin. Siksi taidan suhtautua kaikkiin uusiin musiikkivirtauksiin nihkeästi sen jälkeen kun niistä tulee mainstreamia. Harvaa musiikkia tosin olen sitä ennen kuunnellutkaan. Kivan ristiriitaista. Hyviä bändejä on, mutta sitten ne alkavat joko toistaa itseään tai muuttuvat yllätyksettömiksi. Kannattaa pysyä vain niiden aitojen ja alkuperäisten parissa.\nVähän samanlaisen kohtalon koki grunge-musiikki 90-luvun alkupuolella. Grunge itse asiassa on punkin lapsikin ainakin jollain tasolla. Sain lahjaksi muuten Nirvanan unplugged-konsertin vuodelta 1993. Olin jo unohtanut, miten koskettava siitä tehty levy oli aikanaan. Vieläkin jotkut muistot tulvivat mieleen tuolta ajalta.\nHiphopkin oli kapinallista, ennen kuin suuri enemmistö otti sen omakseen. Kaikki musiikkityylit nyt jokatapauksessa kiertävät hieman uudistuneessa muodossa vuosikymmenestä toiseen.\nHevihän on loistava esimerkki siitä, miten joku musiikkityyli voi olla vuosikymmenestä toiseen suosittua kun se muuttuu. 80-luvun tukkahevi on ainakin kornimmalta osiltaan huvittavaa, mutta kyllä siitäkin on perintönsä imenyt jotkut uudet bänditkin puhumattakaan Kissistä ja muista perusjärkäleistä.\nNo, se punkista ja musiikista.\nTupakkalakkoni jatkuu vielä sitkeästi, vaikka usko oli varsinkin lauantaina tiukilla. Pystyin kuitenkin taistelemaan vielä sen päivän. Pikkuhiljaa alan kaipaamaan niitä tupakoimattomuuden ihanuuksia, joita lopettajille luvataan. Vielä kaikki tuntuu aika tuskaiselta varsinkin silloin kun on yksinään ja muutenkin tylsää. Täytyy yrittää muuttua/muuttaa itseään ja se ei kai onnistu ihan hetkessä.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/14/2008 05:59:00 ip. Ei kommentteja:\nHesarin Nyt -liitteessä oli hyvä juttu hikipingoista. Sinänsä yllättävää, kun Nyt-liitteessä ei ole aikoihin ollut oikein mielenkiintoista juttua. Tai sitten samantyyppisiä lehtiä on tullut viime vuosina liikaa.\nNo, joka tapauksessa kävi ilmi, että huomattava osa kansanedustajista edusti hikipinkoja koulumenestykseltään. Siis yli ysin oppilaita. Ei mikään ihme, sillä hikipingothan haluavat luontaisesti miellyttää kaikkia, varsinkin jos siitä on hyötyä. Ja kukaan muu ei halua miellyttää enemmän kuin kansanedustaja.\nSuomalainen yhteiskunta kannustaa olemaan hikipinko. Kiltisti ulkoa kaiken opiskeleva saa opiskelupaikat ja pääsee elämässä eteenpäin. Saa työpaikat koska ei aiheuta ongelmia ja tekee kiltisti työnsä. Vaikeampaa onkin sitten niillä, jotka kyseenalaistavat. Hikipinkohan ei tätä halua vaan saa ehkä tyydytyksen juuri sitä, että kaikki sujuu niin kuin rasvattu. Hänhän haluaa, että elämä sujuu odotusten mukaan.\nSuomessa pärjäävät siis naiset. Älkää nyt loukkaantuko arvon naiset tai miehet, mutta näin se on. Ehkä tytöt haluavat enemmän miellyttää auktoriteetteja kuin pojat. Mies (ainakin nuoruuden uhossa) haluaa yleensä taas haastaa auktoriteetit.\nSuomessa on tultu tilanteeseen, että miehet ovat melkeinpä kadonneet tietyiltä aloilta. Naiset selvittävät kai yksinkertaisesti paremmin tiensä opinahjoihin sisälle kuin miehet. Ja pysyvät niissä tutkintoon asti. Koskahan aletaan tosissaan puhumaan mieskiintiöistä?\nAinakaan julkisella sektorilla tosin ei ole millään muulla merkitystä kuin tutkinnoilla oli sitten mies tai nainen. Ai niin, anteeksi, puoluekannalla tietenkin on. Ei ihme, että julkisella sektorilla on harvoin mitään uutta luovia innovaatiota, koska ainakin ennen sinne on valittu vain "sopivia" henkilöitä.\nMinuakin on varmaan pidetty hikipinkona, vaikka en sitä ole koskaan ollut. Koulumenestykseltäni kuulun siihen keskinkertaiseen massaan. Olin vain hirvittävän kiltti ja hiljainen sekä en kyseenalaistanut auktoriteetteja. Täytin siis hikipingon ulkoiset tunnusmerkit. Mutta kunnianhimoni on kai valitettavasti ollut muualla kuin koulumenestyksessä. Ainakin minun on vaikea todistaa osaamistani jonkin yksittäisen kokeen perusteella.\nHikipinkojen elämää helpottaa suorituskeskeinen yhteiskunta. Hikipinkohan elää kai tehtävästä toiseen. Ja haluaa kiitettävän. Todisteen hyvästä suorituksesta. Ja suomalainen yhteiskuntahan palkitsee pokkuroimattoman. Antaa bonusta palkkaan samoin kuin koulussa sai papukaijamerkin vihkoonsa.\nKokeisiin ja suorituksiin perustuva yhteiskunta on unohtanut erilaisen lahjakkuuden. Esimerkiksi nuori Mozart vietäisiin nyt todennäköisesti käytöshäiriöisenä tutkimuksiin.\nPS. Eilen alkoi Yleteemalla suomalainen versio siitä brittien Marisijat- sarjasta. Kukaan muu ei mielestäni ollut hauska kun Timo Soini. Varsinkin Soinin kuntosali-kommentti sai hyvälle tuulelle. Se meni jotenkin niin, että voiko mitään typerämpää olla kuin juosta sisällä liikkuvaa hihnaa pitkin katsellen itseään samaan aikaan peilistä. Voisi samalla vaivalla mennä uloskin kävelylle.\nMinua kiinnostaisi nähdä jatkosarja nimeltään "Kateelliset". Ainahan Suomessa hoetaan, että ollaan kateellisia. Uskaltaisiko kukaan tulla kertomaan omasta kateellisuudestaan? Mutta missä se kateus oikein on? Minusta kun tuntuu, että paremminkin Suomessa on enemmän katkeria kuin kateellisia.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/12/2008 01:11:00 ip. Ei kommentteja:\nHyvästi tupakka (taas kerran)\nEn ole vielä kuollut, vaikka monta päivää on mennyt kun edellisen kerran olen päivittänyt blogiani. Syy on varsin yksinkertainen, en ole pystynyt keskittymään tiistain jälkeen, sen verran koville tupakoimattomuus on ottanut.\nNyt minulle iski vielä flunssa. Joka kerta kun yritän aloittaa terveellisemmän elämän, tunnun sairastuvan. Vaatiikohan kehoni huonoa kohtelua, että se on tyytyväinen. Viimeksi kun aloin liikkumaan sain keuhkokuumeen ja nyt sitten flunssan joka jatkuu ties kuinka kauan.\nNyt olo on flunssasta huolimatta hieman parempi. Vierotusoireet ovat hieman helpottaneet, vaikka tupakka mielessä käy useinkin. Fyysisesti on kuitenkin jo helpompi olla. On vaikea olla lopettaa tupakointi, kun joka puolella poltetaan. Tai siltä se ainakin tuntuu sellaiselle, joka yrittää tupakoinnin lopettaa. Hulluinta on, että tupakanhajun haistaa kaukana kutsuvana kuin seireenien laulun.\nNo, joka tapauksessa olen ollut polttamatta jo kolme päivää. En tosin varmaan olisi onnistunut, ellei Neiti A olisi minua auttanut silloin kuin tuntui pahimmalta. Yhdessä vaiheessa ei yksinkertaisesti edes voinut olla yksin. Muutkin ihmiset ovat suhtautuneet tosi kivasti työpaikalla.\nAddiktioita ei kyllä toivo kenenkään osaksi tai ainakaan niistä eroon pääsyä. Pahimmassa vaiheessa kun missään asennossa ei ollut hyvä olla, eikä mikään muu ajatus liikkunut päässä kuin tupakan polttaminen. Pyörrytti ja tuntui että koko vartalo huutaa tupakkaa. Mutta jos positiivisesti ajattelee, en ole sentään peliaddikti tai narkomaani. Nämä addiktiot pistävät elämän huonompaan jamaan kuin tupakka.\nOlen aina pohtinut, miksi toiset ihmiset tulevat riippuvaiseksi jostain helpommin kuin toiset ihmiset. Ovatko toiset ihmiset vahvempia ja toiset heikompia? Tai onko kysymys pelkästä sattumasta? Joskus sitä ajattelee, että jostain riippuvaisilla ihmisillä suurempi tarve paeta jotain (useimmiten elämää), kun niillä jotka eivät ole riippuvaisia mistään. Ja onko sellaisia ihmisiä, jotka eivät olisi jostain riippuvaisia.\nJos nyt onnistun yrityksessäni, tulee taas ongelmia, millä täyttää tupakointiin mennyt aika. Minua pelottaa. Mitä tehdä silloin, kun aiemmin on lähtenyt tupakalle. Ja sitten jos tulee surun tai ilon hetkiä, molempiin kuuluu tupakka. Mitä silloin teen? Kymmenessä vuodessa tupakastakin voi tulla aika iso osa elämää. Nytkin tuntuu, että minun pitäisi tämän kirjoitettuani mennä tupakalle. Pystyn sen vain tahdonvoimalla estämään.\nVaatii myös kovasti tahdonvoimaa, että pystyy hetkessä muuttamaan elämäänsä ja tottumuksiaan. Siksi addiktiosta ei hetkessä toivutakaan. Itsekin olen yrittänyt lopettaa lukuisia kertoja, enkä voi olla varma, että edes nyt pysyvästi onnistun.\nAi niin, oli hieman hassua olla Lääkäripäivillä nikotiinintuskissaan, mutta sain ainakin hyviä ohjeita. Ainakin työnantajani osastolla käyneet lääkärit/tulevat lääkärit olivat tosi mukavia.\nPS. Nyt tuli postissa Otis Reddingin levy. Hyvä soul yhdessä Elviksen Gospel-levyn kanssa auttaa tällaisissa tilanteissa, kun tarvitsee jostain voimaa.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/10/2008 04:20:00 ip. Ei kommentteja:\nKunnanlääkäri muuttui keikkalääkäriksi\nTiistaina olen menossa työn puolesta Lääkäripäiville päivystämään. Hieman jännittää, kun en ole markkinamies ja on vieläpä ensimmäinen savuton päiväni. No, onpahan ainakin apu lähellä, jos pökrään.\nLääkärin ammatti on niitä ammatteja, joista kaikilla on mielipide poliitikon ja toimittajan ammattien lisäksi. Jokaisella tuntuu olevan tarina terveyskeskuksen lääkäristä, joka ei edes vaivautunut tutkimaan kunnolla tai edes kuunnellut. Tämän tyyppisiin palautteisiin joudun vastaamaan työssäni aika usein. Tai sitten julkisen terveydenhuollon uutta "ongelmaa". Ulkomaalaisia lääkäreitä, jotka eivät ainakaan potilaiden mielestä osaa riittävästi suomea.\nMutta, mutta, toiset palautteet taas sitten ovatkin suorastaan ylistäviä, jossa kehutaan, etten näin hyvää lääkäriä ole tavannut. Suhde lääkäriin on siis hienovaraisista asioista kiinni. Omalääkärijärjestelmä oli kaunis ajatus, mutta ei toimi lääkäripulan aikoina.\nLehtien yleisönosastoilla on aika ajoin käynnissä keskusteluja lääkäreiden kylmyydestä vastaanotolla. En tiedä, ihmisiä lääkäritkin ovat. Toiset empaattisempia ja toiset vähemmän empaattisia. Mutta olisiko kuitenkin niin, että lääkärikoulutus on liian toimenpidepainotteista ja ihmisen kohtaamisen koulutus on jäänyt vähemmälle. Nythän jopa upseerikoulutukseenkin kuuluu ihmisen kohtaaminen. Vai olisiko etäinen ote lääkäreiden suojakeino, missä esim. virkaminä on oma suojautumiskeinoni töissä, kun ei sentään ihan kaikkea halua iholle.\nOma kokemuspohjani lääkäreiden potilaana ollessani on ollut se, etteivät he kyllä kovin lähelle päästä. Edes vitsit eivät hetkauta heitä. No, eipä kai vastaanotolle kai pidä tulla huumoria viljelemäänkään. En ole kai ollut riittävän sairas, vaikka viimeksi keuhkokuumeen takia vastaanotolle mennessäni lääkäri sanoikin, että noilla tulehdusarvoilla olisit jo kuollut, jos olisit vanha mummo. Onneksi en ole. Mutta on ollut myös lääkäreitä, jotka ovat olleet empaattisia ja mukavia. Onneksi lääkäreiden luona ei ole tarvinnut hirveästi juostakaan.\nPitäisiköhän lääkäreidenkin tulla hieman enemmän ulos kuorestaan. Olen huomannut, että lääkärit syövätkin omassa pöydässään ja hoitsut taas omassaan. Onhan niitä julkkislääkäreitäkin, ainakin tämä yksi plastiikkakirurgi. Lääkärit ovat toisaalta pieni ammattikunta ja pieni ammattikunta hakee helposti tukea vain toisistaan.\nJokin aika sitten haastattelin erästä eläkkeelle jäänyttä ylilääkäriä. Hän sanoi hyvin, että 20 vuotta sitten terveydenhuollosta ei oltu juuri kiinnostuttu, mutta nykyisin lähes joka lehdessä on vähintään yksi juttu terveydenhuollosta. Hän piti asiaa hyvänä asiana, vaikka jutut useimmiten kriittisiä ovatkin. Kilpailussa ohenevista resursseista kaikki julkisuus on hyvää julkisuutta. Ja terveydenhuolto varmasti saa kaikki eurot kulumaan, mitä sinne laitetaan.\nSuhtautuminen lääkäreihinkin on muuttunut. Siinä missä lääkäri oli 50 vuotta sitten se jumalasta seuraava, nykyinen lääkärin asiakas on vaativampi ja tietoisempi asemastaan. Mutta eivät lääkäritkään taida olla enää niitä kunnanlääkäreitä, jotka lähtivät aamuyöstä keikalle oli joulu tai juhannus. Itse asiassa kaikissa kunnissa (pienimmissä) lääkäreitä ei enää edes ole.\nLääkäreitä syytetään helposti ahneiksi, jotka haluavat vain yksityiselle puolelle rahaa tahkoamaan välittämättä mistään kutsumuksesta. Pitää varmaan joidenkin kohdalla paikkaansa, mutta toisaalta olen tavannut lääkäreitä, jotka nimenomaan ovat halunneet terveyskeskuslääkäreiksi.\nJa ovatpa ne potilaatkin muuttuneet, on päihde- ja mielenterveysongelmaa aivan eri tavalla kuin ennen. Hyvä, ettei vaadita lääkäriä jo tekemään diagnoosia ennen tutkimusta. On siinä yleislääkärilläkin tekemistä. Tv-sarjojen lääkärikuva on aika kaukana perusterveydenhuollon todellisuudesta, kun potilaita tulee ovista ja ikkunoista, ei siinä lähetä potilaiden ihmissuhdeongelmia selvittelemään niin kuin tv-sarjoissa.\nMutta kaiken kaikkiaan lääkärit pysyvät framilla aika pitkään mikäli merkit pitävät paikkaansa. Yhteiskunta on aika lääketieteellistynyt ja kun julkisuus vielä pitää terveydenhuoltoa otsikoissa ei lääkäreiden tarvitse hirveästi tulevaisuutensa puolesta pelätä. Siellähän kunnat Lääkäripäivilläkin heistä kilpailevat. On siinä mistä valita. Aika harvassa muussa ammatissa se onnistuu. Toisaalta on niillä lääkäreillä sitä taakkaakin etujen lisäksi.\nSe vanha kunnanlääkäri on muuttunut muullekin kuin työlleen eläväksi keikkalääkäriksi. Mutta toisaalta elämmekö me muutkaan enää vain työmme kautta?\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/06/2008 10:12:00 ap. Ei kommentteja:\nTeollisuuden synkkä historia (Eläköön Kemijärvi!)\nTänään tuli ilmoille mielenkiintoinen uutinen. Stora Enso on tehnyt tutkintapyynnön Kemijärven sellutehtaan valtaajista. Lain mukaan näinhän voi tietenkin tehdä, mutta sen verran minussa asuu populistia, että olisin haastamassa ennemmin Stora Ensoa ja muita kylmäsydämisiä yrityksiä, jotka palvelevat vain rahaa. Muita keinoja kuin tehtaan valtaaminen ei tunnu olevan jäljellä.\nKemijärvi on muuten jännä paikka. Se tuntuu olevan suomalaisen kansalaisaktiivisuuden kehto tällä hetkellä. Selätetty on jo VR ja toivottavasti tehdaskin jäisi. Lappilaisilla tosin ei taida olla muuta vaihtoehtoa, vähistäkin työpaikoista ja liikenneyhteyksistä on pidettävä kiinni, jotta edes jotain elinmahdollisuuksia jäisi muuallekin kuin Etelä-Suomeen. Samanlaista jämäkkyyttä kuin löytyisi muualtakin kuin Kemijärveltä. Asioihin voi oikeasti vaikuttaa, kun ei anna asioiden vain tapahtua. Eläköön Kemijärvi!\nTapanahan on kirjoittaa, että teollisuus on muuttunut entistä sydämettömämmäksi rahan palvelijaksi. Sen verran olen taloushistoriaan perehtynyt, että kyseessä ei ole mitenkään uusi ilmiö. Raha on vain yksinkertaisesti liikkuvampaa kuin ennen. Ennen kuin raha liikkui enemmän vain kansallisessa ympäristössä, sitä pystyttiin suojelemaankin paremmin. Kansainvälisessä maailmassa ei ole kotimaita, on vain sijoittajien tavoitteet.\nTeollisuutta on ajettu/tullaan ajamaan maassa kuin maassa alas sen mukaan, mikä on kannattavaa. Ottakaamme esimerkiksi Iso-Britannia tai entiset Itä-Blokin maat. Teollisuus haluaa vain ainoastaan tuottaa tuotteita, joista se saa parhaimman voiton mahdollisimman pienillä kuluilla. Se on rahan laki se ja siihen ei oikein voi vaikuttaa. Ja tällä hetkellä tuntuu olevan halvempaa tuottaa tuotteet kehittyvissä maissa ja tuoda ne myyntiin ne perinteisiin teollisuusmaihin.\nEri asia on, onko tämä kaikki oikeutettua ja onko muita arvoja kuin raha ja tuotto. Tällä hetkellä hommaa ei kyseenalaisteta. Vasemmisto ei ole voimissaan ja oikeisto ei perinteisesti halua teollisuuden ahneutta hillitä.\nMutta mihin kaikki voi pahimmillaan johtaa. Onko Suomikin jossain vaiheessa oikeasti jakaantunut maa, jossa on korkeakoulutettuja menestyjiä ja sitten niitä syrjäytyneitä, joita tietokoneen kanssa näprääminen kiinnosta? Onko oikein korostaa vain koulutuksen merkitystä, vai voitaisiinko säilyttää/luoda työpaikkoja, jotta niille muillekin olisi töitä. Siinä sitä on pohdittavaa, mutta trendi on joka tapauksessa vuosi vuodelta epähumaanimpi ja vähemmän pysyvää säilyttävä.\nItse kuulun/tulen kuulumaan niihin idealisteihin (edes jossain minäkin), että kaikkien ihmisten edellytykset tulisi ottaa huomioon. Yhteiskunnan täytyy vaikka tappiolla säilyttää ihmisarvoisia työpaikkoja. Jo siitä yksinkertaisesta syystä, ettei ihmisiä ole pienessä maassa varaa jättää syrjäytymään.\nPS. Usan presidentinvaalien esivaalikierros starttasi. Obama voitti hieman yllättäenkin ensimmäisen erän Hillary Clintonista. Usassa on kyllä mielenkiintoiset hetket. Seuraava presidentti on todennäköisesti joko musta tai nainen. Ja miten käy konservatiivisen Amerikan? Mielenkiintoista nähdä, mihin tuo nykyajan Rooman valtakunta suuntaa.\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/04/2008 06:04:00 ip. Ei kommentteja:\nUuden vuoden toiveita ja aatoksia\nNyt lienee sopivaa kirjoittaa tulevasta vuodesta heti vuoden alkuun, niin kuin tapana on. Kaikki lehdet ovat niputtaneet menneen vuoden tapahtumia, joten kai sitä voisi itsekin jotain kirjoittaa, mutta ehkä enemmän tulevasta, vaikka vuodesta 2007 jäi siitäkin joitakin hyviä asioita plakkariin.\nKatsoitteko muuten tasavallan presidentin puheen. Tarjahan näytti suorastaan kärsivältä ajoittain. Pohdimme puhetta katsoessa, että miksi se ei voi keskittyä vain yhteen aiheeseen. Koko homma leviää sen takia käsistä. Sinänsähän puheessa oli paljon asiaa, mutta ei sinänsä mitään yllätyksellistä. Jotenkin itseäni rupeaa kyllästyttämään joka vuosi kuunnella samat löpinät sosiaalisesta eriarvoisuudesta kun ne, joilla valtaa siihen vaikuttaa, eivät tee mitään.\nTinojakin tuli valettua. Sain valutuotteina miekan ja maljan näköiset jutskat. Mitähän minulle on tänä vuonna luvassa siis. Joku esineiden merkitykseen ihmisen elämässä osaisi varmaan kertoa, mitä miekka ja malja mahtaisivat tarkoittaa. Muutenkin uudesta vuodesta jäi hyvä muisto. Minua syötettiin ja juotettiin hyvin ja sain hellyyttä ja ymmärrystä osakseni.\nItselläni ei täksi vuodeksi ole mitään maailmaa mullistavia toiveita tai lupauksia. Minulle riittää, kunhan elämässä olisi vain riittävän paljon onnellisia hetkiä, eikä mitään hirvittävän dramaattista tapahtuisi itselleni tai läheisilleni. Sitä paitsi Veronan toivomuskaivolla toivomani toive näyttää jo toteutuneen.\nItse yritän tänä vuonna olla entistä kärsivällisempi ja harkitsevampi ihminen. Tai sitten tietyissä asioissa harkitsettomampi. Yritän nauttia enemmän elämästä, enkä kantaa koko maailman taakkaa niskassani. Yritän huomioida ihmisiä entistä paremmin ja olla viisaampi ja ymmärtäväisempi ihminen. Ja yrittää saada aikaiseksi sen omakustanteen. Uusien työhaasteita täytyy sitkeästi etsiä ensi vuonnakin.\nNo, saa nähdä, miten onnistun. Tarkoitus on jälleen kerran hyvä.\nYhden lupauksen toteuttamisen olen ainakin aloittanut. Tupakanpolton lopetusprosessin aloitin eilen. Nyt on suoraan sanottuna huono olo. Päivällä huimasi ja maha on hieman sekaisin. Joten antanette anteeksi, jos tämä kirjoitus vaikuttaa nyt hieman sekavalta.\nKaikissa uuden vuoden kyselyissähän ihmiset sanovat seuraavan vuoden olevan entistä paremman. Tuovan onnea lisää. Omalla kohdalla ei uskota pahoihin tapahtumiin. Hyvä niin, ei kai elämässä muuten järkeä olisikaan. Maailman tilanteen oletetaan aina muuttuvan huonommaksi. Eikä ihme, tuntuu, että vuosi vuodelta alkaa yhä järjettömämpiä sotia ja napajäätikötkin sulavat käsiin.\nNiin, mutta elää meidän täytyy.. ja toivon, että blogini lukijoille tämä vuosi tulee olemaan ihana ja antoisa vuosi... kertokaa vaikka omista lupauksistanne...\nLähettänyt Esa Pesonen klo 1/02/2008 05:52:00 ip. Ei kommentteja:


Ke 10.5.2017 Otteluseuranta (6. kisapäivä) | Jatkoajan keskustelupalsta\nViestiketjun aloittaja Runny Babbit\nUSA - Italia 17.15\nSveitsi - V-Venäjä 17.15\nSlovakia - Saksa 21.15\nSuomi - Slovenia 21.15\n@Moderaattorit voivat poistaa tämän ketjun\nJees, tänään voisi Sveitsi ottaa turpaan. En jaksa katsoa kyllä Sveitsin peliä, vaikka niiden häviö lämmittäisikin sydäntä, jotenkin tuo Valko-Venäjä on niin hmv, niin se syö yksin jo mielenkiinnon. Eli katsotaan kun USA dominoi.\nBrock Nelson tehnyt jenkkien 1-0 maalin.\nSuomelle olisi erittäin tärkeää, että Valko-Venäjä voittaisi Sveitsin.\nEnsimmäisen erän jälkeen USA johtaa 1-0. Jalat on jenkeiltä jäänyt kyllä hotellille vaikka tokia peliä vievät.\n1. erät ohi:\nUSA johtaa 1-0 ja Sveitsi Valko-Venäjää myös 1-0\nSveitsi - Valko-Venäjä tilanteessa 1-0. Schappi tehnyt Sveitsin maalin.\nJep, valitettavasti joutuu olemaan näiden slobojen puolella tässä kamppailussa, vaikka poikkeuksetta tulisi normioloissa oltua Sveitsin kelkassa.\nTomi Tuominen on ihan hyvä selostaja. Selkeä ja miellyttävä ääni ja ihan hyvin pelissä mukana, vaikka ei varsinainen selostaja ole näitä satunnaisia MM-selostuksia lukuunottamatta ollutkaan enää vuosiin.\nMinäkin pidän herran tyylistä. Voisi mielestäni selostaa enemmänkin näitä. Kuulemma laittaa Inkaakin aina välillä...\nNelson 2-0 alivoimalla.\nOnpas huono selostaja, äkkiä vaihtoon. Saukkonen tilalle!\nLee siirtää USA:n 3-0 johtoon ylivoimalla.\nMäk Ei Voi.\nHuoh. Mistä ne löytää näitä selostajia?\nUSA - Italia on kyllä aika väsynyttä läpsyttelyä vaikka jenkit 3-0 johtaakin. Miltäs se Sveitsi - V-V näyttää?\nHaukotus mitä "peliä" V-Ryssä - Sveitsi.\nTaso on umpisurkea. Näyttää siltä kuin Sveitsiläiset olisivat tulleet suoraan baarista matsiin.\nGame over molemmissa.\nKaksi paskaa matsia samaan aikaan. Aattelin et mulla ois jotain tekemistä iltapäivällä, mut väkisin eksyn kännykällä aina jatkoaikaa lukemaan, mutta kaikki on jo luettu!!\nNäköjään Sveitsi kuitenkin onnistunut menemään 2-0 johtoon. Väsynyttä läpsyttelyä ilmeisesti siis molemmat pelit.\nNojoo Niinimaan Janne sitä kuitenkin enemmän sorvaa...\nValko-Venäjän joukkuetta voisi ehkä sympatakin, mutta kun siellä on noita kansallistettuja pelaajia.\nHyvää tekstiä tuli tuossa kun pelaajat meni pukukoppiin


MöykkyBlogi: maaliskuuta 2009\nOnneksi olkoon Tuisku 2 v !\nNiin se aika kuulkaas vaan menee! Meidän babyface on saavuttanut aikuisen miehen iän, 2v! :)) Tuisku aloitti aamun tulemalla 7:15 naamani eteen ja rääkäisemällä: MÄÄH! = NYT niitä lahjoja ja herkkuja !! (Herkkuja kyllä mies sai, mutta ei enää lahjoja kotiporukalta, sillä yhdessä sturdissa oli tarpeeksi! Siis sturdi-laukku, S-kokoa ja smoke! Hiano on!)\nKuvassa puoli-syöty aamiaiskakku: Sheba Luxuries ankka&kana, kermavaahtokuorutus ja lickings kana-nameja koristeena! Oli soma kakku, miksen ottanut kuvaa kuin vasta tässä vaiheessa?\nPosti tuli tänään aikaiseen ja siellä oli kirje -- Tuisku Asikaiselle ♥ !\nIiiiiiihana! Totesi Tuisku Senjan lähettämästä (gay)lahjasta!\nAnna mäkin vähän kokeilen!!\nPörröpallo testattu&todettu hyväksi 27.3.09 klo 9:30. Huomatkaa, että paikalla oli myös toinen testiarvioija, joka suoritti laskentoja pörröpallon fysikaalisista ominaisuuksista kauempaa.\nEilen Tuiskulla kävi myös vieras kylässä ! Oli vähän epäkohtelias synttärivieras, kun tuli vaan taloon, leikki kaikilla kissojen leluilla, söi niiden possukorvat ja sitten tahtoi vaan ja ainoastaan pelata Dog Spinnyä. Yksin. Isäkissa yritti KAIKKENSA että olisi saanut edes vähän huomiota vieraaltaan, mutta turhaan -- !\nIsäkissan videoidut hurmausyritykset. Ääni leikattu pois, en sietänyt jälkikäteen enää hihityksiäni ja mussutuksiani.\nHaluaa pelata lisää tota...\nSellaisia synttärikuulumisia tällä kertaa! Nyt pitää vähän taas jatkaa tenttikirjan lukemista. Sofi Oksasen kirjoista Baby Jane tuli kiskaistua kahdessa päivässä ja ankeelta tuntuu palata tenttikirjallisuuden pariin :-D (Tuskaa lisää, kun Oksasen Stalinin Lehmät sain tänään lainaan... huoh.)\nPS: Ja iskällä tietty Haminassa mukana Canonin hyvä kamera, ompas ankeaa kuvailla omalla pikkudigillä!\nLähettänyt Elina klo 16.29 9 kommenttia:\nTunnisteet: roxi, tuisku\nProfessorimme ja Meerin ääninäyte\nAi Haluk Soydaniako täällä luetaan? Tuttu heppu!\nLues tosta, kun se siteeraa Mary Richmondia. Aika hyvä pointti!\nJos et jo pystynyt päättelemään intellektuellista naamastani, olen sosiaalityön ja sosiologian professori.\nÄääääh ! Nyt sä Tuisku tyrkkäsit sitä kirjaa ja kadotit sivun, jolla olin menossa! Hemmetin amis, painu takasi sinne puu- ja palikkalinjalle minne kuulutkin !!\n(Eikä nämä elämää suuremmat professorit ole koskaan tiellä tai haittaa opiskeluani, ei...)\nJa sitten Meerin suloinen kirkaisuääni!\nValitettavasti läppärini moviemaker ei toimi ihan kunnolla, enkä voinut katkoa turhaa osuutta videosta pois. Tollai meidän Meeri huutelee! Yleensä vaan enemmän, mutta jostain syystä kun sen kameran kaivaa esiin, niin kovimmat kirkaisut ja miihkut unohtuvat.\nTunnisteet: arki, meeri, meiko, tuisku\nTämän idean kehittäjä on: Virve!\nMeiltä loppui teippi kesken, ei suinkaan rullat. Joten vähän alkeellinen rata tämä on. Kuvaaja keskittyi kuvaamiseen, kissat saivat käyttää aivojaan ilman ohjaamista :D\nMeeri ei keksi mitä muutakaan tekisi, kuin puskisi putkea, joka tuoksuu hyvältä.\nMeiko vähän kokeilee tönäistä ... teippiä.\nSitten tytöt tylsiintyvät, kun radan idea ei aukene, ja lähtevät toimittamaan tärkeämpiä askareitaan...\nIsäkissa on seurannut tähän saakka tyttöjen kokeiluja kehräten ja siristellen silmiään hyväntahtoisesti, kuten akkavalta-alisteisen miehen kuuluukin. Mutta nyt Tuisku terästäytyy...\nJa alkaa tutustua rataan lähemmin...Nuuh, nuuh!\nNäköyhteys putkeen todistaa, että siellä se herq mollottaa!\nIsäkissa älyää heti, mitä pitää tehdä. Ihan ensi yrittämällä!\nNomnom! Whiskas Kitsbits!\nTuisku kiertää tutkimaan isompaa putkea.\nJälleen kitsbits! Isäkissa on tässä taitava. Myöskin pystyputkien arvoitukset selvisi.\nMeiko palaa närkästyneenä tuijottelemaan rataa.\nJolloin Isäkissa ilmaantuu takaisin!\nJa alkaa neuvoa Meikoa, jonka ego ottaa osumaa, kun Tuisku onnistui jossain missä se itse ei...\nLähettänyt Elina klo 19.45 2 kommenttia:\nTulipas paha mieli, kun astuin juuri äskettäin teetä keitellessä Meerin etutassulle. Neiti kommentoi terävästi "MÄK!" ja linkutti loukkaantuneena pois. Kattosit säkin mihin astut! Tän siitä saa, kun yrittää olla avuksi keittiössä! (Ei tainnut mitään vakavampaa sattua kuitenkaan, sen verran nopeasti katti sinkoilee hiirien perään jo. Eikä arista tassua kokeillessakaan, onneksi.)\nPäätin kertoilla Meerin kuulumisia taasen. Meidän megakaunottarella menee LUJAA. Pissatulehdus meni menojaan antibiooteilla, ja sen jälkeen neidin turkin kunto koheni huomattavasti (ei enää karva pölissyt!) ja kisu tuli selvästi paremmalle mielelle. Kuluneiden kuukausien, erityisesti helmikuun aikaan, Meeri on kasvattanut itselleen parempaa kissan itseluottamusta. Tai ainahan se on ollut hirmu selväpäinen ja tasapainoinen kissa, mutta tämä itseluottamus näkyy siinä, että enääpä ei anneta itämaiskauhuille kaikessa periksi >:) Samasta ruokakupista Meeri ei välttämättä vieläkään rohmua, vaan jos joku toinen siihen tulee "kilpailemaan" niin Meeri väistyy. Mutta kehitystä on tapahtunut: 1) leikkimisessä 2) huomion hakemisessa. Suuresti! Ikinä meillä ei mihinkään suoranaiseen "itämaisterroriin" olla päästy, kuten joskus kuulee kauhujuttuja. Enemmänkin tilanne on meillä ollut sellainen, että itämaiset on niin kiihkeinä huiskan tai siiman perässä, ettei Meeriä ole kiinnostanut lähteä pidättyväisempänä persoonana kiilailemaan. Eikä se myöskään ole tehnyt kovin suurta numeroa olemassa olostaan komentelua lukuunottamatta hiirenheitto asioissa. Silti Meeku on suunnattomasti nauttinut huomiosta aina.\nAiemmin olen ratkaissut asian yksinkertaisesti niin, että olen ottanut Meerin yksistään makkariin tai olohuoneen puolelle viettämään "VIP" aikaa kanssani, jolloin Meerin normaalistikin ihastuttavasta luonteesta vielä ihastuttavampi puoli on tullut esille. Onko kiittäminen näitä VIP huomiointeja vai ikäkö sitä itseluottamusta on maatuskalle kerännyt, sitä en tiedä, mutta eipä olla pitkiin ihmetelty kaksistaan toisiamme! Ei ole ollut tarvis!\n1. Meeri osallistuu päikille ja vie aamuisin kaiken huomioni! :)) Siihen pusku, kehräys ja keikistely puuskaan ei mahdu yhtäkään itämaista pitkää nenää! Meeri vie myös aikansa näissä aamupusutteluissa...\n2. Meeri on päässyt vauhtiin myös leikkimisessä ja hurahtelee menemään, oli itämaisia tiellä tai ei. Hänkin on päättänyt sitten vaan mennä aivottomana, kerta muutkin!\nTämä kehitys on ilahduttanut minua suuresti, vaikka mitään erityisongelma tilannetta ei ollutkaan eikä mihinkään parempaan lopputulokseen tietoisesti pyrittykään. Kissojen välit on aina olleet todella hyvät. Hyvä vain kuitenkin Meerille, kun osaa tehdä nyt numeron itsestään täysin rinnoin. Näin myös huomiota ja haleja on minun helpompi jakaa tasapuolisesti kolmikon kesken. Meeri on niin persoonallinen katti <3 Viime kesänä se kehitti itselleen uuden käyttäytymismuodon:\nMeeri kärkkyy tilaisuutta päästä juomaan ihmisten laseista! :D Arvatkaa onko se hassun näköinen, kun tunkemalla tunkee päätään pitkulaiseen lasiin, että voisi juoda ne viimeiset tipat pohjalta ?! Meerin mielestä on niiin ihanaa leikkiä ihmistä ja juoda oikeista laseista. Yäk kissankupeille! Nehän ovat aivan kuolaisiakin. Myös vieraiden vesilasit kelpaavat. Tästä syystä meillä on olohuoneen sohvapöydällä aina lasissa vettä, mutta ei sekään enää ole sama asia kuin ne ihmisten ihanat vesilasit.\nTällä hetkellä meeri odottaa kernaasti, että lumet sulaisivat ja maa vähän lämpeäisi ja pääsisi nauttimaan ulkoilimasta. Partsille rongutaan säännöllisesti, mutta en ole uskaltanut innokasta leidiä sinne laskea pissatulehduksen uusimisen peloissani. Parempi ehkä odotella varmuuden vuoksi...\n- Pahus, vieläkin lunta! observoi Meeri kiipipuusta eräs aamu.\nHyvin meni Espoon reissu niin itteni kannalta kuin näiden kotimöykkyjen! Kotiin oli kiva palata, kun Meeri ja Tuisku olivat heti ottamassa ovella vastaan ilolla! Ihmeekseni Meikokaan ei jaksanut olla pitkävihainen, vaikka niin julmasti hänet hylkäsinkin. Varmaan lepyttelyssä auttoi uusi hieno huiska, jonka kannoin Sellon Faunattaresta kotiin ;-) Vielä tänään sellaista ylimääräistä hellyydenkipeyttä ja ylienergisyyttä on ollut havaittavissa poissaoloni jäljiltä. Viime yö itse asiassa oli tuskainen, kun Meiko ja Tuisku kävivät vuoron perään herättämässä ja Tuisku möykkäsi kuin pallikas mies konsanaan... : D\nJoka tapauksessa kiva oli huomata, että homma pelitti tällä tapaa. Tämä kolmikko on kuitenkin niin hyvää pataa keskenään ja kerrassaan helppoja kissoja, että voisi kuvitella uudestaankin tekevän viikonloppureissun! Iskäkin on luotettava ja pitää kiinni sovituista aikatauluista.\nKuten lupailinkin niin olen taas vähän harjotellut kuvailua Canonilla... Löysin vasta tässä vaiheessa asetuksen, joka automaattisesti tarkentaa liikkeen mukaan. Hyvä minä ! :D\nKynsien teroitus on vakavaa puuhaa.\nTänään tuli pakettia myös britanniasta. Varmaan maailman ekaks nopein zooplus toimitus --! Oli perillä valehtelematta kolmessa päivässä: To tilasin, Pe lähti ja Ti tuli! Zooplussalla oli naseva tarjous Iamsia, eli nyt meillä on sitten 10 kg sitä mussuteltavana Orijenin loputtua. Toinen 10kg tarjoussäkki vaihtoi juuri taloutta kaverin kateille. Siellä olisi uusi vauvakissa, jota pitäisi käydä kurkistamassa tässä joku päivä ! Tämän kaverin äiti oli aika myyty Meikon nähdessään! Ei mikään ihme, mun emäntä on sikanätti!\nSaatiin paketista uutta huiskaa ja ampijaishiirilelu! Meiko testaa.\nTuiskukin on aika lumoutuneena ampihiirestä.\n... Joka ei muuten kauan elä -- !\nÄä, äitii --! Anna se takaisin!!\nOrifamentuholaisella on myös suloiset hetkensä.\nZooplussalle jäi uupumaan toinen osa pakettia. Nimittäin kiipeilypuu! Uusi, ceilling kiipis! Se tulee meidän parvikkeelle! Viime viikolla tehtiin shopparia, että nyt maalis-huhtikuun aikaan tännekin asennetaan parvikelasit. Idea oli alunperin isännöitsijän eli iskän, joka lupasi, että säilytetään verkot yhdessä kohtaa lasien edessä tai takana. Eräs mukava henkilö Incatista ohjeisti tähän verkkoasentamiseen... :-) Toivottavasti onnistuu!! Sitten ei olisi lasien kanssa itsellä kesäkuumalla niin tukalaa (eikä kissoilla) ja ennenkaikkea kissat saisivat partsillakin ollessa raikasta ilmaa KUNNOLLA ja mikä parasta, auringon valoa! Parvikelasien takaa auringonvaloa ei oikein saa... ja sen saanti on niin hyväksi sekä kissuille että itsellensä.\nTunnisteet: arki, matkat, meeri, meiko, ostokset, tuisku


Vektorigrafiikoiden optimointi – Spreadshop\nVektorigrafiikoita tarvitaan siirtokuvapainatusmenetelmiin, joita ovat meillä flex- ja flokkipainatus. Niissä printtisi leikataan ensin piirturilla värillisistä painokalvoista. Sen jälkeen Spreadshop työntekijä irrottaa printin ylimääräisistä kalvon kappaleista. Irrallinen printti sijoitetaan sitten oikeaan kohtaan t-paidalle ja prässätään siihen lämpöä ja painetta käyttäen. Taustakalvo vedetään pois ja t-paita on valmis.\nVektorigrafiikat ovat tarkoituksenmukaisia etenkin suunnittelijoille, jotka arvostavat tuotesuunnittelun maksimaalista joustavuutta. Vektorigrafiikkana toteutetun printin väriä voi nimittäin muuttaa vielä sen jälkeen, kun printti on ladattu partneriosioon. Asialla on merkitystä, jos haluat että, tuote- ja printtiväri muodostavat vahvan kontrastin, tai haluat välttää, että vaaleita printtejä painetaan valkoisiin tuotteisiin tai tummia printtejä mustiin tuotteisiin.\nPainamme vektorigrafiikkasi, kun ne täyttävät nämä edellytykset:\nTiedostomuoto: .ai tai .svg\nVähimmäiskoko: 10 x 10 cm\nMaksimikoko: 38 x 38 cm\nViivojen ja printin yksityiskohtien minimihalkaisija: 1,5 mm\nEnintään 3 väriä, eroteltuina ja samalla tasolla\nTekstit ja kuviot on muutettu kokonaan suljetuiksi poluiksi.\nVasemmalla: Vektorigrafiikka väriliukumalla – ainoastaan digitaalipainatuksena, flex- ja flokkipainatus eivät onnistu. Oikealla: Vektorigrafiikka ilman väriliukumia – voidaan painaa flex- ja flokkipainatuksena!\nTällä hetkellä tulostimemme käsittelevät .ai-tiedostoja vain versioon C18 asti ja .svg-tiedostoja vain ilman CSS-tyylejä. Jos olet tehnyt printtisi uudemmalla Illustrator-versiolla, tallenna valmis tiedosto vanhempana .ai-versiona. .svg-tiedostoissa vaihdat vain tallennusvaihtoehdoissa CSS-ominaisuudet esitysattribuuteiksi. Kehittelemme jo vektoritiedostojen parannettua lataamistoimintoa.\nViivapaksuuden mittaaminen ja tarkistaminen\nJotta flex- tai flokkikalvosta leikattu printtisi ei repeä irrotettaessa, on pieninten osien oltava kooltaan vähintään 1,5 mm – tätä sanotaan myös viivapaksuudeksi. Lisäksi yksittäisten osien tulee olla vähintään 1 mm:n etäisyydellä toisistaan, jotta ylimääräinen kalvo voidaan poistaa ongelmitta.\nViivapaksuuden mittaaminen: Tarkistaaksesi, että printtikuvasi viivat ovat tarpeeksi paksuja, luo ympyrä, jonka läpimitta on 1,5 mm ja vie se printin ohuimman viivan päälle. Viiva on riittävän paksu, jos ympyrän reunat eivät ylitä viivan rajoja. Tee niin ikään läpimitaltaan 1 mm:n ympyrä ja mittaa sillä printtisi eri osien väliin jäävät tilat. Välit ovat riittävän suuria, jos ympyrä mahtuu kapeimpaan väliin.\nTärkeää: Älä tee printistäsi liian isoa. Sillä jos joudut pienentämään sitä voimakkaasti, kun myöhemmin asemoit sitä eri tuotteisiin, voi olla, ettei vähimmäisläpimitta enää täytykään. Siinä tapauksessa emme voi painaa printtiäsi virheettömästi.\nPiirturi leikkaa printtisi painokalvosta polkuja pitkin. Jos piirturi osuu avoimeen polun päähän, se pyrkii sulkemaan sen. Piirturi etsii silloin minkä tahansa lähellä olevan ankkuripisteen ja leikkaa suoraan siihen. Jos polkua ei ole suljettu, printtiin tulee virheitä.\nTärkeää: Tarkista, että printtisi kaikki polut on varmasti suljettu. Voit käyttää siihen grafiikkaohjelmasi Yhdistä- tai Sulauta-toimintoa.\nMuunna kaikki osat poluiksi\nPrinttisi voidaan painaa virheettömästi vain, jos sen kaikki elementit on muunnettu poluiksi. Näin ei kuitenkaan ole aina. Tyypillinen esimerkki tästä ovat fontit, jotka on tallennettu aluksi pelkkänä tekstikenttänä. Varmista siis tiedostoa luodessasi, että sen kaikki elementit ovat poluiksi muunnettuja. Käytä siihen grafiikkaohjelmasi Yhdistä-, Sulauta- tai Muunna-toimintoa.\nSinulla on lisäkysymyksiä tai konkreettinen ongelma jonkin yksityiskohdan kanssa – ei hätää, yhdessä löydämme ratkaisun. Foorumissamme saat apua muilta suunnittelijoilta ja kokeneilta avustajiltamme sekä käytössä hyviksi koettuja käytännön kikkoja ja vinkkejä. Ja löytyy sieltä varmasti myös inspiraatiota uusiin printti-ideoihinkin.


Enni Idin Maailma\nEnni Idin Taitelijakoti ja piharakennuksen kahvila ovat auki sunnuntaisin 4.6.-13.8.2017 klo 12-15. Osoite Kellosalmentie 579, Padasjoki.\nLisäksi Avoimet Kylät -tapahtuman yhteydessä lauantaina 10.6.2017 klo 12 - 16.\nEnnillä on omat fb-sivut: Enni Idin Taiteilijakoti käy tykkäämässä niin saat aina tuoreet päivitykset.\nSahtipäivä Ennillä 16.7.2017 klo 12-15.\nEnnin esittely englanniksi\nEnni Id karkasi maailmalle\nEnni Vilhelmiina Id syntyi Padasjoella Saksalan kartanon vuokratilalla 30.1.1904. Hänen äitinsä Martta Nieminen ei ollut naimisissa Ennin isän kanssa. Äiti avioitui myöhemmin, ja Enni sai viisi sisarpuolta ja kaksi velipuolta.\nEnni karkasi kaksikymmenvuotiaana Helsinkiin ja teki töitä tätinsä ompeluliikkeessä. Hän oli käynyt myös karjanhoitokoulun.\nEnni avioitui 1929 Kaarlo Hiekkarinteen kanssa. Tästä avioliitosta Enni jäi leskeksi 1936.\nPadasjoelle palattuaan hän avioitui muurari Edvard Idin kanssa 1939.\nEdvard Id kuoli 1966. Toisen kerran leskeksi jäätyään, 62-vuotiaana, Enni antautui maalaamiselleen. Enni oli lapseton.\nEnni Id osallistui 1973 naivistien kesänäyttelyyn Helsingin Taidehallissa.\nVuonna 1974 hänet valittiin yhdentoista muun suomalaisen naivistin kanssa Tanskan Aalborgissa järjestettyyn pohjoismaiseen naivistien näyttelyyn.\nYksityisnäyttelyitä hänellä oli Brahen Galleriassa Turussa 1973 ja Taidepisteessä Helsingissä 1975.\nPadasjoen taiteen kesäkatselmuksissa hän oli mukana – Ars Arrakoski –näyttelyissäkin 1980-luvulle saakka.\nEnni Id kuoli keuhkokuumeeseen 4.4.1992 Padasjoelle.\nIdin töitä on muun muassa Oulun taidemuseossa naivistisen taiteen kokoelmassa, jonka Heinäsen Taidesäätiö on museolle lahjoittanut.\nENNI IDIN TAIDEKAHVILASSA oli lasten kuvataidepaja 10.8.2014\nTyöpajaa veti kuvataiteilija (AMK) Mira Heija.\nPadasjoen Sanomat kirjoitti näin:\nKahvilan avajaiset olivat 14.6. klo 12 – 18\nKahvila oli 3.6. vielä hieman kesken, ainakin loppusiivous puuttui, mutta avajaisissa ihan ok. Sen lupaamme.\nArtenomi Sirkku Manninen kertoo Ennin maailmaan liittyvästä lopputyöstään ”Taide kurkistaa korteista” klo 13:30. Yleisöllä on mahdollisuus osallistua tähän Sirkun kehittämään Enni Id -aiheiseen peliin klo 14 – 17 välisenä aikana.\nKahviossa pyörii tietokoneella nonstoppina Maire Heijan koostama esitys Ennin maailmaa ja kyläyhdistyksen muitakin toimia esittelevä diaesitys.\nIltapäivällä noin klo 16 bussillinen Padasjoen kiertäjiä saapuu paikalle. Kellosalmen kyläyhdistyksen puheenjohtaja Jouko Skinnari puhuu taiteen ja kylän yhteisten hankkeiden merkityksestä asukkaiden hyvinvoinnille.\nSirkku Manninen pohtii opinnäytetyöstä tekemässään raportissa työn hyödynnettävyyttä ja jatkokehittelyä:\n”Opinnäytetyö antoi esimerkin taiteilijalähtöisen tuotteen suunnittelusta, jota kuka tahansa asiasta kiinnostunut voi hyödyntää. Ennen kaikkea toivon tutkimukseni antaneen eväitä opinnäytetyöni yhteistyökumppanille, Kellosalmi- Seitniemi-Virmailan kyläyhdistykselle, joka on tehnyt vuosia talkootöitä saadakseen säilytettyä Enni Idin mökin myös seuraavien sukupolvien ihmeteltäväksi ja ihailtavaksi. Toivon, että myös kuntatasolla päättäjät huomaisivat maaseudun kulttuuripalvelujen vahvistamisen tärkeyden ja maaseudun kulttuuriosaamisen hyödyntämisen. Enni Idin mökin kaltaisten kulttuuriympäristöjen säilyttäminen, kehittäminen ja hyödyntäminen mm. matkailussa tuo mukanaan tunnettavuutta ja elinvoimaisuuden vahvistumista koko alueelle.\nOpinnäytetyötä voi myös hyödyntää peleihin ja pelaamiseen liittyvien aiheiden työstämisessä. Taide- ja taiteilijalähtöisille korttipeleille on varmasti kysyntää ajatellen esimerkiksi kasvatus- ja opetussektoria. Kyseisten korttipelien pelaaminen mm. koulun kuvaamataidon tunnilla auttaisi tiedon yhdistämisessä ja sen mieleen painamisessa.Itse pelaaminen olisi myös vuorovaikutuksellinen ja yhteisöllisyyttä luova tilanne.\nTärkeitä ja mielenkiintoisia aiheita Enni Idin osalta ovat esimerkiksi häneen liittyvän henkilökuvauksen tekeminen, muistojen ja tarinoiden taltioiminen sekä tauluihin liittyvien tarinoiden kerääminen ja dokumentointi. Vielä on henkilöitä, jotka muistavat kyseisen taiteilijan ja joilla on kerrottavana häneen liittyviä muistoja ja tarinoita. Enni Idiin liittyvät tarinat voisivat olla keino luoda entistä kokonaisvaltaisempi matkailuelämys. Tarinat auttaisivat matkailijaa hahmottamaan sekä Enni Idin että hänen mökkinsä elämää. Antoisaa olisi tuoda esiin Idistä tehdyt tv- ja radiotaltioinnit. Kyseisten ohjelmien muokkaaminen katsottavaan ja kuunneltavaan muotoon voisi tuottaa uudenlaista näkökulmaa kyseiseen taiteilijaan ja sitä kautta synnyttää myös uusia oivalluksia Enni Id -kokonaisuuden kehittämisessä.”\nKaunis pikkula Ennin pihassa\nNyt ei hätä tule käteen. Ennin mökille saatiin kompostoiva huussi.\nHämeen ammattikorkeakoulusta ohjaustoiminnan koulutusohjelmasta artenomiksi valmistuva Sirkku Manninen on tehnyt opinnäytetyönsä Enni Idistä: Taide kurkistaa korteista- Taiteilijalähtöisen korttipelisarjan suunnitteluprosessin kuvaus.\nSirkku on ottanut huomioon kyläyhdistyksemme tavoitteet Enni Idin mökin suhteen, mm Ennin taiteen tuotteistamisen. Hän on saanut valmiiksi korttipelisarjan prototyypin.\nPelin suunnittelussa ja testaamisessa on ollut mukana paitsi padasjokelaisia myös ihmisiä Kuopion seudulta, josta Sirkku Manninen on kotoisin.\nPeli koostuu 40:stä kaksoiskortista. Aiheena ovat tietysti kissat pääosin, mutta vahvana ovat myös esillä historia ja vanhat työtavat. Peli tuo esiin Ennin maailman vahvasti ja käsittää n.kahdeksan vaihtoehtoa pelaamiseen. Peliä on testattu eri ikäisillä (8-96 vuotiailla).\nEnnin mökin piharakennus on saanut syksyn 2013 aikana tukevan lankkulattian. Siihen avataan 14.6. 2014 kahvila, johon tarvitaan Ennin maailmaan sopivia vanhoja pöytiä ja tuoleja. Tarkista varastot ja lahjoita käytöstä poistetut kalusteet Ennin hyvään huomaan. Ne saavat pinnalleen uuden, iloisen ja kirjavan ilmeen. Kahvilan ja mökin aukioloajat ilmoitetaan kevään kuluessa.Lisää kuvia kuvagalleriassa.\nAlla olevasta kuvasta näet kahvilaksi muuntuvan piharakennuksen tilanteen lattian teon jälkeen.\nEnnin mökin piharakennukseen avataan ensi kesänä kahvila, johon tarvitaan Ennin maailmaan sopivia vanhoja pöytiä ja tuoleja. Tarkista varastot ja lahjoita käytöstä poistetut kalusteet Ennin hyvään huomaan. Ne saavat pinnalleen uuden, iloisen ja kirjavan ilmeen.\nTalkoot Ennin mökillä jatkuivat\nLauantaina 3.5. klo 12 .\nKerro Pirjo Rinteelle p. 040 5953445 tai muille hallituksen jäsenille, jos olet nähnyt edes vilauksen Ennin rakkaasta keinutuolista.\nKahvilan avajaiset 14.6. klo 12:00.\nKahvila ja mökki ovat ensi kertaa auki tänä kesänä lauantaina 14.6. klo 12 - 17. Jatkon aukioloajat ilmoitetaan Kelossin luona olevalla ilmoitustaululla ja sähköisillä tiedotuskanavilla myöhemmin.\nEnnin mökillä järjestettiin muutamia talkoita kevään ja kesän aikana. Kylän yhteistä uimapaikkaa kunnostettiin keväällä 2013. Kunnostustyöt jatkuvat 2014 resurssien mukaan.\nPuh. 040 7010 633


Miten projektit toteutetaan? » DigiHaavi\nKuinka projektit toteutetaan DigiHaavin kanssa?\nOnko yritykselläsi suunnitelmana rakentaa hienot verkkosivut, mutta et oikein tiedä mistä aloittaa? Kuinka tehdä haaveista totta? Olet oikeassa paikassa, sillä me Imventurella olemme erikoistuneet juurikin tähän!\nVerkkosivujen toteuttamisessa tapoja on monia, mutta me DigiHaavilla haluamme, että lopputuloksena on asiakkaan näköiset nettisivut. Luomme verkkosivut käyttäen WordPress-julkaisualustaa, joka on osoittautunut parhaaksi nimenomaan sen laajuuden, kansainvälisyyden ja helpon muokattavuuden takia. WordPress tarjoaa runsaita vaihtoehtoja vaativiinkin suunnitteluratkaisuihin myös verkkokaupoissa, sekä erilaisissa ajanvarausjärjestelmissä.\nKun otat meihin yhteyttä, etsimme sopivan ajankohdan ja pidämme starttipalaverin.\nStarttipalaverissa käymme yhdessä läpi yrityksesi liiketoimintaa, sen tavoitteita ja tulevaisuuden suunnitelmia. Keskustelun aikana kerrot meille omin sanoin mitä kotisivuillasi haluat olevan ja miltä haluat sen näyttävän. Voit jopa tehdä oman visuaalisen ehdotuksen, jonka pohjalta luomme ensimmäisen käyttäjäystävällisen ja modernin vedoksen sivuista.\nKun molemmilla on yhtenäinen idea ja visio, me aloitamme työt. Siirrämme vedoksen kehitysympäristöön, rakennamme sivuille pohjan ja esittelemme sen sinulle. Tämän jälkeen keskustelemme läpi miltä sivusto näyttää, mitä siihen tulisi lisätä ja mitä mahdollisesti pitäisi muuttaa tai poistaa. Tämän jälkeen toteutamme tarvittavat muutokset sivustolle, kunnes olet tyytyväinen lopputulokseen.\nSivuston ollessa julkaisuvalmis, keskustelemme vielä sisällöstä. Tarvittaessa voimme luoda täydellisen sisällöntuotannon sivuillesi, oli sitten kyse verkkokaupan tuotevalikoiman lisäämisestä, yritysidean esittelystä tai vaikka yritysblogista. Tällöin sinun ei tarvitse käyttää aikaa tuottaaksesi itse tekstisisältöä sivustollesi ja saat kerralla hakukoneoptimoidun sisällön.\nKun sivusto on valmis ja olet siihen tyytyväinen, annamme vielä käyttöönottokoulutuksen, jotta voit halutessasi itse muokata sivua tulevaisuudessa hyvinkin helposti ja nopeasti. Kun kaikki on valmista, annamme sinulle avaimet käteen ja uudet kotisivusi ovat valmiina julkaisuun.\nDigiHaavi ja Kristian Immonen\nTavoitteenamme on luoda pysyvä ja luotettava asiakassuhde, sillä meidän kauttamme saat hoidettua verkkosivujen suunnittelun, rakennuksen ja kaiken niihin liittyvän. Tarvittaessa pidämme huolen myös sivuston kuukausittaisista optimoinneista, ylläpidosta, sisällöntuottamisesta sekä markkinoinnista. Voit siis jättää kaiken kotisivuihin liittyvän meidän huolehdittavaksemme!\nOnko sinulla haave, jonka haluaisit toteuttaa? Ota yhteyttä, niin jutellaan aiheesta lisää! Voit ottaa meihin yhteyttä myös Facebookissa.


Miten sote-muutoksen venyminen\nadmin21 tammikuun, 2020terveys(0)\nTyöterveyslaitos julkaisee 30 000 sote-ammattilaisen työhyvinvointia kartoittaneet tutkimukset. Sosiaali- ja terveydenhuollon palveluiden uudistaminen on välttämätöntä, mutta muutostyön pitkittyminen …\nadmin20 tammikuun, 2020terveys(0)\nForever iVision on kehitetty tukemaan näkökykyä. Aloe vera -yritys Foreverin uusin ravintolisä on kehitetty tukemaan silmien hyvinvointia. Silmät joutuvat koville joka päivä. Katseen pitää tarkentua …


Junior SEO Consultant - Avoin työpaikka – Vierityspalkki.fi\n19.9.2017 klo 14.38\nOnko sinulla jo taustaa hakukoneoptimoinnista? Haluatko kasvaa yhdeksi alan parhaista SEO-osaajista? Tule mukaan ennätysvauhtia kasvavaan asiantuntijatoimistoomme, jossa osaamisesi kehittämiseen panostetaan ja henkilökohtaiset kasvumahdollisuudet ovat suuret!\nPääset työskentelemään yhteen Suomen kovimmista hakukoneoptimoinnin tiimeistä. Työssäsi tulet suunnittelemaan ja rakentamaan asiakkaidemme SEO-strategioita ja autat kehittämään heidän verkkopalveluiden orgaanista löydettävyyttä. Vastuullasi on myös ad hoc analyysien, raporttien ja dashboardien suunnittelu ja toteuttaminen. Pääset tekemään nykytila-analyyseja ja kartoittamaan hakukoneoptimoinnin liiketoimintapotentiaalia.\nTaustaltasi voisit olla äskettäin valmistunut ja jo hieman työkokemusta kartuttanut. Sinulla on noin vuoden kokemus digitaalisesta markkinoinnista, erityisesti web-analytiikasta ja hakukoneoptimoinnista tai vastaavaa kokemusta julkaisijana. Olet työskennellyt jossakin inhouse-tiimissä, alan asiantuntijatoimistossa tai sinulla on freelancer-tausta. Kokemusta enemmän arvostamme kuitenkin suurta intohimoa digitaalista liiketoimintaa kohtaan ja halua kasvaa parhaimpien hakukoneoptimoinnin asiantuntijoiden joukkoon.\nHakukoneoptimoinnin työtehtävät ovat vaihtelevia ja tulet työskentelemään paljon datan, spreadsheetien sekä web-teknologioiden kanssa, joten kyvykkyydet näillä alueilla on eduksi.\nAjattelet, kirjoitat ja esiinnyt sujuvasti suomeksi ja englanniksi. Haluat oppia joka päivä uutta ja olet valmis panostamaan osaamisesi kehittämiseen. Olet luonteeltasi analyyttinen ja harjaantunut argumentoimaan näkemyksiäsi.\n-Noin vuoden työhistoriaa web-analytiikan ja hakukoneoptimoinnin parista tai vastaavaa kokemusta julkaisijana\n-Itseohjautuvaa, proaktiivista ja innostunutta asennetta\n-Nälkää kasvaa alan parhaimpien SEO-osaajien joukkoon ja tehdä huipputuloksia asiakkaillemme\n-Kokemus esimerkiksi affiliate-julkaisijana, nettisivujen tekijänä tai omasta blogista\n-Kokemusta laajemmin digitaalisesta markkinoinnista\n-Kielitaito, erityisesti ruotsi (englanti välttämätön)\n-Senior SEO -osaajien tuen, nopean oppimiskäyrän ja mahdollisuuden kasvaa suurempiin saappaisiin\n-Laajat työsuhde-edut, huippuluokan työvälineet, jatkuvaa koulutusta ja oman koulutusbudjetin\n-Mahdollisuuden päästä mukaan ennätysnopean kasvuvauhdin toimistoon\nToimistomme sijaitsee Hietalahden kauppahallin vieressä Lönnrotinkadulla. Aloitus voidaan sopia toiveiden mukaan loka-marraskuussa 2017. Toimithan nopeasti, sillä tehtävä täytetään sopivan henkilön löydyttyä.\nArvostamme asennetta ja halukkuutta oppia enemmän kuin työkokemusta. Jos kiinnostuit ja koet olevasi etsimämme tulevaisuuden huippuosaaja, niin lähetä meille hakemus osoitteeseen work@oikio.fi otsikolla Junior SEO Consultant.\nVoit myös tutustua keväällä aloittaneen Junior SEO konsultin kokemuksiin meidän blogista osoitteessa: https://oikio.fi/fi/ajankohtaista/new-girl-tyoskenteleminen-oikiolla/\nNiilo Relander, CEO, +358 40 571 2888, niilo@oikio.fi\nJoona Tuunanen, Head of SEO, +358 40 480 4708, joona@oikio.fi\nOIKIO rakentaa digitaalisen markkinoinnin kyvykkyyksiä ja tarjoaa sparraus- ja operointitukea suurille B2C- ja B2B -yrityksille. OIKIO keskittyy web-analytiikkaan, konversio-optimointiin, hakukoneoptimointiin, markkinoinnin teknologioihin ja digitaalisen mainonnan optimointiin. OIKIOn asiakkaita ovat mm. ebookers, Ilmarinen, Laakkonen, Technopolis, Forenom, Cramo, Matkapojat, Oral Hammaslääkärit ja YIT. OIKIO työllistää tällä hetkellä 12 digitaalisen markkinoinnin asiantuntijaa. Tutustu tarkemmin https://oikio.fi\nSeuraa palstaa Twitterissä, RSS-syötteen kautta tai tilaa blogin kuukausikirje.\nIlmoittaminen on ilmaista ja onnistuu Ilmoita uusi työpaikka -lomakkeen avulla.\nFinnish Net Solutions Oy, Espoo, Lohja, Kuopio, Oulu\nCGI Suomi Oy, Helsinki\nAvoimia web-alan duuneja juuri nyt 23 kpl – katso kaikki\nFinavian verkkopalvelun uudistus\nImatran kaupungin verkkopalvelu-uudistus\nJuhani Polkko: MeetFrank pyrkii avaamaan tietoja palkoista\nPerttu Tolvanen: Aktiiviset ja kokeneet WordPress-toimistot Suomessa 2018\nVille Kinanen: Suomen nopein digitoimisto on Aucor\nTapio Nurminen: Suomen nopein digitoimisto on Aucor\nHilma: Seurantakuninkaat Suomessa – kuka trackkaa kovimmin?\nVesa Piittinen: Seurantakuninkaat Suomessa – kuka trackkaa kovimmin?


Taulujen ripustaminen seinää pilaamatta: 7 vinkkiä - Askel Terveyteen\nTaulujen ripustaminen seinää pilaamatta: 7 vinkkiä\nTiesitkö, että taulujen ripustaminen onnistuu seiniä pilaamatta? Tässä artikkelissa jaamme kahdeksan kätevää vinkkiä.\nTaulujen ripustaminen seinää pilaamatta on paitsi mahdollista, myös helppoa ja taloudellista. Jos sinulla on jokin maalaus tai muuta seinätaidetta kotona lojumassa, meillä on sinulle erinomainen ehdotus. Jaamme muutamia vinkkejä, joiden avulla tuot kotiisi persoonallisuutta ja ripustat taulusi seinälle pilaamatta maalia tai rappausta.\nSaatat pelätä seinien vahingoittamista monestakin syystä, ja tämän vuoksi epäröit ripustaa niihin mitään. Sinulla ei esimerkiksi välttämättä ole poraa, tai kenties asut vuokralla ja sopimuksesi kieltää reikien tekemisen seiniin. Katsotaanpa nyt siis muutamaa tapaa, joilla taulujen ripustaminen onnistuu seinää pilaamatta.\nTaulujen ripustaminen seinää pilaamatta: muutamia vinkkejä\nEnnen sopivimman menetelmän valitsemista on tärkeää tietää taulujen paino. Tämän perusteella valitaan paras tapa.\nTaulut ovat kevyitä, jos ne painavat enintään 4,5 kiloa. Keskipainoiset taulut painavat 4,5–11 kiloa, kun taas raskaammat voivat painaa jopa 22 kiloa. Nämä lukemat on tärkeää pitää mielessä valittaessa käytettävää tekniikkaa.\nTämän lisäksi on tiedettävä, mitä materiaalia seinä on, koska kaikki ripustustavat eivät sovi samaan tapaan kipsiin, tiileen tai puuhun.\nKun tiedät taulun painon ja seinämateriaalin, on aika päättää mitä menetelmää haluat käyttää.\nTauluja on erikokoisia ja eri materiaaleista valmistettuja. Tämä vaikuttaa niiden painoon ja ripustustapaan.\nSinua saattaa kiinnostaa myös: Neljä ideaa muuttaa seinä pystysuoraksi puutarhaksi\nEnsimmäisenä listallamme on tutut tarrakoukut. Pidä kuitenkin mielessä, että ne kestävät enintään 4 kilon painoisia tauluja. Ne ovat hyvin simppeli ratkaisu, joista voi laittaa roikkumaan myös henkareita, koruja, pyyhkeitä tai laukkuja.\nNämä ovat pieniä muovisia koukkuja, joissa on kahdesta kolmeen väkästä. Tässä tapauksessa seinän tulee olla kipsilevyä tai betonia.\nNe tulee vain napauttaa vasaralla paikalleen, jotta väkäset saadaan kiinni seinään. Ne kestävät jopa 4 kilon painoa, mutta jos laitat kaksi koukkua yhteen, voit ripustaa jopa 8 kilon taulun. Kun haluat ottaa taulun pois seinältä, huomaat, että seinässä on minimaaliset jäljet.\nNämä toimivat samaan tapaan kuin edelliset, mutta ne ovat muodoltaan erilaisia. Niissä on kolme pientä naulaa, jotka ovat kiinni muovisessa laitteessa. Vaikka niiden jättämät reiät ovat syvempiä, ne eivät yllä yhtä syvälle kuin pora.\nNämä ovat melko kestäviä ja kannattelevat keskipainoisia tauluja. Poistettaessa ne voivat kuitenkin vahingoittaa maalia tai tapettia.\nLiimanauhat ovat samankaltainen vaihtoehto. Niitä suositellaan tiiliseinään, koska poistettaessa liima voi jättää jälkiä.\n5. Taulujen ripustaminen seinää pilaamatta liimalla\nVoit etsiä tuubeissa myytävää erikoisliimaa, joka muistuttaa silikonia. Tämä menetelmä on kätevä silloin, kun haluat ripustaa tauluja ja muita esineitä tiili-, lasi- tai muihin tämän kaltaisiin pintoihin.\nLaita tippa taulun jokaiseen kulmaan, laita taulu seinälle, ota se pois ja odota muutama sekunti, ennen kuin ripustat sen lopullisesti. Jälkien on osuttava yhteen. Kun otat taulun pois seinältä, liimajäljet on erittäin helppo poistaa.\n6. Kaksipuolinen teippi\nKaksipuolinen teippi on hyvin kätevä ja helppokäyttöinen vaihtoehto. Sitä löytyy erityyppisinä, ja kestävimmät voivat kannatella jopa 7 kilon painoa.\n7. Taulujen ripustaminen seinää pilaamatta: hyllyt\nEmme tarkoita ostettavia ja seinään kiinnitettäviä hyllyjä, vaan luonnollisia kotoa löytyviä tasoja. Esimerkiksi takanreunus, sohva tai koristepöytä.\nTutustu myös: Seinien puhdistus liasta 4 vinkin avulla\nVinkkejä ja ideoita sisustamiseen tauluilla\nNyt kun osaat ripustaa taulut seinää pilaamatta, katsotaan muutamia vinkkejä, joiden avulla lopputulos on täydellinen. Tarkka paikka, useamman taulun sommittelu yhteen ja ihanteellinen korkeus ovat muutamia sellaisia yksityiskohtia, jotka – jos osaat valita nämä oikein – säästävät aikaa ja vaivaa.\nMerkkaa seinään se kohta, johon haluat taulun ripustaa. Ensiksi sinun on katsottava, millainen kiinnitys taulussa on: onko se rengas vai metallilanka. Edellisessä tapauksessa ota mitta kehyksen yläosasta renkaaseen asti ja renkaasta alaosaan. Siirrä nuo mitat sitten seinälle ja merkkaa se kohta, jossa rengas sijaitsee.\nJos taulussa taas on metallilanka, venytä lankaa ja mittaa korkein kohta, johon se ylettyy. Ota sitten mitta tuosta kohdasta kehyksen yläosaan. Kun olet ottanut nämä mitat, tiedät mihin kohtaan seinää laitat merkin.\nMitä taas taulujen ripustamiskorkeuteen tulee, voimme määrittää eräät perusparametrit. Hyvä vinkki on leikata ripustettavien taulujen kokoisia neliöitä ja suorakulmioita ja kiinnittää ne seinään teipillä. Tämä antaa sinulle käsityksen siitä, miltä varsinaiset taulut tulevat näyttämään.\nTaulun tulisi olla hieman silmien korkeuden yläpuolella. Yleisesti ottaen 170 cm on hyvä korkeus. Jos kuitenkin haluat asettaa taulun esimerkiksi sängynpäädyn ylle, sen tulisi olla lähempänä sitä kuin kattoa, noin 30 cm.\nEtäisyyden taulujen välillä tulisi olla 5–10 cm. Suosittelemme käyttämään paperisten leikkitaulujen kikkaa, ennen kuin teet reikiä seiniin.\nTauluilla sisustaminen on yksi keino koristaa seinät, joten porattomat vaihtoehdot ovat ihanteellisia.\nTaulujen ripustaminen seinää pilaamatta on mahdollista\nKuten näet, taulut voi ripustaa monin tavoin seinää pilaamatta. Löydät varmasti sopivimman menetelmän itsellesi, tauluillesi ja seinillesi.\nMuista, että sommitelman tulisi aina olla tasapainoinen, jos ripustat seinälle useita tauluja tai kuvia. Horisontaalinen asetelma on ihanteellinen eteisiin tai seinään sohvan yläpuolella. Pyri aina pitämään muodot, tekstuurit ja värit sopusoinnussa keskenään.


Ruotsalaisarvio VBL:lle: Suomen tilanne on vahva – verkkouutiset.fi\nRuotsalaisarvio VBL:lle: Suomen tilanne on vahva\nCalle Koskela | 26.09.2020 | 11:19 - päivitetty 26.09.2020 | 11:25\nRuotsalaisten itsetunto on kokenut koronan myötä kolauksen, toimittaja arvioi.\nRuotsin johtavan talouslehden Dagens Industrin päätoimittaja Peter Fellman kehuu Suomen koronastrategiaa, mutta uskoo Ruotsin talouselämän selviävän pandemiasta ”voittajana”. Asiasta uutisoi Vasabladet.\nFellman kommentoi naapurimaiden tilanteita Pietarsaaressa järjestetyssä seminaarissa.\n– Suomen tilanne on odottamattoman vahva. Suomi oli myös hyvin varautunut koronaan, mitä Ruotsi ei ollut. Sen huomasi, että Ruotsi ei ole kokenut kriisiä pitkään aikaan, Fellman sanoo.\nDI:n päätoimittaja uskoo Suomen talouden kehittyvän koronakriisin jälkeen odotettua paremmin. Myös länsinaapuri Ruotsi tulee toipumaan kriisistä hyvin, kansainvälistä huomiota herättäneestä strategiastaan huolimatta, suomalaissyntyinen Fellman arvioi.\n– Asetelma on ollut hieman Ruotsi vastaan muu maailma. Ruotsalaisten itsetunto on kokenut kolauksen nyt kun he eivät koe itseään tervetulleiksi muihin maihin, mutta se voi olla ruotsalaisille myös tervettä.\n– Uskon, että Ruotsin elinkeinoelämä tulee selviytymään koronasta voittajana. Esimerkiksi viime viikolla viisi pörssiyhtiötä antoi arvioitua paremman tulosvaroituksen. Vuodelle 2021 Ruotsiin odotetaan 6,5 prosentin BKT-kasvua ja budjettiylijäämää, Fellman toteaa.\nTalouselämä on seissyt valtionepidemiologi Anders Tegnellin linjan takana, hän tiivistää.\nPeter Fellman on toiminut DI:n päätoimittajana vuosina 2009-2015, ja jälleen vuodesta 2018.


Pulkkasen voittotaistelu käynnissä – sään vuoksi lähdöt aikaistettiin | GoGolf\nTapio Pulkkanen on kovassa pelivireessä.\nKilpagolf, European tour 22.8.2021\nPulkkasen voittotaistelu käynnissä – sään vuoksi lähdöt aikaistettiin\nTapio Pulkkanen on parhaillaan voittojahdissa Prahassa. Kun päätöskierrosta on pelattu kuusi reikää, Pulkkanen johtaa kilpailua kolmella lyönnillä.\nD+D Real Czech Mastersin päätöspäivä on käynnissä. Kisaa johti eilisen jälkeen upeasti Suomen Tapio Pulkkanen kahdella lyönnillä ja kahden reiän jälkeen ero on pysynyt samana.\nAiheesta lisää: Tule mukaan live-seurantaan – Tapio Pulkkasen takaysi lyönti lyönniltä\nKärkiryhmään kuuluvat Pulkkanen, Ruotsin Henrik Stenson ja Yhdysvaltain Johannes Veerman starttasivat sateessa kierrokseen klo 10 Suomen aikaa.\nKolmikosta Pulkkanen ja Stenson onnistuivat tekemään avausreiälle (par 5) birdien. Veerman teki parin.\nKakkosreiälle Pulkkanen ja Stenson tekivät parit, mutta Veerman sortui bogiin. Kolmannella reiällä, joka on pitkä par 3, Stenson onnistui upottamaan birden kaukaa. Onneksi Pulkkanen sai oman par-puttinsa sisään, joten hän säilytti yhden lyönnin johdon Stensoniin nähden.\nNeljännellä reiällä Pulkkanen onnistui tekemään päivän toisen birdiensä upottamalla putin reilusta viidestä metristä. Kun samaan aikaan Stenson sortui epäonnistuneen lähestymisen jälkeen bogiin, Pulkkasen johto neljän reiän jälkeen oli kolme lyöntiä.\nViidennellä reiällä ero kasvoi jo neljään lyöntiin, kun Stenson teki toisen perättäisen bogin ja Pulkkanen teki parin.\nKuudennelle sekä Stenson että Pulkkanen tekivät parit, mutta Veerman onnistui birdiessään. Seiskalla Stenson oli kolmikon ainoa, joka onnistui birdie-yrityksessä, joten kakkosena olivat seitsemän reiän jälkeen Stenson ja Veerman tuloksella -12 ja eroa Pulkkaseen oli kolme lyöntiä.\nValitettavasti Pulkkanen otti kahdeksannella kolme puttia, eikä onnistunut yhdeksännellä birdie-yrityksessään. Kun Veerman ja Stenson tekivät par-5:lle birdien, nousivat he jo lyönnin päähän Pulkkasesta.\nKilpailun näyttää suorana Elisa Viihde Viaplay, jonka lähetys alkoi samaan aikaan klo 10, kun kärkiryhmä lähti liikkeelle.\nPäätöspäivän lähtöjä aikaistettiin, ja pelaajat lähetettiin kierrokselle kahdelta tiiltä iltapäivälle ennustetun kurjan sään takia. Albastross Golf Resortissa on satanut aamulla jonkin verran, ja märkyys tekee pitkistä karheikoista erittäin haastavia. Avausten tarkkuus ja väyliin osuminen muodostuvat päätöspäivänä erittäin tärkeäksi pelin osa-alueeksi.\nJanne Kaskella peli on lähtenyt väärään suuntaan. Hän pelasi etuysin peräti viisi yli parin ja on tippunut tulosluettelossa peräti 25 pykälää. Hän on tällä hetkellä sijalla 45.


Pohjanmaalla kymmeniin ammatteihin ei löydy työntekijöitä | Pohjalainen\nMaakunta Julkaistu 22.10.2019 20:00 (Päivitetty 22.10.2019 21:43)\nVaasassa ja Pohjanmaan TE-toimiston alueella on akuutti työvoimapula 75 ammattinimikkeen kohdalla. Pulaa on runsaasti muistakin kuin insinööreistä ja sosiaali- ja terveysalan työntekijöistä. Pulaa on esimerkiksi tarjoilijoista, ravintola- ja suurtaloustyöntekijöistä, kioski- ja torimyyjistä, toimisto- ja laitossiivoojista, sanomalehtien jakajista ja pikaruokatekijöistä ynnä monista muista.\nMaanantaisen haun mukaan Vaasan seudulla on kuitenkin lähes 3300 työtöntä työnhakijaa. Avoimia työpaikkoja oli 364. Kyse on niin sanotusta kohtaanto-ongelmasta eli siitä, että työttömät työnhakijat ja avoimet työpaikat eivät jostain syytä kohtaa tai sovi toisilleen.\nYksi esimerkki ongelmasta on Vaasan Rewell Centerin Subway-pikaruokaravintola, joka oli jonkin aikaa suljettuna sen takia, ettei sinne löytynyt työntekijöitä. Näin sanoo Subcom-yrityksen omistaja Markku Jyrkiäinen.\nKysyimme Pohjanmaan TE-toimiston johtaja Mika Palosaarelta, kuinka on mahdollista, ettei näistä noin 3300 työttömästä löydy tekijöitä edes avoimiin matalan koulutuksen töihin. Hän toteaa, ettei asia ole näin yksiviivainen, sillä mikään nykytyö ei välttämättä ole niin helppo kuin voisi luulla.\n– Tänä päivänä lähes kaikissa työtehtävissä tarvitaan jotain erityistä koulutusta. Siksi paras tapa työllistyä ja pysyä työnteossa kiinni on kouluttautua. Melkein mikä tahansa lisä- tai jatkokoulutus on hyväksi.\nPalvelualojen liiton eli PAMin Vaasan aluetoimiston aluepäällikkö Marja Salmivuori arvelee, että palvelualan työpaikkoihin riittää tulijoita, jos niissä noudatetaan työehtosopimuksia eli maksetaan työehtosopimusten mukaista palkkaa ja tarjolla on kokoaikatyötä.\nPalosaari lisää, että monet alat ovat digitalisoituneet niin, ettei vanhalla osaamisella enää pärjää. Työn sisältö on muuttunut.\n– Silloin myös työnantajan vaatimukset työntekijälle ovat muuttuneet.\nHänestä yksi tehokkaimpia keinoja ratkaista kohtaanto-ongelma on rekrytointikoulutus. Siinä työnantaja järjestää yhdessä työvoimaviranomaisen kanssa koulutuksen, jossa koulutetaan yritykselle työntekijöitä tiettyyn tehtävään.\n– Sillä tavalla yritys saa juuri tarvitsemiaan ammattilaisia.\nToinen paljon käytetty keino on niin sanottu täsmäkoulutus. Siinä yritys kouluttaa omaa henkilöstöään niin, ettei sen osaaminen rapistu.\n– Työnantaja pitää sillä tavalla omaa henkilöstöään iskussa.\nPalosaari nostaa esiin myös ulkomaalaisten työntekijöiden palkkaamisen yhdeksi työllistämisen keinoksi. Sillä hän tarkoittaa sellaisia ulkomaalaisia työntekijöitä, joilla on sellaista erityisosaamista, jota ei Suomesta löydy. Niissä tapauksissa työluvat pitäisi saada nopeasti kuntoon.\n– Tällä hetkellä työlupien saamiseen menee liikaa aikaa, mutta tähän on muutoksia luvassa.\nHän toteaa, että jos kriittisiin tehtäviin ei saada edes ulkomailta tekijöitä, voi jokin suuren yrityksen toiminto siirtyä Pohjanmaalta tai ylipäänsä Suomesta ulkomailla sijaitsevaan toimipisteeseen.


Mourinho ulos Chelseasta | Bugsport\nsyyskuu 21, 2007 — iltsu\nAikaisin torstai aamuna jalkapallo maailmaan tuli sykähdyttävä uutinen: Portugalilainen huippuluotsi Jose Mourinho on jättänyt Chelsean. Mediaan ilmoitettiin, että eroratkaisu olisi syntynyt sulassa sovussa Mourinho ja Chelsean johdon välillä. Toinen yleisesti esiintynyt teoria, että Chelsean omistaja venäläinen oligarki Roman Abrahmovic olisi saanut tarpeekseen Mourinohosta ja päättänyt yhteiset kiistat erottamalla hänet.\nViimeinen tikki Mourinhon erolle tuli, kun lontoolais joukkue koki pettymyksestä karvaan maun tasapeliin päättyneessä pelissä isännöidessään norjalaista Rosenborgia. Suomessa voidaankin leikitellä ajatuksella, että oma poikamme Miika Koppinen, joka teki Rosenborgin maalin Stamford Bridgellä myöhään keskiviikko iltana aiheutti Mourinhon eron. Rosenborg peli ei kuitenkaan ollut ainoa syy erolle, vaan myös heikot otteet liigassa, 3 voittoa, 2 tasapeliä ja 1 tappio, auttoivat ero päätöksessä.\nMourinhon ero Chelseasta ei ole kuitenkaan välttämättä hyvä juttu meille suomalaisille, sillä portugalilais luotsin on huhuttu vahvasti siirtyvän juuri isäinmaansa penkin päähän brasilialaisen Luiz Felipe Scolarin tilalle. Scolari on nytten nejän ottelun toimitsija kiellossa lyötyään serbi-pakki Ivica Dragutonovicia Portugali – Serbia karsintaottelun lopussa. Portugali pelaa viimeisessä karsintaottelussa juuri Suomea vastaan Lissabonnissa marraskuussa ja tuolloin näemme varmasti minne Mourinho on siirtynyt.\nMourinhon seuraajaksi Chelseaan on nimetty kaksikko Avram Grant ja Steve Clarke. Grant on toiminut tällä kaudella seuran jalkapallojohtajana ja Clarke on työskennellyt Chelsean apuvalmentajana. Sopimuksen yksityiskohdista ei olla kerrottu sen tarkemmin julkisuuteen.\n« Mestareiden liiga pyörähtää käyntiin