HUOM! Ystävät hyvät, minulla on toinenkin sähköpostiosoite käytössä, joka on:\nSama vanha hotmailikin (riikkasaikkonen(at)hotmail.com) on edelleen myös käytössä, mutta se jättää välillä postit tuomatta perille. Ajattelin vain ilmoittaa, jos vastausta ette minulta joskus saa, että laittakaa sitten toiseen postiin. :)\nMutta Oih, Niilan toiset pentuset, Max, Kito ja Frida täyttävät tänään puoli vuotta. Onnea ja rapsuja kovasti paljon tälle kolmikolle, kennel Elo Tillan ensimmäiselle bordercollie-pentueelle!!! Kesäkuumalla niitä synnyteltiin, nyt jo pakkaset paukkuu. Täytyy myöntää että viime kesä oli kaikin puolin mukava ja ihana! :)\nKovasti pentuset elämänsä ensi viikkoina, heikkoina ja erittäin pieninä, mutta kuitenkin niin reippaina, työtä teettivät. Pelko se oli pahin kaiherrin, kyllä sitä vielä tehdä jaksoi mutta epävarmuus oli pahinta. Ja onneksi se palkittiinkin sillä kaikkein arvokkaimmalla asialla: ne jäivät henkiin! Yhtä enkelikoirapoikaa lukuunottamatta, joka onkin erittäin surullista.\nKova ikävähän pentusia tuli, kun ne omiin koteihinsa muuttivat. Vieläkin silmät kostuu, kun kesää pentusten kanssa ajattelen tai pentusia ylipäätään. Mutta hyvät kodit kaikki pentuset saivat, josta olen iloinen! :)\nAnneli kesällä sanoikin, miten noista raaskii luopua, kun niiden eteen tekee kaikkensa... Niinpä...\nUlkona pakkanen paukkuu välillä kovastikin, mutta onneksi on oma takka. :)\nAnsalla on oikeat kissanpäivät lämmitetyn takanpankon päällä. :)\nNiilan kanssa ollaan tokokokeen jälkeen käyty vähän treenailemassa, ja näin pidetään liikkeitä yllä ja saadaan treenattua hyvällä sykkeellä. Remunkin kanssa ollaan toki tokoa tehty, omassa pihassa.\nSain vihdoin laitettua Ville-Pekan ottamia kuvia kuva-albumiiin piirinmestaruustokokokeesta Jyväskylästä. Samoin laittelin kuva-albumiin myös tänään otettuja talvi-kuvia, ihan meidän pihasta. :) Kerrankin kun aurinkokin paistaa.\nMeillä kävi kylässä Max-poikanen ja Frida-tyttönen.Molemmat olivat kasvaneet ja kehittyneet todella hienosti! :) Niila ei enää jaksanut jälkikasvuaan, mutta Remu tykkäsi todella paljon ja jaksoi leikkiä vaikka kuinka pentusten kanssa.Kuva-albumissa on hieman kuvia leikeistä.Oli todella ihanaa nähdä ja mukava kun kävitte. Tulkeehan uudelleen taas!\nNiilan kanssa oltiin meidän tämän vuoden viimeisessä tokokokeessa Tampereella. Kisapaikka oli Tamskin Koiratallissa, ei ihan mikään lämmin halli kuitenkaan. Hallin pohjana oli kumimatto, eli ei mikään liukas. Kaikuva halli ja junarata meni aivan hallin takaa.\nTuomarina oli Ralf Björklund (tuomari vaihtui viime tipassa), ja koirakoita oli evl:aan ilmoittautunut 9, mutta kaksi oli jäänyt pois. Me tehtiin liikkeet Niilan kanssa viimeisenä. Liikkeet tehtiin hieman sekoitetussa järjestyksessä.\nNo tätähän me ollaan viime aikoina kovastikin harjoiteltu, joten tulos näkyi! :)\nHyvin teki minun käskystä. Oli jossain vaiheessa vähän vaihtanut asentoa ja tullut hieman etenpäin, pöh. Ja perusasentoon nousussa oli hieman liian innokas, hypähti. :)\nSeuruu oli ihan kivaa, yhdessä vaiheessa Niila hivenen jätätti ja siinä kontakti tippui.\nHyvin Niila merkkasi merkin, sinne meno oli hyvä ja stoppi oli hyvä! Samoin ruutuun meno oli hieno! Ruudussa hienosti maahan. Luoksetulo ruudusta olikin aivan ihanaa Niilan mielestä, täysiä ja reippaasti ohi. Höh. Niila jäi vain minun eteen huitelemaan, joten piti vielä antaa seuraa-käsky.\nMetalliesine pompahteli muillakin minne sattuu ja minun heitto jäi vajaaksi, sain kyllä heitettyä esteen yli mutta se pompsahti ihan esteen viereen oikealle puolelle. Haetutin kapulan, Niila hyppäsi käskystä toki hypyn, mutta ei enää takaisin. Tuomari sanoi, että olisin voinut uusia heiton, jos olisin itse pyytänyt. Enpä tajunnut...\nLuoksetulo-osat oli hyviä, seisomaan jäämisessä kamalaa hiipimistä, annoin toisen käskyn. Muutoin ihan jees.\nTämä oli tosi hyvä, jäävät oli hienoja. Mutta, maasta seuraamaan lähtö ei tänään onnistunut, Niila vain jäi makaamaan vaikka annoin seuraa-käskyn. Itse jatkoin vähän matkaa luullen, että koira seuraa. Stten piti kääntyä oikein katsomaan kun ei päätä näy. Siellä se vaan makasi. Tuli sitten kyllä kun kutsuin.\nSaatiin haettavaksi vasen. Niila meni merkille ravaten ja meni makaaman merkin lähelle kun pysäytin sen. Taas höh. Tässä oli vähän painetta, koska kapulat vetää niin puoleensa. Tätäkin ollaan treenattu, merkille menoa vaikka kapuloita olisi miten, mutta kun ne kapulat on niin ihania. Vasemman kapulan Niila kuitenkin toi hyvin.\nTämä oli hyvä. Hieman kiire on kapuloilla, mutta oman löytää kyllä.\n?What? Niila teki vaihdot hienosti, viimeisessä vaihdossa seisomasta istumaan Niila menikin maahan. Luulin että pisteitä tulisi kuitenkin, joten en enää käskenyt toista kertaa istumaan. Mutta hylättyhän siitä sitten tulikin.\nJäätiin ilman tulosta, vain 189,5 pistettä. Niilalla oli nyt intoa enemmän kuin järkeä tekemisissä ja minulla selkeitä huolimattomuusvirheitä. Miksi näitä pitää jännittää, tulee vain turhia pisteiden menetyksiä ja Niilalla oli pientä painetta jossain välissä, tosin vain parissa liikkeessä. Muuten oli tosi kiva fiilis molemmilla.\nHirmuisen paljon onnea Venlan toiselle, H-pentueelle, jonka syntymästä on jo 7 vuotta! Vau, onpa siitä(kin) jo aikaa... :)\nPieni Kito-tyttönen oli tänään ensimmäisessä näyttelyssään, Helsingin pentunäyttelyssä joka oli tarkoitettu kaikille roduille. Kitohan olikin juuri täyttänyt 5 kk, joten Kito meni pieniin pentuihin. Muita bordercollieita ei ollut näyttelyyn ilmottautunut, mutta eihän tuo tahtia haitannut. Tuomarina oli Irina Poletaeva ja Kito-pieni oli ROP-pentu sekä ROP! Aivan loistavaa! Onnea todella paljon Kito sekä Janniliisa! Tuomari oli tykännyt Kitosta ja kehunut mm. luustoa, ruumiinrakennetta, kaulaa ja ylälinjaa sekä eturintaa. Ja kehunut luonnetta ihastuttavaksi. :) Isossa kehässäkin neidit kävivät pyörähtämässä, ja kokemusta tuli roppakaupalla. Onnea, tästä se sitten alkaa.\nTänään oli keski-suomen alueen tokokoulutusohjaajien koulutuspäivä, johon saimme kouluttajaksi Christa Enqvistin, tokon MM-2 2010. Oli kyllä huippupäivä! :)\nPäivä alkoi aamulla klo 10.00 teorialla, ja teoriasta sai irti kyllä kivasti vinkkejä kaikenlaisiin juttuihin. Katsottiin myös Christan dvd, jossa Christa treenaa omien bordercollieittensa kanssa.\nTeorian jälkeen käytiin syömässä ja sen jälkeen mentiin maneesille käytännön treeneihin. Itselläni oli mukana Niila, jonka kanssa päästiin viimoisena käytäntöä harjoittelemaan Niilan juoksujen takia. Meitä ennen oli kymmenen koirakkoa, joten Niila sai olla aika pitkän päivän autossa. Tokihan Niilaa ulkona käyttelin ja BOT oli Niilalla päällä koko ajan. Välillä jopa myös minun takkini. Ja onneksi autossa on webasto. :)\nAikaa koirakolla oli 20 min/koirakko ja käsiteltiin aina yksi ongelma per koirakko. Itse olin kirjannut muutamankin ongelman, mutta sain hyviä vinkkejä muilta, joilla oli samanmoisia ongelmia.\nMepä otettiin sitten Niilun kanssa tunnari, jossa meillä on ongelmana ollut häröily kepeillä. Tunnari meni ihan ok, Christan mielestä Niila työskentelee siististi. Otettiin muutamaan kertaan ja vieraita kapuloita oli todella paljon. Ensin ne oli ihan sikin sokin, sitten pitkässä rivissä. Kaikki meni siististi, nyt ei häröilyä ollut. On tuo työskentely kapuloilla kyllä minunkin mielestäni parantunut, ja olen ollut oikeilla jäljillä, kun olen Niilalle juuri ennen kapuloille menoa sanonut "nätisti". Himpun verran kiire Niilalla kapuloilla on, mutta Christa sanoi, ettei siihen kannata niinkään puuttua koska Niila kuitenkin työskentelee koko ajan.\nToinen ongelma tässä samoisessa liikkeessä (sekä ohjatussa) on, että Niila jää kyttäämään liikkuria. Siis oikeasti kyttäämään silmät melkein viirussa, että kun Hänen kapulaansa koskettiin ja vietiin pois. Mutta siitä täytyy vain Niilalle huomauttaa. Kerran huomautin, ja kaikilla muilla kerroilla Niila katsoi kiltisti minua.\nToinen meidän ongelma, johon en saanut muilta vinkkejä, oli se meidän paikalla istuminen, kun siinä Niila menee maahan juuri ennen ajan täytyttyä. Sitä ei käytännössä otettu vaan sain tosi hyviä vinkkejä Christalta siihen.\nOli kyllä tosi kiva päivä, ja kotona olin siinä puoli kahdeksan aikaan illalla. Niilakin oli mukavasti väsynyt ja taas on itsellä uusia juttuja, miten treenata.\nAamulla oltiin Niilan kanssa kentällä treenammassa ja mukaan saatiin Anneli. Otettiin niitä näitä, pieniä liikkeitten hiomisia merkille menossa (häiriönä ruutu ja kapulat), seuraamisessa, luoksetulossa ja tunnarissa. Sekä tietenkin sitä istumista. Ja nyt oli jo tosi paljon parempaa. Aikana ei ollut ihan sitä kahta minuuttia, mutta muuten otettiin ja paljon kehuja. Olen tosi tyytyväinen! :)\nNiila pääsi juoksu-tauoltaan treenaamaan tokoa maneesiin ja näki että se tykkäsi! :) Remun kanssa ollaan nyt oltu viimeksi muutamia kertoja kahdestaan, joten nyt on jo Niilan vuoro. Remu ei edes päässyt mukaan, koska Niilan juoksut sekoittavat tosissaan nuoren miehen pään. Joten varmaan parempikin pitää Remua nyt tauolla. :D Sitä paitsi, Remun kanssa treenataankin ihan perus-juttuja, kuten sivulletuloa. Mies ja putkiaivot... :D\nNo mutta meneesissa oltiin vain minä & Niila, Katja & Zen ja Terhi & Kassu. Kassu-miehen takia me tehtiin Niilan kanssa viimoisena. Katja ja Terhi liikkuroi meitä.\nOtettiin luoksetulo, läpijuoksuna vain. Tämä hyvä. Idari ja seuruuta vain, ei jättöjä. Katja huuteli käskyjä, ja tässä hyvää seuraamista Niilalta.\nSitten merkille menoa, ruutu houkuttimena. Hyvät merkille menot! Kerran lähetin myös ruutuun, ja se oli hieno! Sitten vielä merkille menoa ja niin, että pari kapulaa oli muutaman metrin päässä merkiltä. Oli hieno merkille meno! Sitten vielä niin, että Niila näki kun Katja heitti vielä yhden kapulan vähän matkan päähän merkiltä. Ensin Niila ryntäsi suoraan kapulalle, kielsin, Niila tuli takaisin ja taas lähettäminen merkille. Nyt oli tosi upea merkille meno ja siitä super-palkka!\nVielä otettiin tunnari, vieraita kapuloita oli monta ja kapulat oli sikin sokin. Itse menin kapuloitten viereen käskyttämään Niilaa. Hyvin Niila tuli ja joutuikin työskentelemään löytääkseen oman. Hyvä työskentely Niilalta ja löysi vihdoin oman.\nVielä sitten paikallaolot Zenin kanssa. Istuminen ensin, yli kaksi minuttia, Terhi liikkuroi. Niila meni maahan juuri ennen ajan täyttymistä ja kävin nostamassa Niilan ylös. Vielä vähän aikaa ja sitten palattiin koirien luo. Täytyy tuohon istumiseen jotain kehittää. Vielä otin Niilan kanssa istumisen kun Katja otti Zenin kanssa maassa paikallaolon ihan pienen ajan. Nyt oli ok.\nLopuksi otettiin jotain pientä Katjan ja Zenin kanssa yhtäaikaa. Me otettiin Niilan kanssa lyhyitä istumisia ja niistä super-palkkoja. En edes mennyt piiloon vaan ihan lyhyitä matkoja ja heti palaamisia ja siitä palkka. Ihan hyvin meni. Ja hyvin Niila keskittyy minun kanssa tekemiseen kun kerran Zen juoksi vajaan metrin päästä Niilan takaa merkille. Eikä Niila edes korvia lotkauttanut. Hyvä Niila! :)\nTänään käytiin Remun kanssa päivällä agility-treeneissä kentällä, tosin agility jäi meiltä väliin, kun harjoiteltiin lähinnä tuota kontaktia, joka on Niilan juoksujen takia hieman kadoksissa. Mutta kyllä se kontakti kuitenkin löytyi! Hyvä Remu! :)\nIllalla sitten vielä toko-treeneihin maneesiin Rempan kanssa. Siellä tehtiin muutama liike ja saatiinkin jälleen hyviä vinkkejä Katjalta. Loppuun taas kontaktia kun pari muuta koirakkoa teki liikkeitä. Hyvin meni!\nAivan hurjan paljon onnea meidän mummokissa, Oona!!! Senjan kirjoittamat sanoin: Arvokkaan Ahdistava tiukkapipomummo :D pitää kyllä paikkansa. Askel on edelleen kuin nuorella kissalla, samoin vauhtikaan ei ole hiipunut lainkaan.\nPyydän myös katsomaan Senja-kasvattajan onnittelut blogissaan, ne on aina niin parhaat! :D\nÖönis lähettää onnittelut myös veljelleen Sylville! Pidä lippu edelleen korkealla, häntä myös! :D Oonan Veikka-veli lähti viime jouluna kissojen taivaaseen, joten terveisit Veikalle sinne pilven raunalle.\nOona ja Orifame-pesästä saatu lahja, lelu-kala. Hänen korkeutensa jopa leikki sillä - vähän aikaa.\nTäytyy vain muistaa pitää lelu pois Niilan ulottuvilta - poissa silmistä, poissa suolistosta. :)\nMukavaa etenkin näin kylmien ilmojen saavuttua on kimppalämmitys kaverin vieressä. Ei lämmin luita riko!\nJuu, on sillä Remulla tarkka nenä, kun se jo noin viikko sitten alkoi haistelemaan Niilaa siihen malliin. Ja huomaahan sen Niilan käytöksestäkin, kun se muuttuu äreämmäksi noin viikkoa ennen juoksujen alkua. Eli Niilalla on juoksut.\nTänne ei mitään muuta ihmeellistä kuulu. Jonkin verran ollaan treenattu välillä tokoa tai agia.\nOltiin tänään agility-koulutuksessa, jonka piti meidän kerhon tuore agility-koulutusohjaaja Sinikka. :) Olin koulutuksessa sekä Niilan että Remun kanssa.\nNiilan kanssa tehtiin pieni mutta tosi kiemurainen rata. Tosi kivasti meni, mitä nyt edelleen ne rimat tippuilee. Remun kanssa puolestaan harjoiteltiin Terhin avustuksella helpompia juttuja, kuten eteenmenoa sekä esteen kiertämistä. Kiitoksia! :)\nAnsalla on tänään synttärit, onnea meidän Änsä! :) 3-vuotias kissamirri!\nAnsa lämmittelee mielellään takan ääressä, se on kiukkuinen kun sitä häirittiin...\nAnsa jatkaa tuleen tuijottelua...\nFrida pääsi tänään Sannille takaisin. Meillä meni oikein hienosti koko viikonloppu ja kepo hoisi koiria päivällä kun minä olin töissä. :) Frida osasi olla tosi hyvin ja käyttäytyi hienosti. Kissat tosin saivat Fridan kierrokset välillä vähän nousemaan, mutta uskoi kyllä kun sanottiin ei. Perus-jutut ovat tosi hyvin hanskassa Fridalla, eli hyvin Sanni on Fridaa opettanut. :)\nKuulumisia myös muilta pennuilta, eli Max oli käynyt saamassa toisen rokotteensa ja ell. oli jälleen kokeillut Maxin kiveksiä, mutta edelleen toinen on pussissa ja toinen ei. Ja se toinen on kyllä edelleen tunnettavissa. Jospa se siitä. Muuten heillä menee oikein hyvin! Max on tosi reipas poika ja oppii innolla uutta! :)\nKito puolestaan on saanut olla Janniliisan mukana töissä, kun Janniliisa on ollut työharjoittelussa koirapäiväkodissa. Kito on saanut sieltä monta kivaa kaveria. :) Muutenkin Kito on kuulemma tosi hyvin käyttäytyvä koira, eli tosi hienoa kuulla tuollaisia kuulumisia! :) Kito on myös nopea oppimaan ja osaakin jo kivasti.\nMe puolestaan kävimme tänään pitkästä aikaa agility-treeneissä ja Niilakin pääsi agiliitämään. Tosi sujuvasti Niila meni, kertakaikkiaan! Remunkin kanssa toki otin ja sekin meni ihan mallikkaasti! :)\nFrida tuli tänään meille hoitoon viikonlopuksi. Hyvinpä tuo pentunen "kotiutui" kun on tutut paikat. :) Itse menen viikonloppuna ylitöihin, mutta onneksi on tuo kepo hoitamassa koiria.\nRemu pääsi tänään puolestaan hierottavaksi Nina Paloposkelle, Niilahan kävi Ninan käsittelyssä vajaa kuukausi sitten.\nHyvin Remu taas rauhoittui ja rentoutui Ninan käsittelyssä. Ja Remu oli tosi hyvässä kunnossa! Pieni kohta selässä oli, joka johtui hihnassa vetämisestä (huono tapa...). Vaikka ollaan agia otettu sekä tokoa ja paljon metsälenkkejä, niin siihen nähden Remu on hienossa kunnossa. Ja venytyksissä Nina kehui kuinka hyvin ja oikeaoppisesti Remu venyi. BOTti päälle ja se oli siinä. :)\nKiitos Satu kun saimme nämä hieronnat ja saatiin tulla kotiisi! :)\nTänään suunnattiin auton nokka kohti Tuulosta, jossa oli koiranäyttely. Olin ilmoittanut Niilan pitkästä aikaa näytelmiin, kun tuota Remua ei oikein vieläkään voi sellaiseen viedä. Remu tosin sai lähteä mukaan.\nNiila on kyllä pudottanut kaikki karvansa tässä muutama viikko sitten, mutta lähdettiin kuitenkin, kerta ilmottauduttu ollaan. Lähinnä sen takia, koska Remun Frodo-veli tuli näyttelyyn myös! :)\nBortsut oli vasta puolen päivän aikaan, mutta hyvissä ajoin liikenteeseen lähdettiin. Pirkko ja Frodokin olivat paikalla hyvissä ajoin hieman ennen meitä. Saatiin ainakin tutustua paikkaan rauhassa, koska näyttelypaikkana oli kauppakeskuksen parkkihalli. Ja saatiin myös harjoitella kehäkäyttäytymistä rauhassa. Hienosti se kyllä Pirkolta ja Frodolta sujuikin! :)\nUrosten avoimessa luokassa koiria oli seitsemän. Hyvin meni ensiesiintyminen Frodolta ja Pirkolta ekassa virallisessa näyttelyssä! Tuomari Gunnel Holm juoksutti aika paljon, mutta hyvin Pirkko ja Frodo menivät! Ja hienosti Frodo seisoi omalla vuorollaan tuomarin arvosteltavana. Laatuarvostelusta napsahti ERI ja kilpailuluokassa Frodo tuli kolmanneksi!!! PU-kehässä ei enää sijoitusta tullut, mutta kokemusta sitäkin enemmän. Hyvä, hienoa! Tuomari tykkäsi Frodosta ja kehuikin sen hyvän mittaista kroppaa, kaunista päätä ja ilmettä sekä hyviä liikkeitä.\nPienen odottelun jälkeen oli narttujen valioluokka ja siinä kilpailijoita oli kaksi. Ekana Niilan vuoro ja Niilahan nauttii esiintymisestä. Kelpaa näytellä nakunakin, tuloksena nimittäin VAL ERI 1, PN2! Täällä myös Niilan arvostelu.\nOlipa mukava päivä olla pitkästä aikaa näyttelyssä! Oli ihana nähdä jälleen Pirkko ja Frodo! :))\nSanni tuli Fridan kanssa myös katsomaan näyttely-hulinaa kun siellä päin olivat liikenteessä. Oli ihana nähdä Fridakin ja olipa se jälleen kasvanut. Ja kyllä, se tunsi vielä. :) Remun kanssa leikkivät jonkin verran, mutta Niila ei näyttelyn jälkeen enää jaksanut joten Niila pisti Fridan heti ruotuun.\nKävimme vielä syömässä ja sen jälkeen lähdettin Hattulan kautta kotiin. Kävimme Hattulassa siis morjestamassa siskon perhettä. Mukava reissu! :)\nOltiin viettämässä kerhon jäsenten kanssa eläintenpäivää. Päivä alkoi eläintenpäivän marssilla Keuruun keskustassa, ja marssilla oli väkeä mukana todella paljon. Marssilla mukana minulla oli Remu. Niila sai odotella sen aikaa autossa.\nMarssin jälkeen suuntasimme koulutuskentällemme, joka on kerhon aivan ikioma kenttä. Kesällä kerho päätti nimittäin ostaa kentän. :) Kentällä oli siis kakkukahvi-tarjoilu sen kunniaksi sekä perinteinen toto-juoksu kilpailu.\nKahvittelun ja toto-juoksuun ilmottautumisten jälkeen pääsimme aloittamaan sitten toto-juoksun. Pennut juoksivat ensin, sitten pienet koirat ja lopuksi isot. Isoja koiria olikin varmaan ennätysmäärä, 21 koiraa. Niila ja Remu saivat juosta ihan loppupäässä. Matkan pituus vähän vajaa 200 m.\nVille-Pekka oli lähtölinjalla koirien kiinnipitäjänä ja ensin sai juosta Niila. Joten Niila Villelle ja Terhi piti Remua lähtölinjalla valmiina, että se sai juosta sitten Niilan jälkeen. Näin minun ei tarvinnut kahta kertaa juosta lähtö- ja maalilinjan väliä. Hienosti molemmat juoksivat, ja lujaa! :)\nToto-juoksun tuloksia odotellessa kerhon puheenjohtaja Tuija julkisti kentän nimen, joka on nyt siis Tassutarha. :) Hyvä nimi! Ja toto-juoksussa Remu sijoittui sijalle 7. ajalla 15,47 s. ja Niila sijoittui sijalle 11. ajalla 16,20 s. :) Ja minäkin voitin arpajaisissa pari palkntoa, koiranruokaa ja makupaloja tosin. :D\nMinä olen ollut flunssassa, mutta silti jaksoin lähteä tänään Niilan kanssa Jyväskylään tokon piirinmestaruus-kokeeseen. Kuuluimme myös Keuruun Seudun Kennelkerhon joukkueeseenkin. Itsellä aika kipeä ja tukkoinen olo, joten kannattikohan edes lähteä...\nTuomarina toimi Kaisa Poutanen, koirakoita oli evl:ssa 11 osallistujaa ja liikkeet ruudusta poikki.\nEih, jälleen kerran... Meni maahan juuri ennen ajan täyttymistä.\nNyt oli kuulolla.\nSeuruu oli mielestäni ihan kivaa. Nyt ei Niila edistänyt, mutta joissain käännöksissä otti liikaa etäisyyttä.\nÄsh, nyt se istuminen tässäkin meni seisomiseksi. Muutoin ok.\nTää ei todellakaan ole meidän liike. Hirveetä ennakointia.\nNiila ei löytänyt edes merkille...\nSaatiin haettavaksi oikea. Ensin Niila haahuili missä sattuu, mutta vihdoin meni merkille, ja haki oikean kapulan.\nMetallinouto hypäten 8,5\nTämä oli hyvä, oisko pisteitä lähtenyt vinosta luovutus-ja perusasennosta?\nNiila meni kapuloille hyvin, turhankin hyvin, koska meni kapuloiden ohi ja reippaasti. No, osasi onneksi itse palata takaisin ja toi oman. Mutta miksi lie tuomari noin paljon rokotti??\nTää sujuu. Tosin yhdessä maasta istumaan nousussa jouduin antamaan kaksi käskyä.\nEi saatu edes tulosta. Pisteet vain 174,5. Itse en nyt jostan syystä saanut omaa virettäni nostettua paikkaistumisen nollautumisen jälkeen. En saanut, vaikka kuinka yritin. Sepä sitten näkyi kehässä. Niin. Niila toimi, mutta pientä painetta näkyi. Ja osasyy taisi olla myös oma kunto, joka ei ollut tänään ihan sitä parasta. Äsh, katsotaan kisoja sitten joskus taas...\nNiila pääsi tänään hierojalle, Nina Paloposkelle! Edellisestä hieronnasta olikin vierähtänyt hieman vajaa vuosi.\nAgilityhan meiltä on jäänyt nyt aikalailla, ollaan keskitytty tokoon, ja kesällä oli ne pennut. :) Niila oli tosi hyvässä kunnossa! Syvät vatsalihakset synnytyksen jälkeen olivat ymmärrettävästi hieman kireät, mutta venyttelyllä Nina sai ne Niilalta auki. Nina myös kehui Niilan lihaksia kuinka olivat hyvässä kunnossa pentu-kesän jäljiltä. Huippu-mamma! :D Niilan karvastakin Nina sanoi, että on kiiltävä, vaikka sitä nyt on alkanut lähteäkin. Katselinkin eilen, että jopas sitä karvaa onkin lähtenyt, ihan lyhyellä aikaa jonninverran. Mun Niilasta tulee taas kalju. :/\nKeuruun tokokokeet, samalla kerhon mestaruus-kokeet. Ja mehän osallistuttiin Niilan kanssa.\nTuomarina Salme Mujunen, koirakoita evl:ssa kuusi osallistujaa ja liikkeitä otettiin hieman osissa.\nHarmittavaa! Niila meni puoli minuuttia ennen ajan täyttymistä maahan. Höh!\nNiila meni (taas) vieressäolijan käskystä maahan, muuten pysyi hyvin. Istumaannousu ok. Vaikka ollaan kovasti treenattu tuota että muut huutelee käskyjä, se treeneissä kuuntelee niin miksei sitten kisoissa. Höh!\nSeuruu oli nyt hienoa! Kontakti pysyi hyvin ja muutenkin oli kivaa! Hivenen Niila edisti, joten sitä täytyy ottaa työn alle nyt. Ja vähän taas Niila lipsutteli mun kättä johon tuomari totesi, että saan samalla kivaa käsihoitoa. :)\nTämä oikein hyvä!\nAikamoista ennakointia... Seisahtui hyvin ja meni maahan hyvin. Lopussa taas innoissaan tuli sivulle hieman ennen käskyä.\nTämäkin oikein mallikas! Vauhtiakin piisasi! :)\nVasen saatiin haettavaksi ja meni oikein hyvin! Kertakaikkiaan nyt oli hieno! :)\nPisteet puhukoon puolestaan! :)\nNo oli aika sähläystä kapuloilla. Mutta toi oman. Täytyis tätä varmaan vähän treenatakin.\nOikein hyvää kauko-ohjattavuutta! Tuomari sanoi, että hivenen Niila peruutti jossain vaihdossa.\nJa auts taas! Yhteispisteet 253 pistettä, se kokonaista kolme pistettä vajaa 1-tulos! Voihan harmi! Ottaa kyllä vähän päähän! Jos se paikalla istuminen olisi onnistunut... Mutta ei auta. Niila tosin toimi jälleen kerran oikein ihanasti! Hyvä vire päällä ja rennolla fiiliksellä. Tästä on hyvä jatkaa!\nJa suuret onnittelut meidän treenikamulle Terhille ja Kassulle, jotka saivat kolmannen 1-tuloksensa evl:sta! Upeaa, onnittelut TVA-Kassulle! :)\nRemun silmät alkavat olla jo kovastikin hyvännäköiset! Eivät punoita, ihan himpun verran vielä rähmii. Tippoja laitellaan edelleen, mutta niitäkin tippamääriä on voinut jo harventaa. Kyllä se siitä taas.\nPakko oli käydä lääkärin luona, ei töissä pystynyt kädellä tekemään juuri kamalasti mitään. Sain loppuviikon saikkua. Murtunut käsi ei ollut, turvonnut ja hieman mustunut vain. Sain myös jäykkäkouristuspiikin, vaikka vanhakin oli voimassa. No, tällaista tämä koira-urheilu välillä on. :D\nMyös Kito ja Frida saivat ekat rokotteensa. Kito sai rokotuksen jo viime perjantaina ja oli tosi reipas tyttö! Ell. sanoikin Kitosta, että Kito on reipas, tasaisesti kehittynyt narttu joka seuraa mielenkiinnolla ympäristöään. Frida sai rokotteensa tänään ja hyvin meni reissu heiltäkin! Samalla reissulla Frida sai myös oman passin! :) Hyvä tytöt hyvä! :)\nMinä olin illalla Niilan ja Remun kanssa toko-treeneissä. Aluksi oltiin kaikki koirakot yhdessä kentällä tekemässä jotain ja minä otin Niilan kanssa kauko-ohjauksia. Niila teki hienosti ja minä heitin lelupalkan Niilalle ja menin leikkimään lelulla Niilan kanssa. Siinä lelua Niilan nenän edessä viskelin kun Niila tarttuikin lelun sijasta mun käteen. AUTS! Sattui aikalailla ja annoin Niilan leikkiä lelulla vähän aikaa yksin kun minä laskin hiljaa sataan... Vahinko!\nNo ei se mitään, jatkettiin treenejä. Sitten oli vuorossa paikallaolot ja otin Niilan kanssa vain paikallamakuun, tarkoitus lähinnä harjoitella tässä vain minun kuuntelemista. Hyvin sujui!\nPaikallaolojen jälkeen otin Remun kanssa jotain. Katja liikkuroi ja auttoi meitä. Seuraaminen on tosi ok, täytyy vain sitä nakkikättä häivytellä. Maahanmeno ihan jees, samoin luoksetulo sekä seisominen. Vielä kylläkin on harjoiteltavaa, mutta kyllä se siitä. Nyt etenkin, kun Remulle on jonkin verran kesän aikana kehittynyt kuulevat korvat. :D\nSitten meni muita koirakoita ja viimosena otin Niilan. Oli jo aika hämärää, mutta nähtiin vielä jotenkuten. Ensin ruutu. Merkin taakse Satu oli vienyt valmiiksi lelupalkan, samoin ruutuun. Merkille meno hieno, tosin lelun sijasta Niila palkkasikin itsensä merkillä. Eli otti merkkinä toimineen törpön suuhunsa, eikä lelua. No, käyhän se ehkä noinkin kun palkataan heti lelulla... :) Sitten jätin Niilan merkille ja siitä lähettäminen ruutuun. Oi mikä vauhti Niilalla oli! Hienoa! Meni keskelle ja löysi lelun heti palkaksi.\nSitten ohjattua ja haettavaksi meille hivenen vaikeampi vasen. Terhi vei kapulat, Satu liikkuroi ja Katja auttoi! :D Merkille meno ihan liikkeenä eli ei nyt palkkaa. Se hyvä! Mutta mutta. Niila meni oikealle eikä sinne vasemmalle kapulalle. Höh! Katjan neuvoilla sain Niilan upeasti menemään vasemmalle, yes! Siitä kunnon palkka.\nViimeisenä vielä, oli jo aika pimeää, tehtii idari. Pelkkää seuraamista eikä jääviä lainkaan. Katja liikkuroi ja käskytti joka sivulla. Niila pysyi hyvin minun matkassa eikä ennakoinut eikä välittänyt Katjan huuteluista mitään. Hyvä! :)\nJee, onnea Koda-iskälle, tuoreelle Suomen Muotovaliolle! Huippua! Susanna ja Koda olivat tänään luonnetestissä Iisalmessa ja tuomareina toimivat Jorma Kerkkä ja Reijo Hynynen. Koda läpäisi testin hienoin pistein +159 pistettä! Upeaa, onneksi olkoon todella paljon Susanna ja Koda! Kodan pisteytys on aivan sama kuin Niilan, mutta luoksepäästävyydestä Koda sai +2a luoksepäästävä, aavistuksen pidättyväinen ja laukauspelottomuus oli ++ laukauskokematon. :)\nRemulla on silmätulehdus johon haettiin eläinlääkäriltä tippoja, jotta saadaan simmu parannettua. Harmi tuo tulehdus! Eihän meillä näyttelyitä tiedossa olekaan kun karvaa edelleen kasvatellaan sinne peräpäähän, eikä liiemmin mitään kokeitakaan. Vaikka ollaan tokoa ja agilitya treenattukin. Ihan hyvin jo sujuu. :) Mutta harmi silti tuo tulehdus!\nLaitoin kuvia kuva-albumiin metäslenkiltämme, ja täytyi se todeta, että kyllä, se syksy vaan alkaa pikkulhiljaa...\nEipä meille mitään sen ihmeellisempää kuulu. Niilan kanssa on kohtapuoliin parikin tokokoetta, eikä olla treenattu sitten Laukaan kisojen. :) Katsotaan taas, miten käy! :D Kai sitä vois ensi viikolla edes vähän muistutella.\nPieni Max-koira kävi tänään eläinlääkärillä ekoilla rokotuksilla. Todella hyvin oli reissu Johannalta ja Maxilta mennyt. Eläinlääkärikin totesi, että tällä koirapojalla on hyvä asenne! :D Tokihan Max on riemuissaan huomiosta! Ell. kokeili myös Maxin kivekset ja toinen kives olikin paikoillensa mennyt, ja toinenkin on edelleen tunnettavissa. Jospa se toinenkin sieltä pullahtaa pussiinsa. :)\nOnnea meidän mammalle, omalle ihanalle Niilalle, joka täyttää tänään 6 vuotta! :) Niila lähettelee onnittelut myös Oulun suuntaan Retku-siskolle sekä Turun suuntaan Supo-siskolle!\nTäällä taas, pitäisi pelittää.\nOnpa ollut kiirettä. En ole kerennyt näitäkään kuvia laitella kuva-albumiin, joten tässä vielä tunnelma-paloja tyttö-pennuista viimeiseltä viikolta luonamme. :)\nÄnsästä on tullut mummo-kissa! :D Myra nimittäin pyöräytti neljä poikasta 22.8.! Pojat (2): suklaatäplikäs ja musta ja tytöt (2): kilpikonna ja lilakilpikonna. Ihanaa, onnea tuoreelle äidille, Muurahaiselle sekä sen pennuille! Sekä onnea tietenkin myös pentujen isälle, siamilais-herralle nimeltään SeeSoo Athos (väriltään punainen)!\nEipä tänne niin muuta kuulu. Hyvää vain. :)\nOnnea meidän Remu Remuselle, joka tulee tänään ihan miehen ikään! 2 vuotta, waude! :) Suuret onnittelut myös Giiralle ja Frodolle!\nPäätettiin Terhin kanssa alkuviikosta kysäistä, että vieläkö mahtuis tämän päivän Laukaan tokokokeeseen ja mahtuihan siihen. Joten viikolla ihan vain jotain pientä treeniä ja mukavasti taas leikin kannalta.\nTuomarina oli sama kuin viikko sitten, eli Marko Puranen. Evl-luokassa koirakoita nyt neljä ja liikkeet luoksetulosta poikki.\nHyvä istuminen jälleen, piste lähti kun Niila korjasi rintamasuunnan vinoon eli piiloon päin.\nNyt oltiin ekana, joten Niila meni maahan ihan mun käskystä (niin meni pari seuraavaakin koiraa, vaikka mun käsky oli ihan normaalilla äänellä :D) ja pysyi hyvin. Tosin oli vinossa kun palattiin, eli jälleen oli suoristauduttu piiloon päin. Ja istumaan nousi ihan mun omalla käskyllä, hyvä!\nEnsinnäkin seuruu oli puuduttavan pitkä! Alku oli hienoa, lopussa hieman väljyyttä.\nHyvä, tosin tuomarin mielestä istuminen ja maahanmeno olisi saanut olla nopeampia.\nMun mielestä tää oli ihan hyvä. Tuomarin mielestä seisominen olis saanut olla napakampi, no ehkä se vähän hiipi. Ja yleensä Niila tulee eteen, niin kyllä nytkin mutta sitten Niila tulikin heti sivulle niin etten kerennyt käskyttää. Vähänkö innoissaan ja nälkäinen... :)\nÄh, tämä meni nyt ihan mönkään. Merkille Niila meni nyt tosi hienosti, mutta ruutua se ei vaan hahmottanut, vaan meni sinne mihin luoksetulo päättyi eli ihan toiseen kehän laitaan. Kokeilin uudestaan, mutta ei. No, se siitä.\nEi tämäkään onnistunut. :( Ohjatun merkki oli samassa tasossa kuin ruudun merkki ja Niilahan ajatteli, että mennään samalle merkille. Eipä siitä sitten enää saanut ohjattua mitenkään kun koira meni merkille, mutta väärälle merkille... Tuomari sanoi, että ei huomannut sanoa liikkurille, että ottaa sen toisen merkin pois, mutta eipä liikkurikaan sitä huomannut... Voihan paska suoraan sanottuna!\nMetallinouto hypäten 6,5\nTästä en oikeastaan tiedä mistä tuomari rokotti noin paljon. Ei kertonut. Olisko osasyy kertomattomuuten ollut mun hieman tympeä ilme (myös) ohjatun mennessä nollille liikkurin huolimattomuuden takia... Mutta luulen, että otti pisteitä siitä kun Niila hieman pyöritteli kapulaa maassa, ennen kuin otti sen suuhunsa. Muuten minusta moitteeton.\nTämä oli hyvä, tosin kapuloille meno saisi olla hillitympää, edelleen.\nTämä taas oikein mallisuoritus. Liekö piste taasen lähtenyt pienestä liikkumisesta eteen, tuomarin mielestä.\nTällä tuloksella niukin naukin 3-tulos, 199 pistettä, tultiin toiseksi. Mutta itsellä on erittäin hyvä mieli siitä, että Niila toimi jälleen pirun hyvin! Niilan vire ei laskenut missään vaiheessa, eikä Niila myöskään paineistunut. Hyvä juttu! :) Terhi ja Kassu voittivat, tosin heilläkin ruutu meni nollille, joten 2-tulos. Mutta kaksoisvoitto Keuruulle! :)\nKäväistiin Haapamäellä katsomassa Fridaa ja Sannia. He kun lähtevät kuukaudeksi Ouluun Sannin työharjoittelu-jakson takia. Olipa pikkupentu kasvanut ja kyllä vielä hyvin tunsi. :) Täällä kuvia.\nTänään Keuruun omat tokokoeet ja ilmot tuli mulle. Ajattelin, jos ei kamalasti tunkua kokeeseen ole, voisin Niilan kanssa mennä tokoileen. No koe ei täyteen tullut ja päätöksen tein tuossa keskiviikon paikkeilla, että voishan sitä lähteä katsomaan, mitä Niila tekee pitkän tauon jälkeen.\nSiis mammalomallahan Niila on koko kesän ollut, eikä olla treenattu yhtikäs mitään koko loman aikana. Tällä viikolla otettiin jotain pientä vain ja ihan leikin kannalta. Se kannatti! :)\nTuomarina kokeessa toimi tiukka Marko Puranen. Evl-luokassa kolme koirakkoa ja liikkeet ruudusta poikki.\nTämä hyvä, puoli pistettä lähti kun Niila nuuskutti maasta jotain vähän ennen kuin aika oli tullut täyteen.\nArgh! Niila meni vieressäolijan käskystä maahan, muuten pysyi hyvin ja istuminen ok.\nNo ihan ok seuraamista, joissan kohtaa vähän väljyyttä ja paikallakäännöksissä minun käden nuolemista, että eikö sitä nakkia jo sieltä tipu.\nTää oli kiva! Niila pysähtyi jokaisella käskyllä kivasti sekä lähti myös seuraamaan kivasti. Hieman lopussa jo ennakoi.\nHyvin tuli ja hyvin seisahtui ja meni maahan. Lopussa tuli hieman hitaammin.\nTässä meinas tulla onkelmia, mutta hyvin Niila korjasi. Merkki-käskyllä Niila ampaskin suoraan ruutuun, mutta sain sen takaisin puolessa välissä matkaansa kutsumalla luokse ja uudestaan käsky "merkki". No nyt Niila rekisteröi merkin ja meni hienosti sinne, seisahtui hyvin ja siitä ruutuun ihan pienen mutkan kautta ja ruudun sivusta, mutta hienolla vauhdilla. Luoksetulo ja seuruu hyvät!\nVasen saatiin haettavaksi. Hyvin Niila nyt meni merkille, mutta merkkas oikean kapulan. Mutta menipä kuitenkin käskyllä ja käsiohjauksella hakemaan vasenta kapulaa. :) Takaisin tuli merkin kautta, jäi siihen vähän miettimään mutta käskyllä tuli sitten luokse. Ihme pieni haahuilu...\nTämä hieno! Piste taisi lähteä kun taas Niila vähän nuoleskeli mun kättä... :)\nTämä hyvä. Saishan sinne kapuloille vähän hellävaraisemminkin mennä...\nTämäkin hieno! Tuli tuomarin mielestä vähän lopussa eteenpäin, mutta ei mun mielestä...\nLopputulos 267,5 pistettä, 1-tulos sekä luokkavoitto! Aika hienoa! Niila teki tosi rennosti ja itselläkin oli kiva fiilis. Siis tauko tekee hyvää ja lahjattomat ne treenaa. ;D\nAlokasluokassa kisasi Niilan sukulaistyttö, nimittäin Niilan Supo-siskon (Pikkupaimenen Ready Steady Go) tytär Pipsa (Frosty Field's Factorial Desing), eli Remun serkku, ohjaajanaan Anna Savolainen, onnea teille hienosta 1-tuloksesta! :)\nNiila & pokaali ja ruusuke. :)\nTänään meidän piti lähteä Niilan kanssa Längelmäelle Katja Kiviahon ja bordercollie Zenin (Tending Airborne) Tokon Suomen Mestaruus 2010-mitalikahveille, mutta eipä päästykään kun meikäläisellä olikin inhottava migreeni. Kyllä harmitti! :( Lomalta työhönpaluu sterssi ilmeisesti iski... Mutta onnea hurjan paljon Katjalle ja Zenille, lahjan saatte pian! Ja seuraavaa odotellessa... :D\nIllalla olin pitämässä agilityn jatko-kurssia jonne tuli myös Sanni Fridan kanssa käymään ja katsomaan toimintaa. Voi sitä hännänheilutusta, nuolemista ja tyytyväistä ääntelyä kun Frida tunnisti minut. :) Minulla oli myös Niila sekä Remu mukana, ja kyllä ne kaikki vielä tunsivat toisensa. Frida meni heti Niilan tissille, ja Niila jopa antoi imeä!\nNäin ne kaikki Niilan pentuset tälläkin kertaa lähtivät omiin koteihinsa. Tänään haettiin viimeinen pentunen, aivan kaikkien ihmisten ja ystävien huolenaihe sekä suunnaton ihastuksen kohde, kotiinsa. Kiitos vielä kerran teille kaikille rakkaille ystäville tuestanne tämän pentueen alkutaipaleilla. Olette korvaamattomia! Eritoten Suuri kiitos Sari, Suuri kiitos Anneli, Suuri kiitos Senja! Olitte, jälleen kerran, mahtava apu!\nElo Tillan All U Need Is Love, kutsumanimeltään Kito, lähti Janniliisan harrastuskaveriksi eteläiseen suomeen, Paimioon.\nJanniliisa Tolsa sekä Kito lähtevät yhdessä kohti uusia harrasteita.\nEipä ole enää ketään, joka roikkuu lahkeessa ja murisee, eikä ketään, joka nuolee naaman aina nähtyään sinut kuin näkisi ensimmäistä kertaa (paitsi ehkä Niila). Kylläpä niitä on taas ikävä... Unohtamatta pientä enkelikoirapoikaa, jolla tulee olemaan erityinen paikka sydämessäni.\nTein tietenkin myös Maxille, Fridalle ja Kitolle omat sivut, joihin pääsette tuosta nimeä klikkaamalla, mutta myös Kasvatit-sivun kautta. Koda-iskälle tein myös omat sivut, jonne pääsee myös tätä kautta Kodan virallista nimeä klikkaamalla. :)\nPentuja-sivu hiljenee nyt joksikin aikaa, mutta jotain pieniä tulevaisuuden suunnitelmia sinne jo vähän laitoin. ;)\nTänään sitten haettiin toinen tyttö uuteen kotiinsa, isompi narttu, Elo Tillan And I Love Her joka tottelee kutsumanimeä Frida. Tämän isomman tytön päätin sijoittaa, jolla sitten aikanaan tulen teettämään pentueen. Frida matkasi niinkin lähelle kuin Haapamäelle Sannin harrastuskaveriksi. :)\nSanni Sirviö ja Frida lähtevät yhdessä kohti uusia koitoksia.\nPoikettiin tyttö-pentujen kanssa vielä tänään Sarin luona. Ja todettiin kuinka taisaisia tytöt ovat, edelleen. :) Mutta päätös on tehtävä, jonka näkee sitten... ;) Kiitos Sari todella paljon avustasi tässä projektissa!\nMeidän Venla-muori, jämerä talonvahti, täyttää tänään 12 vuotta! Hurjaa! :) Vielä jalka nousee hyvinkin ketterästi metsälenkeillä tarvittaessa ja ruoka maittaa edelleen samaan vanhaan tyyliin. Harmaantunut paljon on, eikä autoon hyppääminen tahdo enää sujua, kuulossakin on heikentymistä mutta muuten pirteä vanhus on!\nVenla, meidän ihana mummo-koira.\nMikkelistä kuuluu mukavia uutisia. Kotimatka oli sujunut hyvin, koirapoika Max ei ollut inissyt lainkaan. No eihän nyt pojat itke! :) Taloon tutustuminen ja yö oli sujunut oikein hienosti! Myös leikkimään Max alkoi hetimiten. Iltaruoka ei ollut oikein maittanut, mutta aamulla kyllä! Hienoa Max, olemme ylpeitä sinusta! :)\nJa Giira-tyttönen oli Kuopiossa tänäänkin jatkaen hienoa näyttely-menestystä ollen PN2 ja saaden sertin ja vara-cacibin! Ihan hurjan paljon onnea tästä näyttely-turneesta Giiralle ja Kaukolle!!! :)\nNiin se vain seitsemän viikkoa hujahti yhdessä hujauksessa! Pennut siis tänään seitsemän viikkoa ja ensimmäinen pentunen lähti tänään omaan, hyvään kotiinsa. Elo Tillan Beatle, joka tästä eteenpäin tunnetaan kutsumanimellä Max, muutti Mikkeliin Johannan harrastuskoiraksi.\nMax lähdössä Jere Pulliaisen ja Johanna Heikkisen taloa valloittamaan sekä kohti uusia harrastuksia.\nNiila-äitee oli Maxin lähdön jälkeen vähän ihmeissään, että mites näitä pentusia näin vähän nyt on, mutta huokasi kai vähän helpotuksestakin. ;) Tyttö-pennutkin olivat kumman vaisuja, kun ei ollut veikka enää kiusaamassa. Suuri persoona lähti valloittamaan maailmaa. :)\nTyttö-pennut jäivät minun onnekseni vielä viikoksi kotiin, jolloin on sitten niidenkin aika lähteä valloittamaan maailmaa. Julkistan sitten myös kaikkien pentujen omat sivut.\nGiira-neiti puolestaan oli jälleen misseilemässä, Kuopiossa, ja saikin ERInomaisen arvostelun ja voitti luokkansa. PN-kehässä ei enää sijoitusta tullut, mutta lienee helpotuskin päästä kotiin tällä helteellä, Kauko totesi. Huomenna vielä kuitenkin peukutellaan! :D\nTänään alkoi Kuopiossa koko viikonlopun kestävä kansainvälinen näyttely-viikonloppu, ja Giira aloitti viikonlopun loistavasti ollen ROP ja saaden sertin ja cacibin! Sylin täydeltä lämpimät onnittelut Giiralle ja Kaukolle! :))\nTreffasimme pentujen kanssa Sarin luona pentujen isä-Kodan omistajan Susannan. Susanna piti pennuista valtavasti. :) Kiitos Susanna vielä ja oli erittäin mukava nähdä! :)\nJuu, sivuillani oli hieman teknisiä ongelmia, kun sivustoni kuukausittainen liikennemäärä oli täyttynyt, miksiköhän!? ;D Olin nuukalla päällä, enkä viitsinyt maksaa kymmentä euroa parin päivän takia, että liikennemäärä olisi nollautunut, koska kuun alusta liikennemäärä nollautuu automaattisesti. Tosin palautetta lähti asiakaspalveluun, kun sivuni ei olleetkaan toiminnassa vielä sunnuntaina eikä maanantai-aamupäivästä... Kiitos teille kaikille huolesteneille, jotka viestiä laitoitte, nyt ollaan linjoilla taas. :)\n"Puolitin" tämän vuoden uutiset, eli alkuvuosi on omalla sivullaan ja tämä loppuvuosi omallaan. Linkit kunkin vuoden uutis-sivulle ovat tuolla ylälaidassa.\nPennut täyttävät tänään kuusi viikkoa. Voi voi, kohta ne lähtevät uusiin koteihin. Tulee jo suru puseroon meikäläisellä...\nPentujen luonteesta vielä, että tytöt ovat todella avoimia vieraille ihmisille ja menevät heti tutustumaan kaikkiin. Koirapoika ensin hieman miettii, mutta menee kyllä pienen tuuminnan jälkeen tutustumaan. Sitten sitä kilvan pusutellaan ja hieman myös koitellaan hampaitakin. Mutta koirapoika on hivenen itsenäisempi kuin tytöt.\nKaikki pennut seuraavat ihmistä mielellään. Tulevat oikein juoksujalkaa perässä. Välillä jäädään ihmettelemään jotakin, mutta kutsusta tullaan nopeasti luokse. Tykkäävät paljon leikkiä ihmisen kanssa.\nPennut välillä ärisevät ja haastavat toisiaan, ja pureutuvat ihmisen nilkkaan... auts niitä hampaita. Kaikki tykkäävät kantaa leluja ja leikkiä niillä (kiitos Terhi ihanista itsetehdyistä leluista, ovat mieleisiä!). Tässä yhtenä päivänä kaikki kolme vetivät kilvan yhtä sukkaa, koirapoika luovutti tyttöjen aloitettua kunnon ärinän, eikä kumpikaan tytöistä luovuttanut. :)\nSanonta "pieni mutta pippurinen" pitää jälleen tässä pentueessa paikkansa! Pienempi tyttö on erittäin pippurinen ja välillä myös itsepäinen, oikea sähikäinen. Mutta niin erittäin ihana! Pienempi tyttö on leikkiessään hieman itsenäisempi, eli leikkii lelulla mieluummin yksinään tai ihmisen kanssa, kun kaksi muuta saattavat painia keskenään.\nTytöillä, etenkin isommalla tytöllä, on äitinsä tapa ottaa lelu äkkiä suuhun ja sännätä jonnekin, ihan mihin vain, täyttä laukkaa, aivan kuin joku jahtaisi. :D Tosin se lelu välillä jää ottamatta, koska kiire on kova... Koirapoikakin tekee välillä niin, mutta se taas mieluummin kanniskelee nätisti kaikkea ja koirapoika tykkää vetoleikeistä, aivan kuten tytöt myöskin.\nKoirapoika on myös tuumailija. Se katsoo kun tytöt riekkuvat ja itse istuu jossain pureksimassa lelua. Välillä kyllä lähtee riekkumaan mukaan. Ja äkkiä siitä saa oivan leikkikaverin kun vähänkin sitä leikittää. Ja koirapojalla riittää energiaa. Remunkin kanssa se jaksaisi leikkiä vaikka kuinka, ne ovatkin Remu-veljen kanssa bestikset! :D Taitaapi koirapoika olla tämän pentueen pomo.\nTässä vaihessa myös tuntuu, että pentujen luonteet muuttuvat päivittäin...\nTässä sitten kuusi-viikkois-kuvat.\nVicca 6 viikkoa\nCalle 6 viikkoa\nMadde 6 viikkoa\nNiila alkaa olla jo välillä hieman kypsähtänyt pentuihin. Toki vielä hoitaa niitä ja leikittää niitä paljonkin sekä antaa pentujen imeä, mutta mamma alkaa kaivata jo isojen koirien tekemistä, joten täytynee aloittaa treeneily. :)\nJa uutisia myö muualta, nimittäin erkkarista. Giira-tyttönen oli Helsingissä bortsujen ja kelpieiden erkkarissa ja voittanut nuorten luokan ja sijoittunut paras narttu-kehässä neljänneksi! WAU, onnea hurjan paljon Giira ja Kauko! :)) Giira esiintyi myös Pikkupaimenen kasvattaja-luokassa Ruskan (Pp Golden News, joka oli myös ROP ja BIS, onnea Katja ja Ruska hirvittävän paljon!), Jarren (Pp Golden Arrow) ja Juuson (Pp Jazz You Up) kanssa, ollen ROP-kasvattajaryhmä sekä BIS2-kasvattajaryhmä! Upeaa, onnea teille!\nPennuista sitten kuvia jälleen kuva-albumissa.\nTänään jälleen auton nokka kohti Jyväskylää ja vuorossa pentusten virallinen silmäpeilaus. Allekirjoittanut oli taas valinnut hyvän päivän lähtä ajelemaan Keuruu-Jyväskylä väliä näin MM-rallien aikaan, ja juuri sinä päivänä kun rallit ajetaan Keuruulla... Meinaan tasan kaksi vuotta sitten tapahtui sama juttu (1.8.2008).\nNo hyvissä ajoin lähdettiin liikkeelle ja ralli-kansaa ja ralli-autoja tuli sekä vastaan että ajeli samaan suuntaan kuin me. Petäjäveden kohdalla saatiinkin madella muutama kilometri ihan kävelyvauhtia.\nJyväskylässä, Viitaniemen eläinlääkäriasemalla oltiin perillä kuitenkin hyvissä ajoin. Parempi niin, nimittäin joku toinenkin keuruulainen oli tulossa eläinlääkäriin samaiselle asemalle ja mateli Petäjäveden kohdalla...\nTipat laitettiin pennuille heti silmiin ja punnitsimme samalla pennut eläinlääkäriaseman vaa'alla. Koirapoika painoi jo 3,1 kg, isompi tyttö painoi 2,5 kg ja pienempi tyttö 1,85 kg.\nPienen odottelun jälkeen eläinlääkäri Päivi Kallioniemi tarkasti pentujen silmät ja teki samalla myös eläinlääkärin tarkastuksen. Silmät olivat kaikilla ok eikä tarkastuksessa ollut mitään moitittavaa! :) Koirapojalla tosin ei vielä ole kummatkaan kivekset laskeutuneet, mutta tunnettavissa kyllä ovat.\nPienen pienten shoppailujen jälkeen lähdettiin kotiin päin ja nyt matka menikin jo jouhevammin.\nTänään on muuten pentujen ruokailut siirretty kolmeen kertaan päivässä. Alkoi olla välillä vain sellaista leikkimistä ruoan kanssa, että parempi antaa harvemmin ja kerralla sitten hiukka enemmän.\nOn taas niin kuumaa, että kuumuus vie mehut kaikilta. Myös pennuilta. Iltapäivällä kun ulkona ollaan, pennut eivät jaksa juuri riehua. Kavereita on käynyt katsomassa pentusia, ja olenkin saanut vakuuttaa heille, että kyllä nämä vilkkaita ovat... :) Aamusta ja illasta pennut ovatkin aivan villejä.\nPentujen kotitilanteesta sen verran, että kaikki pennut ovat varattuja. Kiitokset kaikille kyselijöille, ja pahoitteluni niille, jotka eivät pentua tällä kertaa saaneet. Toivotan teille onnea jatkoon!\nKoda-iskä on testattu TNS:n & CL:n osalta ja terveeksi todettu! Eli pentuset ovat niinikään terveitä, koska Niila on terve vanhempiensa tutkimusten perusteella. :)\nTänäänpä pakkasin pennut autoon ja lähdettiin käymään Sarin luona Palokassa. Kuumaa oli mutta onneksi autossa on ilmastointi... :)\nSarilla oli vielä kaksi 9-viikkoista uros-pentua yhdistelmästä emä-Gia (Tonkory Living Dangerously) - isä-Ossi (Borderiinan Cassius), mutta todella hienosti kaikki pennut tulivat juttuun keskenään! Sarin oma koira Tuisku (Pikkupaimenen Front Page News) hoiti kaikkia pentuja kuin omiaan. :)\nNiila-Koda pennut ovat kaikki erittäin tasaisia ja hyvä-rakenteisia ja kulmaukset ovat kaikilla hienot. Purennat on hyvät kaikilla. Tytöt ovat tosi tasaisia keskenään, joten vaikeutta tulee olemaan valitessa kumman tytön sijoitan.\nJa nimetkin on nyt sitten valittu penneleille. Pienemmän tytön nimeksi tulee Elo Tillan All U Need Is Love. Tuo Beatlesin laulu tuli tässä taannoin mieleeni ihan ykskaks yllättäen kun eräänä niistä monista öistä valvoin vahtiessa, että pienin tyttö saa imettyä. Joten siitä nimi pienelle. Ja helposti tuli myös nimi isommalle tytölle, joka on Elo Tillan And I Love Her. Myös Beatlesia. :) No, koirapojalle tuli sitten nimi ihan luonnostaan, nimittäin Elo Tillan Beatle. :D\nPennelit täyttävät tänään hurjat viisi viikkoa, voi kun aika menee nyt liiankin nopsaan... Tänään on pentusille aloitettu Axilur-matokuuri, jota annetaan kolmena peräkkäisenä päivänä.\nVieraitakin on käynyt pentuja pyörittämässä ja tosi hienosti pentuset tutustuvat vieraisiin ihmisiin, eivät vierasta lainkaan. Tykkäävät kovasti kaikista. :)\nUlkona mennään täyttä päätä, tutkiskellaan kaikkea ja maistellaan kaikkea kiellettyä. Toki sitä osataan jo kanniskellakin nätisti esim. hakurullaa. :) Joskus meno on niin hurjaa, ettei tassut aivan riitä ja sitten sitä ollaan ihan mukkelis makkelis.\nPentujen painoista sen verran, että isompi tyttönen painaa 2040 g, koirapoika painaa 2560 g ja pienempi tyttönen painaa 1470 g. Eli huomenna varmasti pienempi tyttönen ylittää 1,5 kilon rajan! :)\nTässä sitten jälleen kuvia, 5-viikkois kuvia. Pennuilla oli nyt enemmän meno päällä ja kyllä nyt kuvatessa tuli hiki! Siis ainakin minulle, kun pentuja koitin asetellan kuvaus-asentoon. :) Kuvia on sitten lisää taas kuva-albumissa.\nVicca 5 viikkoa\nCalle 5 viikkoa\nMadde 5 viikkoa\nRemukin on saanut leikkiä pentujen kanssa muutaman kerran, on kivan näköistä toimintaa! Tokihan sitä täytyy vahtia silmä tarkkana, ettei Remu ole liian kovakourainen, mutta hyvin isoveikka osaa leikkiä pienten sisarustensa kanssa! :)\nUlkoiltu ollaan pentujen kanssa monta kertaa päivässä ja pääasiassa kakatkin pennut tekevät jo hyvin ulos. Ruokaa annetaan kaikille nyt neljästi päivässä, aika pieniä määriä vielä, mutta kuitenkin sopivasti. Koirapoika saa hiukasen enemmän kuin tyttelit ja koirapojalla onkin hyvä ruokahalu! Tytöt ovat hieman nirsompia, mutta syövät kyllä.\nEllulle ja Samille suuren suuri osanotto suuren koiran poismenon johdosta, kun Miki (Skydive Freeflying) lähti sateenkaarisillalle... :'( Milla-sisko on siellä vastassa veli-poikaansa...\nTänään purettiin pentulaatikko pois ja tilalle tuli pentuaitaus. :) Nyt on taas kätevämpää.\nJa pienellä tytöllä meni muuten kilo rikki lauantai-iltana, jee! :) Ja tänä iltana meni koirapojalla rikki kaksi kiloa! On se aika jässikkä! :D Isompi tyttö rikkoi sunnuntaina 1,5 kilon rajan.\nNo niin, tässäpä lupaamani neljä-viikkois-kuvat pennuista.\nVicca 4 viikkoa\nCalle 4 viikkoa\nMadde 4 viikkoa\nKuvat oli hyvä ottaa, kun pennut olivat hieman vielä uneliaita. :)\nAi niin, ja pienemmällä tytöllä on jo myös hampaat puhjennut, taisi olla toissapäivänä. Nyt voi pikkuinenkin ottaa puru-treenejä. :D\nPentujen luonteissakin löytyy jo jonkin verran eroja. Koirapoika on näistä kolmesta kaikista rohkein, se lähtee aina ekana katsomaan ja tutkimaan paikkoja, laittaa sen sitten minne vaan. Isompi tyttö on myös rohkea, mutta se ei välttämättä heti niin hanakkaasti lähde kuin koirapoika. Mutta hyvällä innolla lähtee hetikohta kuitenkin. Pienin tyttö sitten haluaa viettää enemmän aikaa ihmisen lähellä, ennen kuin tekee mitään. Vähän aikaa mietittyään sekin kyllä lähtee. Ja jos ihminen vaihtaa paikkaa, pienin tyttö tulee ekana perässä. Kaksi muutakin tulee sitten kutsusta. Ja pienin tyttö rakastaa olla sylissä. Mikä onkin aivan ihanaa! :))\nJa muuten kuva-albumissa on jälleen myös uusia kuvia:\nViikon varrelta otettuja\nTarttee varmaan kohta purkaa pentulaatikko pois, koska eihän ne pennut enää siellä viihdy. Ja lattialla on paljon viileämpi nukkuakin.\nJes, meikäläisen loma alkoi ja sitähän kestää oikein neljä viikkoa! Kivaa! Pystyn nyt täysin olemaan pentujen kanssa! :)\nTänäänpä isompi tyttö tuli pentulaatikosta pois, eli vihdoin sekin onnistui tehtävässään! :D\nEilen koirapojan paino ylitti jo 1500 g rajan, huh, kylläpä ne kasvaa! Isommalla tyttöpennulla painoa on jo hieman yli 1300 g ja pieninkin tyttöpentu painaa jo 900 g. Eli ihan kohta menee silläkin kilo rikki niin että heilahtaa!\nKoitamma saada huomenna pentujen neljä-viikkois-kuvat otettua.\nEnsimmäinen pentunen tuli jo pentulaatikosta pois omin avuin, ja sehän oli tietenkin koirapoika, kukas muu. :) Isommalla tytöllä on myös yritystä, mutta ihan vielä se ei pääse... Ihan kohta sekin aika kyllä koittaa.\nPetri käytti tänään myös pentuset ulkonakin. :D Itse en ollut tätä ekaa kertaa todistamassa, koska olin töissä. Hyvin oli mennyt, ihmetystä riitti kaikilla! Saivat katsoa maailmaa ihan ruohonjuuritasolta, kirjaimellisesti! :D Meidän ihka uusi nurtsi on meinaan kasvanut kivasti ja kertaalleen jo leikattukin. Joten mikäpä siinä on pentusten tassutella.\nHyvin on pienin tyttöpentu hoksannut, miten nappuloita syödään. Hivenen täytyy joskus avustaa, että saa kaikki syötyä (ne muussatut nappulat kun karkaa ruokakupin reunoille) mutta muutoin uppoaa tämä ruoka erinomaisesti! Tassut tahtovat olla myös ruoassa, mutta eihän se tahtia haittaa! :D\nTänään sai myös isommat pennut nappuloita, ja kylläpä häntä heilui joka iikalla kun saivat sapuskat eteensä! Niin suloisen näköistä! Pienin pentu saa neljä kertaa päivässä nappuloita ja isommat vielä pari kertaa. Lisäillään määrää pikkuhiljaa, niin nappuloita kuin ruokinta-kertojakin.\nEilinen päivä meni vähän niin ja näin, joten tässä vasta tänä aamuna otetut 3-viikkois kuvat pennuista, syntymäjärjestyksessä.\nVicca 3 viikkoa\nCalle 3 viikkoa\nMadde 3 viikkoa\nJa kuvia löytyy lisää, viikon varrelta oettuja, kuva-albumista.\nNimiäkin olen miettinyt pennuille, mutta en ihan vielä niitä paljasta. Täytyy vielä hieman miettiä kuitenkin. Mutta todennäköisesti tytöt alkavat A:lla ja poika B:llä.\nTänään aloitellaan pienemmälle tytölle nappuloiden syöttö. :)\nHuh hellettä, kylläpä on saanut hikoilla! Enkä ole kerennyt viikolla edes tännekään kirjoitella, työt kun ne haittaa harrastuksia, taas! Onneksi enää ensi viikko töitä ja sitten jo lomaa pukkaa! :))\nPentuset täyttävät tänään jo kolme viikkoa, hurjaa! :) Kyllä niilläkin on kuumat oltavat näillä keleillä. Ollaan annettu vettä, kasteltu kostealla pyyhkeellä ja suihkuteltu hieman suihkepullolla. Myös pentulaatikkoon ollaan laitettu kostea pieni pyyhe yhteen nurkkaan, jos joku siihen eksyy vilvoittelemaan.\nTänään ekaa kertaa myös pesaisin pennut, hyvin meni pesut kaikilla! Matokuurinkin ovat saanet (myös Niila), ja tänään pennut saavat viimeisen kerran kolmena peräkkäisenä päivänä annettavaa Flubenol-tahnaa. Parina päivänä olen myös joutunut antamaan pennuille Tehobaktia, koska ovat hieman ruikulilla. Liekö lämmin sää syynä mahan vikkelyyteen.\nMutta kovasti reippaita pennut jaksavat olla! Kävely sujuu jo kovinkin mallikkaasti sekä painia, nahistelua, murahduksia ja haukuskelua on pentulaatikossa harrasteltu viikon aikana mukavasti! Koittavat olla jo niin isoa koiraa... :D\nHampaan alkuja on myös tullut isommalle tytölle sekä pojalle, pienet neulankärjet tuntuvat olevan sekä ylhäällä että alhaalla. :) Pienemmällä tytöllä ei ole vielä puhjennut hampaita lainkaan, mutta kohta varmasti silläkin myös.\nPainotkin nousevat, isompi tyttö rikkoi eilen illalla kilon rajan, pienempi tyttö painaa 600 g ja poikakoiran paino huitelee jo yli 1200 g. Eli pienin tyttö on edelleen kovin pieni :( , mutta todella sitkeä ja pirteän pippurinen tapaus! :) Tytteli saa edelleen kermaviili-sekoitusta sekä tosi paljon huomiota!\nLämmintä! mutta en valita. Toisaalta Niilalla ja pennuilla on aikas kuuma, kuten muillakin karvaisilla eläimillä näillä helteillä. Pentulassa pyörii tuuletin lähes yötäpäivää, mutta kuuma silti on. Leikkasin Niilalta hieman mahanaluskarvoja, ettei pentujen tarvitse imeä karvojen seassa, ja se helpottaa vähän myös mammankin oloa. Annoimme pennuille myös hiukkasen vettä ruutalla, ja kummasti se helpotti niidenkin oloa!\nPienin tyttöpentu painaa ihan justiinsa 400 g, isompi tyttö painaa ihan kohta 700 g, ja poikakoira ylitti eilen jo kilon rajan! :) Hieman olen itse saanut huokaista jo helpotuksesta tuon pienimmän suhteen, mutta valppaana täytyy silti edelleen olla. Ja pienin tyttö saa vieläkin kermaviili-sekoitusta muutamia kertoja päivässä. Kiitos vielä teille ihanille ihmisille, jotka meitä olette auttaneet ja kannustaneet!\nPentujen kävelykin alkaa jo ihanasti sujumaan, kyllä ne kehittyy hyvää vauhtia! Ja eilen oli jo myös molempien tyttöjenkin silmät avautuneet! :) Nyt siis kaikki näkevät jotakin ja kuulokin alkaa toimimaan.\nItse olin pari viime viikkoa lomalla, ja nyt menen pariksi seuraavaksi viikoksi vielä töihin, jolloin sitten jään taas lomalle. :) Sitten jo pentujakin saapi tulla katsomaan!\nPennut täyttävät tänään hurjat kaksi viikkoa, jee! :) Hyvin menee kyllä muutenkin. Uroksen silmät ovat jo ihan auki, samoin alkaa olla myös isomman tytön silmät. Pienin tyttö ei vielä ole aukaissut silmiään lainkaan, eiköhän tuokin kohta. Ja meno alkaa olla jo tosi kivan näköistä! Huteraahan tuo vieläkin vähän on, mutta aika lujaa ne pääsevät halutessaan, etenkin kun on tissille menosta kyse. :)\nEI ENEMPÄÄ! :D\nKuva otettu alkuviikosta, syöttö-puuhissa, suu täynnä ruokaa.\nEkana syntynyt tyttö, Vicca, 2 viikkoa\nToisena syntynyt poika, Calle, 2 viikkoa\nKolmantena syntynyt tyttö, Madde, 2 viikkoa\nKuvia on pennuista sitten lisää jälleen kuva-albumissa.\nGiira oli tänään Porin kv-näyttelyssä, sai ERIn ja voitti nuorten luokan! Hyvä! PN-kehässä ei Giira enää pärjännyt, koska Giira oli tuomarin mielestä liian pieni. Mutta tuomari kehui Giiraa muuten kovasti, etenkin hyvästä turkista ja erinomaisesta näyttelykunnosta! :) Onnea Giira ja Kauko!\nGiiran perhe oli tänään ohikulkumatkalla, joten onneksi kerettiin tavatakin! Luodot tulivat jo eilen, torstai-iltana, ja mulla oli tietenkin kokous juuri silloin, mutta onneksi he päättivät jäädä Keuruun leirintäauleelle yöksi - on se matkailuautolla niin kätevää! Joten päätettiin sitten treffata heti perjantai-aamuna. Giira on kyllä aivan mahdottoman ihana tyttönen!!! :)\nMinä otin vain Remun mukaani, en viitsinyt Niila-mammaa vaivata nyt tällä asialla. Mutta nuorisolla oli oikein mukavan rattoisaa keskenäänkin! Heti kun kohtasivat, leikki alkoi saman tien! Leirintäalueella kun ei saanut päästää koiria irti, käytiin Kaukon kanssa juoksuttamassa ja leikittämässä koiria läheisessa lenkkimaastossa. Oli oikein mukavaa!\nLisää kuvia tästä kaksikosta kuva-albumissa.\nVeli ja sen sisko, Remu & Giira\nTodettiin myös Kaken kanssa, että vaikka nämäkin olivat syntyessään erittäin pieniä, niin niistä vain tuli koirankokoisia! Eläviä todisteita! :)\nPennut kehittyvät kivasti. Kovasti harjoittelevat kävelemistä, joka alkaakin pikkuhiljaa jo sujumaan jotenkuten, etenkin isommalta tytöltä. Vielähän se on aikamoista hoippumista, mutta edistystä tapahtuu. :) Eilen myös huomasin, että poikakoiran toinen silmä on aavistuksen auki, tosin ihan vain pienenä viivana vielä, mutta aukeamassa. Isomman tytön paino lähestyy jo 600 g, poikakoiran paino on kohta 900 g, ja pieninmmän paino on edelleen tosi pieni, kohta vain 300 g. Onpa tämä nyt kovin kovin työlästä... Kermaviili-sekoitusta pienin saa edelleen, kyllähän se auttaa myös. Mitä muutakaan tässä voipi tehdä!? Niila pitää kyllä hyvän huolen kaikista, etenkin pienestä myös. Kiitos Senja eilisistä viestittelyistä! Taas jaksaa, edelleen...\nTäällä voidaan hyvin! Pienin tyttöpentukin on alkanut kasvattaa painoaan ihan kivasti, tosin vielähän se hidasta on... Viikonlopun aikaan kaikki pennut alkoivat jo tavailla askelia, ihanan näköistä taapertamista, heilumista ja huojumista! :D Kilpa Niilan tisseillä on kova, siinä saa tosissaan meikäläinenkin pitää pienen pennun puolta, kun uros tulee maitobaariin. :) Ja isommalle tytölle kelpaa vain kaksi takatissiä. Nirso. :)\nTäällä syödään ja kasvetaan, pennut nimittäin. Siinäpä ne tärkeimmät. :D Poikapentu rikkoi jo eilen aamulla puolen kilon rajan, isommalla tyttöpennulla menee rikki 300 g ihan justiinsa ja pienin, no, on vain pienin. Kasvuvauhti ei todellakaan päätä huimaa. :( Edelleen vain toivotaan ja toivotaan, että pikkuinen jaksaisi! On tämä hieman stressaavaa aikaa, mutta kiitos teille rakkaille ystäville, jotka jaksatte kysyä "meidän" vointia! Ihanaa, että välitätte! Kiitos! Kiitos etenkin Annelille ja Sarille, ilman teitä olisin epätietoinen ja pulassa.\nJa nyt vihdoin, niitä kuvia, saanen esitellä: Pennut. Kuvia on lisää myös kuva-albumissa.\nEkana syntynyt tyttö, Vicca\nViccalla on leveä valkoinen piirto kuonossa ja otsassa joka kapenee kovasti niskaan mennessä. Vielä ei ole ihan katki, mutta katkeaa varmasti kunhan kasvaa. Niskasta lähtee vasemmalle puolelle kaulaa valkoinen leveä puolikaulus. Kaikki jalat valkoisia ja iso valkoinen hännäntupsu.\nTokana syntynyt poika, Calle\nCallella lähtee kuonosta ohuehko valkoinen piirto otsaan asti, ei mene niskaan saakka. Tosi nätti aika ohut kokokaulus, niskassa isompi valkoinen "merkki". Etujalat valkoiset, takajaloissa pienet valkoiset alueet. Pieni valkoinen hännäntupsu.\nKolmantena syntynyt tyttö, Madde\nMaddella on tosi leveä valkoinen piirto kuonossa joka jatkuu niskaan asti leveänä. Sillä on myös valkoinen kokokaulus, menee vasemmalta ohuena piirtona, oikealta sitten paksumpana. Kaikki jalat valkoisia ja iso valkoinen hännäntupsu.\nEnkä ole vieläkään saanut aikaiseksi ottaa kunnon kuvia penneleistä. Jospa huomenna saisin. Poikakoira on jo kohta puolikiloinen. :) Tytöillä on hieman toisenlainen tahti. Isompi tyttö on alkanut lisäämään painoaan jo hyvään tahtiin, mutta pienemmän paino nousee ihan tuskastuttavan hitaasti. Jospa sekin kohta reipastuisi, ettei tarvitse olla kokoajan huolissaan.\nRemu pääsi tänään käymään pikapikaa pentuhuoneessa, kaukana laatikon laidalta katsoi pentuja kaula pitkällä ja oli ihan öö! :D\nTäällä menee ihan hyvin. Pennut imevät hyvin ja nukkuvat. Niila hoitaa jälkikasvuaan hienosti! Uros kasvaa ja nostaa painoaan mukavasti, tytöillä on hieman hitaampi tahti. Pidetään edelleen peukkuja pienille, että jaksavat. Minulla itselläni menee suurikin tovi päivän aikana pentulaatikossa tarkkaillessa tyttöjä, että varmasti imevät. Kyllähän ne imevät, mutta tarkkailu on aina paikallaan. Ja tytöt saavat myös noin parin tunnin välein kermaviili-kananmunankeltuais-hunaja-sekoitusta.\nTässäpä kuvia ensihätään.\nTytöt (ekana syntynyt vas. viimeisenä syntynyt oik.)\nTäällä nukuttiin yö jotenkuten. Pennut imevät ja nukkuvat ja Niila hoitaa pentujaan hyvin! Oonakin sai vähän selkäänsä Niilalta kun käytin Niilan aamulla ulkona, enkä sitten huomannut vahtia Niilaa kun Niila ei ollut vielä pentujen luona. - Vaikka Oona oli kaukana pentuhuoneesta ja pentuhuoneen ovi kiinni. Remu ihmettelee miksei pääse huoneeseensa. Se on vähän kummissaan tilanteesta. Ja Ansa on pari kertaa päässyt livahtamaan pentuhuoneeseen, se ei malta odottaa lapsenlikka-vuorojaan. :o) Ja Venlahan on vanhemmillani jälleen hoidossa.\nKuvia joudutte valitettavasti odottamaan hiukan, kunhan niitä saadaan otettua.\nMitään ei vielä ole tapahtunut. Niila läähättelee välillä ja välillä kaivaa. Välillä taasen rauhoittuu makaamaan. Ruokakin menee vielä hyvin. Lämmöt aamulla ja päivällä mitattuna siinä 37.6 asteen paikkeilla. Odotellaan, odotellaan...\nJuuri kun olin istahtanut sohvalle katsomaan prinsessahäitä niin Niilakin päätti aloittaa. Eka pentu syntyi, pieni narttu-pentu. Niila hoisi homman hienosti, minä avustin vain hieman pyyhkimällä pentua kuivaksi.\nToista pentua odoteltiinkin pari tuntia, ja sieltä tuli hieman isompi uros-pentu. Nämä kaksi olivat kyllä elinvoimaisia ja alkoivat hyvin imemään.\nKolmatta odoteltiinkin sitten äärettömän kauan. Käytin Niilaa ulkona pariinkin otteeseen, laitoin viestiä Sarille, soitin päivystävälle el.lääkärille ja kyselin Annelia avuksi. Juuri kun Anneli ystävällisesti saapui, kolmas pentu, narttu syntyi. Eli ei tarvinnutkaan lähteä ajamaan eläinlääkärille. Tämä kolmas pentu oli erittäin pieni, mutta elinvoimaa siitäkin löytyy.\nJa kun oikein kuninkaallisten häiden aikaan tämä pentue syntyi, eikö ole kohteliasta antaa pennuille työnimet prinssesojen ja prinssien mukaan. ;o)\nklo 16.57 mustavalkoinen narttu, painoa 185 g (heilui tosi paljon punnittaessa, lukema vain noin arvio), "Victoria" tai "Vicca"\nklo 18.40 mustavalkoinen uros, painoa 290 g, "Carl Philip" eli "Calle"\nklo 22.55 mustavalkoinen narttu, painoa 116 g, "Madeleine" tai "Madde"\nNoin tunti kolmannen pennun syntymästä, syntyi vielä neljäs pentu, pieni uros, joka tosin oli kuollut jo. Kovista yrityksistä huolimatta emme saaneet pieneen koirapoikaan eloa. Joten se lähti enkeliksi koirataivaaseen, vahtimaan sisaruksiaan pilven reunalle.\nPentujen syntymän jälkeen Petri siivosi pentulaatikon, vaihtoi lehdet ja pyyhkeet ja minä käytin Niilan ulkona ja pesaisin sen takapään. Sitten koitimmekin jo saada unta palloon.\nTaas on Niilalla pieni pentue, pieniä pentuja. Ennen pentujen syntymää en taaskaan nähnyt pentuveden tulevan, ja ruokakin maittoi viimeiseen asti. Kakka oli kyllä löysää. En todellakaan tiedä, mistä Niilan pienet pennut johtuvat, Niilallahan oli eka pentue myös hyvin pieniä pentuja. Mutta hyvä että pennut jaksavat imeä, pitäkää peukkuja etenkin pienimmälle narttu-pennulle, että se jaksaa. Huoli siitä on kova...\nMulla on tänään vapaapäivä ja parin viikon loma alkoi myös. Joten Niilapa päätti sen kunniaksi tiputtaa lämpönsä päivällä 36.9 asteeseen. Ja Niila on läähätellyt nyt paljon enemmän ja kaivanut niin sisällä kuin ulkona. Nyt se varsinainen odottelu sitten vasta alkaakin... Eiköhän tässä viikonlopun aikaan jotain tapahdu. ;o)\nKun väki vähenee niin pidot paranee? Tänään käytin Niilan röntgenissä ja ei siellä ollut kuin kolme pentua vain. Ehkä neljäskin, mutta se oli jotenkin niin hassusti "piilossa" tai jotain, ettei siitä voitu mennä takuuseen. Olisin kyllä odottanut enemmän, kun ultrassakin näkyi varmasti neljä. Tiedä sitten, onko tässä matkan varrella abortoitunut, mikä nyt ei ole kovin tavatonta.\nNäillä mennään, ja nyt aletaan valmistella synnytystä varten paikat kuntoon. :o) Eilen lämpö heitteli hivenen 38 asteen molemmin puolin, joten saapi nähdä, milloin täällä synnytellään.\nKäytiin tänään taas Remun kanssa agiliitämässä. Alku-hössötystä pojalla oli ja autoon sai mennä vähäksi aikaa jäähtymään, mutta sen jälkeen meni taas varsin hienosti! :o)\nTänään kävin Remun kanssa viikolopun koulutuksesta innostuneena tekemässä vähän niitä radan pätkiä, mitä tehtiin viikonloppuna. Kyllä se vaan meni jälleen hienosti! Eli jotain sinne päähän meni viikonlopun aikana. Järkeä?! :o)\nAnneli ja Myrtti olivat meidän kanssa, ja Myrttikin sai mennä samaa mitä Remu. Hienosti Myrttikin meni! Ja lopuksi tämä nuori pari sai leikkiä.\nNiila voi hyvin. Lenkeillä ei enää mene kamalan lujaa, kun ei jaksa. Pesän kaivuu-hommat on sisällä jo pikkuhiljaa aloitettu, joten kai sille täytyy kohta laittaa pentulaatikkokin! :o) Lämpöjä aloittelen jo tässä myös mittailemaan. Röntgen-aika on varattu torstai-aamulle, joten sitten selviää pentujen lukumäärä. Ja nyt se aika vasta mateleekin...\nRemun kanssa olin viikonloppuna agility-koulutuksessa, ihan täällä Keuruulla, omassa agility-porukassa. Kouluttajaksi meille saapui jälleen Marja-Liisa "Maisa" Mäenpää, joka oli myös viime syksynä täällä meitä kouluttelemassa, ja jolloin olin Niilan kanssa opissa. Maisa on siis Seinäjoelta, harrastaa Lagu:ssa (Lakeuden Agilityurheilijat). Maisa vetää omia koulutusryhmiä ja tällä hetkellä kisakoirana on vajaa parivuotias borderterrieri uros Masa. Maisa on aloittanut agilityn -93, ja kisannut kolmella eri koiralla: karkeakarvainen mäyräkoira Santtu, bordeterrierit Retu ja nyt Masa. Retun kanssa Maisa on menestynyt mm. maajoukkuekarsinnoissa neljäs ja oli mukana MM-kisoissa varasijalla.\nJälleen Maisa oli tehnyt meille molempina päivinä kunnon radat! Ja mehän kun ei Remun kanssa olla vielä mitään ratoja menty, niin me otimme sitten pienempiä pätkiä. Lauantai oli Remulta aikamoista sähläystä, ihan päätöntä menoa! Juuri sen takia halusinkin Remun kanssa mennä viisamman oppiin, että mitä sen kanssa tekee, kun sen kanssa ei oikein voi tehdä mitään. Maisalta saatiin neuvo, että kun Remu tekee omiaan, se viedään autoon jäähtymään. Sitten hetken päästä koitettiin jälleen. Aika monta kertaa Remu saikin mennä sinne autoon... Mutta saatiin me tehdyksi jotain onnistunuttakin pätkää sitten myöhemmin päivällä, joten taisi se oppi sen verran mennä kuitenkin perille.\nSunnuntaina jälleen kentälle. Nyt oli eri rata, mutta me mentiin Remun kanssa pieniä pätkiä. Ja sehän sujui jo varsin mallikkaasti! Sähläilyä ei ollut juuri yhtään eikä autoon tarttenut mennä juurikaan! Nopeasti se poika oppi! :o)\nOdottavan aika on pitkä. Mutta silti aika tuntuu välillä juoksevan...\nNiila voi hyvin ja tosi paksusti. Ihan hirvittää jo, kuinka paksu se jo on, ja kuinka paksuksi sen täytyy vielä tulla. Vielä olis rapiat pari viikkoa laskettuun aikaan. Täytyy kohta varailla myös röntgen-aikaakin. :o)\nHyvin Niila lenkeillä jaksaa, tosin enää ei kamalasti vedä rallia, koska masu painaa. Ja ruokahalu on hyvä, saa kolmea ateriaa päivässä. Ja vettä menee.\nTässä jälleen vähän kuvia, tänään napsittuja.\nNiila toisen kerran alhaalta.\nRemu voi myös hyvin. Ihoalue on parantunut hyvin ja ab-kuuria on enää pari päivää jäljellä. Sitä karvaa kasvatellaan ja kasvatellaan...\nIsosti onnea Remun Giira-siskolle, joka oli Jojensuun kv-näyttelyssä PN2 kera vara-sertin ja vara-cacibin! Hienoa, onnea Kauko ja Giira! :o)\nOnpa taas ollut aikamoista kiirettä, joten päivityksetkin ovat taas jääneet. Mutta eipä tänne niin ihmeellistä kuulu. Odottelua lähinnä. :o) Olen kyllä niin iloinen kun Niila-Koda pennut tulee sittenkin!!!\nNiila voi paksusti ja hyvin. Ruoka on vaihtunut pikkuhiljaa penturuokaan ja matokuuri aloitettu. Tässä tänään pikaisesti otettu kuva:\nMamma makaa terassilla. :o)\nKävin maanantaina pitämässä alkeisagilitya, sekä keskiviikkona olin katsomassa kilpailevien agilitya. Niila sai lähteä mukaan kannustamaan muita. :o)\nJa sellainenkin ikävä tapaus on sattunut, että Remulla on hotspot. :o( Viikko sitten perjantaina Niilan ultran jälkeen huomasin Remun iholla punaista aluetta. Saatiin vielä onneksi aika eläinlääkärille, vietiin Remu sinne ja poika jouduttiin nukuttamaan ja hieman karvoja leikkaamaan pois. Karvaa lähti hieman pepun päältä, takaosasta takajalkoja kintereeseen asti ja häntään jäi leijonan harjatupsu. Ab-kuuri lähti mukaan sekä geeliä mitä laitettiin muutaman päivän ajan. Kauluria pitää välillä pitää, ettei Remu nuole häntää. Hieman lievästi sanottuna Remu on koomisen näköinen mutta muuten reipas poika! :o) Uinti on nyt pannassa.\nPariin näyttelyyn Remun kerkesin jo ilmoittaa, mutta ne täytyy nyt meidän osalta perua. Ja karvaa kasvatellaan tässä sitten tovi jos toinenkin...\nAamusta heti mentiin Niilan kanssa eläinlääkärille ultraan. Ja kyllä siellä elämää oli! :o)) Masussa näkyi 4-5 pentua. Ihanaa ihanaa! Juhannuspennut tulee sittenkin!\nSaatiin kaamea kasa nyrkin kokoisia kiviä, jotka nyt pitäis laitella talon vieruksiin. Siitä nämä piha-hommat nyt alkaa! :o)\nKennelkerhomme järjesti mukavan koulutus-viikonlopun, johon saimme jälleen kouluttajiksi Riitta Jantunen-Korrin sekä Pekka Korrin. Riitta toimi kouluttajana toko-ryhmälle ja Pekka puolestaan pk-ryhmälle. Itse olin Niilan kanssa toko-ryhmässä ja saimme jälleen paljon paljon uusia vinkkejä koulutukseen!\nMolempinä päivinä aloitettiin koulutukset klo 9.00, puolen päivän aikaa oli ruokatunti, jonka jälkeen jatkettiin iltapäivään saakka. Me saatiin Niilan kanssa otettua kaikki evl-liikkeet läpi viikonlopun aikaan, jotkut jopa pariinkin kertaan.\nSääkin suosi, joten nahka paloi. :o) Mutta ei se haittaa, oli erittäin mukava ja antoisa viikonloppu!\nJa muuten, Anneli sanoi, että Niilan vyötärö on kadonnut. ;o) Samaa sanoi myös Riitta, kun hänelle kerroin että katsotaan mitä rouva keksii tehdä, kun on mahdollisesti tiine. Huomennahan tulee tasan neljä viikkoa ekasta astutuksesta. Ultra on varattu perjantaille. Sinne asti vielä jännätään. :o))\nHups, voisi tännekin välillä kirjoitella. :o) Eli hengissä ollaan, treeneissä käyty, lähinnä nyt toko-treeneissä ja niissä menee mukavasti. Eikä tuosta Niilasta vielä oikein osaa sanoa juuta eikä jaata. Jotta onko se tiine siis vai ei. Vielä täytyy vain malttaa odottaa ainakin sinne ultraan asti. :o)\nHyvää Vappua kaikille! :o)\nTäällä menee hyvin! Odottelua lähinnä. ;o) Niilasta ei vielä kamalasti mitään huomaa, että onko tiine vai ei. Täytyy vain jaksaa odottaa... :o)\nTänään oli ilmestynyt KoiraNettiin myös Frodon lonkka ja kyynärtulokset, ja ne ovat samat kuin velipojalla Remulla, eli lonkat A-A ja kyynärät 0-0! Upea juttu! Kyllä myös noilla koivilla kelpaa liidellä! :o)\nNyt vihdoin sain laitettua niitä sunnuntaina ottamiamme kuvia nettiin, ja niitä on siis Pentuja-sivulla, sekä kuva-albumissa aikamoinen liuta Kodan pääkuvia... Ne kun ei millään meinannut onnistua. Kodan korvat ovat niin kovin eläväiset. :oD Mutta ne ilmeet niissä onkin parhaat!\nKoda pääsi vihdoin kotiin! Kävimme ajelemassa näin lomalla ja viemässä Kodan Iisalmeen kotiin asti. Oli ensin hieman jäykkää Toton ja Kodan tavatessa, mutta kyllä se siitä ajan kanssa meni nopeasti ohi. Kiitos Susanna, sekä muut, oli mukava ilta! Kyllä sitä herrasmiestä tulee ikävä... Ja erittäin suuri kiitos Annelille Kodan hyvästä hoidosta ja kun viitsit ylipäätään tähän projektiin mukaan lähteä!\nKoda olikin minulla koko päivän hoidossa. Käytiin lenkillä, minun vanhemmillani ja käytiin katsomassa tokokoetta, jossa Anneli oli liikkeenohjaajana. Käytiin myös ottamassa vihdoin ja viimein niitä kuviakin! Oli tosi kiva päivä!!! :o)\nTänään oli jo toisenlaista merkkiä ilmassa, Niilan puolelta. Eipä enää ollutkaan suostuvainen Kodalle, joten hammasta tuli. Hieman Niila kyllä härnäsi Kodaa, mutta ei antanut astua. Joten, nyt toivotaan parasta, että pullat ovat hyvin uunissa! :o)\nHyvä Niila-Koda, tänään jälleen yksi onnistunut astutus tapahtui! :o))) Niialla oli ehkä hieman jo kyllästymisen merkkejä näkyvissä, mutta antoi astua.\nJa KoiraNettiin olikin ilmestynyt Remun ja Giiran lonkka- sekä kyynär-kuvauksen tulokset. Remun lonkat A-A ja kyynärät 0-0 ja Giiralla lonkat B-C ja kyynärät 0-0. Hyvät koivet!\nKyllä, me ihmiset olemme joskus aivan liian hätäisiä. Niila-Koda ja tänään tapahtui toinen onnistunut astutus! Näissä on nyt ihan eri meininki päällä. Hyvä hyvä!\nJa Remua harmittaa kamalasti kun se ei pääse Niilan kanssa samoihin tiloihin... Voi sitä vikinän määrää... Mutta kun ei niin ei, ja johan sen Niilakin jo sanoo!\nPäivitykset tulevat hieman myöhässä, pahoittelen. On pitänyt vähän kiirettä... ;o) Mutta tässäpä tätä tarinaa nyt riittää:\nOlemme siis Niilan kanssa joka päivä tapailleet Koda-herraa. Viime viikonlopun aikaan Niila alkoi kääntämään häntäänsä kunnolla ja tyrkytti itseään. Mutta! Koda ei astunut. Ei kertaakaan. Nousi muutaman kerran selkään, mutta luovutti saman tien. Olemme kokeilleet vaikka mitä! Mutta mikään ei auta.\nSunnuntai-iltana päätin, että kokeillaan keinosiemennystä. Senkin takia, ettei Niilalta mene parhaat päivät ihan ohi.\nMaanantai-aamuna vielä kokeiltiin "luomusti", Niila tarjosi itseään Kodalle kyllä hyvin edelleen, mutta Koda ei astunut. Koda oli kyllä kiinnostunut, mutta ei sitten muuta, edelleenkään. Siinä sitten puolen päivän jälkeen lähdettiin koirineen ihmisineen päivineen Jyväskylään Eläinklinikka Tähteen.\nTähdessä eläinlääkäri Marjatta Tanninen ehdotti, että kokeiltaisiin ensin "luomusti". Vähän aikaa siinä ihmetellessä mitään ei edelleenkään tapahtunut, joten Marjatta koitti kerätä Kodalta siemennestettä. Sai purkkiin pari tippaa, jonka hän tutki, mutta se oli alkueritteitä vain.\nMarjatta sanoi, että Kodaa jänskättää aika paljon, eikä siitin tullut ulos. Esinahka ehkä liian kireä. Arveltiin myös lauma-hierarkian olleen osasyy asiaan.\nTyhjin käsin siis lähdettiin takaisin kotiin. Tosin ell. sanoi, että jos on toinen uros, pitäisi matkaan lähteä heti samana päivänä. Progea ei otettu, koska ell. ei katsonut sitä tarpeelliseksi, edellyttäen että narttu saadaan toisen uroksen luo samana päivänä.\nKotona vähän aikaa asiaa miettiessäni, soitin Lamusuon Ellalle, jonka kanssa olen ollut yhteyksissä jo viime syksynä. Tehtiin siitä paikasta treffit vielä samaksi illaksi Linnatuuleen (taukopaikka Hämeenlinnasta vähän matkaa Helsinkiin päin), jonne lähdin ajamaan Niilan kanssa. Ensin pienet järjestelyt (kuten vapaapäivän saaminen töistä, majapaikan kysyminen (joka oli se helpoin, kiitos Taru-sisko!)).\nMe oltiinkin ennen Ellaa Linnatuulessa, kiitos moottoritien... :oD Eipä Ellaakaan tarvinnut kuitenkaan kauaa odotella ja siellähän se myös Buddy (Maccabee Attidude Dude) keikkui takapenkillä.\nKäveltiin pienimuotoinen lenkki ja löydettiin pieni "puisto-alue", jossa sitten koitettiin saada nuori pari hommiin. Mutta! Arvaatteko mitä Niila teki? Niilapa pisti luukut tiukasti kiinni ja murisi ja antoi kunnolla hammasta! Minä koitin pitää Niilan kurissa ja pitää sen päätä otteeessa, mutta Buddy halusi kysyä daamiltaan ensin lupaa ja kun parin katseet kohtasivat Niila vain murisi... Pari kertaa Buddy hyppäsi selkään mutta Niila pysyi erittäin tiukkana, että hänen paikkoihin ei ole enää asiaa.\nEipä siinä sitten muukaan auta, kuin kääntyä daamin tahtoon. Notta ei tipu.\nEi muuta kuin suuren suuri kiitos Henrietalle ja eritoten Ellalle vaivannäöstänne ja näkemiin tällä erää. Kohti majapaikkaa (Hattulaa) vielä, ennen kuin pääsi nukkumaan. Kiitos vielä Taru, Ilpo ja Josefiina! :o)\nTänään (tiistaina) puolelta päivin lähdin ajelemaan kotiin päin, koukaten Parolan kautta Rengon Marian luona ihastelemassa kohta luovutusiässä olleita bortsu-pupseja! Olivat kyllä melkoisia pakkauksia, aivan ihania! Kiitos Maria!\nIltasella sitten sovittiin Annelin kanssa, että nähdään. Yritetään nyt, kun Koda on vielä täällä. Minä ja Niila lähdimme kävellen Annelia ja Kodaa vastaan ja Anneli ja Koda tulivat meitä vastaan. Arvatkaapa jälleen mitä nyt tapahtui? Niila käänsi heti häntänsä Kodalle!!!!!! Siinä, keskellä jalkakäytävää, Koda hyppäsi ihan toisella tavalla Niilan selkään!!! Ei siinä voinut muuta kuin nauraa!!\nNo, astutusta ei kuitenkaan vielä tapahtunut, käytiin pieni lenkki metsässä ja mentiin Kodalle tuttuun paikkaan, eli Annelin takapihalle. Siellä vielä yksi yritys ja heti perään toinen, joka sitten lopulta onnistui!!!!! Koirulit olivat vartin nalkissa. Kyllä hymyilytti! :o)))\nTäytyy vain todeta, että ihmeellisiä nuo eläimet välillä ovat! Ja onko Koda ekakertalaisena niin tarkka, että katsoo tarkasti, milloin sopii astua... Sitä niiden ajatuksen juoksua kun emme aina voi tietää. Ja tuli sekin todistettua, että Niila on uskollinen, yhden miehen nainen!\nNiilan proge-testin tuloksen kuulinkin vasta tänään, joka oli edelleen alhainen. Eläinlääkäri arveli, että viikonloppuna voisi olla suotuisat oltavat.\nYhtä kaikki, kävimme Viitasaaren ABC:llä treffaamassa Susannan ja hänen poikansa Eliaksen, sekä tietty Kodan! Koda saatiin matkaan mukaan tänne Keuruulle muutamaksi päiväksi, joten voidaan rauhallisin mielin katsastella tilannetta joka päivä. Kiitos Susanna erittäin, erittäin paljon!\nNiila oli tietty jo matkassa mukana ja koirulit tulivat erinomaisen hyvin toimeen keskenään. Leikkiä leikittiin tosi paljon, mutta hammasta tuli vielä. Jospa se siitä viikonloppuun mennessä... ;o) Tosi kiinnostunut Koda olikin jo.\nKoda majoittui luotto-ystävälleni Annelille, ja tutustuminen sinne sujui todella hyvin! Näemme päivittäin ja katsomme mitä tapahtuu.\nTänään käytin Niilan toisen kerran eläinlääkärillä antamassa verinäytteen. Kovin urheasti pikkukoira oli pöydällä, ei tassu eikä ilmekään värähtänyt kun täti neulalla pisti. Hyvä tyttö! :o) Huomenna kuullaan progen tulos.\nAlkaa tuo Remu siihen malliin Niilaa vietellä että joutuvat kohta toisistaan eristyksiin.\nOnpa todella kiirettä pitänyt, nyt vaihteeksi. En ole sivujanikaan kerennyt päivittää, vaikka on koko ajan pitänyt. Mutta nytpä voinkin tässä jo vihdoin julkistaa Niilan tulevan sulhon. Tadaa, sehän on Koda, Pikkupaimenen Breaking Waves. Lisää infoa on Pentuja-sivulla. :o))\nNiilallahan alkoi juoksut reilu viikko sitten torstaina (1.4). Ja juoksut on taas samanmoiset kuin viime syksynä, eli todella, todella niukat ja haaleat. Vuotoa ei siis juuri tule. Hyvä että paperiin sain haaleaa punaista, että sain edes todeta, että juoksut ovat kutakuinkin alkaneet. Käytöksestä ensin huomasin, kun Niila alkoi vaania Oonaa... Remu on myös haistellut Niilan takamusta siihen malliin, että epäilykset oli vahvat.\nKäytin Niilan el.lääkärillä viikko juoksujen alkamisesta (to 8.4.) ja Niilalta otettiin verinäyte sekä solunäyte. Solunäytteessä näki selvästi, että Niilalla ON juoksut, proge-testin tuloksen sain seuraavana päivänä perjantaina. Proge on vielä alhainen. Tod.näk. otan vielä toisen progen, mutta eiköhän se Koda tänne haeta jo ensi viikolla katselemaan tilannetta. ;o)\nFrodo puolestaan tänään pääsi kuvauksiin ja Kennelliittoon lähti jälleen hienot kuvat: lonkat A-B ja kyynärät 0-0. Hienoa!!! Onnea kasvattaja-Sarille hienoista kasvateista! Nyt sitten vain odotellaan niitä virallisia tuloksia. :o)\nTänään kävimme Palokassa klinikalla kuvauttamassa Remun lonkat ja kyynärät. Nuorille Pikkupaimenille järkättiin porukalla joukkotarkastus, joten siellä oli sitten kerralla vähän enemmän sukulaisia, mm. Giira-sisko.\nRemu rauhoitettiin, mutta pojalle piti antaa vielä vähän extra-annosta rauhoitetta, koska eka satsi ei ihan riittänyt. Sitkeä kaveri. :o) Ensin otettiin kyynärät ja sitten lonkat. Molemmat kuvat näyttivät erinomaisilta ja lähtivät kennelliittoon A-A ja 0-0. :o) Myös Giiralla lähti kuvat erinomaisin arvosanoin, A-B ja 0-0. Hienoa! Nyt on enää Frodo kuvaamatta tästä pentueesta, mutta eiköhän sekin saada kuviin myös tässä kohta.\nJa Niila-äiteellä ei juoksuja vielä ihan näy, mutta luulisin että kohta alkavat koska Remu on siihen malliin Niilan perässä liikkunut...\nNo vihdoin! On Niilan seuraavan pentueen isä selvillä! On ollut jos jonkinlaista, olemme Sarin kanssa yhdessä ja erikseen tätä asiaa miettineet. Uros-vaihtoehtoja on käyty läpi, ja erinäisiä esteitä on tullut vastaan joidenkin urosten kohdalla, mutta vihdoin näkyy vihreää valoa! :o) Kiitos Sari valtavasti kaikesta, jälleen! Julkistan iskän kunhan terveys-asiat on tutkittu. :o)\nOlen käynyt jäällä taasen koirien kanssa kävelemässä, siellä on ihana hankikanto ja aurinko paistaa ja lämmittää mukavasti. Kunnon migreenikelit. :oD\nSiitä on JO vuosi, kun meidän pikku-Ansasta tuli äitee! Voitteko kuvitella? Voihan viude! Onnea Ensio, Grattis Myra!\nKävin kaverini Ellun ja hänen bc-koiransa Capon kanssa lenkillä, mukana minulla tällä kertaa oli Niila. Remukin on välillä näillä lenkeillä ollut, mutta molemmat pojat ovat niin nuoria ja viriilejä, että kalabaliikki on kyllä heti pystyssä. Välillä mennään rinta rinnan sopuisasti, mutta välillä ei tarvitse kuin katsoo toista. On se niin jännää.\nKävimme siis jäällä kävelemässä ja Niila ja Capo leikkivät minkä kerkesivät! Lenkin jälkeen kahville ja jäätelölle, kiitos Ellu! :o) Sisällä myös Miki, vanha herra, intoutui hieman teputtelemaan Niilan kanssa. Hauskan näköistä! :oD Ellu näytti myös Mikistä valokuvia ja voi että, tuntui kuin olisi katsonut kuvia Millasta... Niin ovat samannäköisiä!\nKylläpä tämä aika meneekin joskus todella nopeasti! Meille kuuluu hyvää, seesteistä aikaa vietämme. Mitään ihmeellistä ei ole tapahtunut, olemme käyneet treeneissä sen, minkä olemme kerenneet ja muu aika menee sitten työ- ja koti-arjessa. Lunta tulee taivaan täydeltä, ja olemme ihmetelleet minne sitä enää lykimme kun piha alkaa täyttyä... :o) Niin on varmasti monella muullakin.\nKoirat tykkäävät kun lunta on paljon missä riekkua! :o)\nKSKK:n vuosikokous oli tänään, johon itse en tosin päässyt mukaan. Siellä palkittiin jälleen viime vuoden koirat, jotka ovat pärjänneet lajissa kuin lajissa. Niila tuli vuoden näyttelykoira-kisassa viidenneksi ja Remu puolestaan kolmanneksi. Vuoden pentukoira-kisassa Remu tuli myös kolmanneksi ja Niila suoritui vuoden tokokoira-kisassa viidenneksi. Vuoden agilitykoira-kisaan lähetin myös Niilan sen muutaman tuloksen ja siinä kisassa Niila tuli neljänneksi.\nTänään puolestaan teki Giira-tyttönen ensiesiintymisensä tämän vuoden ekassa näyttelyssään nuorten luokassa Tuusniemellä. Ja tulos oli jälleen hieno! Suuret onnittelut Giira ja Kauko!\nOnpa hetki heilahtanut, etten tänne olekaan kirjoitellut. No, eipä meille nyt niin ihmeellistä ole tapahtunutkaan. Työ- ja koti-arkea vain, sekä kaikenlaista muuta. :o) Treenattukin ollaan, maneesissa lähinnä.\nKorkattiin tänään tämän vuoden näyttelyt, oltiin Tampereella näyttelyssä ja täytyy todeta, että enpä ole ennen ollut talvella ulkonäyttelyssä. No, sisällä tavallaan oltiin, mutta lämmittämättömässä maneesissa. Hieman jalkoja paleli, ei juuri muuta. Mutta näytillä oli Remu-poika, ja ekaa kertaa nuorissa poijissa. Yksin tälläkin kertaa saatiin olla, mutta olipahan koko kehä käytössä. ;o)\nTuomarina oli Jaana Hartus, ja Remu sai ERIn ja niin ikään voitti luokkansa. Paras uros-kehässä vastaan tuli avoimen luokan uros, joka oli Remun serkku Jurri (Pikkupaimenen Stay For Good) ja Remu vei voiton sekä sai sertin!\nNarttuja olikin jälleen paljon enemmän ja siinähän se aika meni muiden suorituksia katsellessa.\nParas narttu-kehän jälkeen oli ROPin valinta ja vastaan saatiinkin oikea kunnon kehäkettu, ei uskoisi 12-vuotiaaksi, oli erittäin pirteä Remun oma mummi, Jojo! Kyllä Jojolla vielä tassu nousi ja ansaitusti vei voiton lapsenlapsestaan. Hyvä Jojo ja Riikka, onnea kovasti! :o)\nVielä tämän jälkeen osallistuttiin kasvattajaluokkaan, mukana oli Mila (Pikkupaimenen News Release), Saga (Pp. Tiger Lily), Jurri sekä Remu. Saatiin kokemusta tästäkin luokasta.\nRemu meni hienosti ja liikkui hyvin! Remun arvostelu.\nKeuruun koiranäyttely-viikonloppu jälleen. Perjantaina aloiteltiin talkoilla, mm. toimiston järjestämisellä ym.\nItse viikonloppu näyttelyssä meni kivasti! Touhua ja tohinaa riitti taas. Mutta mukavaa oli, kuten aina.\nTosi paljon onnea 8 vuotta täyttäneelle Napille! :o)\nPakkasta on nyt ollut koko ajan -20 asteen paikkeilla ja koko ajan saa pukea älyttömiä määriä päälle tai riisua, kun menee ulos tai tulee sisälle. Alkaa jo tympimään. Eikä pääse koirienkaan kanssa pitkille lenkeillä, kun ne alkaa jo nostelemaan tassuja, kun paleltaa. Paitsi Remu, jolla virtaa tuntuu piisaavan. :o)\nNiilan kevään pentu-projektista sen verran, että isä-ehdokasta vielä hieman harkitaan. Ilmoitan kyllä, kun jotain ilmoitettavaa on!\nRemppa kävi tänään hierojalla. Samalla hierojalla, millä Niila kävi viime vuoden marraskuussa, Nina Paloposki. Hieroja-täti tuli taas Keuruulle ja otti muutaman muunkin koiran käsittelyyn.\nHyvin Remu antoi käsitellä, vaikka aluksi oli hieman liian vilkas (vieras paikka ja vieraat hajut, hieronta tapahtui taas kaverillani Sadun luona), mutta hienosti rauhoittui hierojä-tätin käsissä!\nEnsin Nina kävi läpi Remun etupään, eikä löytänyt sieltä mitään jumeja eikä mitään muutakaan. Kehui joustavia etutassuja ja sen liikeratoja, joissa ei tuntunyt hänen mielestään olevan mitään rajaa hänen käännellessä niitä.\nSitten selkä ja takapää. Selkä oli hyvä! Takajaloissa oli lonkkien ojentajissa jonkin verran jäykkyyttä, etenkin oikealla puolella, joka johtui ihan puhtaasti siitä, että Remu on nyt tosi paljon juoksennellut umpi-hangissa. Mehän ollaan aika paljon vaan käyty metsä-lenkkejä sekä kahlattu jäällä. Nina sai jäykkyyden pois venyttelemällä. Ja kehui myös takajalkojen joustavuutta ja liikeratoja.\nMuutenkin Nina ihasteli Remun lihaksia, jotka ovat upeat ja voimakkaat. Ja Remu käyttää kroppaansa tasaisesti.\nSaatiin ohjeeksi kävellä nyt myös tasaisilla teillä, ettei koko ajan hangilla. Remu käyttää sitten taka-kroppaansa tasaisesti, kun pääsee juoksentelemaan sekä tasaisella, että hangilla. :o)\nKäytiin Niilan kanssa piiiitkästä aikaa agility-treeneissä. Onkin ollu parikin juoksutaukoa tässä sekä joulutauko, ettei olla tehty yhtään mitään muutamia satunnaisia ja pieniä toko-treenejä lukuunottamatta.\nKerhomme esteethän on taas roudattu erään hevostallin maneesiin, joten siellä nyt jälleen tulemme tämä loppu-talvi treenaamaan. Veimme esteet nyt eri maneesille kuin viimeisinmpinä talvina, ja tänne maneesille saimme vietyä myös puomin, kun edellisinä talvina ei olla saatu vietyä mitään kontaktiestettä maneesin tilanpuutteen vuoksi. Ihan hyvä juttu siis!\nNiilan kanssa mentiin hyppy-treeniä sekä puomia ja pujoa. Hyvin Niila meni, vauhtia jälleen piisasi!\nOtin myös ohessa hieman tokoakin, kaukoja vaan. Opetin ne nyt ruåtsiksi, koska vanhat suomalaiset käskyt ei oikein tunnu toimivan. Aloitettiin siis alusta tämä liike. Hyvin nyt tuntuis toimivan. :o)\nOikein hyvää ja menestyksekästä uutta vuosikymmentä kaikille! :o)


KOHDEAPURAHOJEN HAKU 2021\nSuunnittelu- ja tuotekehityshankkeisiin voi hakea apurahaa 15.1.2021 mennessä. Säätiön hallitus päättää apurahoista tammikuun kokouksessaan.\nMuotoilun ja arkkitehtuurin tutkimushankkeisiin voi hakea apurahaa 1.2.-30.4.2021. Säätiön hallitus päättää apurahoista toukokuun kokouksessaan.\nNäyttelyhankkeisiin apurahaa voi hakea 2.8.-30.9.2021. Säätiön hallitus päättää apurahoista lokakuun kokouksessaan.\nSäätiön hallitus käsittelee apurahahakemuksia seuraavan kerran 14.10.2021 Silloin käsiteltävien apurahahakemusten tulisi olla perillä 30.9. Hakemukset voi toimittaa sähköpostitse Säätiön asiamiehelle: heini.moisio@askonsaatio.fi\nArkistot Valitse kuukausi helmikuu 2021 (1) marraskuu 2020 (1) kesäkuu 2020 (2) marraskuu 2019 (4) syyskuu 2018 (2) elokuu 2018 (1) joulukuu 2017 (1) lokakuu 2017 (1) syyskuu 2017 (1) heinäkuu 2017 (1) tammikuu 2017 (1) heinäkuu 2016 (1) huhtikuu 2016 (1) heinäkuu 2015 (1) tammikuu 2015 (1) tammikuu 2013 (1) tammikuu 2012 (1) tammikuu 2009 (1) elokuu 2007 (1) elokuu 2006 (1) heinäkuu 2005 (1) helmikuu 2005 (1)


Etsin Miesystävää Pornoa Suomi - Raakel Liekki Panokoulu\nKimppafantasiasi todeksi Keski-Suomi [Central Finland]: Seksi keskustelu roihuvuoren ammattikoulu Quntele Minä olen nainen, 52 vuotias, etsii miestä Ikä alkaen 49 - Nupsuke, 52 vuotias, Tallinn. Ilmasia porno videoita vanha mies porno. Gratis Seksi Treffit Naiset Luokiteltu - SUOMI Treffit - Nainen etsii Miestä Etsin itselleni seuraa kaikenlaisen mukavan yhdessäolon merkeissä.»»». Isolla kotipornoa Etsin transseksuaali tyttöjä. Juutup julkkis Porno suomi posliini kimppasaunassa paljaana ilmais alaston kaunis alasti kuvat...\nNele03 , 62 vuotias, Tallinn Pitkäaikainen suhde tai avioliitto Eronnut Ammattisi:. Kolme sekavaa päivää asunnossa - synkkä videokertomus järkytti paloittelusurman oikeudenkäynnissä Isoja Vittuja Seksiseuraa Tampereelta Kiuruvesi Tämä Eroaa Estonian Business School Kaytetyt Pikkuhousut Laakkee Viimeisin Polarisoivasta Online Dater Rakkautta kaipaava Anna on käynyt 77 kertaa ekoilla treffeillä kahden vuoden aikana - Vaatimukset miehelle ovat kovat 4. Luonnonjärjestys on mies ja nainen. Varsinkin 16—vuotiaana tuli käytyä läpi kaikenmaailman örkit. Viime aikoina huonoja kokemuksia on riittänyt.\nJa paljon paljon enemmän. Näet kaikki kuvat kaikissa ilmoituksissa ja lisätietoa kun kirjaudut. Joskus tämä kaikki tietenkin tökkii. Mutta miten on, lihansyöjät, löytyykö ymmärrystä kasvissyöjille?? Olen minä kai vähän ylpeäkin kaikista näistä miehistä. Hänellä täytyy olla päämääriä. Olen 35 v naimisissa oleva mies, 2 lasta. Tällä hetkellä olen työtön, mutta olen harkinnut töihin menemistä jo kauan. Luonnonjärjestys on mies ja nainen. Oppilas pääsee panemaan seksikästä naisopettajaa http: Ronya 35 v, Vantaa. Pitkäaikainen suhde tai avioliitto.\nYstävää etsimässä ravintola caramba\nKlik, klik, ja tietokoneen ruudulle ilmestyy kuva miehestä, joka poseeraa hymyillen ja valtava hauki kädessään. Miestä , Päivi, 45, Lahti, Tänään. Miehillä on joskus ylenpalttinen käsitys omasta komeudestaan. Askungen 34 v, Järvenpää. Naisen pimmppi pissa pano kuvia raakaa pornoa. Kysy - asiantuntijat vastaavat!\nTuomarinkylän abc pillu novelli\nMummu porno uusi rakkaus Jos haluat ansaita omilla videoillasi pyydÃ¤ sivuston YllÃ¤pidolta oikeudet Privaattialbumiin. Selvin päin on helpompi arvioida, onko jokin siirto järkevä vai ei. Kuinka jumissa yläkroppasi on?\nHobitti sinne ja takaisin elokuva liikuntakeskus lumo turku\nPoliisi hamina seuraa lahdesta\njohanna tukiainen alastonkuvat skorpioni ja kalat\ntädin pillu sinkut tampere


Julkaisun nimi: Ravekulttuuri ja laittomat päihteet : yhteisöllisyyttä, etiikkaa ja identiteettiä. Kansainvälistä taustaa ja suomalainen tapaustutkimus\nTekijä: Seppälä, Pauliina\nTiivistelmä: Tutkimuksen kohteena on ravekulttuuri, elektronisen tanssimusiikin ympärille 1980-1990-lukujen taitteessa syntynyt kansainvälinen juhlimiskulttuuri. Erityisenä kiinnostuksen kohteena ovat kyseisessä kulttuurissa käytetyt laittomat ja marginaaliset, ts. harvoin päihtymistarkoitukseen käytetyt päihteet. Tutkimus jakaantuu kahteen osaan, kansainvälisen ravekulttuurin tutkimiseen ja suomalaiseen tapaustutkimukseen. Ensimmäisen osan aineistona on kansainvälinen kirjallisuus. Toisen osan aineisto koostuu teemahaastatteluista, kenttähavainnoinnista, Internet-kyselylomakkeesta sekä muusta Internetin kautta saatavasta aineistosta, mm. erilaisten uutisryhmien teksteistä. Tutkimus on kulttuurintutkimusta. Sen tarkoituksena on auttaa ymmärtämään ravekulttuuria ja siihen liittyvää päihteidenkäyttöä perehtymällä kulttuurin arvomaailmaan, juhlimisen olennaisimpaan sisältöön, päihteille annetaviin merkityksiin sekä kulttuurin edustamaan yhteisöllisyyteen, etiikkaan ja tapaan, jolla se ilmentää jäsentensä identiteettiä. Ravekulttuurin ja sen yhteydessä tapahtuvan päihteidenkäytön olennaisin sisältö on nautinnossa, joka syntyy musiikin, ympäristön, päihteiden, yhteisöllisyyden sekä tanssimisen yhteisvaikutuksena. Tärkeää on ihmisten toisiaan kohtaan ilmaisema ystävällisyys sekä iloisuus. Kulttuurissa arvostetaan erityisesti ravekulttuurin asiantuntemusta, iloista olemusta, sosiaalisia taitoja ja laajaa sosiaalista verkostoa, hoikkaa ja esteettistä kehoa sekä hallittua käytöstä. Laittomat ja marginaaliset päihteet ovat erottelusymboleita, joilla halutaan erottautua valtavirtakulttuurista ja sen tavasta juhlia. Valtavirtakulttuuria edustavat alkoholi ja humala. Ravekulttuuri on globaali yhteisö, joka toteutuu yhteisesti jaettuina arvoina ja koodeina. Samalla se on uusyhteisö, joka ei sido jäseniään vastuuseen toisistaan tai yhteisön olemassa olosta. Globaalitason kommunikaatio toteutuu mm. Internetin uutisryhmissä, ulkomaille suunnatuissa juhlimismatkoissa sekä ulkomaisten erikoislehtien lukemisessa. Ravekulttuuri on tärkeä osa jäsentensä identiteettiä, joka perustuu usein elämäntyyliin tai maailmankatsomukseen sellaisten identiteetin kategorioiden kuin työn, koulutuksen, perheen tai kansallisuuden sijasta. Ravekulttuuri edustaa etiikkaa, jossa tärkeintä on yksilön vapaus. Kansallisvaltion auktoriteettia ja virallisia sääntöjä ei kunnioiteta. Hyvän elämän aineksia ovat tunteet ja kokemukset. Tulevaisuutta ei juurikaan suunnitella ja olemisen painopiste keskittyy nykyhetkeen.\nAvainsanat: ravekulttuuri - postmodernismi


Kaunista ja kuumaa kesää seurasi kaunis ja lämmin syksy. 19.9. syntyi pieni poika, Turun päivän ensimmäinen. Tuli ja mullisti nuorenparin maailman seitsemässätoista tunnissa. Katsoi suoraan silmiin ja vakuutti vanhempansa ensihetkestä. Illalla ilotulituksia katsoessani...