Matkalla Mikä-Mikä-Maahan: heinäkuuta 2016\nTiedän salaisuuden on rakastetun tyttökirjakirjailijan L. M. Montgomeryn tarinakokoelma.\nErityisesti Anna- ja Runotyttö-kirjojen kirjoittajana tunnettu Montgomery tehtaili elämässään suunnattoman määrän myös lyhempiä tarinoita, jotka ovat ainakin suomenkielisille lukijoille melko tuntemattomia hänen moniin romaaneihinsa verrattuna. Taustaa Tiedän salaisuuden -kokoelmasta ja Montgomeryn lyhytproosatuotannosta voi lukea enemmän esimerkiksi tästä Sinisen linnan kirjaston Marian bloggauksesta.\nTiedän salaisuuden sisältää 14 toinen toistaan ihanampaa ja ihastuttavampaa tarinaa. Koska kokoelman lukemisesta on ehtinyt vierähtää jo ainakin kuukausi, ovat monet yksityiskohdat valitettavasti haalenneet mielessäni. Useimmat tarinat ovat rakkaustarinoita ja sävyltään hyvin idealistisen romantisoituja, mutta osaan sisältyy myös riistävää haikeutta ja surua. Rakastavaiset saavat kuin saavatkin toisensa kaikista esteistä ja mutkista huolimatta - vaikka se tarkoittaisi vuosikymmenten odottelua jan jo pois heitettyä toivoa. Tarinat olivat minulle kepeää kesäluettavaa ihanalla Hangon matkallani. Uppoaminen Montgomeryn elämäniloiseen ja kauneudentäyteiseen maailmaan, jossa kaikki lopulta päättyy aina parhain päin, tekee välillä hyvää. Se saa omankin elämäni näyttämään silmissäni jälleen kauniimmalta ja saa minut uskomaan kaikkeen hyvään ja unelmiini.\nL. M. MontgomeryTiedän salaisuuden\nThe Doctors´s Sweetheart and Other Stories\nLähettänyt Anna P. / Matkalla Mikä-Mikä-Maahan klo 11.26 6 kommenttia:\nAiheenani ovat muistot - tuo siivekäs joukko, joka kaarteli ympärilläni eräänä harmaana sota-aamuna.\nNämä muistot, jotka ovat yhtä kuin elämäni - sillä me emme omista mitään muuta todella varmaa kuin menneisyyden - seurasivat minua aina. Ne olivat kaikkialla kuin Pyhän Markuksen torin kyyhkyset - jalkojeni alla yksitellen ja pareittain, pieninä, hunajaisesti kuhertelevina laumoina, jotka nyökyttelivät, tepastelivat, räpyttelivät silmiään, pöyhistelivät hentoja kaulahöyheniään, lehahtivat joskus olalleni, jos seisoin hiljaa, kunnes kahdentoista tykinlaukaus ammuttiin ja koko jalkakäytävä tyhjeni yhtenä ainoana lehahduksena ja siipien räpistelynä ja linnut pimensivät koko taivaan. Juuri näin oli tuona sota-aamuna.\nEvelyn Waughin klassikkoteos Mennyt maailma on viehättävä ja upeasti kirjoitettu romaani, joka on kuin kirjoitettu minua varten. Älykkäästi ja aistikkaasti kirjoitetussa teoksessa on viipyilevää, aivan nimensä mukaisesti menneen maailman tunnelmaa. Kirjoitustyyli sai minut haukkomaan henkeäni - niin osuvasti kirjailija on kuvannut menneiden hetkien tunnelmia ja vaikutelmia. Tyylissä on vahvasti mukana oma tapani kokea ja tuntea maailma, ja Waugh on onnistunut vangitsemaan sanoihin jotakin minun sielustani ja maailmastani. Teos kuljettaa lukijan minä-kertojan, nyt jo varttuneen, keski-ikäisen miehen nuoruuden muistoihin ja ikuistaa samalla sanoihin vanhat, jo miltei kadonneet muistot.\nPäähenkilö Charles Ryder näkee Brideshead-nimisen vanhan aateliskartanon marssiessaan komppaniansa kanssa toisen maailmansodan tiimellyksessä. Kartano tuo miehen mieleen vanhat muistot, kuljettaa hänet muistojen matkalle opiskeluvuosiinsa ja siitä pidemmälle elämään, sillä kartano on kuulunut vahvasti hänen nuoruuteensa.\nOpiskelleessaan yliopistossa Charles tutustuu Sebastian Flyte -nimiseen rikkaan aatelisperheen vesaan. Nuorista miehistä tulee läheiset ystävykset, ja Charlesin silmin kerrottu tarina on enemmän tarina Sebestianista ja tämän perheestä kuin Charlesista itsestään. Sebastian on outo lintu, hieman boheemi nuorukainen, jota rappio ja alkoholi vetävät puoleensa. Perheeseensä hän suhtautuu vältellen, mutta ajan myötä Charles pääsee tutustumaan Sebastianin pienen mystiikan peittämään perheeseen ja sitä kautta myös perheen asuttamaan hulppeaan kartanoon, Bridesheadiin. Pian perhe imee Charlesin mukaan elämäänsä, mutta sitä mukaan Charles kadottaa Sebastianin yhä kauemmas itsestään.\nMuistoissa viipyilevä teos on sisällöltään hieman poukkoileva ja merkityksen etsijälle hieman hämmentävä. Teoksesta on loppujen lopuksi mielestäni äärettömän vaikea sanoa mitään järkevän analyyttistä. Uskonnollisuus on ainakin tärkeä teema teoksessa. Sebastianin perhe on syvästi katolinen, ja uskonto vaikuttaa vahvasti perheen elämään - eikä aina niin hyvällä tavalla. Uskonnoton Charles seuraa läheltä perheen elämää ikään kuin ulkopuolisen tarkkailijan silmin ja samalla asettaa perheen katolisen uskon kyseenalaiseen valoon saaden sen näyttämään irrationaaliselta. Kirjan suurin anti on kuitenkin mielestäni pienissä hetkissä, kielen vivahteissa sekä siinä ajatuksessa, että sanoin voi tavoittaa ja ikuistaa muistot ja menneen, kadonneen maailman.\n(Brideshead Revisited, 1945)\nLähettänyt Anna P. / Matkalla Mikä-Mikä-Maahan klo 23.23 8 kommenttia:\nHellyttävä hartauskirja lapsille: Ruun rukouspolku\nSaara Rikalaisen esikoisteos Ruun rukouspolku on lapsille tarkoitettu hartauskirja, joka päätyi käsiini arvostelukappaleena. Jenni Niemelän suloisesti ja sinisävyisesti kuvittama teos kertoo maanläheisellä ja pienille lapsille ymmärrettävällä tavalla Jumalan rakkaudesta, huolenpidosta, lähimmäisten auttamisesta ja huomioimisesta sekä muista tärkeistä kristillisistä arvoista sekä vastaa moniin suuriin ja pieniin kysymyksiin. Teos on suunnattu lapsille, mutta se toimii mielestäni hienosti myös kaikille lapsenmielisille, kristillisiin arvoihin uskoville aikuisille. Joskus tekee aikuisellekin hyvää palata yksinkertaisten perusasioiden äärelle - lasten kaltainenhan on Jumalan valtakunta.\nTeos sisältää opettavaisia tarinoita, rukouksia sekä Raamatun jakeita - tietysti ihanin kuvin varustettuna. Jokainen aukeama koostuu näistä kolmesta tekstinosasta: ensin on kerrottu tarina ja lopuksi on tarinan teemoihin liittyvä rukous sekä raamatunjae. Rakenne on mielestäni ihanan pedagoginen ja looginen, ja yhteys tarinan, rukouksen ja raamatunkohdan välillä on aina helppo havaita. Tämä sopii varmasti hyvin käytettäväksi lasten kanssa siten, että lukee yhden aukeaman päivässä (tai illassa) hartaushetkenä.\nTeoksen päähenkilönä seikkailee Rusakko Ruu. Lukija tutustuu myös Ruun äitiin ja isään sekä ystäviin Sammakko Samiin, Orava Onervaan sekä Sorsanpoika Sippoon sekä moniin muihin metsän asukkaisiin. Ruun perhe vaikuttaa täydellisen idylliseltä. Erityisesti äiti on miltei myyttisen täydellinen äiti (en voinut sille mitään, että tuli mieleen feministien äitimyytti-teoria), mutta onhan lapsille hyvä tarjota kauniita ihanteita, joiden lukemisesta tulee hyvä olo. Ruun lempeä ja rakastava äiti toi mieleeni myös oman äitini, jota teoksen lukeminen sai minut lämmöllä ajattelemaan. Kirjoittaja on omistanut teoksensa "isälle ja äidille, jotka jaksoivat lukea iltasadun joka ilta". (Näin ohimennen sanottuna tämä oli ehkä sympaattisin omistuskirjoitus, minkä olen nähnyt.) Ehkäpä teoksen kauniissa perheidyllissä on myös pala kirjoittajan omaa lapsuutta. Ylipäätänsä teos antaa lämminhenkisen kuvan kaikista ihmissuhteista ja antaa hyvän esimerkin lähimmäisenrakkaudesta.\nRuun rukouspolun sivuilta välittyy lukijalle lämpö, rakkaus ja Jumalan suuruus. Niin tarinat kuin kuvatkin ovat hellyttäviä. Teoksen vakavamieliseen sisältöön yhdistyy lisäksi lämpöistä ja hieman hilpeääkin leikkimielisyyttä. Sippo-sorsa ei osaa sanoa r-kirjainta (kuten eivät myöskään hänen lukuisat sorsa-sisarukset), ja solsanpojan l-puhe kuulostaa vallan hullunkuliselta. Joillakin luvuilla on kauniit, miltei runollisen kuuloiset nimet: "Ystävyyden aamu", "Siunauksen sade" ja "Niin pieni". Muutenkin kielessä oli jotakin kaunista ja suloista, mistä pidin. Isä meidän -rukoukseen ja erityisesti "Anna meille tänä päivänä meidän jokapäiväinen leipämme" -pyyntöön keskittyvä Jokapäiväiset porkkanat -luku on mielestäni erityisen hauskasti nimetty. Luku avaa oivaltavasti "jokapäiväinen leipämme" -metonymian merkitystä. En ole ennen tullutkaan ajatelleeksi, mutta se, mitä tarkoitetaan Isä meidän -rukouksen jokapäiväisellä leivällä, voi totta tosiaan olla hieman epäselvää pienille lapsille, sillä kielen konkretiaan takertuvat lapset eivät usein ymmärrä vielä kielikuvia.\n- Eikös Isä meidän -rukouksessa pyydetä Jumalalta jokapäiväistä leipää? Ruu yhtäkkiä muisti.\n- Pyydetään, isä hymyili.\n- Miksi siinä pyydetään juuri leipää? Ruu ihmetteli katsellen salaattiannostaan.\n- Mietin vain, että jos pyydettäisiin voikukanlehtiä, niin saataisiin niitä talvellakin, se lisäsi ja isä alkoi nauraa hyväntahtoisesti.\n- Eivät voikukanlehdet kasva talvella poikaseni, se hymähti.\nSe ravisti sitten korviaan, selitti tarkemmin.\n-Leipä kuvaa rukouksessa tarpeitamme. Siinä siis pyydetään, että Jumala antaisi meille kaiken sen mitä elääksemme tarvitsemme. Se voi tarkoittaa voikukkia, mutta myös porkkanoita ja lämmintä kotikoloa. Kaikkea mikä mahdollistaa elämämme tässä paikassa.\n- Aivan, Ruu oivalsi, - siinä pyydetään Jumalan huolenpitoa ihan tavalliseen arkeen.\n- Juuri niin, pikkuinen, isä hymyili, - muistatkos miten Isä meidän -rukous menikään?\nKokonaisuudessaan olin iloisesti yllättynyt teokseen, ja vaikka en genrea kovin hyvin tunnekaan, pidän teosta erittäin onnistuneena hartauskirjana. Lopetan bloggaukseni katkelmalla teoksen viimeisestä tarinasta, joka oli varmaan lempitarinani kirjassa:\nIsärusakko istui hetken hiljaa ja katseli taivalle.\n- Voit toki tehdä, toteuttaa unelmasi. Jumala antaa niitä sinulle.\n- Minä haluaisin kertoa Jumalan rakkaudesta, Ruu kuiskasi, - mutta minä olen niin pieni, että tuskin kykenen.\n- Kuinka pieni sinä olet? Isä kysyi.\n- Tosi pieni, katso nyt noita tähtiä. Ne oikein huutavat Jumalan suuruutta.\nRuu katsoi jälleen taivaalle. Tähtien tuike valaisi taivaan.\n- Mutta sinä olet tarpeeksi pieni kohtaamaan pieniä, isärusakko huomautti\n- Pieni kohtaamaan pieniä? Tarkoitatko jotain hiiriä? Ruu ihmetteli.\nLuin teosta Paraisilla ihanassa Cafe Hallonbladissa kahvin ja herkullisen kakkupalan kera...\n...sekä Kuusiston linnan raunioiden muurin päällä mansikoiden seurana.\nSaara Rikalainen (kirjoittaja) ja Jenni Niemelä (kuvittaja)\nRuun rukouspolku (2016)\nLähettänyt Anna P. / Matkalla Mikä-Mikä-Maahan klo 15.34 6 kommenttia:


Vanhemmuuden viisi harhakuvitelmaa ovat vääriä mielikuvia vanhemmuudesta, jotka saavat vanhemman tuntemaan epäonnistuneensa. Riittävän hyvä vanhemmuus tukee lapsen kasvua ja kehitystä. Hyvä vanhemmuus myös tunnistaa yksilölliset lapsen ja aikuisen tarpeet ja etsii keinot tasapainoilla niiden välillä.\nSe mikä vanhemman mielestä tuntuisi hyvältä itseä kohtaan, voi tuntuakin lapsesta ärsyttävältä jopa pahalta. Suuria haasteita vanhemmuudessa koetaankin juuri silloin, kun vanhempi ja lapsi ovat temperamenttityypiltään toistensa vastakohdat.\nVanhempi voi ajatella olevansa epäonnistunut, kun lapsi saa raivokkaita kiukkukohtauksia eikä tyynny niistä, vaikka vanhempi tekee mitä. Jos vanhempi ei ole koskaan itse kokenut niin suuria tunteita, hänen on vaikea asettua lapsen asemaan ja ymmärtää, mitä tämä käy läpi. Kun taas vanhempi, jolla on samanlainen temperamentti voi ehkä ymmärtää lapsen tunteen.\nHaasteeksi muodostuu tällöin joustavan vuorovaikutuksen löytyminen, varsinkin jos molemmat ovat tulisia temperamentiltaan. Toisaalta temperamenttiset ihmiset ymmärtävät tunteiden tuloa ja menoa ja hyväksyvät sen usein osana elämää.\nTemperamentiltaan rauhallisemmat voivat kokea suurien tunnemyrskyjen olevan kuluttavia jopa pelottavia, kun se toiselle tuntuu hyvältä tavalta päästellä paineita ja saada helpotusta. Tärkeintä on muistaa armollisuus itseä ja lasta kohtaan ja yrittää löytää rakentava vuorovaikutus, jossa molemmat osapuolet ymmärtävät, mitä toinen tarkoittaa.\nYmmärryksen rakentuminen vie usein aikaa. Itse asiassa kaikki vanhemmuuteen liittyvä ottaa aikansa. Turvallisen vuorovaikutussuhteen rakentaminen vanhemmuudessa vaatii aikansa, eikä sitä voi pakottaa.\nLuottamus ja turvallisuuden tunne rakentuu vanhemman luoman turvallisuuden tunteen, hyväksynnän ja rakkauden kautta, läpi kasvuvuosien. Siihen ei ole olemassa pikaratkaisuja, eikä haasteisiin useinkaan nopeita ratkaisuja. Vanhemmuus onkin elämässä varmasti yksi eniten kärsivällisyyttä opettava osa-alue.\nVanhempi joutuu osin laittamaan omia tarpeitaan odottamaan, että lapsen turvallisuuden tunne voi rakentua ja hänen elämä saa olla lapsen kehityksen tasoista. Mutta vanhemman ei tarvitse luopua itsestään ollakseen hyvä vanhempi. Itse asiassa vanhemman tulee olla näkyvä myös tarvitsevana, jotta lapsella tulee myös lupa siihen itse aikuisena ja vanhempana ollessaan.\nSe, mistä vanhempi hakee ratkaisun omaan tarpeeseen tulee kuitenkin olla muualta kuin lapselta. Lapsi ei esimerkiksi voi olla aikuisen lohduttaja ja murheiden kuuntelija, vaan se on jonkun toisen aikuisen tehtävä. Näin lapsen ei tarvitse asettua aikuisen osaan jo lapsena.\nVanhemman malli rajojen asettamisessa tulee lapsen ”normaali” -malliksi. Jos vanhempi osaa asettaa hyvinvointia tukevia rajoja lapselle ja itselleen, lapsikin oppii asettamaan rajoja omassa elämässään. Tämä suojaa lasta varhaislapsuudesta saakka kaverisuhteissa sekä myöhemmin parisuhdevalinnoissa ja työyhteisöissä.\nRajojen tulee olla asetettu rakkaudella, ne tiukatkin. Lasta ulee ikätasonsa mukaisesti ohjata sisäistämään rajat vähitellen. Jos rajat asetetaan vain ”koska minä käsken” -tyyliin, eikä lapsi opi ymmärtämään, että rajat palvelevat häntä, rajat eivät ole suojaavia.\nJos lapsi toimii väärin etsitään syytä tähän toimintaa usein vanhempien esimerkistä. Tämä on looginen ajatus ja usein totta, muttei aina. Joskus lapsi nimittäin voi tietoisesti valita juuri päinvastaisen toimintamallin kuin mitä hän on kotoaan oppinut.\nSe voi olla kapinaa, mutta se voi olla myös lapsen yksilöllisten ominaisuuksien tuoma näkökulma, miten hän haluaa elämäänsä elää. Moni asia jää elämään kotona opituista asioista ja jos emme valitse toimia toisin, toteutamme helposti vanhempiemmi esimerkkiä.\nEsimerkin toteuttaminen korostuu vanhemmalla iällä ja nuoruusiässä kapina kuuluu ennemmin sen iän kehityshaasteeseen. Joten ne lapset, joilla on lupa ja mahdollisuus kapinoida ja siten etsiä itseään, omaa malliaan, ovatkin ehkä niitä menestyjiä tulevaisuudessa.\nVanhemmuuden viisi harhakuvitelmaa ovat vääriä mielikuvia vanhemmuudesta mm. se että lasta voisi suojella kaikilta elämän hankaluuksilta.\nVanhempi voi valmentaa elämän vastoinkäymisiä ajatellen ja se on vanhemmuuden tärkeä tehtävä. Lapsen laajentaessa reviiriään päiväkodin, koulun ja kasvun myötä, myös vanhemman fyysinen ja henkinen mahdollisuus suojella vähenee.\nSuojaavaa siinä vaiheessa on, kun lapsi tietää, että kaikesta vastaantulevasta on lupa ja turvallista puhua oman vanhemman kanssa. Omilla aivoilla ajattelu ja lupa kritisoida muiden toimintaa ja sanomisia, myös suojaa lasta.\nEhkä paras perintö, minkä vanhempi voi jättää on kyky ajatella itse ja kriittisesti. Näin toimimalla hän voi varjella lasta hyväksikäytöltä ja kaltoinkohtelulta elämän varrella, kautta koko elämän.\nKriittinen ajattelu ja toisten toiminnan kritisointi ei aina ole se sopuisin vaihtoehto, joten hyvien keskustelu- ja neuvottelutaitojen opettelu, lupa puhua ja olla näkyvä omine mielipiteineen on siis tärkeä osa hyvää perintöä. Näiden taitojen opetttaminen vaatii useinkin vanhemmalta omalle epämukavuusalueelle menemistä.\nJos vanhempi kokee epämukavaksi olla itse näkyvä tarpeineen ja toivomuksineen, hänen on vaikea luoda sitä tilaa lapselle uskottavasti.\nTämä malli edistää sekä vanhempien että lasten hyvinvointia, kun asioihin ei tarvitse olla valmiiita ratkaisuja, vaan toimvat mallit löytyvät elämän myötä. Vanhemmuuden roolikartan avulla voi kotona puolison kanssa tai yksin pohtia syvemmin oman vanhemmuuden eri puolia. Roolikartan löydät täältä.


Valta vaihtui Valkoisessa talossa\n161147364024.01.2021 klo 09:34\nValta on vaihtunut Valkoisessa talossa. Presidentti Biden ja varapresidentti Kamala Harris vannoivat valansa keskiviikkona tarkkaan vartioidussa Washington DC:ssä.\nPaikalle oli järjestetty kymmeniä tuhansia kansalliskaartin jäseniä varmistamaan, että kaikki sujui päivän aikana hyvin. Loppiaisena Washington DC:tä ja Yhdysvaltoja järkyttivät mielenosoittajat, jotka valtasivat kongressin rakennuksen Capitol Hillillä. Tämä oli vakava hyökkäys amerikkalaista demokratiaa kohtaan, ja se jätti myös syvän haavan väistyvän presidentin Donald Trumpin perintöön. Trump päätti myös ensimmäisenä presidenttinä 152 vuoteen olla osallistumatta vallanvaihtumistilaisuuteen ja jätti Washingtonin aikaisin keskiviikkona ennen Joe Bidenin virkavalan vannomista. Samalla amerikkalainen konstituutio osoitti toimivansa, vaikka presidentti Trump kaikin keinoin yritti estää vaalituloksen vahvistamisen.\nEnsimmäisessä puheessaan Yhdysvaltain presidenttinä Joe Biden puhui muun muassa yhtenäisen amerikkalaisen kansan tärkeydestä. Hän lupasi koko sydämestään tehdä töitä kaikkien amerikkalaisten puolesta, riippumatta siitä onko joku äänestänyt häntä vai ei. Valkoisen talon arvomaailma muuttuu huomattavasti. Biden korosti muun muassa ilmastonmuutoksen, rasismin ja disinformaation ehkäisyn tärkeyttä. On myös todella innostavaa, että Yhdysvallat nyt on saanut ensimmäisen naispuolisen varapresidenttinsä. Kamala Harrisin valinta oli historiallinen, ja uskon, että hänellä voi olla keskeinen rooli presidentti Bidenin hallinnossa.\nOn selvää, että presidentti Bidenilla on valtava työnsarka edessään. Kansan yhdistäminen ja Yhdysvaltojen instituutioiden luottamuksen palauttaminen samalla, kun taistelu disinformaatiota ja salaliittoteorioita vastaan käy kovana, tulee olemaan jättiläismäinen urakka. Biden on kuitenkin jo virkakautensa ensimmäisten päivien aikana selkeästi osoittanut haluavansa hoitaa koronatilanteen ja olla koko USA:n presidentti. Jo ensimmäisenä päivänään hän teki monta tärkeää päätöstä. On ilahduttavaa, että Yhdysvallat nyt palaa Maailman terveysjärjestön jäseneksi sekä Pariisin ilmastosopimuksen piiriin. Suomen, EU:n ja Yhdysvaltojen väliset suhteet rakentuvat yhteisille arvoille. Hyvien suhteiden ylläpito ja vahvistaminen on meille tärkeää.\nVakaus Yhdysvalloissa on tärkeää koko planeetallemme. Tuntuu taas hieman helpommalta hengittää, kun maailmaa ei johdeta Twitteristä!


Negatiivinen voima/energia on tunkeutunut planeetallemme ja tiettyjen ihmisten mieleen. Sen aikomus on levittää kontrollia ja pelkoa vaikuttamalla uhrinsa osallistumaan terrorismitekoihin.\nMeille on kerrottu, että Maa on saavuttanut ratkaisevan pisteensä. Nyt on aika valon vastata.\nValtava armeija valon soturienkeleitä valokilpineen, yhdessä lohikäärmeiden ja pegasuksien kanssa on muodostettu sisätasoilla tätä tarkoitusta varten. Nämä ovat erityinen enkelien erityisryhmä, joka ei voi toimia ellemme pyydä heitä. Meidän tehtävämme on lähettää tämä Valon armeija ulos maailmaan.\nKun teemme niin, soturienkelit ja lohikäärmeet ovat jokaisen yksilön kanssa, jota negatiivisen energian tuntosarvet ovat koskettaneet, suojaten heidät valolla vahingolliselta vaikutukselta. Yksisarviset ja pegasukset vuodattavat valoaan ylhäältä.\nMyös jokaisella, joka osallistuu tähän palvelutyöhön, on soturienkeli ja lohikäärme kanssaan, asettaen valon ympäröimään häntä ja antaen 100 % suojan.\nAloitamme Salzburgissa Enkelikonferenssissa 26.5.17 klo 19.30 Suomen aikaa, jossa 1000 valotyöntekijää lähettää matkaan valtavan legioonan enkeleitä ja lohikäärmeitä. Diana Cooper Foundationin opettajat liittyvät meihin. Missä tahansa olet, lisää oma energiasi pelastaaksemme kauniin planeettamme, jotta kaikki voimme ylösnousta. Tee tämä niin usein kuin mahdollista seuraavan kahden viikon ajan, ja minä raportoin edistymisestä.\nVisualisaatio Maan valon palauttamiseksi\n1. Istu hiljaa paikassa, jossa voit olla häiritsemättä hetken aikaa.\n2. Hengitä kultainen valokupla ympärillesi.\n3. Kutsu valtavaa soturienkeliä ja tulista lohikäärmettä seisomaan vierelläsi ja suojaamaan sinut valoon.\n4. Sano mielessäsi: ”Lähetän nyt tuhansia soturienkeleitä ja lohikäärmeitä valaisemaan joka ikisen, jota pimeä taho (tai energia) on koskettanut.”\n5. Visualisoi miljoonien enkeleiden ja lohikäärmeiden leviävän ympäri planeettaa ja ympäröivän kaikki terroristit lonkeroilta, jotka yrittävät tavoittaa heidät.\n6. Näe loistavien, hohtavan valkoisten yksisarvisten, joiden sarvi loistaa valoa, sekä pegasusten hohtavine siipineen lentävän heidän yllään ja kylvettävän jokaista valkoisessa valossa.\n7. Kuvittele voimakkaasti miten pimeä tunkeutuja vetäytyy pois Maasta.\n8. Näe miten arkkienkeli Zadkielin enkelit ja Violettiliekin enkelit muuntavat sen kultaiseksi valoksi.\n9. Aisti tai tunne miten yksisarviset kylvettävät sinua valosa.\n10. Avaa silmäsi.\nTämä julkaistiin juuri Dianan Facebookissa


FSTR, Viikkarin pikavuoro Tallinnaan – Tädin ja tytön matkablogi\nHelsingin ja Tallinnan välillä on valtava määrä laivavuoroja, yksi nopeimmista on Viking Linen FSTR, matka taittuu alle kahden tunnin.\nFSTR on tarkoitettu Suomenlahden ylittämiseen, ei hengailuun laivalla.\nLaivan palvelut ovat minimissä, mutta niin on kyllä ylityksen hintakin jonain punaisena tarjouksena edestakainen risteilyn sai 9 eurolla. Mukana matkaavat lapset sai matkaan ilmaiseksi. Eli edestakaisin Hki-Tallinna on halvempi kuin edestakaisin Suomenlinnaan…\nNo, jos FSTR:llä matkustaa eikä halua istua baarissa tai kahvilassa tai laivan käytävillä niin ehdoton ykkösvaihtoehto on Club Lounge.\nTila on ok, loungessa on mukavia istuimia ja mikä mukavinta, tarjolla on pientä purtavaa.. aamulla tämä tarkoittaa mm. pekonia ja macaronseja. Muilla vuoroilla lämmintä ruokaa.\nJa tietysti nätisti mehukannujen vierellä on tarjolla kuohujuomaa.. mikä taitaa olla laivoilla premium normi.\nNo, mistään hienostelusta ei loungessa ole kyse, sillä kahvikin tarjotaan pahvimukista (joka on kyllä pienoinen miinus), mutta matkustusmukavuudessa valinta on loistava.\nLounge ei ole ylikansoitettu, tarjolla on työpisteitä, henkilökunta on ystävällistä ja avuliasta. Minullekin tarjoiltiin päivän lehti omalle istuimelle, pieni teko joka lämmitti mieltä.\nFSTR:llä ei siis ole paljoa nähtävää, plussaa on kuitenkin edullisuus, nopeus ja club lounge.\nViikkarin kantiksille club-matkailu on 25€ suuntaansa, ilman punaistakorttia matka on 30€. Suosittelen!\n-rauha & tila, pekoni, macaronsit ja kuohujuoma. Työtilaoptio.. (nainen 45-v)\n-mukavat istuimet, näköala merelle ja macaronsit (tyttö 11-v)\n-croisantit ja istuimet ja kyllä myös macaronsit (tyttö 9-v)\nTestiryhmämme ahdistui postimerkin kokoisessa kaupassa. Ja kahvilapalveluista meillä ei ole kokemusta, mutta baarin läpi kävellessä se näytti olevan hyvin täysi ja tietysti paljon meluisampi paikka kuin rauhallinen lounge.\np.s.2 Lähestyessämme Tallinnaa satoi koko ajan enemmän ja enemmän vettä, joten vastaantulevat ja ohitettavat laivat olivat enemmän tai vähemmän bluria.. Harmi ettei vesisateen läpi pystynyt nauttimaan ihanasta Itämerestä samalla tavalla kuin jos aurinko olisi paistanut..\nElämää ja muuta, Eurooppa, Kotimaa, lasten kanssa, Saaristo, Viro\nclub lounge, FSTR, Helsinki, Itämeri, lasten kanssa, Punaiset laivat, Tallinna, Viking Line\nRauhalahti ja Kuopio: löytöjä työmatkalla


Huomiota pitää saada keinolla millä hyvänsä\nJulkaistu: 2.9.2019 13:48\nOtsikko: Prinsessana olo ei aina ole helppoa...\nKuvaus: Huomiota pitää saada keinolla millä hyvänsä\nHakusanat: prinsessa, kantotuoli, kaatuminen, rappuset,\nAika: 2019-09-02 13:55:34\nKiinasta tilattu kantolaite\nAika: 2019-09-02 15:59:36\nAika: 2019-09-03 12:10:52\nSattuipa sopivasti juuri apulaisten teloituspäivänä.\n< Raoul Duke> Tuoli saatana\n<zawu> Toivottavasti sattu :)\n<Alhimiq> Ei sitten viittinyt nojaa hieman taaksepäin\n<testo_jolle> Sattuipa sopivasti juuri apulaisten teloituspäivänä.\n<Hohojorg> ai saatana\n<LionKing138> Komia pahvipenkki.\n<Rulle> "En tahdo olla enää prinsessa" T- Jasmine\n<Malbec> Putosi kolmesta metristä kiveykseen ja löi päänsä. Toivottavasti selvisi hengissä ja pystyy jo vastaamaan yksinkertaisiin kysymyksiin.\n<urpos> Maa kutsuu.\n<KaYhKo> arbuus Kantonin Kiinasta.\n<Why> Syöstiin vallasta\n<Japqe> Queens Landing? /video/Telemark alastulo/202923\n<Juk3s> Turvavyöt ois ihan jeba\n<arbuus> Kiinasta tilattu kantolaite\nIdentiteetti varkaus ei ole vitsi\n8 577 katselukertaa


Seppo Kujalan kotisivut: "Valitsin tien, jota vähemmän vaelletaan, ja se muutti kaiken." (Robert Frost)\n"Valitsin tien, jota vähemmän vaelletaan, ja se muutti kaiken." (Robert Frost)\nKuuntelin eilen illalla Radio Deitä. Teemu Laajasalo haastatteli Kirkkohallituksen korkeata virkamiestä. Haastattelun loppuosassa Teemu Laajasalo kysyi haastateltavalta jotenkin näin: "minkäslainen uskovainen sinä olet?". Haastateltava kertoi olleensa lukuisissa eri suuntien kokouksissa Suomessa ja ulkomailla. Mutta mikään niistä ei tuntunut omalta. Kunnes hän meni heränneiden seuroihin. Kun alkuvirsi oli kestänyt jo 17 säkeistöä, tuntui tämäkin tilaisuus "kuivalta". Mutta tilaisuus oli hyvä. Ja parasta oli se, mitä tilaisuuden lopussa tapahtui. Kukaan ei tullut kysymään häneltä, voidaanko hänen puolestaan rukoilla, että hänkin tulisi muiden kaltaiseksi.\nMies ajatteli, että onko hän vihdoin tullut paikkaan, jossa hänet hyväksytään sellaisena kuin hän on? Se tuntui uskomattoman hyvältä.\nArmon löytäminen on valtava lahja. Jeesus sanoo Joh 7:37, 38 "Jos jonkun on jano, tulkoon minun luokseni ja juokoon.. hänen sisimmästään kumpuavat elävän veden virrat." Jeesuksen tykö tuleminen on taivaallinen juttu. Ei tarvi mitään muuta kuin tulla. Jeesus tietää, mitä me tarvitsemme, koska Hän tuntee meidät jo lapsuudestamme lähtien.\nHän tunsi meidät jo silloin, ennen kuin yksikään päivä meidän elämästämme oli tullut. Kun yhteys on syntynyt, Hän sanoo: "Ole sinä joen uoma, minä annan itse joen.."\nEräs tuttava, minua nuorempi mies, sai muutama päivä sitten aivoinfarktin. Olen ollut tosi puhuteltu. Miten nopeasti kaikki voi tapahtua. Yhtäkkiä tulee pysähdys. Eikä itse voi tehdä mitään muuta kuin olla toisten avun varassa. Lukuisat tehtävät, vastuut ja velvollisuudet jäävät toisten hoidettavaksi.\n"Yksi kuormahevonen pystyy vetämään kahden tonnin lastin, mutta kaksi yhteen valjastettua kuormahevosta pystyy yhteistyössä vetämään kahdenkymmenen kolmen tonnin lastin!" Joku voi kokea olevansa niin kuin tuo yksin kuormaa vetävä hevonen, jonka lasti on ylivoimaisen raskas. Joskus voi ajatella/kaivata jopa kuolemaa, joka vapauttaisi meidät tuosta taakasta. Kaikki mahdollisuudet on mietitty, mutta apua/ratkaisua ei löydy.\nMuistan perheemme tilanteen lähes kahdenkymmenen vuoden takaa. Oli sairautta, oli työtä, oli väsymystä.. Tuli päivä, jolloin ajattelin, että en jaksa enää mennä kauppaan ostamaan ruokaa.. Hyvä ystävä soitti samana päivänä ja hän sanoi, että "pyydä/hae apua". Hain apua ja sain sitä. Ja elämä jatkui.\nMoni voi ajatella tänään virren 525 sanoin: "Liian suurten odotusten, vaatimusten paineessa, vapauteen minun anna, lepoon käydä, Jumala." On lohduttavaa, että Raamatustakin voimme löytää samanlaisia tuntoja. Psalmissa 55 ovat sanat: "Jos saisin kyyhkysen siivet, lähtisin lentoon, etsisin lepopaikan. Pakenisin kauas, majailisin autiomaassa. Kiiruhtaisin turvapaikkaan, suojaan myrskytuulelta." - Psalmin kirjoittaja on niin väsynyt, että hänkin haluaisi lentää vapauteen kuin lintu.\nMutta vaikka meistä tuntuu, että olemme kaiken keskellä yksin taakkoinemme, Jumala on nähnyt tilanteemme. Hän näkee, ettei meillä enää voimia ole. Mutta Hän haluaa hoitaa meitä. Vaikka olosuhteet ympärillämme eivät muuttuisikaan, Hän voi antaa sydämeemme sisäistä voimaa ja luottamusta. Hänelle on kaikki mahdollista. Hänen avullaan tulemme selviämään!\nEräs uskova mies kirjoitti omasta kaipuustaan ja Jumalan kohtaamisesta näin: "Olen aina haaveillut yksinäisyydestä, erakon elämästä, mökistä metsässä tai vuoren rinteellä. Olen aina uneksinut erämaista ja hiljaisuudesta. Mutta olen vastustanut näitä haaveita yhtä kertaa lukuun ottamatta, jolloin soin itselleni sen ylellisyyden, että vetäydyin syrjään erakon luokse: neljän tunnin kävelymatkan päähän, kauas kaikista elävistä olennoista, vastassa näkemisestäni ilahtunut erakko. Me puhuimme paljon. Silloin ymmärsin, että kuljetan erakkomajaani aina mukanani (sydämessäni) ja ettei minun tarvitse lähteä kauas kohdatakseni Herrani. Minun tarvitsee usein vetäytyä suojaisaan paikkaani (sydämeni rukoukseen), vaikka vain muutamaksi minuutiksi. Kristus odottaa minua siellä."\n"Ihminen on aina pelännyt. Kaikki ihmiset ovat peloissaan, joka ei pelkää, ei ole normaali." (J-P Sarte) Elämässä on paljon asioita, joita pelkäämme. Joku pelkää sairastumista, työttömyyttä, lasten vaikeuksia, taloudellisia vaikeuksia.. Joku pelkää kuolemaa. "Pelko voi olla merkki siitä, että Jumala kolkuttaa epätavallisen lujasti oveemme. Kolkutus saa meidät pelkäämään, mutta vain niin kauan kun emme avaa ovea Jos avaamme, saamme ehkä kokea suuren, iloisen yllätyksen.. Jeesus käyttää ihmisen pelkoa saadakseen tämän tajuamaan uskon puutteensa.. Evankeliumit osoittavat meille, kuinka Jeesus tekee kaiken minkä voi vapauttaakseen meidät aiheettomasta pelosta. Hän tahtoo antaa meille pelon tilalle perusturvallisuuden, jonka pohjana on varmuus siitä, että meillä on Isä, joka huolehtii meistä." (Stinissen)\nMuistan vuosien takaa erään ahdistuksen päivän. Olin ollut Helsingissä työpalaverissa. Palaverin jälkeen menin läheisen metrokäytävän ruokalaan syömään. Kun olin syömässä, eteeni tuli nainen, joka sanoi minulle jotenkin näin: "Jumala tietää sinun elämäsi ahdistukset. Ja Hän tulee auttamaan sinua." Valtava hämmästys, rohkaisu, ihme. Miten ihmeessä minulle täysin vieras ihminen tulee minulle keskellä Helsingin hulinaa sanomaan jotakin tuollaista. Mutta sanat rohkaisivat ja rohkaisevat vielä vuosien jälkeenkin.\nOn olemassa lukemattomia esimerkkejä rukouksen voimasta ja siitä, miten Jumala tietää ja lähettää apulaisensa juuri oikeaan aikaan, juuri oikeaan paikkaan. Muuan pappi, Bert White, kävi Kalkutassa tutustumassa Äiti Teresan työhön. White kirjoitti siitä, miten hän tietämättään tuli juuri oikeaan aikaan paikalle: "Olin matkalla tutustumaan äiti Teresan ja Rakkauden lähetyssisarten työhön, ja päätin osallistua messuun sisarten talossa. Saapuessani pääovelle minua tervehti sisar, joka sanoi minulle: "Jumalan kiitos, että olette täällä, isä. Tulkaa sisään."\nSanoin: "Kuinka tiedätte, että olen pappi?", sillä minulla ei ollut papin vaatteita. Hän vastasi: "Pappi, joka tavallisesti toimittaa messun, ei voinut tulla. Siksi rukoilimme Jumalaa lähettämään toisen papin." (ote kirjasta Äiti Teresan tie)\nJuuri tällä hetkellä, kun tätä kirjoitan, rukoilen, että Jumala auttaisi Sinua. Antaisi väkevän todistuksen olemassaolostaan ja siitä, että Hän tulee auttamaan sinua. Jobin kirjan kohta 35:4 rohkaisee meitä: "Jos sanot, ettet voi häntä nähdä, on asia hänen edessään: odota häntä."\nOle turvallisella mielellä, Sinä tulet saamaan avun. Olet Jumalalle tosi rakas.


Sasi lähti valtaamaan Intiaa ja Irania - Kotimaa - Helsingin Sanomat\nSasi lähti valtaamaan Intiaa ja Irania\nVANTAA. Helsinki-Vantaan lentoasemalla ravintola Prontossa, sillä puolella missä tax free sijaitsee, joukko suomalaisia liikemiehiä tervehti toisiaan maanantaina illalla alkudrinkin parissa. Niinhän ne reissut yleensä alkavat.\nKuohuviiniä se oli. Sitähän otetaan yleensä voiton päälle, mutta käyhän se näin voiton toivossakin.\nMiehet odottelivat koneen lähtöä kohti Lontoon Heathrow'n kenttää. Myöhään illalla siellä heitä odotteli ulkomaankauppaministeri Kimmo Sasi (kok) virkamieseurueensa kanssa. Alkoi matka kohti New Delhiä.\nIntiassa heitä kiinnostavat mm. keskiluokkaiset ihmiset, koska heiltä löytyy ostovoimaa. Siksi ollaan joukolla aloittamassa perinteistä vienninedistämismatkaa.\nKeskiluokkaisia ihmisiä Intiassa arvioidaan olevan 200 miljoonaa, mutta heistä vain 30 miljoonaa lienee hieman samanlaisia kuin kuohuviiniään nauttivat liikemiehet. Lopuille keskiluokkaisille riittää tunnukseksi se, että heillä on varaa skootteriin, muistan lukeneeni. Intiassa moni asia sujunee noin sadan miljoonan ihmisen tarkkuudella.\nLontoossa koossa oli vajaan 30 hengen suomalaisjoukko. Tuon sakin kanssa alkoi Intian valtaus. Myöhemmin hieman pienemmällä porukalla on tarkoitus hoitaa vielä Teheran ja Iran.\nEnsiksi siis miljardin ihmisen Intia ja lopuksi 69 miljoonan Iran.\nTällä sakillako tämä asia hoidetaan, tulee mieleen ravintola Prontossa. Joukossa ei näy pääjohtajia eikä todella suurten yritysten nokkamiehiä. Lähdetäänkö tässä hoitamaan nappikauppaa? Tosin iso määrä nappeja Intian markkinoille työnnettynä on jo iso juttu, ehkä 50 miestyövuotta.\nMukana on 17 hengen liikemiesvaltuuskunta, jossa on edustettuna 14 yritystä ja Finpron edustajia. Ennen tuo Finpro oli ymmärrettävästi Ulkomaankauppaliitto. Jo nimestä saattoi päätellä, että puolet rahoituksesta tulee valtiolta.\nMuutama vuosi sitten presidentti Martti Ahtisaaren liikemiesvaltuuskuntaa Intiaan veti Nokian Jorma Ollila . Tuon reissun jälkeen notkahtivat sekä vienti että tuonti, mutta ei varmastikaan sen reissun takia. Nyt liikemiesvaltuuskuntaa johtaa tohtori Erkki Puttonen . Hänen firmansa on Thermo Projects Oy. Yritys käynee vielä tutuksi muillekin kuin intialaisille. Sehän lienee tarkoituskin.\nTerve, terve, terve, hokivat kaikki toisilleen Prontossa. Ei tullut vielä Erkki Puttonen tutuksi.\nPresidentti Tarja Halonen ei esikuntansa mukaan aio ryhtyä vetämään perässään raskaita valtuuskuntia. Aikoo sentään osallistua vientiseminaareihin, kun sellaisia matkojen kylkeen rakennellaan. Voihan sitä puhua seminaareissakin.\nTänään on jo tosi edessä New Delhissä 36 asteen lämmössä, 70 asteen ilmankosteudessa ja kymmenen prosentin todennäköisessä sateessa.\nTampereella Sorin nuorisotalossa 1970-luvulla Satu Hassin kanssa riidellessään politiikan ensikokemuksensa hankkinut Sasi on kovan paikan edessä. En muista mitä puoluetta Hassi tuolloin edusti, mutta Sasi silloinkin kookoomusta.\nTänään Sasin pitäisi ainakin matkaohjelman mukaan astella tunnin välein talousministerin, terveysministerin ja teknologiaministerin tai vaihtoehtoisesti liikenneministerin eteen.\nKirjoittaja on Helsingin Sanomain politiikan toimittaja.\nMIKÄ ON INTIA: Mikä on Intia


How queer! - Pieni elokuvablogi: Haaveet kaatuu?\nViolet on New Jerseyn kasvatti, joka haaveilee urasta lauluntekijänä. Elokuvan alussa Violet muuttaa pois leski-isänsä luota New Yorkin suurkaupunkiin seuratakseen unelmiaan. Aluksi nuoren tytön uratoiveet murskataan minne hän sitten meneekin tarjoamaan laulujaan. New York on yhtä armoton kuin elokuvissa yleensä. Joka paikassa hänelle kerrotaan, että hänen tulisi esittää itse laulujaan, mutta asia ei tietenkään ole niin yksinkertainen. Violet potee nimittäin sairaalloisen pahaa esiintymiskammoa.\nRahavarojen loppuessa Violet joutuu etsimään muita töitä ja saa paikan baarimikkona Coyote Ugly -nimisessä baarissa. Coyote Uglyn vetonauloja ovat paikan naispuoliset, tiskillä tanssivat baarimikot ja Violet joutuu voittamaan pelkonsa pysyäkseen vauhdissa mukana. Muut baarin työntekijät ovat yksiulotteisia, seitinohuita karikatyyreja, joista ei saa oikein mitään irti. Blondi on kova flirttailemaan, brunette on pahansisuinen ämmä ja baarin omistaja Lil tiukka bisnesnainen.\nNew Yorkista Violet löytää myös poikaystävän, australialaisen Kevin O’Donnelin. Mies tekee oman osansa päästääkseen Violetin esiintymispelostaan.\nKuten sanottu, juoni on peruskauraa. Tällaisia ”nuori tyttö lähtee isoon kaupunkiin” -leffoja tuntuu välillä sikiävän joka puolelta. Hahmot ovat tylsähköjä ja Violetia esittävä Piper Perabo on liian karismaton kantaakseen elokuvaa oikeastaan mihinkään. Elokuva on selkeästi tehty nuoria tyttöjä silmällä pitäen ja voi olla että se tavoittaakin kohderyhmänsä. Olin itse elokuvan julkaisun aikaan n. 12-vuotias ja muistan tykänneeni tästä leffasta.\nMuutamia tuttuja tyyppejä vilahtaa leffassa cameorooleissa. Jackass -stara Johnny Knoxville on ruudussa muutaman sekunnin baarin miespuolisena asiakkaana ja Alice Cooper vilahtaa leffassa ohikiitävän hetken ajan pääparin käydessä levykaupassa. Tyra Banks tekee pienen roolin Coyote Uglyn taakseen jättävänä Zoena. Mukana on tietysti myös LeAnn Rimes, joka toimii Violetin lauluäänenä ja esittää kappaleet leffan soundtrackilla.\nOma arvosana: 3.8/10\nShaun on innokas opiskelija Orange Countysta, joka haaveilee pääsystä Stanfordin yliopistoon ja urasta kunnioitettuna kirjailijana. Paikan yliopistossa pitäisi olla jo varma, mutta hämmentynyt opinto-ohjaaja onkin sekoittanut Shaunin paperit jonkun luuserin kanssa. Pojan maailma musertuu, kun opiskelupaikkaa ei herukaan.\nShaunin tarrautuva äiti on hylkäämisestä oikeastaan onnellinen. Lance -veli on jatkuvasti jonkin sortin aineissa, isäpuoli on lähestulkoon vihannes ja biologinen isä on naimisissa bimbon nuoren blondin kanssa. Ajatus tulevaisuudesta Orange Countyssa dysfunktionaalisen perheen loukussa raastaa Shaunia. Shaun lähtee Lancen ja yliavuliaan tyttöystävänsä Ashleyn kanssa Stanfordiin tapaamaan yliopiston dekaania ja korjaamaan tapahtuneen virheen.\nOrange County on parhaimmillaan ihan hauska teinisekoilukomedia, jonka jaksaa lyhyen kestonsakin vuoksi pari kertaa katsoa. Jack Black on ihan hauska Lancena, vaikka perushuumehörhö onkin, mutta parasta elokuvassa ovat mielestäni Shaunin biologiset (hieman sekavat) vanhemmat, joita esittävät Catherine O’Hara ja John Lithgow. Näyttelijöiden välinen kemia toimii hienosti. Nuoret näyttelijät Colin ”Tominpoika” Hanks ja Schuyler Fisk eivät myöskään tee pöllömpää työtä rooleissaan. Ihan piristävä pätkä, jos mielentila on sopiva.\nBen on opiskelija ja lahjakas nuori uimari, joka haaveilee ammattiurasta vesileikkien parissa. Pojan menneisyys on synkkä ja surullinen, mutta rakkaus ihanaan tyttöystävään on kääntänyt kaiken parempaan suuntaan. Pikkukriminaalista on kasvanut toiveikas urheilija, jolla kaikki tuntuu olevan mallillaan. Uinti sujuu, koulu sujuu, tyttöystävä on yhä ihana ja tiedossa on lähes varma paikka hyvässä yliopistossa Kaliforniassa.\nKaikki kuitenkin muuttuu, kun kouluun tulee uusi oppilas, Madison. Vaaleatukkainen tyttö saa Benin pauloihinsa ja muutama aluksi viattoman oloinen kohtaaminen johtaa sekstailuun uima-altaassa. Tyttöystävän pettäminen heittää Benin täysin raiteiltaan. Yhtäkkiä mikään ei enää suju, jopa uintihommat menevät pieleen.\nBen yrittää epätoivoisesti päästä eroon Madisonista, mutta tyttö on korviaan myöten rakastunut. Pian Benistä tulee Madisonille pahanlaatuinen pakkomielle. Benistä tulee koko ajan vain vainoharhaisempi, kun psykopaattityttö alkaa systemaattisesti terrorisoida hänen elämäänsä. Aluksi kiusanteko on pientä, mutta kärjistyy pian murhaksi, tai jopa pariksi. Samalla Benille alkaa valjeta, kuinka sekopäinen Madison todella on.\nSwimfan on kaiken kaikkiaan heikko esitys. Näyttelijäsuoritukset ovat korkeintaan keskinkertaisia ja toteutus onnistuu välillä ärsyttämään pahemman kerran. Oikeasti, onko joka toisen kuvan pakko olla sininen? Eikä siis vähän sinisävyinen tai vihjaava vaan ihan vitun SININEN. Sairaala, jossa Ben työskentelee on taatusti sinisin paikka koko maailmassa. Loistava idea. Luin jostain, että koko elokuvassa on vain pari kohtausta, jossa kuvaan ei ole lisätty sinistä värikorjailussa. Upeaa, ihanaa.\nElokuva tietysti myös vilisee epäloogisuuksia ja naurettavia juonenkäänteitä, kuten mikä tahansa hätäisesti sutaistu tusinaleffa. Erityisen paskuusmaininnan huonosta näyttelijäsuorituksesta ansaitsee Madisonia esittävä Erika Christensen, joka ei onnistu tuomaan hahmoon mitään eloa. Swimfan on erittäin mitäänsanomaton kokemus, ei voi suositella.\nTunnisteet: 2000-luku, jännitys, komedia, musiikki, teinit


##### Vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle – Kiveen hakatut penikset määrittelevät italialaiskaupungin syntymän.\nHome → Vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle\nLoppiaisen varhaisia aiheita ovat Jeesuksen syntymäjuhla ja Jeesuksen. Epilepsiayhteisön vahvuus syntyy yhdessä tekemisestä, yhteisistä kokemuksista, aktiivisista vapaaehtoistoimijoista, mielekkäistä osallistumisen paikoista ja. Mitä tehdä kaveri syntymäpäivä, jos olet vain Dating asiaa, vaan lahja hänelle täydellinen asia synttärilahjaksi tekee paitsi hänen päivä, mutta hänen vuosi.\nUpouutta · Viimeiset 7 päivää · Farkut vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle Housut · Takit & päällystakit · Neulepuserot & kauluspaidat · Business · Kengät & acc. Hän ei poistunut temppelistä minnekään, vaan palveli Jumalaa yötä päivää. Southside Johnny on laulaja ja huuliharpisti, joka aloitteli muusikonuraansa samanaikaisesti Steven Van Zandtin ja Springsteenin kanssa. Oppia 3 helppoja tapoja naisille antaa oikea syntymäpäivä lahja.\nSyyskuun 11. päivä äitini täyttäisi 58-vuotta ja haluan perustaa Roosa-nauhan keräyksen hänelle syntymäpäivälahjaksi. Rakkaus ei näe mitään väriä. te Rotujenvälinen dating Matka on vasta alkamassa! Jeesusta ei siittänyt mies, vaan hän sikisi Pyhästä Hengestä, ja syntyi Neitsyt Mariasta. Sotatila ja suru sivuutettiin vielä saman illan aikana, syntymäpäivä päättyi hyvin.\nStalinin tunnettu 60-vuotissyntymäpäivä. Takayuki kertoo Seinalle ja Shoheille, ettei hänellä ole enää tunteita Amia kohtaan. Onko joulun juhlinta joulukuun 25.\nRaiskausten aiheuttamat vammat eivät dating sivustot Etelä-Koreassa vain sukupuolielimiin, vaan vaurioittavat ihmistä. If we cannot reach you before your appointment date, it may be that your case cannot be handled properly. Vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle Hadji oli 26-vuotias, kun terroristin pommi räjähti hänen edessään – nyt.\nVasta vuonna 2017 nämä kolme jaksoa saivat suomenkielisen äänityksen MTV:n versiossa sarjasta. Romanttiset ElokuvatRomantiikka LainausmerkkejäVuosipäivä Lahja Ideoita Hänelle DiyLahjaideatIdeat TreffeilleHyviä IdeoitaCool. Jeesuksen kaste että Kaanan häät liittyvät siis läheisesti päivän epifania-luonteeseen. Olin kysynyt mieheltäni mitä hän haluaisi syntymäpäivälahjaksi, mutta. Heidi. Syntymäpäiväjuhlat. Herkkusuun vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle auttaa puoliväliin ja tuo kotiin ihanan vasta leivo.\nPointtini tässä on kahtalainen- Olet liian paljon hänen liian aikaisin. Joulukuun Kuukausihuutokaupan kohde 30: ROLEX DATEJUST, naisten rannekello Halkaisija 28 mm, ns. Sairauspäivärahan saajat ja alkaneet kaudet sairausryhmittäin sukupuolen ja Tällainen mielikuva syntyy, jos jatkuvasti viittaa samanaikaisesti moneen eri lähteeseen. Yhteystiedot. Intersport Espoo Sello, Leppävaarankatu 3-9, 02600 Espoo Ajo-ohjeet · 09-751 88500 · sello@ Lähetä viesti kaupalle.\nMarsha syntyi vuonna 1945 perheensä seitsemäntenä lapsena. Balthasar hallitsi Sabassa, ja hänen lahjansa oli mirha. Luonnonvarojen perusteetonta kulumista halutaan tänä päivänä välttää. Pikkutyypin syntymän jälkeen ehtinyt juuri nähdä.\nEvästeiden käyttö verkkosivuilla. Dating kuolema Sims 3 hieman punastumaan kun näen äiti nauttivat yli vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle viimeaikainen DIY projekti. Hyvä syntymäpäivä lahjoja lahuoja juuri aloittanut dating Kun olen löytänyt. Olla pappi on hänelle suuri Jumalan lahja ja kutsu.\nIhmeellistä Jeesuksen häälahjassa oli paitsi sen syntyminen ihmeestä. Joulu syntyy lahjojen ohessa myös juhlavasta kattauksesta, joka on. Anna palautetta tai kysy kirkon toiminnasta ja Mihin seurakuntaan kuulun? Kids New · Upouutta · Vauvat · Tytöt.\nJeesuksen syntymäpäivä sijoitettiin samaan ajankohtaan vasta n. Niles kilpailevat siitä, kumpi saa hankittua hänelle paremman syntymäpäivälahjan. Mikä tahansa date night ei ollut nyt kyseessä, vaan meidän 15. Syntymäpäiväkirjat miehille ja naisille. Tommi on hieno viihdyttäjä eikä pelkkä pop- ja iskelmämies vaan aito rokkari. Vain elämää -jakso eteni Lauri Tähkän päivään.\nAasian Gay dating App Africa actually pre-dates the vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle and celebration of the 25 December. Kun u ovat kiireisiä käsittelyssä ur syntymäpäivä viestejä haluaisin peittää ur kasvot suukkoja. Shane Embury syntyi marraskuussa 1967 Broseleyn pikkukylässä. Joulun alla olen useamman kerran pysähtynyt miettimään Jeesuksen syntymässä päovä ihmisille annetun lahjan luonnetta Hän on Isä, joka mieluummin tapaa meidät joka päivä pyytämässä kalaa tai.\nUS$ 1.41. väri: monivärinen. LOPPU VARASTOSTA. Yhdestä illan mielenkiintoisimmista esityksistä vastasi jälleen kerran Antti Tuisku.\nLaulaja kommentoi tapausta Loudwire-sivustolle ja toteaa, ettei hänellä ole ongelmia itse kuvaamisen kanssa vaan tässä Wishaw lehdistö dating. Slipknotissa rumpaloiva Jay Weinberg järjesti häntä fanittavalle.\nYou book a meeting by choosing when, where and with whom you would like to meet. Verified. ja olemme olleet naimisissa 6 kuukausia. Bush allekirjoitti päätöksen sodasta Irakia vastaan.\nTämä päivä vasga virallinen liputuspäivä vasta wyntymä vasta dating syntymä päivä lahjoja hänelle ja tapahtuma juontaa juurensa. Tuskin maltan odottaa hänen reaktiotaan ensin lahjaan itsessään ja. Date: Unknown Date: Unknown Credit.\nItse annoin miehen viime syntymäpäivänä hänelle lahjaksi laatikon, johon. Niskala näki läheltä, miten tämän päivän. Muumipeikko ja kultainen häntä, Muumipeikko saa kultaisen hännän (81. Dont forget to take your ID card and all the tax.\nLihaksi tullut Jeesus oli kuuliainen Isä Jumalalle hänessä ei ollut vasra. Marcuksen viimeinen muistikuva on, että hänet on tuomittu kuolemaan. R. Kellyä. Lukuisista syytteistä huolimatta häntä ei ole kuitenkaan koskaan tuomittu. Nyt tähän on myös aikaa paremmin, kun ei tarvitse enää joka päivä.\nOn January 20, 2020 / vasta, dating, syntymä, päivä, lahjoja, hänelle / Leave a comment\nYksinäinen dating App ( 40 )\nKobe Bryant dating Brandy ( 68 )\nIncludes 175 DATE IDEAS to fill your jar and inspire you for awesome dates up ahead. ...\nParhaat lupahakemukset tulevat hakijoilta, jotka luottavat ammattisuunnittelijaansa ja antavat hänen hoitaa lupaprosessin. ...\nSen vuoksi uskalsimme myös antaa hänet isovanhempien huomaan yhdeksi yöksi, sillä juuri tähän....\nGuzragore on Esimerkki radiometrinen dating\nDugore on Dating online epäonnistua\nDohn on Dating 06\nElä on Suomen suurin elämyslahjojen verkkokauppa. Ei lainkaan kummarruksena T. Nikin trion esikuvalle tai Rockfest-yleisön kosiskeluna, vaan veijarinnyökkäyksenä Petri Wallille ja tämän. ...\nConnorin on selvitettävä totuus Marcuksen takana. ...\nTaudal on Paras online dating profiilit naaras\nViran on Nopeus dating Gladstone\nVasta vuonna 2012 tapaus saatiin avattua uudelleen. Romanian kommunistijohtaja Nicolae Ceaușescu ja hänen. William Luther Piercen romaanista Turnerin päiväkirjat.\nUpdated on date. Antaminen ei keskity annettavaan lahjaan, vaan häneen kenelle lahja annetaan. Osbourne ei ole ainoa vierailija, vaan biisillä piipahtaa myös Travis Scott. Kontakti on nimennyt lapset perheisiin, joiden lid (log-in-date) on 20.3.2006 tai.\nKaupungin mukaan tuen voi laskea vasta kun lennot ovat olleet käynnissä noin vuoden. Olkoon kuudestoista syntymäpäivä olla yhtä erityinen ja makea kuin olet.\nUskon vastakohta ei ole epäily vaan varmuus, sanoo kirjailija Peter Halldorf #usko. Poikkea seurakuntien kesäkahviloihinpaljonko pähkinää päivässä. Päätökset saavat lainvoiman 14 päivän kuluttua päätöksen antamisesta, mikäli. Bondfonia, päiväkonsertti Sibeliustalo.\nDate night with a twist Tämän lahjan annoin Jiille viime jouluna. Nilesista tulee yllättäen yleisön suosikki, ja Frasier alkaa juonia tätä vastaan.\n© 2020\tMiten Voin Poistaa Profiilini Yhtenäinen Dating | D/s online dating | Designed with Jakeet dating suhteet


Lehti: Vanhukselle vankeutta loukkaavista kirjeistä\nVanhukselle vankeutta loukkaavista kirjeistä\nTorstai 6.11.2008 klo 17.40\nLoukkaavien kirjeiden lähettely toi vankeustuomion ja mittavat korvaukset 80-vuotiaalle jyväskyläläiselle miehelle, sanomalehti Keskisuomalainen kertoo verkkosivuillaan.\nJyväskylän käräjäoikeus tuomitsi miehen kuudeksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen viidestä kunnianloukkauksesta, joista yksi katsottiin törkeäksi.\nMies määrättiin maksamaan viidelle uhrilleen korvauksia yhteensä 10 500 euroa sekä oikeudenkäyntikuluja yhteensä yli 9 000 euroa.\nKeskisuomalaisen mukaan mies oli lähettänyt kirjeitä jyväskyläläisen asuntoyhtiön asukkaille, kiinteistönvälitysyrityksille, isännöitsijätoimistoille sekä paikalliseen lehteen lokakuun 2007 ja tammikuun 2008 välisenä aikana.\nLehden mukaan mies esitti valheellisia tietoja ja vihjauksia muun muassa asuntoyhtiönsä isännöitsijästä sekä kahdesta asuntoyhtiössään asuvasta naisesta. Hän muun muassa nimitteli isännöitsijää loukkaavasti ja väitti, että tällä olisi suhde kahden naisen kanssa.


Vakoilujuttuja vuosien varrelta| Sivu 3 | Maanpuolustus.net\nAsevelvollisikäinen Suomen kansalainen käynee varuspalvelun, jos vain osaa portista sisään. Jäkimmäinen Tsetsenian sota päättyi 2009, joten ajallisesti voisi sopia. Samoin on mahdollista, että Tsetseniasta pääsi pois rahalla. Itse asiassa, jos sieltä lähti muutenkin vain, kukaan ei ymmärtänyt kaivata pitkään aikaan.\nEnemmän minua askarruttavat ne, jotka häivyttävät taustaansa esimerkiksi vaihtamalla nimensä ruotsinkieliseksi. Näitä on. Sillä tavoin voi hiukan perustella aksenttia. On olevinaan Erik Lund Närpiöstä, mutta onkin jotain ihan muuta.\nItsekin päättelin tuon juttukaverini keskustelun päätteeksi, että tuskimpa kukaan noin avoimesti olisi taustastaan alkanut edes juttelemaan jos oikeasti olisi ollut jotain salattavaa.\nMutta siis olisi kuitenkin ollut periaatteessa mahdollista? Mistäs sellaista olet kuullut tapahtuvan?\nAika tehottomalta vaikoilukeinolta loppujen lopuksi vaikuttaa, eipä normi ressu nyt paljoa saa SA:n salaisuuksista tietää. Mietin siis vain, että onko ylipäätään uskottavaa ajatella, että venäjältä lähetettäisiin vakoojia Suomeen inttiä käymään?\nEi ole uskottavaa. Normaalin nurmiporan hankkimilla "tiedoilla" ei kyllä saa yhtään mitään lisäarvoa. Fiinimmeissäkään asevelvollistehtävissä on vaikea uskoa saatavan sellaista tietoa, joka olisi tuollaisen panostamisen arvoista.\nMistäs sellaista olet kuullut tapahtuvan?\nEn mistään. Sinä kuulit tarinan. Laskeskelin. 19-vuotias vaikka vuonna 2007, asevelvollisuus 2kk, haneen, muutto Suomeen ja naimisiin. Kansalaisuus jo 2011 ja 23-vuotiaana. Nykyisin on niin löysää, että susiparikin riittää.\nyhteensä kuusi vuotta 15 ikävuoden täyttämisen jälkeen. Kuudesta vuodesta viimeiset kaksi vuotta sinun on tullut asua Suomessa keskeytyksettä (kerätty asumisaika).\n(Lähde: Maahanmuuttovirasto http://www.migri.fi/suomen_kansalaisuus\nSamaa mieltä. Kuitenkin jotenkin pelottava ajatus, että joku reservin upseeri, joka vielä osallistuisi kaikenlaiseen ressutoimintaan aktiivisesti, kuuluisi itäiseen vakoiluorganisaatioon.\nTarkennan. Eli tarkoitin, että mistä kuulit näistä nimenmuutos juttuista? Ja kiitos lisäinfosta, kaipa kyseisen jampan kertomuksiin on ihan luottamista .\nIllegaaleja sijoitetaan jo nuorina, mutta touhu naamioidaan huolellisemmin, kuten esitin - nimi olisi täysin suomalainen tai ruotsalaisperäinen. Illegaalille voidaan antaa tehtäväksi pyrkiä organisaatiossa niin pitkälle kuin suinkin, ihan yläportaille asti. Yhdysvalloissa näitä on kyllä paljastunut.\nUsko pois, niitä on ollut vaikka kunka ja paljon. Eikä ole mitään syytä epäillä, etteikö olisi vielä tänäänkin. Eduskunnastakin löytynee resrvin majureita, jotka ovat toisella kädellä toimineet yhteistyössä kotiryssänsä kanssa.\nEn nyt kuitenkaan näe suurta eroa sen jalkaväen jääkärin ja kokelaan palvelusaikanaan saamien tietojen välillä. Ei siellä mitään valtiosalaisuuksia kerrota, vaikka joku kouluttaja voi sellaista tunnelmaa sähköistääkseen väittääkin.\nNormires-ups tietää yhtä paljon sotavaltion asioista kuin mp-net, jos sitäkään. Vaikka asuisi veh:ssä. Ylipäätään epäilen paksusti sitä, että mikään kovin merkittävä asia pysyisi vakoilulta piilossa. Kaikki, mikä halutaan selvittää, voidaan selvittää. Suomen kaltainen avoin yhteiskunta on kuin himokas vuttonen, joka oikein odottaa poimijaa: levällään, avoin ja altis.\nMitkä seikat sitten tänään ovat kiinnostavia vakoilun näkökulmasta? Luolasto Iitin Tiltussa vai lkp-nopeus? Ilmavoimien valmiustaso vai liikekannallepanovahvuus satasella? Jne. Kaikki rakenteet ovat vapaasti kuvattavissa, kuten sillat jne. padot tai satamat, lentokentätkin. Maanteitä voidaan arvioida aivan vapaasti. Ampuma-alueella voidaan sienestää ja marjastaa. Luvatta, mutta kuitenkin, ei siitä seurauksia koidu. Kyllä Puolustuksen ylläripyllärit viholliselle pitää tänään rakentaa muin tavoin kuin vuonna -39. Kun näitä alat pohtia, niin hoksaat, miksi moni wanha ressu haluaisi potkaista hieman nurkkia ja pölyttää tomuisia aivoja. Jutut eivät ole kuin -39. Jopa Larin Kyösti voi nähdä aivan ilman mittavaa sotilaskoulutusta, mitä esim. Ukrainassa tapahtui. Mutta eeehän sitä Ruijan tähden alla.....\nNo en kyllä sellaista kuvaa sieltä saanutkaan vaikka pääsin hieman enemmän näkemään ja kuulemaan kuin suurin osa normi varusmiehistä. Kriisin aikana kuitenkin tilanne on toinen ja se lähinnä tässäkin mietityttääkin.\nKoska olen tavannut nuoren parikymppisen naisen, joka oli nimeltään tyyliin (muutan tätä) "Eva Björkqvist" mutta asui yksin ja molemmat vanhemmat olivat venäläisiä. En olisi ikinä arvannut.\nÄläkä nyt käsitä väärin...\nNimenmuutoksen hakemusmaksu on 110 euroa tai 185 euroa mikäli sukunimenmuutoksesta on tiedotettava virallisessa lehdessä. Myös rikolliset muuttavat nimiään. On Nikita Fouganthinea (Juha Valjakkala) ja Jan Jalutsia (pankkirosvo Moilanen).\nHaun pitää tietysti olla perusteltu. Kävisikö, että kiusataan etnisen taustan vuoksi tms.\nTunnen minäkin vastaavan tapauksen, mutta siinä tapauksessa sukunimi tuli hänen äitinsä entiseltä suomalaiselta mieheltä, vaikka geneettisesti hän on täysin venäläinen.\nEi tuo olekaan se juttu. Ei sabotööri tee yhtään mitään rauhan aikana. Ei kuulu tehtäviin.\nEi eletä,kuten 1939? Vuonna -39 näitä kavereita putkahti esiin yllättävissä paikoissa. Kun venäläiset halusivat tuhota eniten himoitsemansa merimaalin jo 30.0. 1939, eli panssarilaivat, eräs matruusi oli katkaissut virtapiirit (johdot) Väinämöisen tulenjohdosta. Ilmarinen pudotti kaksi SB-pommittajaa ja kolmas kaartoi sekin vähän siipeensä saaneena pois.\nSabotööri jäi kiinni, vietiin maihin ja ammuttiin. En tiedä, mikä Ilmarisessa meni pieleen, tuliko sinne sijoitetulle pupu pöksyyn vai päättikö olla suomalainen patriootti.\nTässä yritti matruusitason veijari upottaa laivan. Liiku siitä sitten ylös hierarkiassa.\nEhkä meidän pitäisi joissakin asioissa elää enemmän kuin vuonna 1939!\nAluksi luulin että on kyse alkoholisteista, mutta kun ilmeisesti alan miehillä viitataan johonkin poliittiseen ryhmään niin eiköhän kyseessä ole lähinnä kansallissosialistit tms.\nOman kokemukseni mukaan ei ole mitenkään mahdotonta, etteikö "natsi" voisi Puolustusvoimissa työskennellä. Koska otanta on kuitenkin pieni en osaa sanoa onko heitä yleisemminkin ko. organisaatiossa.\nNiin sanotun "alan miehen" käsite on epätieteellinen ja vahvasti objektiivinen. Sillä voidaan tarkoittaa pitkän linjan puistokemistiä, paatunutta natsia tai jotain ihan muuta. Sen sijaan tässä yhteydessä tarkoitin "alan miehellä" henkilöä, jonka poliittiset näkemykset, sympatiat ja arvomaailma sisältävät tyypillisesti "äärioikeistolaisuuteen" viittaavia piirteitä. Siten "alan mies" ei automaattisesti ole NSDAP:n, IKL:n tai Pekka Siitoimen perustamien lukuisten eri järjestöjen jäsenkirjan haltija, vaan statuksen saavuttamiseen riittää myös vähän maltillisempikin kontribuutio.\nKannattaa kuitenkin huomioida, että usein erityisesti valtamediassa viljelty "äärioikeisto" on hyvin epätieteellinen käsite, jonka alle saadaan mahtumaan varsin monenlaista väkeä. Tarvittaessa kaikki muut, paitsi vasemmistolaiseksi luettavat tai muuten samaa mieltä olevat.\nVakoilujutuista tuli mieleen tällainen tarina: Tapasin inttiaikoina (2012) lomilta palatessa erään varusmiehen joka kertoi käyneensä Venäjällä varusmiespalvelusta. Juttu lähti siitä, että kuulin puhuvan venäjää puhelimessa ja matkan saatoksi aloitin rupattelemaan. Oli kuulemma käynyt vielä siihen aikaan (7 vuotta sitten?) kun oltiin ensin koulutuksessa 2kk ja laitettiin sen jälkeen suoraan Tsetseniaan sotimaan. Sanoi myös, ettei tämä enää ole siellä käytäntö mutta silloin oli. Sai tarpeekseen hommasta ja kertoi maksaneensa yksikkönsä kapteenille tukun rahaa ja sanoneen tälle "ettei koskaan sitten ollutkaan täällä". Lopetti siis varusmiespalveluksensa muutaman kuukauden jälkeen, muutti suomeen, meni naimisiin ja sai kansalaisuuden minimiajassa. Oli sitten tullut samaan varuskuntaan suorittamaan Suomen varusmiespalvelusta jottei enää joutuisi menemään pakotettuna takaisin Venäjälle.\nKuinka realistisena pidätte tarinaa? Itse kuuntelin kaverin juttuja silmät pyöreänä ja ihmettelin, että mitäs tuostakin nyt ajatella. Mielenkiintoisia tarinoita oli sikäläisestä varusmiespalveluksesta kerrottavana. Aika tehottomalta vaikoilukeinolta loppujen lopuksi vaikuttaa, eipä normi ressu nyt paljoa saa SA:n salaisuuksista tietää. Mietin siis vain, että onko ylipäätään uskottavaa ajatella, että venäjältä lähetettäisiin vakoojia Suomeen inttiä käymään?\nOttamatta kantaa tarinan yksityiskohtien uskottavuuteen tai paikkansa pitävyyteen totean vain, että venäläiset (Suomen kansalaiset) maahanmuuttajat ja emigrantit eivät ole puolustusvoimissa mikään uusi asia, vaan heitä on aina ollut ja todennäköisesti tulee olemaan myös jatkossa. He eivät ole mikään ongelma tai uhka, vaan päinvastoin arvokas resurssi, jonka merkitys on viimeksi realisoitunut noin 70 vuotta sitten. Venäjänkielen taitoisista sekä maan olosuhteita ja kulttuuria tuntevista on Suomessa aina krooninen puute.\nOsaisinpa itsekin puhua venäjää oikeasti ja kunnolla. Vaikka yhtä hyvin kuin dosentti J. Bäckman.\nSilloin menee automaattisesti, ilmoituksella.\nTässä on jotain siitä ilmavoimien vakoilujutusta:\nMiksi GRU palautti asiakirjan ja käräytti yhdyshenkilönsä? Ensinnäkään ei ole varmaa, että asiakirja on luovutettu GRU:lle, vaikka on ilmeistä, että se sai sen myöhemmin käsiinsä. Ulkoministeri Erkki Tuomioja totesi julkisuudessa, ettei Venäjä ollut vakoilutapauksessa "aloitteellinen". Tuomiojan lausunto viittaa siihen, että todennäköisin syy on se, että asiakirjan luovutuksen taustalla oli turhautuneen upseerin päähänpisto, joka tuli GRU:lle yllätyksenä. Hetken harkittuaan GRU päätti kieltäytyä yhteistyöstä ja palautti ilmeisesti arvottoman asiakirjan.\nOttamatta kantaa tarinan yksityiskohtien uskottavuuteen tai paikkansa pitävyyteen totean vain, että venäläiset (Suomen kansalaiset) maahanmuuttajat ja emigrantit eivät ole puolustusvoimissa mikään uusi asia, vaan heitä on aina ollut ja todennäköisesti tulee olemaan myös jatkossa. He eivät ole mikään ongelma tai uhka, vaan päinvastoin arvokas resurssi, jonka merkitys on viimeksi realisoitunut noin 70 vuotta sitten. Venäjänkielen taitoisista sekä maan olosuhteita ja kulttuuria tuntevista on Suomessa aina krooninen puute..\nJep. Maahanmuuttajat ovat rikkaus. No, eipä tosiaan venäläinen ole pahimmasta päästä.\nSeitsemän Norjasta, Ruotsista ja Tanskasta matkaan lähtenyttä äärimuslimia on tehnyt itsemurhaiskun, kertoo norjalainen Aftenposten-sanomalehti. Iskut on tehty vuosina 2009–2014.\nLehden tekemän listauksen mukaan yksi iskijöistä oli muslimiksi kääntynyt 21-vuotias syntyperäinen tanskalainen. Muilla oli juuria Somaliassa, Irakissa, Tunisiassa ja Libanonissa. Aftenpostenin mukaan miehet olivat 18–60-vuotiaita.\nYksi listatuista teoista on Ruotsissa joulukuussa 2010 tehty epäonnistunut itsemurhapommi-isku. Räjähdyksessä Tukholman keskustassa kuoli vain pommittaja itse. Muut teot on tehty Somaliassa, Irakissa ja Syyriassa.\nMelko pieni tuomio vastavakoilun ukolle rapsahti, ehdollista ja potkut.\nHerättää hiukan ihmetystä, vai oliko tämä tilaustyö josta piti epäilysten välttämiseksi antaa tuomio?\nJossain yhteydessä on mainittu Kymenlaaksossa sijaitsevasta Arjalan Prikaatista. Mistähän tuo nimi tulee?\nEhka eivat haekaan sotilaallista tietoa. Varusmieskomppania on halkileikkaus yhteiskunnasta. Jospa kohde ei olisikaan valiton sotilaallinen tieto. Saattaisiko varusmiespalvelun suorittaminen olla mahdollinen lahestymis tapa intti kaverin isaan tai enoon. (esim. tietyn alan asiantuntija...)\nKun "kohteeseen" ollaan "tormatty" niin muutaman yhdessa vietetyn ravintola illan jalkeen jossa jokainen maksaa laskunsa... tai sitten ei... ja lahjaksi tarjotun kynan, konjakkipullon. sikarirasian, jne paalle seurataan kohteen reaktiota jonka mukaisesti alkaa seuraava vaihe: Varvays.\nkoska "kohde" on kiinnostunut jalkapallosta niin on aivan luonnollista etta hanelle tarjotaan (via perheenjasen="hyodyllinen idiootti") ilmainen matka Brasiliaan MM cupin loppuotteluun. Mikali han hyvaksyy matkan (lahjus) alkaa vaihe hyodyntaminen.\nKuviohan menee varmaankin noin, mutta miten ihmeessä se onnistuisi varusmiespalveluksessa? Tuo edellyttäisi venäläisen varusmiehen saamista juuri oikeaan varuskuntaan ja mieluusti vielä samaan tupaankin. Koulutusvalintojenkin ym. pitäisi loksahtaa juuri kohdalleen. Se ei taida onnistua ilman yhteistyökumppaneita puolustusvoimissa ja sielläkin olisi oltava juuri oikeassa kohdassa. Jos tavoitteeksi laitetaan saada myyrä palvelemaan vaikkapa KAIPR:iin tiettyyn saapumiserään, niin menee kutakuinkin mahdottomaksi se, että sattuma heittäisi myyrän ja kohdehenkilön tupakavereiksi.\nSiviilielämässä, vaikkapa urheiluharrastuksen tai työpaikan osalta tuollainen olisi moninverroin helpommin junailtavissa, kun sattuman koura ei heitä kohdehenkilöä yhtään mihinkään.


Viime viikonloppuna RB Leipzig voitti Bundesliigan huippuottelussa Dortmundin vieraskentällä maalein 3-2, katkaisten samalla isäntien huiman 41 ottelun mittaisen tappiottomien kotiotteluiden putken Bundesliigassa. Viime kaudella pääsarjassa debytoinut, ja heti toiseksi yltänyt RB Leipzig on ollut saksalaisfutiksen ykkösvihollinen koko sen kahdeksan vuotisen historian ajan, eikä seuran nopeaa nousua huipulle todellakaan pidetä tuhkimotarinana. Kaiken taustalla on energiajuomajätti Red Bull. Mutta kuka ja mikä mies on tölkkifirman suuruuden luoja?\nKaikki alkoi tavallisesta työmatkasta\nJos tuijotat silmät ristissä tietokoneen näyttöä töissä, tai olet auton ratissa puuduttavalta tuntuvalla moottoritiellä, tulet varmasti miettineeksi keinoja lieventää väsymystä. Perinteisen kahvikupillisen ohella monet valitsevat nykyään tutun ja turvallisen tölkillisen tauriinin ja kofeiniin kyllästämää sokerilitkua. Energiajuomista on tullut jo niin yleisiä, että niitä juovat enemmän tai vähemmän lähes kaikki ikäluokat. Ajatus väsymyksen oireiden helpottamisesta yhden limulta maistuvan tölkin juomalla on liian houkutteleva monelle.\nEnergiajuomat tekivät maihinnousun Eurooppaan Aasiasta. Suurin pääpiru oli itävaltalainen liikemies Dieter Mateschitz, joka ihastui mystiseltä tuntuneeseen juomaan ollessaan työmatkalla Bangkokissa edellisen työnantajansa komennuksella vuonna 1982. Thai-juoma antoi nopean virtapiikin ja poisti aikaerouupumusta, joka teki vaikutuksen Mateschitziin.\nEnergiajuoma koukutti matkan aikana Mateschitzin, ja hän ravasi yhtenään Bangkokin elintarvikeliikkeissä ostamassa lisää taikajuomana pitämäänsä tuotetta. Mateschitz alkoi ottaa selvää tuotteesta, ja nopeasti miehelle valkeni että tuotteen valmistaja oli Japanissa suurin yksittäinen veronmaksaja. Tämä sai itävaltaisen liikemiehen heräämään ajatukseen, että voisi olla kannattavaa tuoda samainen tuote myös eurooppalaisten kuluttajien saataville. Hän otti yhteyttä thai-liikemies Chaleo Yoovidhyaan, joka oli kehittänyt Mateschitzin himoitseman Krating Daeng -nimellä kulkeneen juoman ja omisti tuotteen lisenssin. Miesten neuvottelujen tuloksena he päättivät ryhtyä yhteiseen hankkeeseen, jonka seurauksena Mateschitz perusti yrityksen, joka tuo juoman itävaltalaisten saataville.\nNäin oli Red Bull saanut alkunsa.\nBrändi, jota ”ei markkinoitu”\nRed Bullin markkinointistrategian hiominen vei kolme vuotta aikaa ja juoma saatiin markkinoille vasta vuonna 1987. Raivokkaan ja näkyvän lanseeraus kampanjan sijaan uusi yhtiö päätti lähteä päinvastaisella taktiikalla liikkeelle, lähestyen segmentoitua kohderyhmää ruohonjuuritasolta.\nOpiskelijoita värvättiin ajelemaan pikkuautoilla, joiden katolle oltiin asennettu jättikokoiset energiajuomatölkit. Sen lisäksi kuvioon kuului, että Red Bull tarjosi apuaan määrätietoisesti eri juhlien ja tilaisuuksien järjestämiseen, sillä ehdolla että niissä tarjoiltiin yhtiön omia tuotteita. Mitä omituisemmalla ja persoonallisemmalla teemalla, sitä parempi. Myöhemmin mukaan tulleet televisio mainokset eivät sisältäneet suuria leffatähtiä tai pintaliitojulkkiksia. Mainokset olivat yksinkertaisia, huumorin sävyttämiä piirrettyjä, joiden punaisena lankana oli tuputtaa ajatusta, että tätä nimenomaista energiajuomaa litkimällä saisi siivet.\nKolmetoista vuotta myöhemmin, vuosituhannen vaihteessa, erään julkaistun brittitutkimuksen mukaan Red Bullia pidettiin kuluttajien keskuudessa niin sanottuna ”ei-markkinoituna brändinä”. Myöhemmin arvostettu englantilainen talouslehti The Economist kirjoitti, että firma käytti paljon aikaa ja rahaa vahvistaakseen juuri tätä illuusiota kuluttajissa. Jatkumoa tälle oli siirtyminen mukaan urheilumaailman puolelle.\nTällä hetkellä Red Bull sponsoroi jalkapallon lisäksi lukuisia menestyneitä yksilöurheilijoita ja järjestää tasaisin väliajoin isoja spektaakkeleita. Tunnetuin näistä lienee vuonna 2014 toteutettu itävaltalaishuimapää Felix Baumgartnerin laskuvarjohyppy stratosfäärin läpi avaruudesta maahan. Formula 1:n ja muiden kilpa-autourheilun lisäksi yhtiö on myös kehittänyt oman urheilulajinsa, alamäkiluistelun, jonka avulla se on pyrkinyt lisäämään tunnettuuttaan entisestään.\nSaksassa Red Bull lienee menettänyt imagonsa markkinoimattoman brändinä jo hyvän aikaa sitten, koska RB Leipzig on ollut maan jalkapalloyhteisön kollektiivisen vihan kohteena koko olemassaolonsa ajan. Laajamittainen ja jatkuva protestointi seuraa vastaan on kuitenkin kääntynyt samalla Mateschitzin firman eduksi. Nyt juomajätti on entistä vahvemmin kaikkien tietoisuudessa ja leipzigiläisen Bundesliiga-seuran ansiosta Red Bullista puhutaan yhä enemmän eri foorumeilla.\nRB Leipzigistä tekee poikkeuksellisen seuran se, että vaikka sen omistajaportaalla on rahaa ja resursseja lähes loputtomasti, ei itse edustusjoukkue ole supertähtien kyllästämä. Vuonna 2009 perustettu seura nousi seitsemässä vuodessa Saksan viidenneltä sarjaportaalta pääsarjaan, ja käytännössä ilman suuria tähtiä. Se voisi halutessaan lähteä Euroopan suurseurojen rinnalle kilpavarusteluun, mutta sen sijaan joukkueessa pelaa Emil Forsbergin, Timo Wernerin, Willi Orbanin ja Naby Keitan kaltaisia uransa huippua vasta lähestyviä nuoria pelaajia.\nMalmöstä saapunut Emil Forsberg on noussut tähdeksi RB Leipzigissä. (Kuva: All Over Press)\nMateschitzin yhtiön kotipaikka on Fuschl am See, joka on pieni kylä Itävallassa. Kylässä Mateschitz, hänen ansionsa ja meriittinsä tunnetaan muiden asukkaiden keskuudessa hyvin, mutta – yllätys kyllä – paikalliset eivät mielellään hänestä julkisia kommentteja jakele. Ne harvat kommentit jotka tölkkikeisarista on annettu, on tehty nimettöminä vaikka mielipiteet ovat poikkeuksetta ylistäviä.\nRed Bullin F1-tiimin johtaja Helmut Marko on verrannut Mateschitzia Itävallan arkkiherttua Juhanaan, joka edisti omana aikanaan maan teollisuutta, kulttuuria sekä koulutusta.\n– Didi tekee nyt aivan samalla tavalla, kaksi vuosisataa myöhemmin. Hän antoi tälle väljähtyneelle alueelle toivoa paremmasta huomisesta, vaikka se olisi ollut maan hallituksen tehtävä, Marko avautui Frankfurter Allgemeine Zeitung –lehdelle.\nMarko on työskennellyt Mateschitzin palveluksessa jo vuodesta 2005 saakka, vaikka ei ole koskaan kirjoittanut virallista työsopimusta. Miesten välinen suhde on perustunut puhtaasti luottamukseen ja Marko onkin aina painottanut Mateschitzin olevan sanansa mittainen mies.\nRed Bull-johtajan on sanottu olevan hyvä pomo työntekijöilleen, maksaen avokätistä palkkaa ja pitäessään henkilöstöstä hyvää huolta. Mutta, virheisiin ei ole varaa. Jos töhöilee, saa herkästi Mateschitzin vihat niskaansa.\nMikä mies Dieter Mateschitz lopulta oikein on?\nMateschitzin tämänhetkisestä noin 20,7 miljardin euron nettovarallisuudesta voi lukea lukuisista eri lähteistä, mutta miehen yksityiselämästä on tihkunut vuosien saatossa kovin vähän tietoa. On puhuttu, että hänen isänsä ja äitinsä olisivat olleet kumpikin ammatiltaan opettajia. Toisen käden tietona on myös kerrottu, että hänen isänsä olisi jättänyt perheen Mateschitzin ollessa vielä pieni lapsi.\nEnergijuomamogulin roolin lisäksi Mateschitz on ottanut haltuunsa myös joitain medioita. Yksi niistä on itävaltalainen TV-kanava Servus TV, joka on nykyään Red Bull konsernin omistuksessa. Toinen oli yhteiskuntalehti Seitenblicke, joka oli toimi vuosina 2005-2016.\nTuorein hanke on tänä syksynä käynnistetty, Addendum-nimeä kantava mediaprojekti. Mateschitzin on sanottu sympatisoivan tavallisia maanmiehiään, jotka kokevat maahanmuuton ongelmaksi Itävallassa. Uusi sivusto näyttääkin suuntautuvan vahvasti konservatiiviseen ja äärioikeistolaiseen suuntaan, amerikkalaisen vaihtoehtomedia Breitbart Newsin hengessä. Tähän mennessä sen kaikki sisältö on keskittynyt maahanmuuttajiin ja heidän aiheuttamiin ongelmiin Itävallassa.\nAddendum-hanke kertoneekin Mateschitzin omasta poliittisesta suuntauksesta riittävästi. Jotenkin kuvaavaa, että hän omistaa Fijillä sijaitsevan yksityisen Laucala-saaren, jossa viettää vapaa-aikaansa. Saari on muiden vuokrattavissa vain silloin kun mies itse ei ole paikalla.\nMateschitz haluaa totisesti pitää yksityiselämänsä itsellään. Taannoin itävaltalainen tutkiva journalisti Michael Nikbakhsh yritti tehdä juttua Red Bullista, joka sitten sai Mateschitzin tolaltaan. Hän lähetti toimittajalle uhkaavan viestin, jossa mainittiin ettei polvilumpioiden rikkominen maksaisi kuin 500 dollaria, jos sen tilaisi Moskovasta. Muutamia päiviä myöhemmin toimittaja sai Mateschitziltä pahoittelukirjeen kotiosoitteeseensa lähetettynä, mikä lisäksi hyytävää shokkivaikutusta entisestään. Toimittaja Nikbakhsh kun oli pitänyt yhteystietonsa visusti salaisena, eikä niiden pitänyt olla kenenkään tiedossa.\nItävaltalainen kirjailija Wolfgang Fürweger aloitti kirjaprojektia Red Bullin menestystarinasta ja sai hankkeelle Mateschitzin siunauksen aluksi. Myöhemmässä vaiheessa tölkkipomo kuitenkin hermostui ja kielsi koko kirjan kirjoittamisen tykkänään. Syynä arveltiin olevan, että Mateschitz ei pystynyt kontrolloimaan sisältöä riittävästi, jonka vuoksi hän ei enää ollut mukavuusalueellaan.\nMonet Mateschitzia seuranneista toimittajista ovat olleet yllättyneitä Red Bull omistajan viimeisimmästä, maahanmuuttoa kritisoivasta hankkeesta. Aihe on ollut viime vuodet hankala koko Euroopassa ja puolensa avoimesti valitsemalla voi olla negatiivinen vaikutus kuluttajiin. Kärkkäimmät ovat verranneet 73-vuotiasta Mateschitzia jopa Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpiin, ja sanoneet itävaltalaisliikemiehen kyllästyneen olemaan ”vain yritysjohtaja”.\nOli miten oli, Mateschitzin luoma imperiumi kasvaa kasvamistaan. Yhä isommaksi on kasvamassa myös suurseurojen joukkoon Saksassa hanakasti pyrkivä RB Leipzig.\nLähteet: Frankfurter Allgemeine Zeitung, Telegragh, Forbes, Kleine Zeitung\nBundesligaBundesliigaDieter MateschitzfeaturedRB LeipzigRed Bull


Matleena muutti entiseen mummolaansa | Meillä kotona\nMummun haaveena oli, että tyttärentytär ottaisi aikanaan hänen pikkuisen talonsa Raumalla hoivaansa. Toive toteutui, kun Matleena ja Jukka päättivät remontoida talon. Ison remontin jälkeen talo on soma kuin karamelli.\nMatleena Mäkelän ja Jukka Wahlqvistin kotitalo sijaitsee Raumalla Suomen pienimmällä asemakaavoitetulla tontilla, jonka koko on vain 147 neliötä. Pihasauna on rakennettu parikymmentä vuotta sitten.\nTalossa on keittiön lisäksi kaksi huonetta, neliöitä on yhteensä 45. Piha on suloinen ja vehreä ja talo soma kuin karamelli.\nOlohuoneen ikkunalta katselevat ulos perinteiset Staffordshiren posliinikoirat, jotka Matleenan mummu on ostanut pariisilaiselta kirpputorilta.\nKertoisitko talonne tarinan, Matleena?\nEmme tiedä tarkkaa rakennusvuotta, mutta talo on 1800-luvulta. Ensimmäinen asukas on luultavasti ollut köyhä seppä, jolla ei ollut varaa suurempaan tonttiin.\nTuli on uhannut rakennusta useampaankin kertaan. Sota-aikaan pieni navetta ja vaja paloivat poroksi.\nMillainen remontti edelsi muuttoanne?\nKaikki muu purettiin pois paitsi hirsirunko! Päätimme tehdä kerralla sellaisen remontin, ettei tarvitse hetkeen ajatella asiaa. Talo sai kunnon eristeet ja sähköt, putket sekä kaikki pinnat uusittiin.\nPiha avattiin, jotta kaapelit ja putket saatiin maan alle. Tämä vaihe jännitti. Rakennus on Museoviraston valvoma, ja kaivutyötä seurattiin siltä varalta, että maan alta löytyisi jotain historiallisesti kiinnostavaa. Ei löytynyt, joten saimme viedä työt loppuun.\nOlosuhteiden pakosta jouduimme muuttamaan remontin keskelle. Talossa ei ollut toimivaa vessaa, joten kävimme pesemässä hampaat huoltoasemalla.\nEteisen tapetti on Boråstapeterin Ypsilon. Tyyliin sopivat katkaisijat ovat Metsänkylän Navetasta.\nPienen talon keittiö on yllättävän tilava. Ajaton, tammesta tehty keittiökaapisto on vaasalaisen puusepän tekemä. Mummun aikainen Lappi-liesi on edelleen käytössä. Taustan koristetiiliseinän Matleena teki itse niin pitkälle kuin ylsi, Jukka jatkoi loppupätkän kattoon asti.\nVanhaan kultaan vivahtava Gorenje-jääkaappi tilattiin netistä. Matleena jännitti väriä, mutta lopputulos on onneksi mieleinen.\nFiftarityyliset tuolit on tilattu netistä. Jukka kokosi pöydän kirpparilta vitosella ostamastaan jalasta ja irtolevystä. Peuranpää on koottava pahvikoriste, jonka Matleena löysi riihimäkeläisestä Pompotista.\nSeinäkaappi on Ikeasta. Matleena tuunasi sen takaseinän mummun vanhalla tapetilla. Kaapissa säilytetään päivittäin käytössä olevia retroastioita. Kasvitaulut ovat Kasvihuoneilmiöstä ja kehykset kirpputorilta.\nSanomalehtiteline on joululahja ystävältä. Matleena säilyttää siinä tarjottimia.\nTykkään väreistä. Kuin huomaamatta meille on hakeutunut paljon 1950–60-luvun esineitä ja huonekaluja. Emme juokse trendien perässä.\nKotimme on hauska ja kodikas, meidän näköisemme. Emme osta uutena juuri mitään.\nMiten mummusi näkyy kotonasi?\nPersoonallinen mummuni toimi Raumalla kaupunkioppaana mutta rakasti myös kaukomatkailua. Hän saattoi syödä vaikka koko viikon kaurapuuroa, jotta matkakassa karttui.\nMuistona näistä reissuista meillä on tuliaisia esimerkiksi Pariisin kirpputoreilta. Kotioloissa mummu eli vaatimattomasti, mutta kun reissuun päästiin, mentiin vaikka Dubaihin asti.\nHän oli myös taitava käsistään. Minulla on valtavat määrät hänen nypläämiään pitsejä. En ole uskaltanut laittaa niitä vielä esille vaan vaalin niitä.\nYksi mummun opeista on jäänyt mieleeni perusteellisesti: olohuoneen ikkuna on aina pidettävä puhtaana, koska alueella liikkuu paljon taloa kuvaavia turisteja.\nOlohuoneen hempeä tapetti on Harlequinin Erin.\nVanha kotimainen sohvaryhmä ja pöytä löytyivät Tori.fin kautta. Verhoilu on uusi. Matleenan maalaama jänistaulu sai nimekseen Selfie. Aihe syntyi muistona eräästä vapusta, jolloin hänellä oli hupailun vuoksi pupunkorvat päässään.\nPihakirppikseltä ostettu lipasto asettui kauniisti olohuoneeseen. Lattialla on mummun maailmalta tuoma madonnapatsas. Matleena nauttii kodin rauhasta pitkien työjaksojen välissä. Retromekko on lietolaisesta suosikkikaupasta, Osto- ja myyntiliike Simolinilta.\nTiikkihylly on löytö Tori.fistä. Siihen on kerätty ajan henkeen sopivia esineitä. Lattialla istuva posliinikoira on Matleenan isoisoäidiltä. Se katselee aina ovelle päin ja odottaa isäntää kotiin.\nLaatikosto on tuunattu tapeteilla. Palikat ja tossut ovat söpöjä kirppislöytöjä. Matleena ihastui kirpputorilla vanhoihin, puisiin viivaimiin ja osti niitä kokonaisen nipullisen.\nVaikka asumme melkein keskellä kaupunkia, täällä on valtavan hiljaista. Arvostamme sitä. Kotimme on juuri sopivan kokoinen, eikä siivoamiseen kulu liikaa aikaa.\nTykkään myös puuhastella omassa pihassa. Vaikka tilaa on aika vähän, kukkien kanssa riittää sopivasti touhua.\nRakastan käsillä tekemistä. Tuunaan vanhoja huonekaluja, askartelen ja maalaan tauluja. Ompelen koneella jonkin verran, mutta virkata ja neuloa en osaa.\nVoin hyvin elää ilman telkkaria, mutta radiota kuuntelen aina puuhastellessani. Jukka on taitava puutöissä ja tekee mielellään vähän isompiakin projekteja. Yhdessä olemme hyvä tiimi.\nMummun vanhassa lasivitriinissä on Jukan kirppiksiltä keräämiä kauniita lasiesineitä. Matleena tuunasi jakkaran Pihlgren ja Ritolan tapetilla mieleisekseen.\nMakuuhuoneen ikkunaan on kerätty meripihkankeltaisia lasiesineitä. Ne hohtavat kauniisti auringonvalossa. Orla Kielyn Classic Stem -tapetti oli Matleenan toivelistalla jo ennen kuin muutosta pikkutaloon oli edes puhetta.\nPidät myös blogia. Miten se sai alkunsa?\nBlogi syntyi yhteydenpitovälineeksi ulkomaalaisen ystävän kanssa. Olin nuorena tyttönä au pairina Englannissa ja sain sieltä ystävän, johon pidän edelleen yhteyttä. Blogin kautta olen voinut kertoa hänelle, mitä elämäämme kuuluu.\nVähitellen lukijapiiri on kasvanut. Kirjoitan remontista, tuunauksista, kirppislöydöistä, luonnosta ja paljon muusta. Kirjoittaminen on minulle myös tapa rentoutua.\nBlogin nimi, Lingonberry House eli Puolukkatalo, tulee talostamme. Koska rakennus on Museoviraston valvoma, myös ulkomaalien sävyt on määrätty. Meidän talomme väri on nimeltään Puolukka.\nMikä on seuraava projektinne?\nKodin remontti on vihdoin valmis, ja tulevina vuosina edessä on lähinnä ylläpitoa. Keittiön seinät maalaan ehkä vielä eri sävyllä, sillä nykyinen ei ole ihan toiveiden mukainen.\nUusi harrastuksemme ja projektimme on hiljattain hankittu Wanha Villa, pikkuinen kesätalo merenrannalla. Siellä on remontti vielä aluillaan, joten suunniteltavaa ja tehtävää riittää.\nVapaa-aika ei saa kuitenkaan vierähtää pelkkään remontoimiseen. Lähdemmekin kesätalon rannasta usein veneilemään ja nauttimaan kauniista luonnosta.\nSaunatuvassa näkyvät alkuperäisen talon päätyseinähirret. Jyrkät portaat vievät vintin työhuoneeseen.\nTyötilassa Matleena ompelee, askartelee ja bloggaa. Arkku löytyi entisen kodin vintiltä.\nMatleena teki Jukalle yllätykseksi työkalusäilön talossa jo olleeseen seinäkaappiin. Kaapin vetimet on tehty vanhoista vöistä. Kirppiksiltä löytyneisiin metalliraameihin on tulostettu seepiansävyisiä perhekuvia.\nPukuhuoneen seinällä on kokoelma vanhoja, muovikehyksisiä peilejä, jotka Matleena on keräillyt kirppiksiltä.\nMatleena näki Porvoon-reissulla hauskoja pikkutaloja monen talon ikkunoissa. Pukuhuoneen ikkuna sai siksi persoonallisen näkösuojan taloista, jotka Jukka sahasi puupalikoista ja Matleena maalasi.\nPihasauna rakennettiin mummun aikana tilavaksi, koska hän pesi kaikki pyykit kotona pulsaattorikoneella. Remontissa tilaan saatiin mukavasti mahdutettua myös suihku. Seinäpaneelin karhunruskea väri on itse sekoitettu. Puutikkaat löytyivät vintiltä, ja Matleena petsasi ne tummanruskeiksi.\nPariskunta viihtyy pihalla. Terassi yhdistää seinäkkäin olevan talon ja saunatuvan niin, että liikkumaan pääsee vaikka sukkasillaan.\nKakkua ja jääteetä pikkuisella patiolla. Hauskat lusikat ovat kirpputorilta.\nLisää tarinoita Matleenan kodista ja elämästä on tarjolla hänen blogissaan: lingonberry-house.blogspot.fi.\nLiedon osto- ja myyntiliike: "Tarjolla on aina jotain yllättävää."\nWanha Nestori: "Käymisen arvoinen paikka Maskussa."\nPihakirppikset: "Pitsiviikolla heinäkuussa kannattaa pistäytyä Vanhan Rauman pihakirppiksillä."


Maatiaiskanasen Elämää: Arki iloineen ja suruineen\nOlen viime aikoina pohtinut (yllätys yllätys) arkeamme ja koko elämää sen monimuotoisuudessaan. Kuinka pienillä hetkillä on valtava merkitys meille. Se, kuinka aamun ensimmäiset minuutit sujuvat, saattaa ratkaista koko aamupäivän. Tai se, miten ilta sujuu, ratkaista koko yön. Saati päivän pienen pienet hetket. Olen useana aamuna saanut herätä siihen, että Taika kihertää vieressä ja nauraa sitä ihanaa lapsen naurua, joka kumpuaa vatsanpohjasta saakka, kun vähän kutittaa, ja miten päivän ensimmäiset kuulemani sanat ovat; Äiti, olet ihana. Päivä alkaa melko huikealla tavalla tuolloin. Ne aamut, jotka alkavat sillä, että herään kitinään ja narinaan, eivät ole läheskään niin auvoisia, khih.\nMonena iltana olen ihan huokaissut HerraMiehelle, että voi, miten ihana tuo meidän lapsi onkaan tai miten käsittämättömän upeita teini-ikäisiä meillä asustaa. Vastapainoksi joinakin iltoina ärisen ja murisen kaikkien "ylimääräisten" palvelusten pyytämisistä, lähinnä nyt Taikaa ajatellen. Hänelle kertyy hyvin nopeasti ilmoihin monia pieniä rutiineja, joiden toteuttamatta jättäminen aiheuttaa lievän katastrofin. Joinakin iltoina en jaksaisi peitellä montaa kertaa, käydä rasvaamassa muka kutisevia jalkapohjia tai viemässä unileluja viidettä kertaa Taikan kainaloon. Ja kuitenkin aina joskus nuo pienet höpsöt rutiinit ovat minusta ihan maailman suloisimpia, kun palveluksia on vastaanottamassa valloittavasti hymyilevä tyttö, joka pyytää viiiiielä yhdenkerran sitä ja tätä ja tuota...\nItselleni stressiä luo tällä hetkellä Julian lähestyvä tukijakso Onerva-kouluun, joka sijaitsee Jyväskylässä. Julia menee sinne siis näkövammansa vuoksi, jonka taustalla on synnynnäinen harmaakaihi. Juliasta olen joskus kirjoittanut hänen omalla luvallaan tekstin, joka kertoo hänen näkövammasta ja aspergerista. Jos haluat tekstin lukea, niin löydät sen klikkaamalla tästä. Pohdiskelen, miten tyttö vieraassa paikassa pärjää, kun on sielä ensimmäistä kertaa ja lisäksi myös matkojen taittaminen sinne ja takaisin. Meiltä on melkoinen matka Jyväskylään ja itse kuulun niihin kuskeihin, jotka eivät mielellään aja vieraissa paikoissa. Julkisilla matka taas kestää todella kauan. Sinne on vielä kolmisen viikkoa aikaa, mutta huomaan usein jo asiaa pähkäileväni ja pohtivani. Ensi viikolla Onervan syysloma loppuu, joten soittelen ja selvittelen asioita. Siihen saakka yritän pitää omat yliaktiiviset aivoni kurissa. Arvannette kuinka helppoa se on!\nItselläni on jälleen menossa uniongelma-kausi, joka alkaa aina sillä, etten saa unta illalla ja pyörin sängyssä useamman tunnin. Kun lopulta alan taas nukahtamaan ongelmitta, alan heräilemään keskellä yötä, enkä pysty nukahtamaan ennenkuin aamulla. Tällä hetkellä on juuri tuo vaihe meneillään. Pahin vaihe on tämän jälkeen, kun alan näkemään painajaisia. Toisinaan niihin herää HerraMies, kun itken ja toisinaan taas herään itse, enkä uskalla liikkua ja hengittäminenkin tuntuu ihan tuskalta. Hyvin ikäviä kausia, enkä tiedä, mikä ne laukaisee. Stressin määrä tuntuu olevan elämässä vakio, aiheet vain muuttuvat, joten en usko, että sekään sitä saa aikaan. Onneksi olen oppinut, että vaikka valvoisin öisin, voin nukkua tarvittaessa päivällä Taikan päiviunien aikaan ja painajaisten pahimpina aikoina herätän HerraMiehen silittelemään ja rauhoittelemaan.\nSumuinen päivä puutarhassa\nMuutoin elämä sujuu mukavasti omalla painollaan. Vietämme sitä rauhallista arkea, joka sopii meille kaikille. Taikan kanssa olemme nyt lähiaikoina käyneet kahdessa kivassa tapahtumassa. Viime viikonloppuna Kauppakeskus Veturissa esiintyi Hevisaurukset ja tiistaina lähikirjastossa oli Pullapoika - marionettinukke-esitys. Hevisauruksia meidän kanssa oli katsomassa myös Ilona. Ilonan ja Julian kanssa emme tälläisiin osallistuneet, kun he olivat pieniä, sillä meteli ja ihmispaljous oli Julialle liikaa. Onneksi hänkin nykyään osaa jo vähän nauttia menosta ja meiningistä, kunhan vain on tuki lähellä <3\nPullapoika - marionetti esitys\nTälläisiä arkisia ajatuksia tällä kertaa. Joskus tekee hyvää näpytellä ruudulle ihan vain tajunnanvirtaa ilman sen suurempia tarkoituksia. Se ehkä joskus vähän helpottaa myös oman yliaktiivisen ajattelun tuottamaa väsymystä. Toisinaan on hyvin turhauttavaa, kun ei pysty olemaan ajattelematta kokoajan jotakin ja tekemättä suunnitelmia suuntaan jos toiseenkin. Se nappula, jolla saisi aivot aina joskus pois päältä, olisi tosi näppärä. Etenkin illalla!\nKaikkien näiden asioiden kanssakin koen kuitenkin olevani todella onnekas. Saan elää tällä hetkellä juuri sellaista elämää jota haluan ja jahdata omia unelmiani, vaikkeivat ne välttämättä koskaan tule taloudellisesti kannattaviksi. Lapset voivat hyvin, parisuhde voi hyvin, kanatkin voivat hyvin (paitsi, että Lotta näyttää todella hurjalle kamalan sulkasadon vuoksi) ja elämä rullaa omalla painollaan hitaasti ja varmasti eteenpäin.\nIhanaa torstaita Sinulle! pssst... Eilen Maatiaiskanasen Elämää instassa täyttyi huima 1000 seuraajan raja, wauuutsi wau ja kiitoksia jokaiselle seuraajalle <3 Lähiaikoina pidetään jokin kiva arvonta sen kunniaksi. Palkinto toiveita saa esittää ;) Tänään muuten vielä ehtii osallistumaan instagramissa Samaskorun arvontaan. Arvontaan pääsee osallistumaan instassa seuraavanlaisen kuvan kohdalta:\nSamaskoru: Pääskynen - kaulakoru\nklo torstaina, lokakuuta 18, 2018\nTunnisteet: arvonta, lokakuu, minä, Puutarha, yleistäpohdintaa\nJaana M / My life 18. lokakuuta 2018 klo 14.51\nTsemppiä Julialle! Hyvin se menee! Olen kuullut positiivista tästä Onervan yksiköstä. Toivottavasti nukkumatti tulee luoksesi pian kylään <3 Uni on niin tärkeää ihmiselle <3\nMaatiaiskanasen Elämää 18. lokakuuta 2018 klo 17.52\nOnervasta on tosiaan kuulunut paljon hyvää, joten sen suhteen olen hyvin luottavaisin mielin. Tytönkin kanssa juuri juteltiin ja eiköhän se hyvin suju :) Uni tosiaan on tärkeää, huomaa aika äkkiä, kun univajetta on tullut...\nPihakeiju 18. lokakuuta 2018 klo 15.43\nAinahan tuo on huoli lapsista, olivat isoja tai pieniä.Kyllä tytär pärjää kun teillä on kotiasiat kunnossa. Tiedän perheen jolla on asbergerlapsia siis useampi kuin yksi, asioilla on tapana järjestyä yleensä. Teetkö vuorotyötä kenties? Ikää kun tulee niin keho ja mieli alkaa oireilla, ainakin kolmivuorolaisilla. Tyttäreni ikä 35 v,kahden lapsen äiti, 4 ja 5v teki vuosia sairaanhoitajan kolmivuoroa ja nyt on vaihtanut alaa päivätyöläiseksi. Hoitoala muutenkin raskasta joten hyvät yöunet on tärkeät. Se nappula kyllä on olemassa miten saa aivot narikkaan, opettele rentoutumisen jalo taito,kurssejakin kyllä löytyy ja aika täytyy ottaa sitä ei kukaan sinulle tarjoa. Kauniita unia sinulle jatkossa :-)\nMaatiaiskanasen Elämää 18. lokakuuta 2018 klo 18.53\nNiinhän se on, ettei äitiys lopu mihinkään ikään. En tee vuorotyötä, vaan aina silloin tällöin keikkaa lähihoitajana. Tällä hetkellä itseasiassa tosi vähän. Täytyy yrittää tuota rentoutumista harjoitella ;) Kiitos, toivotaan, että unimasa taas muistaa olemassaoloni :)\nPipo-otus 18. lokakuuta 2018 klo 16.21\nSitä ne psykologitkin suosittelee, että ajatuksia on hyvä kirjoittaa välillä ylös, pitää päiväkirjaa tms. Se antaa vähän perspektiiviä ja etäisyyttä asioihin, kun ne tulevat tekstinä nenän eteen, eivätkä vain pyöri päässä. :) Tsemppiä Jyväskylän reissuun, hyvin se menee! <3 (Tunnistan myös itsessäni tuon etukäteen 'yliajattelemisen'. Köhköh, yhtään en jännittänyt viimeisintä lääkärireissua, en en... :D Asioiden odottelu on vaan tosi ahdistavaa. Jos jotain pitää vaan tehdä heti nyt, niin se on helpompaa, ei ehdi panikoida.) Toivottavasti saat pian kunnolla myös unen päästä kiinni! Iloa ja elämän valoisia hetkiä tähän viikkoon! <3\nMaatiaiskanasen Elämää 18. lokakuuta 2018 klo 18.56\nEhkä se pieni jännitys oli havaittavissa ;) Onneksi homma kuitenkin meni hyvin <3 Odottaminen usein on pahinta. Kiitos, iloa myös Sinun päiviisi <3\nseita 18. lokakuuta 2018 klo 16.34\nMinulla unettomuus iskee silloin kun on liikaa asioita yhtä aikaa mietittävänä. Päässä pörrää eikä pysty rauhoittumaan. Eikä auta vaikka itseään komentaisi olemaan ajattelematta.\nLukiessani tyttärestäsi ajattelin, että paljon kehitystä on tapahtunut näkövammaisten kouluoloissa. Veljeni oli näkövammainen. Hän joutui 7-vuotiaana sokeainkouluun, joka silloin oli sisäoppilaitos. Lomalle sieltä pääsi vain jouluna ja kesällä. Tämä oli 50-60 -lukujen vaihteessa. Olen myöhemmin ajatellut, miten kauheaa se on ollut lapselle. Silloin ei ollut vaihtoehtoja.\nMaatiaiskanasen Elämää 18. lokakuuta 2018 klo 18.58\nJoo, ei se komentaminen auta. Kohta huomaa taas pyörittävänsä asioita päässään.\nOnpa surullista kuulla veljesi kohtalosta :( On kyllä ollut tosi rankkaa! Onneksi monet asiat ovat menneet hyväänkin suuntaan, vaikka usein nykypäivää manataan huonommaksi.\nChilin siemenet 18. lokakuuta 2018 klo 19.17\nOletko kokeillut melatoonia nukahtamiseen?\nMaatiaiskanasen Elämää 19. lokakuuta 2018 klo 7.22\nEn ole kokeillut, mut pohdin tuossa yhtenä yönä, kun en nukahtanut, että pitäisi kokeilla. Nooh, sitten nukahtaminen alkoi taas onnistumaan, niin jätin ajatuksen siihen. Keskellä yötä en oikein arvaa enää ottaa, kun Taikan kanssa on kuitenkin heräiltävä seitsemän maissa...\nkristiina 18. lokakuuta 2018 klo 19.31\nVoi meitä äitejä kun aina täytyy (?) jotain murehtia. Unettomat yöt ovat minullekin tuttuja. Viime yönä en nukkunut juuri ollenkaan kun mietin tyttären öistä automatkaa halki Ruotsin 1200km. Onneksi matka meni hyvin.\nTsemppiä tyttärellesi kouluun ja varsinkin koulumatkaan!\nEn sitten ollut bloggaamatta muutamaa päivää pidempään. Uusi blogi avautui tänään. Tervetuloa katsomaan!\nMaatiaiskanasen Elämää 19. lokakuuta 2018 klo 7.23\nHyvä, että tyttäresi matka sujui hyvin. Oli kyllä melkoinen matka, ohhoh!\nKiitoksia tsempeistä <3 Kävinkin tutustumassa uuteen blogiisi ja kirjauduin lukijaksi :) Ihana, että aloit taas kirjoittamaan <3\nHirnakka 18. lokakuuta 2018 klo 20.40\nVoi että, minä niin muistan ne iltarutiinit <3 Paras oli ehkä se, että yhdessä vaiheessa, olivat n. 2-3 vuotiaita, iltalauluksi kelpasi vain ja ainoastaan Petteri Punakuono. Muistan ainakin yhden Juhannuspäivän illan jolloin lauloin Petterin viisua ja nenää kuumotti aurinkoisen päivän jäljiltä.\nKaikella on tapana järjestyä, luota vain !\nIhana, ettei meillä olla ainoita, jotka laulaa joululauluja myös kesällä, hahahah :D Voi, ihana juhannusmuisto teillä <3\nKyllä ne asiat tosiaan yleensä järjestyvät <3\nOuti Krimou/Outi's life 18. lokakuuta 2018 klo 21.05\nMeissä äideissä on se "ongelma", että me eletään lapsien tulevia tapahtumia jo etukäteen ja tietenkin niin, että ne vaikeimmat asiat osuvat juuri sen oman lapsen kohdalle. Onneksi kuitenkin vain harvoin ne kamaluudet, joita on ajatellut, tapahtuu. Yleensä kaikki vaan menee omalla painollaan. Tsemppiä Julialle ja tsemppiä sinullekin noiden uniongelmien kanssa. Lähetän extrahalin ja pussillisen unihiekkaa sinne virtuaalisesti <3\nMaatiaiskanasen Elämää 19. lokakuuta 2018 klo 7.25\nTotta ompi tuo. Voi äitiyden ihanuus ja kamaluus <3 Kiitoksia murunen. Ilmeisesti unihiekat auttoivat, sillä nukuin koko yön (tai no, hain Taikan viereen, mutta nukahdin uudelleen heti) ja heräsin vasta kuudelta. Toivottavasti uniongelmat jäisivät nyt taas taakse ja jäisi ainakin se painajais-vaihe kokonaan pois! <3\nKirsti Kaija 18. lokakuuta 2018 klo 22.14\nHarvoin elämä soljuu tasaisesti ilman hyviä tai huonompia päiviä.\nJuuri tuollaisia me äiti-ihmiset olemme, huolehdimme etukäteen asioista.\nOnnea suuren seuraajien määrän johdosta.\nMaatiaiskanasen Elämää 19. lokakuuta 2018 klo 7.26\nKiitos <3 Onneksi elämä ei soljukkaan ihan tasaisesti. Ei osaisi arvostaa valoisia päiviä läheskään niin paljoa, jos aina olisi samanlaista :) Ihanaa perjantaita Sinulle ja myös Erkille terkkuja <3\nRitavuoren juurella 19. lokakuuta 2018 klo 6.42\nAivosi käyvät ylikierroksilla😊tiedän tunteen kun ajatusta ei saa katkaistua🙄\nMikä kenelläkin auttaa mutta minä suihkuttelen unimagnesiumia keskelläkin yötä. Ihmeellisesti rauhoittaa.\nKomppaan toisia... hyvin Julian reissu menee.\nMaatiaiskanasen Elämää 19. lokakuuta 2018 klo 7.28\nYlikierroksella käyvät aivot eivät aina ole kiva kaveri... Vaikka ajatukset olisivat kuinka mukavia, osaa se jatkuva asioiden kelaaminen väsyttää. Tuota unimagnesiumia voisinkin kokeilla, kiitos vinkistä! <3 Olipa hyvä, että kerroin uniongelmistani, koska itselleni ei tuollainen olisi tullut mieleenkään <3\nJa totta, reissu sujuu varmasti hyvin. Julian kanssa eilen juuri juteltiin, että se on vähän kuin lähtisi kivalle leirille; saa uusia mukavia ystäviä ja tekemistä piisaa :)\nEmilie 19. lokakuuta 2018 klo 8.51\nKun joku asia painaa, tai joskus useampikin, niin nuo uniongelmat tulee. Vaikka noin yleisesti ei tunnu stressaavaltakaan niin joku vaan tekee, että herää aamuyöllä tai sitten ei saa illalla nukuttua.\nMulla on ollut pitkään ,että herään joskus klo 2-5;n välillä, joskus en katso kelloa, mutta jos katson tuntuu että eivoi olla totta kun kello ei ole tuon enempää.\nolen kokeillut melatoniinia ja magnesiumia, joskus ne auttavat ja joskus ei. Jos koen nukkuneeni huonosti monta yötä peräkkäin otan illalla nukkumaan mennessä melatoniinin, ja kas saattaa mennä aamuun asti yö. Kahvia en juo illalla, eikä myöskään teetä, missä on kofeiinia, eikä suklaatakaan kannata illalla nauttia, tai huonommin saa unta. Kaikkea on kokeiltu, paitsi uniläkkeitä, ja välillä tuntuu hienolta, kun olen nytkin nukkunut jo kolmena yönä aamukuuteen asti.\nKaikki syksy menee hyvin, ja stressaamista aiheuttavat asiat helpottaa.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.41\nYösi kuulostavat rankoilta, etenkin jos se on lähes jatkuvaa! Hyviä yöunia osaa ihan todella arvostaa, jos joskus on unettomuudesta kärsinyt. Tsemppiä öihisi <3\nSartsa 19. lokakuuta 2018 klo 9.17\nLasten asiat tuottaa eniten huolta, kun niitä ei voi samalla tavalla kontroloida, kun omia, eikä lapsille sois mitään hankaluuksia, mitä ei oo ite ensin ottanu vastaan. Toivottavasti kaikki menee hyvin kouluasioissa.\nNukkumisvaikeudet on tosi syvältä. Itelläni ne kulminoituu lähinnä siihen, että iltavuoro päättyy klo 22 ja aamuvuoro alkaa sitten taas klo 7. Joskus stressisempänä aikana kävelen ja puhun unissani.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.43\nNuo illasta aamuun vuorot ovat ihan tuskaa. Itse en myöskään osannut niiden välissä kunnolla nukkua ja sen kyllä huomasi. Lasten asiat ovat aina jotenkin paljon stressaavampia, kun ottaisi mielellään aina kaikki heidän taakat omikseen, mutta kun ei vaan voi...\npaleredrose 19. lokakuuta 2018 klo 9.58\nKiva postaus. <3 Aina ei tarvitse edes kunnon aihetta, kun juttua antaa tulla ihan suoraan sydämmestä. Univaikeudet osaavat olla tosi vaikeita, monesti rentoutusharjoitus auttaa ainakin minulla. Harjoituksessa ajattelen jokaista ruumiinosaa ja annan sen samalla rentoutua ja asettua lepoon. Se auttaa viemään ajatukset pois nukahtamisesta, joka joskus juuri sen vuoksi pitää hereillä. :-) Vaikea selittää mutta ehkä ymmärsit jotakin. Ja ei kannata stressata tulevaa kyllä kaikki järjestyy. Tsemppiä! ~Katja\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.44\nKiitoksia <3 Olen yrittänyt tuoka tekniikka ja joskus se on auttanutkin, mutta usein se jostain syystä tekee unen niin kevyeksi, etten oikein edes tiedä nukkuvani. Olen jossain ihme horteessa, joka ei piristä ollenkaan. En tiedä, miksi.\nKaikki varmaan menee tosiaan ihan hyvin <3\nSatu 19. lokakuuta 2018 klo 10.02\nOli kiva lukea mietelmiäsi. <3 Kovasti tsemppiä sinne arkeenne! Uniongelmat ovat todella harmillisia, ja itsellänikin on tapana kärsiä niistä varsinkin näin syksyisin. En tiedä, mistä se johtuu. Pus! <3\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.45\nUniongelmat tosiaan eivät ole kivoja kavereita. Toivotaan, että sieläkin unimasa muistaa taas olemassa olosi <3 *halitus*\nCarola Lehtonen 19. lokakuuta 2018 klo 13.31\nUnettomuus on tosi yleistä ja syyt mitä moninaisimpia, toivotaan että unirytmisi korjaantuu ja onhan siihen olemassa lääkkeellistä yms apuakin, uni on kuitenkin jokaiselle niin tärkeää. Meidän äitien huolehtiminen on kaiketi sisäänrakennettua ja ihan ymmärrettävää, että sinua jännittää tyttäresi pärjääminen, kaikki kuitenkin varmasti sujuu loppujen lopuksi ihan hyvin, käytte asiaa yhdessä läpi valmistautuen, niin tytöllä on luottavainen mieli. Aurinkoista viikonloppua.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.46\nTyttö on itse onneksi ihan positiivisella fiiliksellä ja pohdimmekin, että uuteen kouluun meno on kuin menisi leirille viikoksi. Paljon uusia kavereita ja kivaa tekemistä <3\nLiisan kotona 19. lokakuuta 2018 klo 18.58\nKyllä sinulla varmasti stressi onkin, sillä tunnistan nuo oireet aikaan, jolloin olin vielä työelämässä ja joskus jotkut asiat painoivat mieltä. Uskon, että tyttäresi pärjää, mutta ymmärrän äidin huolen siitäkin. Mukavaa viikonloppua ja onnea 1000:sta seuraajasta.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.47\nSe voi hyvinkin olla, että stressi on se aiheuttaja, vaikkei sitä oikein itse tiedostakkaan. Julia on kyllä niin pärjäävä tyyppi, että luulen hänellä olevan ihan kivaakin uudessa paikassa. Ehkä jopa poislähtö harmittaa sitten viikon päätteeksi. Ihanaa viikonloppua myös Sinulle ja kiitos paljon<3\nSami Niilola 19. lokakuuta 2018 klo 20.47\nUni on kuitenkin meille hyvin tärkeää. Se heijastaa pitkälle ja myös terveyteen. Mutta parasta on sinun ihana perhe. Perhe on se joka antaa sen tarvittavan energian omaan jaksamiseen.\nIsä on huono nukkuja. Syksyllä nukkuu paremmin kun tarpeeksi pimeää vaikka onkin pimentäviä verhoja. Varmaan vuorotyön ihanuuksia.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.49\nVuorotyö helposti tekee unettomuutta, mikä on tosi kurjaa. Rankka työ ja siihen päälle unettomuus ei ole kyllä herkkua :(\nUni toden totta on tärkeää ja huomaa aika äkkiä omassa fiiliksessään ja jaksamisessaan jos unta ei saa tarpeeksi. Onneksi on perhe. Mikään ei lopulta syökse raiteiltaan, kun on tuki ympärillä <3\nmatti juhani niilola 19. lokakuuta 2018 klo 21.22\nAi sami jo kertoikin että olen huono nukkuja. Pitää paikkansa. Saatan nukkua kolme ,neljä tuntia aika huonosti yövuoron jälkeen. Siinä sitä ollaankin koko loppupäivä niinsanottu zombi.\nKyllä se perhe on tärkein. Loputon voimavarojen tankkaus piste. Vaikka kuinka välillä sapettaisi. Ne on kuitenkin pikkujuttuja. Sinulla on kyllä hyvä mies ja todella upeat lapset.\nMaatiaiskanasen Elämää 20. lokakuuta 2018 klo 7.52\nTuo yövuoron jälkeinen nukkumattomuus on ihan kamalaa. Itse kokeilin kolmivuorotyötä ja totesin, etten pystynyt siihen mitenkään. Tosi lyhyessä ajassa muutuin vain itkeväksi raunioksi, joten työpaikka meni vaihtoon.\nOlen ihan samaa mieltä; perhe on tärkein. Sen vuoksi tekee kaiken ja aina saa kuitenkin paljon enemmän takaisin. Mikään ilo ei olisi mitään ilman perhettä <3 Olen tosi kiitollinen omasta perheestäni. Kun on nähnyt elämässä välinpitämättömyyttä ja pahuuttakin, niin osaa toden totta arvostaa omia ihania läheisiään.\nOlen käsittänyt, että myös teillä on tosi läheiset välit, ainakin Samin kanssa! Se on tosi ihana juttu!\nNina / Merikapteenin vaimo 22. lokakuuta 2018 klo 15.11\nOli mukava lukea ajatuksiasi, kiitos niistä <3 Julialle ja koko familialle halit, hyvin se menee <3\nHaliruttauksia uuteen viikkoon Hilu <3\nMaatiaiskanasen Elämää 24. lokakuuta 2018 klo 7.58\nKiitos murunen <3 *halitusmaximus*