ak.galleria.fi: Anna mun kaikki kestää..\nAk. Gallerian valokuvaussivusto\nKuvauskalenteri ja ukk\nAnna mun kaikki kestää..\nKesä tuli vihdoin ja hevoset ovat olleet jo reilun viikon laitumella melkeinpä yötä päivää. Laitumelle lasku oli överi asiallinen eikä siitä saanut katsojat nauttia. Sylvistä kuoriutuu aina kesäisin oikea mehtäläinen. Oli keli mikä hyvänsä niin ulos on päästävä ja ihme kyllä, siellä myös viihdytään erinomaisesti. Sisälle laahustetaan ja ulos juostaan. Ainut miinus hommassa on se, että kesäisin tamma laahustaa myös treeneihin ja treeneistä pois juostaan täysiä kohti kotia. Sylvi on itseasiassa aina viihtynyt ulkona, oli -20 astetta pakkasta tai kylmä puhuri niin se ei tätä tammaa ole haitannut ikinä. Itseasiassa liian pitkään sisällä oleminen saa hevosen herneet pyörimään. Nykyisessä tallissa on mielestäni aika ihanne tarhausajat (keskimääräisesti talviaikaan 8-16 ja muutoin niin pitkään mitä valoa ja hyvää keliä riittää) ja ruokintakin tapahtuu heinällä neljä kertaa päivässä.\nMutta.. Tänä vuonna, kevät ja alkukesä on vaatinut minulta huumoria enemmän kuin koskaan. Olen varmaan puhunut aikaisemminkin siitä, että hevoseni on herkkä prinsessa. Tänä vuonna Sylvin pitääkö olla huolissaan-kausi oli suorastaan elokuvasta. Hermot meinasi mennä moneen kertaan ja Mariannekin nauroi katketakseen kun kerroin aina päivän uutiset.\nKruunu menee vinoon ja maailma kaatuu hyvinkin nopeasti ja silloin jos koskaan tarvitaan lehmän hermoja. Hommahan alkoi siitä kun hammasspesialisti tuli koti-käynnille tallillemme. Vihjasin jo hyvissä ajoin ennakkoon, että kyseessä on tapaus nimeltään hiljaa hyvä tulee. Menin hevosen karsinaan ottamaan tammaa kiinni, jotta voin siirtää sen pesukarsinaan. Eläinlääkäri lompsi perässä karsinaan ja halusi kuunnella sydänäänet. Siitähän hevonen riemastui, koska karsinaan lompsii muina miehinä täysin vieras ihminen. Näytti siltä, että hevonen koitti singota katosta läpi. Tässä vaiheessa eläinlääkärikin totesi, että ai näin herkkä. Kyllä, just niin.\nToinen ydinkatastrofi vaatikin jo useamman porkkanapussin ja jäätäviä hermoja. Prinsessa ruttu sai sähköisen loimen tuloksena kunnon napsahtavan sähköiskun kaulaan käsistäni. Eikä siinä vielä kaikki, sama tarina toistui kolmena peräkkäisenä päivänä. Minun ei tarvinnut kuin mennä karsinaan niin hevonen oli takaseinällä silmät suurena. Aivan varma murhayritys. Kastelin siis viikon ajan päivittäin käteni ja pidin hevoselle karsinassa luentoa. Nämä ovat suojat, tämä on sininen harja, tämä satula on ollut jo kaksi vuotta, takkini on tänään vihreä, nämä ovat ohjat ja ne tulevat kaulalle ja porkkanoitahan kului.. Anna mun kaikki kestää.\nViimeisimpänä muttei todellakaan vähäisimpänä. Prinsessa Sylvin jalassa oli klinikkareissun tuloksena sievää pinkkiä liimapinteliä. Niin helppoa mutta niin vaarallista, aivan varma murhayritys. Se ääni, juuri se ääni mikä lähtee kun laitat tai poistat liimapinteliä asiasta x. Sen kummemmin ajattelematta aloin ottamaan käärettä pois. (..niin kuin normaalisti hevosen jalasta pinteliä pois otetaan). Ensimmäisen vedon aikana tamma nosti päätään, mikä se oli ? Jatkoin työnsarkaani ja rupattelin niitä näitä, kunnes ääni jatkuu. Mikä se oli ?!? Ja sitten mennään, niin siis hevonen menee ja pinkki pintelihän seuraa perässä. Seison keskellä karsinaa ja katson kun tamma hiippailee kuin tulisilla hiilillä ympyrää pitkin mökkiään. Tässä vaiheessa kaverinikin kysyi, että mitä ihmettä me tehdään. No otetaan pinteliä, mitäs muutakaan. Oletteko ikinä nähneet, että hevosen jalasta otetaan pinteliä ja samalla huudatetaan täysillä madonnaa ? Minäpä olen. Raksi listaan, totuta liimapintelin ääneen.\nViimeisimpänä pitääkö olla huolissaan-Sylvi pääsi vauhtiin, koska hankin rouvalle uuden kesäleningin. Kyseessä oli horsewaren valkoinen kesätakki, jossa on vihreät kantit. Väri oli varmaan väärä, koska hevonen hivutti itsensä seinälle rätin nähdessään. Hyh mikä se on, mikä se on ja et varmana tuo sitä tänne! Tämäkin varma murhayritys vaati pari rundia mökissä koska se ruma värihän oli ja pysyi. Arvatkaa miltä näytti hevonen joka kuikuilee hölmönä kylkiään, jalkojaan ja arvioi väri kavalkadin vaarallisuutta. Teki mieli huutaa, että se on dorka loimi ! Pitääkö olla huolissaan ? Olen tullut siihen tulokseen, että kyllä pitää. Varmuuden vuoksi.\nTunnisteet: kesävalokuva, Sylvi\nAnonyymi 14.6.2017 klo 7.28.00\nIhana Sylvi xDD\nAnonyymi 14.6.2017 klo 20.34.00\nNauroin ääneen tätä lukiessa :D Voi sylvi!\nAnonyymi 14.6.2017 klo 22.02.00\nVoin vaan niin kuvitella tilanteet :D Persoona.\nRavi- ja ratsuvaruste Aisakello, Iisalmi\nesteratsastus facebook Iisalmi Irtohypytys irtojuoksutus Kekkonen kesävalokuva Kilpailu klippaus kuljettaminen lastaaminen maastoesteet mielipidepostaus ostokset ravit satula suitset suojat syksyvalokuva Sylvi talvivalokuvausta valmennus valokuvaus varustepostaus video\nTaustakuva © http://subtlepatterns.com/ Ikonit http://koodikielella.blogspot.fi/ . Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.


palaudu arkistot - HR Legal Services\nUlkoistettu HR-johtaja / Interim HR-Director\nUlkoistettu HR-päällikkö / Interim HR-Manager\nUlkoistettu työsuhdelakimies / Vuokra työsuhdepäällikkö\nStrateginen HR & HR projektit\nStrateginen HR -palvelut\nJärjestämme säännöllisesti suosittuja webinaareja ajankohtaisista työsuhde- ja HR-asioista. Webinaarit ovat maksuttomia ja kaikille avoimia. Asiantuntijamme myös kirjoittava erilaisia asiantuntija-artikkeleita ja blogeja täsmäaiheista. Voit ehdottaa webinaarin tai blogin aihetta laittamalla viestiä hrl@hrlegal.fi.\nJuhlaseminaari 2.0: Mielettömän hyvää työtä!\nHR Legalin juhlavuosi jatkuu! HR Legal on toiminut HR-alalla 10 vuotta ja jatkamme juhlavuotemme...\nHR & Data valmennus starttaa elokuussa!\nAvoin HR & Data -valmennus x 2 Organisaatioihin kertyy tänä päivänä paljon dataa henkilöstöstä,...\nWebinaari 6.5. Työntekijäkokemus 2021!\nTyöntekijäkokemus 2021! – minkälaista työelämää kohti olemme menossa? Mennyt vuosi ajoi puolet suomalaisista rytinällä...\n10 oivallusta koronaloikasta ja miten se tehdään\nMeillä oli juhlat! Eli tarkemmin ottaen HR Legalin kaikille avoin 10 v juhlaseminaari, Koronaloikka...\nTarina yrittäjyydestä sai alkunsa syyskuussa 2011, jolloin HR Legal Services Oy virallisesti aloitti toimintansa. Yrityksen keskeinen liikeidea oli tarjota työsuhdejuridista asiantuntijapalvelua HR-näkökulmalla.


Kuinka Saada Kalua Satakunnan Kansa Homoseksuaaliseen Mobiili / Yksittäiset Gay Men\nSeksiseuraa lahti etsivät homo miehet\nSuomi24 treffit gay haku eroottisia tarinoita\nGay herkku 18v synttärilahja\nLähdetään kuvista liikkeelle Tupsukan Kesämiehen arvoituksen ratkaisemiseksi. First thing first, eli fundamentit kohdilleen. Vain hänenkaltaisensa Father Figure -mallit kelpuutetaan, kukkakepit pois heivataan, sorry boys: Martina ei ole empaattinen ja itsevarma Katsoin hänen tubevideon ja ihmettelin.\nMielipide Jasminista Varmastikin jonkun juntin mielestä kouluttautumaton Jasmin on viisas, kaunis sisältä ja ulkoa sekä taitava kokki. Tässä Tupsukka ja hänen nallekarhumainen ex-kihlattunsa kymmenkunta vuotta sitten Thaimaassa: Fyysistä yhteensopivuutta ei tule aliarvioida.\nAinakaan väkisin ei pidä vääntäytyä yhteen, jos fyysiset geenit ovat liian kaukana toisistaan. Mika Kehä ja Tuksu Tästä on poistettu viesti sääntöjen vastaisena. Aikaisemmin, vuonna , Tupsukka seurusteli Tony Halmeen kanssa. Tässä Nallekarhu-Tony ja Tupsukka saunan lauteilla Varkaudessa kesällä Päihteet sekoittivat mieltä yhä enemmän, kunnes oli lopullisen ratkaisun paikka. Jos Johanna liittyy pian Halmeen seuraan nimenomaan keskikesän tai keskitalven ympärillä, voitta epäillä kys.\nJa Tuksu on vastikään poseerannut Marilyninä! Miltä näyttää nallekarhurintamalla tänä keväänä, värinöiden ja kutinan yltyessä? Varsin lupaavalta, sillä hyvä tuttu - loppuvuoden ja alkuvuoden leikkikaveri - on palannut pörräämään Tupsukan ympärille; siis Niko Porvoosta. Hän on kunnostautunut erityisesti lestinheittäjänä, koska on pakannut moottoripyöränsä sivulaukut täyteen punaviiniä ja karauttanut kasseineen ja lasteineen Jollakseen yöksi.\nViinit on maksettu Karva-Amexilla. Sitten aamun jo sarastaessa hän on palannut tyhjät kassit mukanaan Porvooseen.\nTästä hyvästä näätäperhe nimennyt hänet Punaviinilähetiksi, kuva: Mutta kelpaako Tupsukalle Nallekarhu-Punaviinilähetti, kun on jo ennestään se Olkalaukku? Tuksu, Onnekas fani ja Punaviinilähetti: Enemmän kai sattumapano kuin suunniteltu, mutta tosi kiva. Niko Lääperin fb-kirjoitus 5. Herranen aika, tuota, tuo "Onnekas fani" Olkalaukku Immoska on Tupsukan luottohomoseksuaalihovikampaaja-stylisti-toyboy-kermavaahdonnuolija-kemiallinen assistentti: Pariskunta Kanarialla marraskuussa Glamour-prinsessa suutelee sammakon nallekarhuksi, eheyttää homon heteroksi?\nTuksu poseeraa cup-caken kanssa ja Olkalaukku on sammunut taustalle nurkkaan: Entäs Tupsukka Kutiainen itse; millaisella syötillä Kesämiestä oikein pyydystellään? Tällä, tässä hän on unelmiensa rannalla, jossa kaikki elementit ovat kohdallaan valkoista jahtia myöten kuva on ajanjaksolta ennen nykyistä Jurassic Whale -kampakeraamista periodia: Nättihän Johanna on noissa edellisten linkkien kuvissa vielä ollut.\nIkä, alkoholi, lääkkeet ja huonot elämäntavat vaan ovat tehneet tehtävänsä, joka uusimmissa kuvissa näkyy. Rikkaita herrasmiehiä ja luksusjahteja ympäri maailman. Tomi Ihander, nalle Tuksun kavitaatiohoitaja muistuttaa myös nallekarhua; varmaan sopiva markkinointimies nro 1 helmikuussa edesmenneelle firmalleen Kuvassa vasemmanpuoleinen omenavatsainen mies on Tomi Juhani Ihander, syntynyt vuonna , sairaanhoitaja amk vuodelta Kuka on toi toinen, "vaaralliset kasvot" -tyyppi?\nNäyttää joltain salaattia syövältä viherpiiperöltä! Edellä kerrotun perusteella mahdollisuuksiani päästä Tupsukan suosikiksi näyttäisivät parantavan nämä: Taidan sitten jäädä kakkoseksi tässä kisassa. Ulkoiset puitteet kyllä kohdallaan, mutta minulla ei ole kuin keltainen kumiankka, jota uitan kylpyammeessa.\nEi kirvestä kaivoon Älä hyvä mies vielä luovuta. Jos satut omistamaan mustan Amexin niin pian on sulla Jollaksen kumiankka kylpyameessa. Pahus, ei ole kuin sinertävä Visa Electron. Täytynee tyytyä telttailemaan Jollaksen pusikoissa glamourkuningattarien näkemisen toivossa. Mulla on kaikki nuo ominaispiirteet kaljuus, pyöreä ja turpea babyface, hieman ylimääräistä massaa, nallekarhumainen, ym. Olet meistä se todellinen alfanallekarhu, jota Jollaksessa kaivataan. Autotyttö tarvitsee glamour-auton Kesämiehen metsästykseen ja logistisiin juttuihin.\nTässä kovasti isäänsä muistuttava Tupsukka poseeraa Sitikan vieressä Jollashovin edustalla keväällä Papalla vielä ehta Zumba-hattu päässään. Nähdäänkö isä Tukiainen pian tyttäriensä mukana keikoilla, sitä tiimalasivartaloiden paljoutta. Kasvaisiko Kesämiesehdokkaan markkina-arvo Tupsukan silmissä, jos ostaisin Borsalino-hatun ja käyttäisin sitä kesällä mahdollisimman paljon?\nTässä pari samanlaista hattua kuin mitä on Pappamuratilla Rättäri-kuvassa: Naiskatsojat tihkuisivat hunajaa ja pyörtyilisivät onnesta, kun Jollaksen alfauros esittäisi eroottisen tanssin poliisipuvussaan. En uskalla edes kuvitella miten tyttäret osallistuisivat esitykseen. Pappamuratti poliisina ja kaksi tytärtä? Police Show Tukiaiset logo-aihio: Et sitten muista sitä menoa rapujuhlilla. Pappamuratilla oli siis koppalakki pamppu Jollaksen rapujuhlilla elokuun lopulla Hän myös lopetti juhlat klo 2, kuten oli sovittu.\nPitäisi olle enempi glamourinen ja pinkki. Metrotuotannon julkaiseman Koko kansan Johanna - Paljastuksia kulissien takaa -kirjan valossa on selvää, että Tukiaisten siskosten isä - Markku Tukiainen - on tehnyt resepti- ja kolmiolääkkeiden kaupasta bisneksen itselleen.\nHän käy siis "nappikauppaa" sekä myös myy ja välittää niitä nappeja omille tyttärilleen. Perheenjäsenten kesken on ns. Kuva Markku Tukiaisesta Jollashovin edustalla keväällä Vielä, sitä tässä itsekseni hämmästelen että hirvee hinku on tuolla porukalla luukuunottamatta äitiä, niin kokoajan valokuvauttaa itseään?\nSitten ei kuitenkaan jakseta panostaa siihen kuvaan vaan mennään kuvaan komea auto jonkun hirveen romuluukun eteen. Jos halauais tuollai komean kuvan autostaan niin eikö kannattais hiukan miettiä sitä taustaakin? Kuvauttais itsensä ja autonsa vaikka puiston edessä tai merenrannalla tai vaikka kuninkaanlinnan edessä? Se on sitten tietysti eriasia jos tuo autoalli ja auto olikin vaikka naapurin, sitä ei parane menneä siirtään komeampiin kuvakulmiin? Hyvä esimerkki tämä ketju siitä,kuinka joukossa tyhmyys tiivistyy.\nJoillakin ei ole elämää vaan stalkataan jonkun muun perheen elämää ja tekemisiä. Eihän tuo Markku Tukiainen mikään kuuluisuus ole!\nMitä hänestä tänne kirjoitttaa!!! Jasmine ja Markku T. Jasmine ja Markku Tukiainen: Mitäs itse kuviaan jakelee. Jos näkyy kuvia niin tottakai niitä saa kommentoida. Tukiaisten perheen kuvat on myyty seiskaan ja julkisuuteen ajat sitten. He ovat omin aktiivisin toimin näin tehneet. Siitä heille on maksettu korvaus. No niin silloin he on julkisuudenhenkilöitä ja saavat kestää myös enemmän arvostelua kuin tavikset.\nOnhan se ihan selvää bisnestä joka ikisestä vappumakkaran syönnistä laittaa kuvaa kiertoon? Kuka muu laittaa perheestään yleensäkkään mitään kuvia julkiseen jakoon? Arvaan että ei kovinkaan moni? Itse en laita itsestäni enkä muistakaan. En kuvauta taloani enkä muitakaan näkymiä pihastani tai autostani tms. Siinä on aina oma riskinsä, mitäpä jos murtovaras katselis niitä kuvia ja toteis että tuonne teen keikan?\nVasemmalla näkyvät Marja-äidin kädet, pöydän päässä on Johanna, sitten koira kyttäämässä makupaloja, pöydän takana Joel ja Jasmine. Julia on rajautunut kuvan ulkopuolelle. Isä-Markku otti kuvan, ja hänen ruoka-annoksensa näkyy pöydän päässä: Taaempana, punamustan auton takana näkyy hieman, mutta tunnistettavasti punainen rättisitikka.\nJa ruokapöydässä, eikä kukaan reagoi mitenkään?!?! Iso Mies, Mr Big Tupsukalle tulee isojen miesten kanssa turvallinen olo; niin hän on itse kirjoittanut. Jos Pappaa katsoo, se isous tulee lähinnä leveydestä. Nimittäin jos olis lähelläkään niin vois joutua elättäjäksi?\nOikeudenkäynnin tauko, ja pukeutuminen kuin rannalla. Kuva Oikeustalon pihalta Tuksu poistumassa Oikeustalolta Näin heiluu hinttipussi ja hinttipussi heiluu näin. Kun Olkalaukku menee oikeussaliin, on näky irvokas. Löytyisikö sieltä vankilasta Tuksulle Kesämies? Nallekarhumainen linnakundi, sellainen perheen pää. Vai onko hän lopulta kuitenkin Olkalaukku, tuo luottohomoseksuaalihovikampaaja-stylisti-toyboy-kermanuolija—kemiallinen assistentti?\nMitä sanoo Mickey 1. Maiamin miljonäärit lumoutuvat heti. Niin kuulas iho, seesteinen olemus. Kyllä tämä kesä nyt taitaa olla hänen kohdaltaan ohi? Nyt kannattais pitää hermonsa ja mennä kiltisti istuun niin olisi sekin sitten ohi nopeasti? Komea, pitkä, kalju 1. Tupsukalla on jo Kesämies? Näin hän raportoi Facebookissa 1. Onneksi mulla on nyt edes komea, pitkä ja kalju poikaystävä joka lohduttaa mua rakkaiden ystävieni lisäksi. Onko Tuksun komea, kalju ja pitkä Kesämies sama, joka Tupsukan käskystä aamuöisin soittelee uhkaus- ja uhittelupuheluita eri ihmisille?\nMuutaman tunnin kuluttua alkoi dialogi. Ilta päättyi siihen, että tuntien viestihiljaisuuden jälkeen, noin klo 4 aamuyöstä Kertoili vielä, että on saanut toimeksiannon soittaa tätä tuikitärkeää asiaa.\nKoska kyse on Tunkin nallekarhumaisesta ystävästä, soitti tämä vajukki omasta numerostaan. Tätä toimeksiannon järkevyyttä tuskin himmentää sekään, että ei Tunkille ole soiteltu Siis nyt en ymmärrä, haluaisko joku selventää: Miten tuntee Tuksun ja miten on saanut Tuksun kännynumeron? Tuon kesämiehen kannattais olla hiukan varovainen kans, ettei joudun syytetyksi jostain osasyyllisyydestä ja uhkailusta?\nEntä jos tapahtuukin jotain joku liukastuu saippuuaan kotonaan, jonka daami on virittänyt? Ja ilmeisesti puolet suomen kansasta jo tietää kuka hän on niin kiinni jäänti on varmaa? Suomi on täynnä kateellisia ihmisiä, muutan ulkomaille Kohujulkkis Johanna Tukiainen ei aio suunnata tänä kesänä vanhempiensa kesämökille Varkauteen.\nSuunnitelmissa on aivan muu matkakohde. Sen takia lähden ulkomaille ensin kolmeksi kuukaudeksi ja myöhemmin pysyvästi, hän sanoo. Matkakohdetta hän ei paljasta.\nMutta sanotaan nyt, että siellä on palmuja. Tukiainen tuomittiin tällä viikolla 60 päivän vankeuteen Vihdissä tapahtuneesta pahoinpitelystä. Tapaus sattui juhannuksena Hän sai ehdottoman tuomion muun muassa siksi, koska hänellä oli alla kaksi ehdollista tuomiota. Tukiaisella on viikon ajan aikaa valittaa tuomiostaan. Johanna Tukiainen kertoo ruvenneensa seurustelemaan.\nJulkisuuteen hän ei miestä ole tuonut, eikä aiokaan. Hauskaa, että myös ex-miehelläni on kukka-alan yritys. Hän on komea mies, joka näyttää ihan viikingille. Pari tutustui toisiinsa yhteisten ystävien kautta.\nHän tutustutti minut Amy Richiin, joka fanittaa meitä Julian kanssa. Amy esitteli minut poikaystävälleni. Kyseessä on mies, jota voi sanoa mieheksi, isolla M: Hän ihastui ensimmäisenä ulkonäkööni. Hän tykkää pitkätukkaisista vaaleista naisista. No ei todellakaan Tuksulla ole mitään miestä. Ei seurustelun aloittamiseen eikä varsinaiseen seurusteluun ole ollut mitään mahdollisuuksia menneen kevään aikajanalla. Kyse on Tuksun toiveesta ja haaveesta, mielikuvitusystävästä.\nSiis mitä kukkaa se myy grammoittain? Taas näitä satuja ja tarinoita. Tuksu kertoi Dolls-päiväkirjassaan Minulla on uusi poikaystävä, hän on komea ja pitkä tanskalainen mies joka on yksityisyrittäjä. Menen häntä kohta tapaamaan, mutta voin silti ottaa keikkaa vastaan, koska matkani Ruotsiin tai Tanskaan kestävät yleensä maksimissaan viikon.\nIhanaa ja lämmintä kesää Tuksu faneille ei vihaajilleni ja kohta lisämatskua taas Seiska Livessä Seiskan pitäisi julkaista ensin se Skånen matka ja meidän studioäänitykset , olen antanut ne mm. Heli Karonen nimiselle toimittajalle ja lähetin niitä puhelimeni välityksellä myös Seiska läpi taitaa loppua Paksun osalta.\nKesämies on Hlinnan vankilan psykologi. Ja myös syksyllä, ehkä talvellakin. Nyt se rupee vihdoin loppumaan, Jailhouse Rock esitetään ihan pian. Tuksun uusi poikaystävä http: Tän tyypin oma esittelyteksti kertoo näin: Kriisistä kriisiin ilman pelkoa. Ihan kuin jonakin päivänä löytäisin hyvännäköisen vaimon ja rehellisen päivänvaloa kestävän työn!!!\nSama turjake - miespuolinen tuhveroinen - on tällä videolla. Hän käy Työvoimatoimistossa hoitamassa asioitaan. Polkkatukkaiset virkailijatädit eivät lämpene kaverin tekemälle eläke-ehdotukselle: Tuo tyyppihän on täysin epävakaa, rikollisuuteen ja yhteiskunnan varoilla elämään pyrkivä luuseri! Hän ja Tuksu tuntevat varmaan sielujen sympatiaa.\nKyyhkyläiset eivät siis ole tuossa kallion baarin terassilla vaan ovat Lönnrotinkadun terassilla. Alue on Tuksulle tuttua, ja siitä on vain lyhyt kävelymatka Albertinkadun asunnolle naimaan. Sergey Stulov, 38 v Sergey Stulov, Tuksukan vironvenäläinen poikaystävä 38 v. Ja mielestäni Jooseppi on juuri sopiva kumppani Tupsukalle. Sergeyn isä on kuulemma suomalainen ja äiti vironvenäläinen.\nSergey on ihan sopiva Kesämies: Tupsukka riemuitsi Dolls-päiväkirjassaan Mulla on nyt onneksi oma juhannusheila!\nNiin siinä kävi Se siis ei ollut Sergey eikä tanskalainen kukkakauppias vaan oli kouvolalainen homo Jani Lampinen. Yöks, ja kaveri kehtaakin pyytää eläkettä itelleen??!! Udi, juutalainen miljonääri, asunnot sekä New Yorkissa että Miamissa. Minua 19 vuotta vanhempi mies, mutta ihan älyttömän karismaattinen, vaikutusvaltainen ja ööh Arto, saamelainen minua 14 vuotta vanhempi mies, joka on umpi narsisti, mikä yleensä tarkoittaa hyviä puheenlahjoja ja hyvää valehtelun taitoa.\nNyt puhun rakkauksistani, en siitä kuka mulle heistä parhaiten olisi sopinut jne. Siinä välissä oli myös tapailusuhde Tony Halmeen kanssa, sekä maailmanmestarin voimannostossa Niko Lääperin kanssa. Muita parin kuukauden suhteita en laske tähän mukaan. Urbani on mennyt, Huittisten miäs on mennyt, eikä tanskalaista ole tiedossakaan En osaa sanoa, koska emme ikinä rakastelleet.\nEikä Rourke ainakaan haukkunut mun suihinottotaitoja, pöh!!!!!!! Ja mä kyllä osaan kaikki asennot ja huohotukset, riippuu nyt vaan siitä kenen kanssa satun olemaan sängyssä!!!! Arto vaan takaisin sinne Pohjois-Lappiin tundralle itikoiden syötäväksi, et tee mitään täällä Helsingissä pelle! No se tanska nyt tuli vaan ensimmäisenä mieleen kun viineriä söin. Ajattelin että sieltäpä sulhon otan, niin ei heti tiedä näistä omanmaan kohuista mitään. Tuskin ne tanskassa kirjoittaa mitään suomalaista kohujulkkiksista?\nTosin en minä ihan vaan ketä ota, pitää olla rikas yritysjohtaja eikä mikään ravintolan ruusunmyyjä. Tansasta olis muutenkin helpompi livahtaa livohkaan jos linnan kutsu tulee? Sano että menen sulhasta katsomaan ja jatkankin matkaani siitä etelä-ranskaan.\nSiellä onkin muutama tuttu jotka ovatkin hiukan minulle velkaa viime shamppanja bileistä. Viime vuonna oli pakko kivun takia hakeutua hoitoon. Sain seuraavan ajan tammikuulle. Ajatuksena oli proteesin hankkiminen. Olin kuitenkin vatsataudissa ja jouduin lähtemään pois vastaanotolta. Seuraava aika annettiin maaliskuun loppuun. Tehtiin juurihoito katkenneeseen hampaaseen etuhampaan vieressä.\nSeurauksena tulehdus ja hirveä kipu ikenissä, kitalaessa ja kasvojen toisella puolella. Hammaslääkäri vähätteli turvotusta, mutta hoiti hyvin ongelman aihettaneen hampaantyngän tällä viikolla.\nMutta sitten ; " Terveyskeskuksella ei ole resusseja hoitaa teidän hammasongelmaanne. Moni ottaa lainan, että voi mennä yksityiselle. Minulla ei yksinkertaisesti ole varaa yksityiseen hammashoitoon, enkä saisi mistään lainaa sitä varten. Maksaisiko Euran kunta takaisin maksamani verot 16 vuoden ajalta, jos en ole oikeutettu kunnalliseen lailla määrättyyn hammashoitoon? Sossun tuilla en elä, vaan olen edelleen työelämässä. Valitettavasti työeläkekertymä on jäänyt pieneksi.\nAvioeron jälkeen jäin ns. Jokaisella lapsella on ammatti ja työpaikka ja hyvät hampaat. Minulla ei ole ollut varaa huolehtia omistani. Kun lyödään kalut suuhun ja aletaan töihin niin selväähän on ettei sitä ilmaiseksi tehdä. Euran ahneet demarit eivät korvaa mitään. Sitä paitsi kunnan hammashoitolaan on kahden vuoden jonot.\nEuran yksityiset taas eivät ota uusia asiakkaita. Ainoa keino on varata eri paikkakunnan yksityiseltä.\n. Tuon kesämiehen kannattais olla hiukan varovainen kans, ettei joudun syytetyksi jostain osasyyllisyydestä ja uhkailusta? Löytyisikö sieltä vankilasta Tuksulle Kesämies? Ja ilmeisesti puolet suomen kansasta jo tietää kuka hän on niin kiinni jäänti on varmaa? Tuksu, Onnekas fani ja Punaviinilähetti: Miehet eivät tajua, että olen fiksu nainen.\nHYVÄ PORNO SEKSITREFFIT OULU HOMOSEKSUAALISEEN\nDemareilla homoseksuaalisuus kuuluu paikallisidentiteettiin. Mistä ja miten löytyisi? Median vääristävä voima on tehnyt Johannasta sitä mitä se nyt on. Jos Kesämiestä ei löydy näillä viimeisillä helteillä, Tuksun on siirryttävä Syysmiehen tai Joulupukin metsästykseen suoraan kesälennosta. Ei koske tutkimuskutsuja sekä osto- ja myynti-ilmoituksia. Suomi on täynnä kateellisia ihmisiä, muutan ulkomaille Kohujulkkis Johanna Tukiainen ei aio suunnata tänä kesänä vanhempiensa kesämökille Varkauteen. Enemmän kai sattumapano kuin suunniteltu, mutta tosi kiva.


HowKnow - Kannattavuuden parantaminen\nKannattavuus on taloudellisen tuloksellisuuden mitta\nKannattavuutta parannetaan vaikuttamalla kannattavuuden perusteisiin. Tavoitteenamme on vaikuttaa yritysten tuottavuuteen ja taloudellisuuteen. Hyvällä ohjauksella ja eräkokojen hallinnalla vaikutamme myös läpimenoaikaan, joustavuuteen ja vaihto-omaisuuden määrään.\nTuottavuuden parantamisella vaikutetaan aina kannattavuuteen. Tuottavuuden parantaminen voi olla prosessien uudistamista, se voi olla myös työmenetelmien tai työpisteiden layoutien kehittämistä. Valmistuksen ja tuotannon ohjaukseen se liittyy mm. eräkokojen pienentämisen mahdollistajana ja läpimenoaikojen lyhentämisenä.\nTuottavuuden parantamisessa hyvinä keinoina on todettu olevan:\n- häiriöiden analysointi ja poistaminen\n- odotusten minimoiminen\n- turhan työn poistaminen\n- työn suunnittelun tehostaminen\n- monitaitoisuuden lisääminen\n- valvontatyöajan tehokas hyödyntäminen\n- layoutien kehittäminen\n- asetustyömenetelmien radikaali kehittäminen\nRationalisointi on jatkuvaa ja määrätietoista yrityksen toimintojen kehittämistä kilpailukyvyn ylläpitämiseksi ja kannattavuuden varmistamiseksi. Rationalisointi tarkoittaa usein työntuottavuuden parantamista. Oikein tehdyn tavoiteasetannan ja jatkuvan kehittämisen tuloksena syntyy pysyviä parannuksia.


Peura löytyi noin 80 metrin päästä kuolleena. Osuma paikka oli oikeassa kyljessä etujalan takana 10-13cm vatsalinjasta ylöspäin. Ajattelin mielessäni, että olipa lähellä ettei mennyt ali tai jäänyt haavakoksi. Leirissä suoritettu `ruumiinavaus` osoitti kuitenkin todeksi Benin loistavan ohjeen toimivuuden. Osuma oli suoraan keskellä sydäntä. Benin sanoin "Perfect shot" Katsottu: 8926


23. ANNA KÄRSII TAPPION ERÄÄSSÄ KUNNIA-ASIASSA._Annan nuoruusvuodet绿山墙的安妮_芬兰语阅读_芬兰语学习网\n23. ANNA KÄRSII TAPPION ERÄÄSSÄ KUNNIA-ASIASSA.\n核心提示：Anna sai kuitenkin el kauemminkin kuin kolme viikkoa. Ja kun nyt oli vierhtnyt kokonainen kuukausi piikkisikakaakun ja t\nAnna sai kuitenkin elää kauemminkin kuin kolme viikkoa. Ja kun nyt oli vierähtänyt kokonainen kuukausi piikkisikakaakun ja tuskia lieventävien tippojen aiheuttamasta hämmingistä, oli jo hyvinkin aika hänen joutua johonkin muuhun onnettomuustapaukseen. Pienempiä erehdyksiä, kuten esimerkiksi, kun hän hajamielisyydessään tyhjensi vadillisen kuorittua maitoa seinäkaapissa olevaan villalankakoriin sen sijaan, että olisi kaatanut sen sianruokakiuluun, tai kun hän vaipuneena unelmoimaan silmät auki astui portaalta suoraa päätä puroon, maksaa tuskin vaivaa mainita.\nViikon päästä pappilan teekutsun jälkeen piti Dianalle tulla vieraita.\n— Pieni, mutta valittu seura, kertoi Anna Marillalle. — Vain meidän luokan tyttöjä.\nHeillä oli ihastuttavan hauskaa, eikä mitään merkillisempää tapahtunut ennenkuin illallisen jälkeen, kun he olivat ulkona Barryn puutarhassa, hieman väsyneinä kaikista leikeistä ja valmiina jokaiseen houkuttelevampaan vallattomuuden muotoon, joka vain olisi tarjona. Ei viipynyt kauan, ennenkuin alettiin "yllyttää" toisiaan sinkauttamalla toisilleen loukkaavan "etkö uskalla".\n"Uskaltamisleikki" oli juuri tähän aikaan hyvin muodissa eräässä Avonlean koulunuorisoryhmässä. Se oli saanut alkunsa poikien keskuudessa, mutta tarttui pian tyttöihin, ja kaikki ne uhkarohkeat teot, joita sinä kesänä suoritettiin Avonleassa, siksi että toinen poika väitti toiselle, ettei tämä "uskaltaisi", täyttäisivät kokonaisen ja omalla tavallaan sangen opettavaisen kirjan.\nKaikkein ensiksi sanoi Carrie Sloane, että Ruby Gillis ei uskaltaisi kiivetä eräälle oksankänttyrälle valtavan suureen vanhaan piilipuuhun, joka oli pääsisäänkäytävän ulkopuolella. Minkä Ruby Gillis luonnollisesti teki, vaikka hän oli kuolemaisillaan pelosta, osittain paksujen vihreitten matojen vuoksi, jotka asustivat sanotuissa puissa, osittain koska hän suututtaisi äitinsä repiessään rikki uuden musliinipukunsa. Mutta urotyö onnistui, ja Carrie Sloanen nenä tuli melkoista pitemmäksi.\nSitten Josie Pye sanoi, että Jone Andrews ei varmastikaan voisi hyppiä vasemmalla jalallaan koko puutarhan ympäri pysähtymättä kertaakaan tai laskematta oikeata jalkaansa maahan. Jane Andrews ryhtyi yritykseen suurella itseluottamuksella, mutta menetti pelin kolmannessa kulmassa ja oli pakotettu tunnustamaan kykenemättömyytensä.\nKun Josien vahingonilo ilmaiseikse kaikkien käsityksen mukaan vähemmän tahdikkaalla tavalla, sanoi Anna Shirley, että hän ei uskaltaisi kävellä pitkin puutarhaa ympäröivää puisen säleaidan yläreunaa. Säleaidalla kävelemistä voidaan lähinnä verrata nuoralla käyntiin, ja se vaatii suurempaa taitoa ja tasapainon pysyttämiskykyä, kuin sellainen luulee, joka ei koskaan ole sitä yrittänyt. Mutta jos Josie Pyeltä puuttuikin eräitä ominaisuuksia, jotka tekevät ihmiset miellyttäviksi, niin omasi hän sen sijaan aivan ihmeellisiä luontaisia taipumuksia, asianomaisesti harjoiteltuja, tasapainokäyntiin puutarhanaidalla. Josie käveli ympäri koko Barryn säleaidan niin sulavan joustavasti, että hän ikäänkuin näytti sanovan, että se yksinkertainen olento, joka oli luullut, ettei Josie Pye uskaltaisi tuollaista "pikku asiaa", oli iskenyt pahasti kirveensä kiveen.\nVastahakoinen ihailu tervehti tätä taidonnäytettä, jota useimmat tytöistä todellakin pitivät suuressa arvossa, koska he itse harjoitellessaan säleaidalla kävelemistä olivat joutuneet kärsimään vaikeita vahinkoja. Josie loikkasi alas viimeiseltä pylväältä, kasvot punaisina voitonriemusta, ja loi vahingoniloisen katseen Annaan.\nAnna nytkäytti punaisia palmikkojaan.\n— Ei liene mitään niin ylen merkillistä voida kävellä pienellä matalalla säleaidalla, sanoi hän. — Marysvillessä tunsin tytön, joka voi kävellä katolla pitkin katonharjalautaa.\n— Sitä en usko, sanoi Josie paikalla. — En usko, että kukaan ihminen voi kävellä katonharjaa pitkin. Sinä ainakaan et voi.\n— Enkö voi? huusi Anna.\n— Näytä sitten, että uskallat, sanoi Josie kehottavalla äänellä. — Mutta minä väitän, että sinä et uskalla kiivetä ylös ja kävellä katonharjaa pitkin rouva Barryn keittiön päällä.\nAnna kalpeni, mutta tässä ei ilmeisestikään ollut valinnan varaa. Hän meni taloa kohti, jossa tikapuut oli asetettu keittiönkattoa vasten. Kaikki viidennen luokan tytöt huudahtivat "oh"! — osittain jännityksestä, osittain pelosta.\n— Älä tee sitä, Anna! rukoili Diana. — Putoat alas ja ruhjoudut kuoliaaksi. Älä välitä Josie Pyestä. Ei ole oikein kehoittaa ketään tekemään mitään noin vaarallista.\n— Minun täytyy tehdä se. Kunniani on kyseessä, sanoi Anna juhlallisesti. — Kävelen kattoparrua pitkin, Diana, tai menetän henkeni pelissä. Jos ruhjoudun kuoliaaksi, niin saat sinä helmisormukseni.\nAnna kiipesi tikapuita ylös henkeä pidättävän hiljaisuuden vallitessa, saapui viimein kattoparrulle, oikaisihe ja sai verrattain tukevan jalansijan. Sitten hän alotti kulkunsa, tietoisena siitä, että hän oli epämiellyttävän ylhäällä ilmassa ja ettei katonharjalla kävelemisessä ollut kovinkaan suurta apua mielikuvituksesta. Hänen onnistui kuitenkin ottaa useita askelia, ennenkuin onnettomuus tapahtui. Mutta äkkiä hän horjahti, kadotti tasapainonsa, kompastui ja putosi. Hän pyöri pitkin päivänpaahtamaa kattoa ja keikahti siitä alas, suoraan läpi kiemurtelevien villiviiniköynnösten muodostaman vyhdin — kaikki tämä ennenkuin kauhistunut katsojapiiri ennätti päästää ilmoille yhteisen kauhun huudon.\nJos Anna olisi vierinyt alas katolta sille puolen, josta hän oli noussut ylös, on luultavaa, että Diana heti paikalla olisi tullut helmisormuksen perijäksi. Mutta onneksi hän putosi toiselle puolen, jossa katto kallistui niin pitkälle eteisenrappusten ylitse, ettei sieltä putoaminen ollut läheskään yhtä vaarallista. Mutta kun Diana ja muut tytöt hurjan kauhun vallassa olivat syöksyneet talon ympäri — kaikki muut paitsi Ruby Gillis, joka seisoi kuin maahan naulattuna ja sitten puhkesi suonenvedontapaiseen itkuun — niin löysivät he joka tapauksessa Annan makaamassa aivan kalpeana ja hervotonna alasriistettyjen villiviiniköynnösten jätteitten keskellä.\n— Anna, oletko kuollut? kirkaisi Diana ja heittäytyi polvilleen ystävänsä viereen. — Oi Anna, rakkahin Anna, sano minulle vain yksi ainokainen sana ja kerro minulle, oletko kuollut.\nKaikkien tyttöjen suureksi helpotukseksi, eritoten Josie Pyen, joka, vaikka häneltä katsottiin puuttuvan mielikuvitusta, kuitenkin hengessä suurella kauhulla näki olevansa kaikiksi ajoiksi merkittynä siksi tytöksi, joka oli syypää Anna Shirleyn ennenaikaiseen ja traagilliseen kuolemaan, nousi Anna istumaan hämmentynein ilmein ja vastasi epävarmalla äänellä:\n— En, Diana, en ole kuollut, mutta luulen olevani tunnoton.\n— Mistä paikasta? nyyhkytti Carrie Sloane. — Oi mistä, rakas pikku\nEnnenkuin Anna ennätti vastata, ilmaantui rouva Barry näyttämölle. Nähdessään hänet koetti Anna nousta jaloilleen, mutta vaipui jälleen takaisin päästäen pienen surkean valituksen.\n— Mikä on hätänä? Mitä kohtaa olet loukannut? kysyi rouva Barry.\n— Nilkkaani, voivotti Anna. — Ah, Diana kulta, mene ja etsi isäsi käsiisi ja pyydä häntä kantamaan minut kotiin. Tunnen, etten voi kulkea sinne jaloillani. Ja olen varma siitä, etten kykene hyppimään niin pitkää matkaa yhdellä jalalla, koska Jane ei äsken jaksanut hyppiä edes puutarhan ympäri.\nMarilla oli ulkona hedelmäpuittensa joukossa ja poimi kulhoon kesäomenia, kun hän näki herra Barryn vaeltavan portaan yli ja ylös mäkeä; hänen vieressään kulki rouva Barry, ja kokonainen kulkue pikkutyttöjä seurasi jälessä. Sylissään hän kantoi Annaa, jonka pää velttona lepäsi hänen olkaansa vasten.\nTällä hetkellä Marilla näki näyn. Se kauhun vihlaisu, joka juuri nyt kävi läpi hänen sydämensä, teki hänelle selväksi, mitä Anna vähitellen oli alkanut hänelle merkitä.\nHän olisi myöntänyt, että hän piti Annasta, niin, olipa suorastaan kiintynyt häneen. Mutta tällä hetkellä, kun hän mielettömänä ryntäsi mäkeä ylös, ymmärsi hän, että Anna oli hänelle rakkainta maailmassa.\n— Herra Barry, mitä hänelle on tapahtunut? läähätti hän kalpeampana ja kiihtyneempänä kuin tuo järkevä ja ymmärtäväinen Marilla oli ollut moneen maailman aikaan.\nAnna itse nosti päätään ja vastasi:\n— Älkää olko huolissanne, Marilla! Menin katonharjalle ja keikahdin alas. Luulen nyrjäyttäneeni nilkkani. Mutta, Marilla, olisinhan voinut taittaa niskani. Täytyy nähdä joka asiassa valoisa puoli.\n— Minun olisi pitänyt ymmärtää, että sinä keksisit jotain sen tapaista, kun annoin sinun mennä kutsuihin, sanoi Marilla, joka huolimatta keventymisen tunteestaan ei voinut luopua ärtyisestä äänestään. — Kantakaa hänet sisään, herra Barry, ja laskekaa hänet sohvalle. Varjelkoon, luulenpa, että tyttö on pyörtynyt.\nSe oli totta. Jalkaparassaan tuntemansa tuskan valtaamana Anna oli vaipunut onnelliseen tiedottomuuden tilaan.\nMatthew, joka kiireesti kutsuttiin vainiolta, lähetettiin heti lääkäriä hakemaan. Tämä saapui aikanaan ja teki sen huomion, että vahinko oli suurempi kuin alussa luultiin. Annan nilkka oli murtunut.\nKun Marilla myöhemmin illalla meni ylös vinttikamariin, jossa kalpeat tytönkasvot erottautuivat vuoteen tyynyjä vasten, tervehti häntä valittava ääni:\n— Enkö Marillan mielestä ole hyvin säälittävä?\n— Se oli oma syysi, sanoi Marilla, vetäen käärekaihtimen alas ja sytyttäen lampun.\n— Niin, juuri sen vuoksi teidän pitäisikin minua sääliä, sanoi Anna; juuri tuo ajatus, että se on oma syyni, saattaa kaiken tuntumaan niin kauhean ikävältä. Jos olisin voinut syyttää jotakuta muuta, niin olisi heti tuntunut melkolailla helpommalta. Mutta mitä Marilla itse olisi tehnyt, jos toinen tyttö olisi seisonut ja kiusotellut teitä ja sanonut, että ette uskaltaisi mennä katonharjalle?\n— Olisin antanut hänen kiusotella vaikka varhaiseen aamuun asti ja itse pysynyt kiinteällä maalla. Sellaisia hullutuksia! sanoi Marilla.\n— Niin, kas Marillalla on sellaista sielunvoimaa!… Mutta sitä ei ole minulla. Tunsin, etten voinut sietää kuulla Josie Pyen sanovan "äh — sinä et uskalla!" Hän olisi pöyhkeillyt ikuisesti, jos hän olisi ollut oikeassa… Ja luulen saaneeni siksi tuntuvan rangaistuksen, ettei Marillan tarvitse olla niin hirveän vihainen minulle. Ei ole todellakaan lainkaan hauskaa pyörtyä. Ja teki kauhean kipeätä, kun tohtori asetti paikoilleen nilkkani. En voi kävellä kuuteen, seitsemään viikkoon, ja yhtä kauan viipyy, ennenkuin saan nähdä uuden opettajattaren. Kun voin mennä kouluun, ei hän ole enää uusi. Ja Gil— kaikki luokalla ehtivät minusta edelle… Oi, olen sentään kovien koettelemusten alainen olento… Mutta koetan kestää kaiken urhoollisesti, kun vain Marilla ei ole minulle vihainen.\n— En toki, lapsi kulta, en ole sinulle vihainen, sanoi Marilla. — Sinä olet säälittävä, siitä ei ole epäilystäkään, mutta kuten sanottu, saat kun saatkin syyttää itseäsi. Kas niin, koeta syödä vähän illallista.\n— Nyt kaikki mielikuvitukseni tulee hyvään tarpeeseen, sanoi Anna. — Kuvittelen maatessani koko joukon hauskoja asioita… Mitä tekevät ihmiset, joilla ei ole lainkaan mielikuvitusta, kun he taittavat jalkansa, Marilla?\nAnnalla oli täysi syy siunata leikittelevää mielikuvitustaan monta kertaa niiden ikävien ja yksitoikkoisten seitsemän viikon aikana, jotka nyt seurasivat. Hän ei ollut sentään jätetty yksinomaan sen varaan. Hänellä oli monta, jotka tulivat häntä tervehtimään, eikä ainoatakaan päivää kulunut, ilman että yksi tai useampia koulutyttöjä pistäytyi jättämässä hänelle kukkia ja kirjoja ja kertomassa hänelle "tapahtumista", joita sattui Avonlean nuorisomaailmassa.\n— Kaikki ovat olleet niin ystävällisiä ja kilttejä, Marilla, huokasi Anna hyvillä mielin sinä päivänä, jolloin hän ensi kerran voi nilkuttaa lattian yli. — Ei ole kovinkaan hauskaa olla vuoteenomana, mutta sillä on kuitenkin valoisat puolensa, Marilla. Huomaa, miten moni ystävä muistaa. Ajatelkaas, että itse pyhäkoulun johtaja on ollut minua katsomassa, ja hän on tosiaankin hyvin hieno ja ystävällinen… Kadun nyt, että olen moittinut hänen rukousten lukemistapaansa. Olen varma siitä, että hän tarkoittaa niitä, vaikka hänelle on tullut tavaksi lukea niitä, ikäänkuin hän ei tarkoittaisi. Siitä tavasta hän kyllä voisi päästä, jos hän vain hiukan näkisi vaivaa…\nHän kertoi minulle, minkälaista oli, kun hän itse pikku poikana taittoi jalkansa. Kuinka ihmeellistä on ajatella, että sunnuntaikoulun johtaja koskaan on ollut pikku poika… Niin pitkälle ei riitä edes minunkaan mielikuvitukseni. Kun koetan ajatella häntä poikasena, näen hänet edessäni harmaapartaisena ja silmälasit nenällä, juuri sen näköisenä kuin hän on pyhäkoulussa, vain hyvin pienikokoisena… Mutta rouva Allania voi hyvin helposti kuvitella pikku tytöksi. Rouva Allan on käynyt minua katsomassa neljätoista kertaa. Eikö siitä kannata ylpeillä, mitä?… Papinrouva, jonka aika on niin täpärällä! Ja hän on hyvin hauska vieras. Hän ei koskaan sano, että se oli oma syyni, ja että hän toivoo tämän olevan minulle opetukseksi ja varotukseksi koko elämäni ajaksi… Niin sanoo aina rouva Lynde. Myöskin Josie Pye on ollut täällä. Otin hänet vastaan niin kohteliaasti kuin taisin, sillä luulen todellakin hänen olleen pahoillaan siksi, että hän houkutteli minut ulos katonharjalle. Jos olisin ruhjoutunut kuoliaaksi, olisi hänen täytynyt kärsiä kauheita omantunnontuskia koko elämänsä ajan…\nDiana on ollut uskollinen ystävä. Hän on ollut täällä joka ainoa päivä lohduttaakseen minua yksinäisyydessäni. Mutta oi — kuinka iloiseksi tulen, kun saan mennä kouluun, sillä olen kuullut kerrottavan niin paljon huvittavaa uudesta opettajattaresta. Kaikkien tyttöjen mielestä hän on kamalan herttainen. Diana sanoo, että hänellä on kaunis, vaalea kiharainen tukka ja sellaiset lempeät, ilmehikkäät silmät. Hänellä on hyvin hienoja pukuja ja suuremmat puhvihihat kuin kellään muulla Avonleassa. Joka toinen perjantai hänellä on lausuntoa, jolloin jokainen saa lausua jotain tai ottaa osaa vuorokeskusteluun. Oi, on ihastuttavaa ajatella, että saa olla sellaisessa mukana!…\nJa joka perjantai-iltapäivä, kun heillä ei ole lausuntoa, ottaa neiti Stacy heidät kaikki mukaansa ulos metsään ja siellä he saavat tutkia luontoa — tarkastella kukkia ja sanajalkoja ja lintuja. Ja joka toinen aamu heillä on puoli tuntia voimistelua ja juoksuleikkejä. Rouva Lynde sanoo, ettei hän ole koskaan nähnyt mokomia vehkeitä, ja että se on seurauksena opettajattaren virkaan ottamisesta. Mutta minä luulen, että sen täytyy olla suunnattoman hauskaa, ja luulen myöskin, että tulen tapaamaan sukulaissielun neiti Stacyssa.\n— Yksi asia on varmaa, Anna, sanoi Marilla, ja se on se, että sinun kielesi ei kärsinyt pienintäkään vahinkoa sinun vieriessäsi alas rouva Barryn katolta.\n上一篇：22. ANNA SAA TEEKUTSUN.


Seija El Sayed - Uusi Suunta: toukokuuta 2009\nKuka ottaa vastuun ?\nKirjoitin aiemmin Jämsän kaupungin vuodeosastojen henkilöstömitoituksista. Nyt haluan selventää muutamin esimerkein, mitä ne käytännössä tarkoittaa ja mihin ne johtaa.\nHenkilöstömitoitus kulkee käsikädessä hoidontason, potilasturvallisuuden ja työssäjaksamisen kanssa. Jotta henkilöstömitoituksessa päästäisiin edes vähimmäissuosituksiin se vaatisi usean hoitajan palkkaamista /osasto. Osastoilla on erittäin raskasta hoitoa vaativia potilaita. Vuodepotilaita on keskimäärin 30-35.\nNykymitoituksella esim. iltavuorossa on 4 hoitajaa ja 39-40 potilasta.Syötettävien(n.30 potilasta) ruokailuun käytössä oleva aika on n.5min/ potilas, siinä ajassa pitäisi huonosti nielevän hampaattoman vanhuksen syödä kokonainen ateria jälkiruokineen. Aamutoimet venyvät usein lounasruokailuun asti,joten edellisen illan hoitojen jäljiltä potilas on mahdollisesti niine hyvineen aamupalan yli lähes klo 11:00 saakka.\nVoin myös kuvitella miltä omaisesta tuntuu, kun hän pyytää hoitajaa avuksi esim.äitinsä wc-käynnille ja saa kieltävän vastauksen, koska hoitotoimet tai potilasruokailu ovat käynnissä.. Hoitajan kontakti potilaaseen jää usein ruokailu ja wc-käynnin/vaipanvaihdon varaan. Kuntouttavasta hoitotyöstä ei kannata ääneen edes puhua.Ulkoilmaa potilaat eivät juurikaan pääse haistelemaan. Hoitajat ovat tällä hetkellä mahdottaman tehtävän edessä. Osastolla on kyllä virikehoitaja, joka tekee todella arvokasta työtä, mutta hänet valitettavan usein ”kaapataan” vahvuuteen sairaslomien vuoksi. Jotain kertoo myös työterveyden sairas-/tapaturmatilastot, jotka vuodeosastojen työntekijöillä ovat täysin eri lukemissa kuin kaupungin muilla työntekijöillä.\nVuodeosastolla potilaista suurin osa on puolustuskyvyttömiä ja täysin toisten antaman avun varassa. Useilla heistä ei ole edes omaisia, jotka voisivat osallistua ja vaikuttaa potilaan saamaan hoitoon.\nOsastoilta 11 ja 12 hoitajat ovat pitäneet palaveria esimiesten ja virkamiesten kanssa, koskien osastojen nykytilannetta. Keskustelussa oli selvästi yhteinen ”sävel” siitä, että asiat eivät ole oikein ja korjausliike tulisi saada aikaan. Tiedän,että byrokratian rattaat ovat jäykät ja hitaat, siksi toivonkin, että tilanteen korjaamiseksi alettaisiin välittömästi tehdä jotain.Lisää käsiä on löydyttävä joko mitoituksia korjaamalla tai potilaspaikkoja vähentämällä.Meille on sanottu jo ajat sitten, että vuodeosastojen tilanteesta ollaan huolissaan....No, se tuntuu samalta kuin housuun laskisi eli lämmittää vain hetken.Kuka oikeasti ottaa vastuun tilanteesta. Tuntuu, että tällä hetkellä mennään onnen ja ”yläkerran” kaverin avulla eteenpäin.\nToivon,että ylimmät virkamiehet ja poliittiset päättäjät laskeutuisivat alas tekevien käsien tasolle. Näin saataisiin yhteinen ymmärrys siitä, mistä on kyse ja mistä puhutaan. Kaupunginjohtaja Mattila oli kyllä tulossa tutustumaan vuodeosastoihin, mutta sairastui sovittuna päivänä ja tapaaminen peruuntui.\nTein syksyllä lehdessä aloitteen, että vallankahvassa olevat päättäjät ja virkamiehet jalkautuisivat vuodeosastoille ja osallistuisivat hoitotyöhön, esim. potilaiden syöttämiseen. Eipä ole ainuttakaan vapaaehtoista ilmoittautunut.\nPotilaiden omaisia käy muutamia ruokailuaikoina osastolla avustamassa, mistä suuri kiitos heille. Me hoitajat kyllä arvostamme heidän panostaan, mutta ei kai ole omaisten tehtävä ja vastuu huolehtia mm.siitä, että vanhukset saisivat syödä ruokansa lämpimänä ja rauhassa. Eihän ?\nLähettänyt Seija klo lauantaina, toukokuuta 30, 2009 Ei kommentteja:


Cilacap lentokenttätiedot Skyscannerissa\nAlta löydät lisätietoa kohteen Cilacap lentokentästä. Katso alla olevista linkeistä tarkempia tietoja kohteen Cilacap lentokentästä: sijainti, reittikartat, ajantasaiset lentotiedot jne.\nSkyscannerin avulla löydät halvimmat lennot kohteen Cilacap lentokentälle vaikka matkapäiväsi tai jopa lähtöpaikkasi olisivat vielä avoinna, minkä ansiosta se on paras tapa löytää halvat lennot matkustaessasi kohteen Cilacap lentokentälle. Selaa lentotietoja käyttämällä sivun reunassa olevia linkkejä tai käynnistä uusi haku käyttämällä yllä olevaa lentohakua.\nLentokentät lähellä lentokenttää Cilacap:\nTasikmalaya lentokenttä (100km)\nCirebon lentokenttä (120km)\nKertajati International lentokenttä (152km)\nYogyakarta lentokenttä (157km)\nSemarang lentokenttä (174km)\nAutonvuokraus lentokentältä Cilacap\nHotellit paikkakunnalla: Cilacap\nLomia kohteessa Cilacap


Saara tanssinopettajana | Saara Tuikkala\nSaara Tuikkala tanssinopettajana\nOlen ammattilaistanssija ja tanssinopettaja. Olen työskennellyt tanssin opetustehtävissä 25 vuoden ajan ja tanssiosaamiseni on peräisin 30 vuoden ajalta. Ydinosaamiseni on kilpatanssin vakio- ja latinalaistansseissa. Opetan lisäksi argentiinalaista tangoa, seuratansseja, lastentanssia ja ryhmäliikuntaa.\nOlen Suomen Tanssinopettajain Liitto ry:n jäsen ja ammattilaistuomari valtakunnallisissa tanssikilpailuissa kilpatanssin ja seuratanssin saralla. Tanssijana esiinnyn nykyisin argentiinalaisen tangon ja latinalaistanssien show-tilauksissa ja näyttämöprojekteissa. Annan opetusta suomen kielen lisäksi englanniksi ja venäjäksi.\nOta yhteyttä, niin tulen opettamaan, esiintymään tai tuomaroimaan tapahtumaasi.\nHaluan auttaa oppilaitani löytämään oman liikkeensä. Uskon, että jokaisella on potentiaalia tanssijana. Olen kuullut satoja kertoja, että ”en ikinä opi tanssimaan” ja heistä jokainen on oppinut. Sinäkin tulet oppimaan, olen varma siitä. Oppilaanani kuljet suurimman matkan oppimisessa itse, mutta minä voin osoittaa sinulle mahdollisimman helpon reitin.\nYksi tavoitteistani on, että tanssin ilo säilyy haastavienkin teknisten tehtävien edessä. Olen tavoitteellinen, mutta pyrin kuuntelemaan oppilaan tahtia etenemisessä.\nOlen vuosien mittaan luonut tehokkaat alkeisopetuksenmenetelmät sekä lapsi- että aikuistanssijoille. Edistyneiden oppilaitten opetuksessa olen erikoistunut asioiden pilkkomiseen harjoitetasolle, minkä avulla oppilas pääsee kiinni uusiin teknisiin taitoihin. Oppilaan innostaminen ja kunnioitus ovat luonnollinen osa opetustani.\nPedagoginen osaamiseni on peräisin Oulun Ammattikorkeakoulun Tanssinopettajan opinnoista (2016-) ja Helsingin Yliopiston avoimista yliopisto-opinnoista (2015). Kouluttaudun lisää jatkuvasti.\n2018- Argentiinalaisen tangon opettajaksi\n2017 Tanssija, Suomen Kansallisooppera -ja baletti, Tango!-produktiossa\n2016- Tanssinopettaja (AMK), Oulun Ammattikorkeakoulu\n2015- Pro-Am ammattilainen vakio- ja latinalaistansseissa\n2013- Argentiinalaiseen tangoon kouluttautuminen lukuisilla kursseilla ja yksityisopettajien johdolla Suomessa,\n2012 Ammattilaistutkinto, Suomen Tanssinopettajain liitto (STOL ry)\n2006 – 2010 Koreografi ja tanssija, Taikuri Aaro Sorvan illuusioshow, viihdetaide\n2008- Suomalaisiin paritansseihin perehtyminen\n2010 – 2011: Lahden tanssiopisto, klassisen baletin opinnot\n2005 – 2006 ja 2007 – 2010 : Helsingin tanssiopisto sekä tanssikoulu Footlight, Helsinki klassisen baletin ja nykytanssin opinnot\n2007- Tanssin tilausesiintymiset yrityksille, yksityisille ja yhteisöille. Teen yhteistyötä tanssijoiden ja eri taiteenalojen edustajien kanssa, esim. sirkusartistit ja muusikot.\nKoreografioita tilauksesta pieniin produktioihin, kilpaileville tanssipareille ja ryhmille, hääpareille, kuoroille, kouluryhmille jne.\n2006 – 2007: Turun seudun tanssioppilaitos, Tanssitiimi, klassisen baletin opinnot\n2006: Seinäjoen kaupunginteatteri, Valkokangas tanssii ja soi -musikaalissa tanssijana.\n2004-2005 Moskova, kansainväliset kilpatanssivuodet latinalaistanssijana kiertäen IDSF:n alaisia amatööritanssikilpailuja Euroopassa ja kouluttautuen maailman huippuopettajien johdolla\n2000: Salon teatteri, Seinäruusu ja kynttilälattia -musikaalissa tanssijana.\n1990-2003 Kilpatanssin aktiiviura Suomessa\n10-tanssin SM 6. Champion-luokassa, parinani Sami Helenius (1999)\nVakiotanssien SM 8. Champion-luokassa, parinani Sami Helenius (2000)\nLatinalaistanssien SM 9. Champion-luokassa, parinani Sergey Ivanov (2005)\nLisäksi käytän kehonhuollon muotoina Alexander-tekniikkaa ja Gyrotonicia.


Oma tyyli, mikä se on? - But I'm a human not a sandwich\n← Vastauspostaus osa 3\nMainitsinkin eilisessä kysymyspostauksessa, että aion koostaa ihan oman postauksensa näistä tyylijutuista, koska aihe on pyörinyt viime viikkoina mun päässäni todella paljon. Kuvitukseksi valitsin tähän postaukseen asukuvia vuodesta 2008 tähän päivään saakka, niin saatte ehkä käsitystä siitä millainen tyyli mulla on ollut vuosien varrella ja miten se on muuttunut. Ja kyllä, nuorempana harrastin keuhkojeni saastuttamista syöpäkääryleillä ja kuvittelin että harrastustani on coolia esitellä kuvissa. Tiedän, auttamattoman noloa!\nMä luulin että mun oma tyylini on ihan hukassa, ja tavallaan se onkin. Tässä vaiheessa raskautta kun en koe enää kykeneväni omaa tyyliäni toteuttamaan pukeutumisessa ainakaan kovin hyvin. Mulla ei ole ollut halua investoida uusiin mammavaatteisiin enää viimeisen kuukauden-parin aikana koska käyttöikä olisi jäänyt niin lyhyeksi eli olen kulkenut vanhoissa tutuissa jo pitkän aikaa. Mä oikein odotan sitä että saan oman kroppani (tai ainakin melkein) takaisin ja pääsen ostamaan ja käyttämään normaaleja vaatteita, normaalien kauppojen normaaleista valikoimista!\nViime aikoina mä oon pohtinut paljon näitä tyylijuttuja, sitä millaisia vaatekappaleita pidän tyylikkäinä ja mitä haluan ilmentää omalla tyylilläni. Puekutuminen ja trendit ovat aina kiinnostaneet mua – mun ensimmäinen haaveammattinikin oli vaatesuunnittelija – mutta tuntuu että viime vuodet olen ollut ulkonäköni kanssa aika hukassa. Varmasti suurin syy tyylin hukkaamiselle on se että minusta on tullut äiti, ja olen vasta etsinyt omaa identiteettiäni äitiyden maailmassa. Äitiys muuttaa ihmistä, niin henkisesti kuin fyysisestikin, ja en ole oikein tiennyt mitä haluan ulkonäölläni viestittää.\nVarsinkin Tiaran syntymän jälkeisiä asukuvia katsoessani huomaan, että mulla oli kova tarve todistaa olevani muutakin kuin vain äiti. Mä halusin häivyttää kaiken äitimäisyyden ulkonäöstäni mahdollisimman kauas, ja olla ulkoisesti se sama Iina kuin ennenkin. En tietenkään tiedä miten nyt käy, mutta voisin kuvitella että mulla ei ole enää mitään tarvetta todistella mitään kenellekään, ei myöskään itselleni. Mä tiedän että olen myös Iina tämän ison rantapallon alla ja että kyllä muutkin sen huomaavat vaikken pukeutuisikaan pinkkiin minihameeseen ja korkokenkiin sunnuntaisella vaunulenkillä.\nEn todellakaan usko että muutun edelleenkään stereotyyppiseksi puistomammaksi ulkoilupukuineen ja mukavine goretex-kenkineen tai että unohdan huolehtia ulkonäöstäni. Enemmänkin aion opetella pukeutumaan tilanteeseen sopivasti ja panostaa laadukkaisiin ja kestäviin materiaaleihin halvan H&M-trikoon sijaan. Ja ehkä mä jonkinnäköisen ulkoiluun sopivan takin voisin hankkia ensi syksyksi sitten, aion nimittäin tulevina vuosina ottaa kaiken irti ulkoilusta lasten kanssa kun olen jäänyt siitä niin paljon paitsi tämän talven aikana.\nMutta ulkoiluun sopiva takki ei kyllä mulle tarkoita samaa kuin tuulipuku Citymarketista, vaikka ei niissäkään mitään vikaa ole, ne eivät vain ole mua. Ehkä hankin tyylikkään parkan (niiden kahden aiemman seuraksi) tai kirkkaankeltaisen sadetakin, jonka alle unelmanpehmeän ja lämpimän villaneuleen ettei varmasti tule kylmä ulkoillessa.\nTänään julkaistussa huhtikuun Kaksplussassa oli kiinnostava artikkeli nimeltä ”Korkkariäidit vs. Verkkariäidit”. Ei varmaan tule kenellekään yllätyksenä jos ilmoitan että koen olevani enemmän korkkariäiti kuin verkkariäiti? Ja mäkin olen kohdannut ihmettelyä siitä miksi ihmeessä mun täytyy käyttää joka päivä aikaa meikkaamiseen vaikka menisin vain Tiaran kanssa kauppaan tai neuvolaan. Mun kohdallani se johtuu yksinkertaisesti siitä että rakastan meikkaamista, laittautumista ja asun valitsemista.\nUlkonäkö on mulle tärkeää ja laittautuminen on tärkeä henkireikä arjen kiireiden tai supertylsän vuodelevon keskellä. Mä en tunne oloani hyväksi kulahtaneissa vaatteissa ilman meikkiä, ja esimerkiksi parin päivän flunssan jälkeen mun sormet oikein syyhyävät päästä sutimaan meikkejä väsyneeseen nassuun. Arkena riittää perussiisti meikki, mutta juhliin ja muihin tilaisuuksiin on luksusta saada laittautua oikein urakalla aina joskus.\nHaluaisin että mun tyylini on omaperäinen, mutta kuitenkin klassisen tyylikäs ja ajanmukainen. Multa on aina ehkä puuttunut taito ajatella vaatehuoneen sisältöä kokonaisuutena, enkä ole miettinyt koskaan shoppaillessani vaatteiden yhteensopivuutta ja sen onkin sitten aina huomannut aamuisin vaatekriiseillessä. Vaatehuone pursuaa tavaraa hylly- ja henkarikaupalla, mutta koskaan ei muka ole mitään päällepantavaa.\nNuorempana vaatteita shoppaillessani tausta-ajatuksena on ollut ainoastaan määrän kartuttaminen (kyllähän silloin on pakko löytyä päällepantavaa kun vain on paljon vaatteita!) Mutta totuus on se että ne kivatkin vaatteet ovat hukkuneet kulahtaneiden trikoorytkyjen sekaan ja olo on ollut välillä tosi epätoivoinen! Nyt olen vihdoinkin päättänyt toimia toisin, siivonnut vaatekaapista 3/4:aa vaatteista varastoon ja jättänyt sinne vain ne lemppareista lemppareimmat jotka tiedän haluavani pukea päälle heti kun niihin mahdun. Oikeasti se on tasan niin että laatu korvaa määrän vaatteissa, enkä voi käsittää miksi mulla kesti näin kauan sen tajuamiseen!\nMä odotan innolla että saan heittää kaikki äitiysvaatteet sinne varastoon muiden turhuuksien seuraksi ja pääsen täyttämään vaatevalikoimaa uusilla jutuilla. Olen koostanut tarkan listan siitä mitä vaatteita haluan ja aion noudattaa sitä prikulleen kohta kohdalta ennen kuin teen yhtäkään heräteostosta. Kaikkea en aio ostaa tietenkään kerralla, vaan etsin pikkuhiljaa niitä tismalleen juuri oikeita vaatekappaleita ja asusteita.\nEnsimmäiset jutut listalta ovatkin jo matkalla mun vaatehuoneeseen kun eilen klikkasin Asokselta ostoskoriini uuden biker-nahkatakin, kellohelmaisen mustan hameen ja ihanan mustan olkalaukun. Listallani ovat myös esimerkiksi täydelliset farkut, mukavat tennarit ja klassikkopikkumusta, mutta ainakin farkut ja muut tyköistuvat vaatteet tulen hankkimaan vasta sitten kun mun kroppani on palautunut lopulliseen muotoonsa. Kunhan saan listan jäsenneltyä vielä sopivaksi ja Asoksen paketin kotiin voin esitellä sen sisältöä tarkemmin, jos siis haluatte lukea aiheesta lisää.\nMillaisesta tyylistä te pidätte? Onko teillä tyyli-ikonia? Onko äitiys muuttanut tyyliänne tai uskotteko tyylinne muuttuvan jos joskus tulette äidiksi?\nPS: Edelleen muistuttelen teitä ihanuuksia MiniMint -arvonnasta, osallistumisaikaa enää kaksi päivää! ;)\nEDIT: Unohdin ensin linkata vielä tämän videon, jonka päivällä jo linkkasin blogin facebook-sivuille! *TÄSSÄ* videossa Tiara laskee ihanasti numeroita, 1-10 ei ihan onnistunut kun Tipanen jännitti kameraa aluksi niin paljon ettei häntä saanut edes kuvata samalla kun hän puhui mutta saatiin me muutama numero tallennettua kameraan!\nToivepostaus: Mun vastauksia Vastauspostaus osa 1 Vastauspostaus osa 2 Millaista on olla ainoa lapsi Vastauspostaus osa 2, blogit, tyyli & random\nIina Hyttinen 00:03\nAvainsanat: Äitiys, Äitiysvaatteet, Tyyli, Ulkonäkö, Vaatteet\n74 Responses to “Oma tyyli, mikä se on?”\nKertakaikkisen ihania asuja! Löysin tuolta monenmoista suosikkia, ja musta on tosi hienoa nähdä, kuinka erilaisia tyylejä oot onnistunut soveltamaan. Ei sitä tarvikaan kulkea aina siinä tietyssä muotissa. :) Mulla on ehkä vähän sama ajatus myös siitä, mitä tulee äitiyteen ja pukeutumiseen. Mulla ei oo kertakaikkiaan mitään sitä vastaan, jos joku tuntee olonsa mukavammaksi ilman meikkiä, ja verkkarit jalassa. Mutta itse itselleni lupailin kun tulin raskaaksi, että haluan pitää huolen ulkonäöstäni edelleen vaikka mulla vauva onkin. Jollekin muulle on ok liputtaa luonnollisempaa lookia, mutta pystyn samaistumaan niin hyvin tuohon sun tekstiin. vaikka oonkin äiti, haluan pitää huolta ulkonäöstäni, ja panostaa siihen :) PISTE.\nVoi kiitos<3 Kiva kuulla että mun tyylit näytti kivalta! :)\nSamaa mieltä olen sun kanssasi, se on tärkeintä että itse viihtyy omassa ulkoisessa olemuksessaan, ei mullakaan ole mitään sitä vastaan jos joku muu haluaa olla verkkareissa tai ei jaksa meikata, mutta se ei vain sovi mulle :). Mukavaa kevättä!\nKaikkein ihanin kuva oli tuo missä keltainen toppi ja mustat haaremit! Mutta kauniilta näytät lähes jokakuvassa ja aika samaa genreä tuo tyyli kyllä edustaa vaikka pientä vaihteluakin on.. Mun mielestä.. :-)\nMun ”tyyli” on tooooosi nähty ja tylsä.. :-D Puen sitä mikä mahtuu päälle ja löytyy edullisesti.. hehe.. :-D\nVoi kiitoksia<3 Mulla on ikävä tota toppia, hukkasin sen joskus pari vuotta sitten kun matkustin :(( :D\nWow en ois ikinä aatellu, että kauluspaita, neulepaita ja leopardiprinttihousut vois näyttää kivalta yhdistettynä :o\nHihih ;D Mä aattelin et ne ois just hyvät yhdessä :D\nnyt on kyllä pakko sanoo ja tunnustaa, et oon ihaillu sun tyyliäs tosta 08 vuodesta saakka (galtsu-stalkkaus♥), oon inspiroinu mua ihan kauheest ja inspiroit edelleen, tosin en tiiä miten tän nyt käsitteen voi ottaa ku itellä ei oo lapsia tmv. mutta siis silleen että samalla tavalla ku ennenki ! :-)\nVoi ei mikä ihana kommentti, kiitos ihan hurjasti<3 :) Et uskokaan miten hyvä mieli mulle tuli! Mä toivottavasti pääsen pian taas panostamaan pukeutumiseen kunnolla ja toivoisin että voisin nostaa sen taas isompaan osaan mun blogissa, ennen kun ne päivänasut oli melkein jokapäiväisiä :) Ihanaa pääsiäistä sulle<3\nOot kyl kuvien perusteella puhjennu oikein kukkaan! :) nuoresta tytöstä upeaksi äidiksi <3 näkisitpä mun teinikuvat nimimerkillä ex-gootti:D nooh virheistä olen oppinut:D\nVoi kiitoksia<3 :) ja kaikilla meillä on varmasti nuorena ollut ne omat tyylikokeilut, ei goottiudessa mitään pahaa ole ;D!\nOot kyllä tyylikäs äiti! :) Jaksaisinpa itsekin laittautua joka päivä edes vähän.. kaksi lasta imee musta mehut ihan täysin ja tuntuu että sitä ei jaksa yhtään panostaa jos tiedän että vaan puistoillaan ja ollaan kotona. Tuulipukua ei kyllä omista, mutta jotakin kaksiosaista settiä olen kyllä alkanut kaivata. Leggareissa tai farkuissa ei ole kiva laskea liukumäkeä tai hyppiä taaperon kanssa vesilätäkössä.. Enkä halua aina olla sanomassa että ei äiti nyt oikein voi tulla. Ulkovaatteet mun on siis nyt hankittava, myös ne karseat housut, mutta jääköön ne vain lasten kanssa ulkoilua varten. :D Ja mä elättelen toivoa, että kuopuksen vähän kasvettua jaksan taas vähän panostaa enemmän itseeni ihan niinä tylsinäkin kotipäivinä. Tottahan se on, että tulee parempi mieli itsellekin kun pitää itsestää huolta eikä peilistä katso aina rölli. :)\nJotkin ulkoiluhousut varmaan pitäisi munkin hankkia vielä siihen kaveriksi, se on ihan totta ettei leggingseillä ja farkuilla ole kiva laskea mäkeä varsinkaan yhtään märemmillä keleillä :D Saa nähdä miten mulla käy kuopuksen synnyttyä näiden ulkonäkösuunnitelmien kanssa :) tsemppiä ja mukavaa kevättä, ja tuskinpa sieltä mikään rölli nytkään katselee peilistä! :)\nmä kyllä pidän sun tyylistä. se muistuttaa mun omaani, paitsi ehkä vähemmän korkokenkiä mun osalta ja ehkä enemmän rock henkisyyttä :D välillä mulla on niitä päiviä kun ei ulos lähdetä ollenkaan, silloin ei tule meikkiä naamaan tai hienoja vaatteita päälle.. esikoisen syntymän jälkeen tai se eka vuos ja toisen raskauden aikana mä hukuin kokonaan siihen vauva pöhinään ja äiti maailmaan et multa katos kokonaan oma tyyli. peittelin lihonnutta vartaloani ja ihme asioihin, juuri olin muutama viikonloppu sitten myymässä näitä hutilyöntejä pois kirpparilta.. vielä jäi seuraavaan kertaan ja pyykin mukana tullut lisää näitä ihme viritelmiä. mulla on ollut sama ongelma, etten osaa kauas kantosesti miettiä vaateostoksia tehdessä että sopiiko paita enemmän ku vain niihin yhtiin housuihin, koska mitä käy kun nämä housut menee rikki? :D mun ostoslistalla on myös tällä hetkellä pikku musta ja bikernahkarotsi, mulla on kaks ruskeaa nahkatakkia niin ei oikein sit aina toimi kaiken kanssa nekään.. myös täydelliset mustat korottomat saappaat, mutta ne onki jo tulossa kotiin.;) tyyli ja muoti on kyl semmonen aihe et siitä vois loputtomiin puhua (ainakin minä) ja siis ilman mietintää niin odottelen innolla sun raskauden jälkeisiä lisä postauksia tähän aiheeseen liittyen :) tuli sillisalaatti tekstiä varmaan, lapsi herätteli tossa 5.30 ja täällä sit tihrustellu tätä tekstiä :D pahoittelen!\nMäkin huomaan että pahimmat asumokat tein juuri synnytyksen jälkeen sitä turvonnutta olemusta peitellessäni :D saapa nähdä miten käy nyt, jos vaikka olisin jo oppinut jotain? Tai sitten en :D\nKirpparille pitäisi suunnata täälläkin myymään, nimim. kuusi jätesäkillistä turhia vaatteita kellarissa :D Mä vaan koen sen kirppistelyn jotenkin niin kamalan työlääksi, onko se sitä? Enkä taida edes tietää mitään hyvää kirpparia täällä, olis niin helppoa vaan pitää jonkinnäköinen kotikirppis tmv :)\nPikkumustalla ja Biker-nahkarotsilla pärjää jo pitkälle, ja mustat korottomat nahkasaappaat on kyllä käytännölliset, itsekin oon noissa mun Steve Maddeneissa tyytyväisenä kulkenut koko talven ja melkein tulee tippa linssiin kun ajattelen noita sulavia lumia ja sitä että kohta joudun ne kaapinperälle hautaamaan pitkäksi kesäksi :D\nMä rakastan kans tyylistä ja muodista puhumista, ja sitä tosiaan voisi jatkaa loputtomiiiN! Kiitos ihanasta sillisalaattikommentista ja mukavaa pääsiäistä teidän perheelle :)!\nHei, tosi kivoja kuvia! Itse en meikkaa arkisin juuri ollenkaan mutta en oleile myöskään verkkareissa, yäk :D Siis siistit vaatteet kuitenkin mutta ei yhtään meikkiä! Et sen suhteen kallistun noihin verkkariäiteihin. Täysin päinvastoin on taas mun siskoni joka meikkaa juurikin vaikkei mihinkään edes olis lähdössä. :) Ehkä pitäs itekkin panostaa ees välillä, kyllähän se jopa piristää kun on vähän meikkiä ees naamassa.\nMut enivei, kiva tyyli sulla on. Siis oikeestaan kaikissa kuvissa oot tosi nättinä ja näteissä vaatteissa!\nNyt on muuten menossa joku paras blogi-kilpailu, sinne saa siis vinkata parhaan blogin mitä lukee ja tää on sitä ehdottomasti! Joten minä ainakin ilmoitan sun blogin:) Saa nähdä miten käy, sua lukee varmasti niiiiiiiin moni!\nVerkkariäiti vs. korkkariäiti on tosi karkea jaottelu, onhan meitä äitejä varmasti jokalähtöön ja suurin osa asettuu jonnekin sinne noiden kahden välimaastoon :)! Se on kyllä totta että meikkaaminen piristää ja tekee hyvän fiiliksen, mutta eikai sitä ole mikään pakko meikata jos ei koe sitä tarpeelliseksi :D\nKiitos että äänestit mun blogia! Mä en ees tiennyt että on jokin kilpailu meneillään :D Mutta ihana kuulla että tykkäät mun blogista, kiitos tosi paljon ja ihanaa pääsiäistä<3\nJuu mäkin kuulin vasta siitä kilpailusta sattumalta radiosta! :) Mukavaa pääsiäistä teillekkin, nauttikaa! <3\nVoi herranjestas miten suloinen Tiara on tossa videossa :’) Mulla on aivan järjetön vauvakuume ja toi vaan kasvatti vielä entisestään mun halua olla äiti! Ois niin ihanaa oikeesti kasvattaa toista ihmistä ja ylpeenä seurata vieressä sen kasvua ja kehitystä :) Teillä on varmasti miljoona syytä olla onnellisia ja ylpeitä Tiarasta, sen verran mahtavalta muksulta vaikuttaa! :)\nTää on varmaankin ensimmäisiä kertoja, kun kommentoin sun blogiin, vaikka oon lukenut tätä jo paaaljon ennen Tiaran syntymistä. Ja pakko sanoa, että tää on ehdottomasti yks mun suosikkiblogeista :) Tosi hyvää kevättä koko teidän perheelle ja paljon onnea ja enkeleitä tulevan pienen kanssa <3\nTiara on kyllä ihana neiti suloisuus josta todella saa olla ylpeä ja onnellinen<3 :)\nKiva että kommentoit ja ihana kuulla että tykkäät noin paljon, kiitoksia hirmuisesti<3 Ja kaikkea hyvää myös sulle sekä ihanaa pääsiäistä!\nSun tyyli on muuttunut (mun mielestä) aikuisemmaksi ja tyylikkäämmäksi vuosien myötä. Hiukset on todella kauniit nykyään :)\nMä kans oon karsinut mun vaatekaapista todella paljon vaatteita pois. Voisin melkein karsia lähes kaikki, sillä en tajua miksi säästän vaatteita ajatuksella ”tätä oon käyttänyt ehkä kahdesti viis vuotta sitten mut ku tää on ihan kiva” kun en käytä sitä kuitenkaan koskaan. Mut wow, mun kaappi ei enää pursuile yli mutta ei siellä myöskään ole aikuisten oikeesti mitään kivaa :(\nOonkin ajatellut, et tänä vuonna jossain vaiheessa panostan ainoastaan itseeni, koska lapseni omistaa ihan tarpeeksi vaatteita (joista olen myös yli 50% osannut onneksi jo karsia pois!).\nMun tyyli ei muuttunut lapsen myötä, koska just pelkäsin tota tuulipukumamma juttua. Pukeudun samalla tavalla kuin ennen raskauttakin. Saatan toki kotona iltasella käyttää verkkareita ja fleecehupparia, mut ihmistenilmoille laittaudun. Ja meikkaan joka päivä vaikken kävisi kuin kotipihalla. Nyt kun mun meikkivarasto on totaalisen finaalissa niin fiiliskin on päivisin ihan maassa, kun feissi ei omasta mielestä näytä kovin huolitellulle järkyillä meikin jämillä meikattuna. Siis mä niin tiedän sen tunteen, et omaksi iloksi saa ja pitää (siis jos siitä tykkää) meikata! Ja kyllä, meikkasin myös synnärillä vaikka se kanssaihmisissä aiheuttikin ehkä paheksuntaa. Ne on mun kasvot ja mä niitä peilistä myös välillä joudun katsomaan, miksen vois näyttää sit hyvälle :)\nVoi kiitoksia ihana! Mulla taas on kamala hiuskriisi, T. Iina joka on käynyt viimeksi kampaajalla maaliskuussa 2011 ja värjännyt hiuksensa viimeksi elokuun alussa :—-D Mutta kunhan vauva on syntynyt suuntaa tämä neiti kampaajalle ja uudistaa lookinsa totaalisesti, taas kerran. En vaan tiedä vielä miten! :D\nTuttu tunne mullekin tuo että panostaa vain lasten vaatteisiin ja unohtaa omansa, mulle on käynyt nyt tässä raskauden aikana vähän sillä tavalla ja se ei ole ollenkaan hyvä juttu! :D Pitäisi muistaa panostaa niihin omiinkin vaatteisiin, se että on kivoilla jutuilla täytetty vaatehuone helpottaa arkeakin kun ei tarvitse tuskailla sitten vaatevalintoja joka päivä!! :D\nKyllä mäkin kotona oleskelen pyjamahousuissa (paitsi nyt kun ne puristaa masua ikävästi :D) ja se on ihan sallittua! Mulla oli kans just kaikki meikit lopussa ja oonkin uusinut niitä rankalla kädellä, tekee kummasti meikkaamisesta mukavampaa kun ei tartte kulmakarvoja piirtää sentin mittaisella kynällä tai sutia ripsiin kuivunutta mascaraa :) Ihanaa pääsiäistä teille!\nItse rakastan kanssa pukeutumista. Kun on juhlat niin mähän pistän mekon ja korkeet korot, kun kerrankin saa laittautua! Tykkään myös seurailla muotivirtauksia, kokeilla uutta ja tuunailla. Vaikka pukeutuminen onkin rakas harrastus saatan matkustaa sunnuntaisin junassa ilman meikkiä, tukka harjaamatta ja käydä kaupassa verkkareissa ja kumppareissa.\nÄitiys kyllä muuttaa ihmistä paljon. Kyllä huomaa, että sustakin on noiden teiniaikojen jälkeen kasvanut fiksu, nuori nainen :) Oot kyllä hirmu nätti!\nPukeutuminen on niin ihanaa<3 :D Ja mäkin laitan aina mun pinkit hai-saappaat jos en jaksa panostaa! :D\nKiitoksia ihan hurjasti kauniista sanoistasi ja ihanaa kevättä sulle<3 :)\nKuules Iina, nyt täytyy tunnustaa! Olen seuraillut sun blogia aika alkuajoista lähtien. En muista, mitä kautta tänne eksyin, mutta aina tänne olen palannut. Nyt vasta tulee eka kommentti! :D\nVaikka tyylillisesti ei ehkä mennä ihan samaan kastiin , niin on on mielenkiintosta katsella toisten tyylin kehittymistä. Itsellä se menisi kyllä varmasti aika samalla kaavalla kun sulla, 18-vuotiaana oli oltava _hirveesti_ kaikkee, mutta suurin osa niistä vaatteista sai ehkä yhden käyttökerran ennen kirpparikassiin lentämistä. Nyt 23-vuotiaana alkaa vasta tuntua, että se omalta näyttävä tyyli alkaa löytyä, ja kulmakivenä on just parempi laatu ja ajattomuus.\nMutta siis minusta on ihana seurailla teidän perheen kuulumisia, arvostan sitä, miten rehellisesti kertoilet kuulumisistanne ja sun äitiydestä :) itsellä on krooninen vauvakuume, mutta haluaisin käydä koulut loppuun ensiksi. Sitä ennen tyydyn ”mammablogeihin” ja sisarusten ihaniin lapsiin!\nOikein paljon tsemppiä loppuraskauteen ja synnytykseen, ja onnea koko perheelle! <3\nNo mut hei ihana kuulla että oot noin kauan jo seuraillut ja kiva että nyt uskalsit kommentoida :)!! Kiitoksia ihan hurjasti ihanasta kommentista<3\nToivottavasti mäkin löydän oman tyylini 23-vuotiaaksi mennessä, tässä on vielä vajaat 1,5 vuotta aikaa! :D\nJa mukavaa pääsiäistä sinne, sekä kaikkea hyvää<3\nOlipas mukava ja kiinnostava postaus!\nOon huomannut, että itse itsellään ei ikinä huomaa sellaista selkeää tyyliä, mutta muut tuntuu kyllä huomaavan :D joku saattaa olla vaikka jostain vaatteesta että ”tää on oikeesti niin sun tyylinen” ja ite siinä sillee ”aijaa, kiva tietää O_o”\nJa haha mä teen kans tota et sanon kavereille et ”toi on niin sun tyylinen!” :D Ja mulle yleensä sanotaan tolleen kaikesta leopardikuvioisesta :D!\nVaatteiden kanssa käy aina niin, että ostetaan uusia kivoja vaatteita, mutta kun ne ovat olleet kaapissa jonkun tovin, niihin ns. kyllästyy, eikä ne näytäkkään niin kivoilta, kuin ostohetkellä. :D\nSilti en raaski luopua vaatteistani, koska kuljen ajatuksella ’voin joskus tarvita tätä” :D\nHeh voin niin samaistua tohon fiilikseen! :D\nSulla on kyllä mun mielestä aivan ihana tyylitaju!! Haluisin kaikki sun vaatteet :)\nVoi kiitos, kiva kuulla :)!\nTykkään noista viimeisestä kuudesta kuvasta eniten, niissä näyttää, että olisit jotenkin löytänyt sellaista ajattomampaa ja klassisempaa tyyliä. :) Ei liikaa eikä liian vähän. :) Myös tossa kuvassa, jossa työntelet rattaita parkassa ja hiuspantajutskassa oot pukeutunut mielestäni rennosti, mutta tyylikkäästi. :) Mun mielestä yleisesti sellaiset kokonaisuudet on parhaita, jossa tyyli on siisti, tyylikäs, mutta kuitenkin huoleton ja siinä on joku pikkujuju, joka kuvastaa persoonaa itseään! Esim. jos on rock-henkinen, niin ei tartte olla päästä varpaisiin pukeutuneena nahkaan ja niitteihin, vaan vaikka asusteilla tai pelkällä ala- tai yläosalla saa tuotua sitä asennetta. :)\nKiitos, kiva että löytyi kivojakin asuja :)! Mä oon ihan samaa mieltä että tyylikkäät, siistit asut ovat parhaita, mutta kuitenkin siten että niissä on se joku juju :)!\nOon kyllä niin kade sulle! sulla on niin täydellinen vartalo, ku vaate ku vaatekkin näyttää hyvältä sun päällä! <3 ihana nainen<3 Onko sun äiti muuten Oulussa taas ku ihan ku olisin nähnyt eilen linkussa :)\nNo hei ootappa vaan kun kotiudun synnytyssairaalasta niin siitä on taas unelmavartalo kaukana kun saa peitellä mahalöllöä :D! Mut kiitoksia silti ihanuus<3 :D Ja äiti on joo Oulussa takaisin, mut linkussa se ei oo ollut kun se sairastelee kotona sen kipeän murtuneen olkapäänsä kanssa :( Mukavaa pääsiäistä!\nMulla isoin muutos pukeutumisen ja laittautumisen kanssa tuli opiskelujen ja äitiyden myötä. Lähihoitajaksi opiskellessa tulin siihen tulokseen, että luonnollinen meikki on parempi, kuin omat piirteet peittävä. Lisäksi huomasin, että lapset suhtautui paremmin, kun meikkiä ei ollut esim. silmissä niin paljoa. Vaatetuskin sai sellaisen aikuistumisen tuulahduksen opiskelu aikana. Panostin enemmän laatuin, kuin vaatteiden määrään.\nRaskaus aikana ostin jonkin verran mamma vaatteita. Lähinnä housuja…Raskauden jälkeen kroppa muuttui ja koska halusin tyttöä imettää, niin vieläkin (neiti 7kk) pitää pukeutuessa mietti, että mikä on helppo vaate imetyksen kannalta. Kaupassakaan kun ei viitsi ottaa kaikkea pois…Kauluspaidat/paitapuserot ja tunikat ovat siis olleet kovassa käytössä.\nMasuun täälläkään ei juuri löysää jäänyt synnytyksen jälkeen, mutta silti suosin vieläkin rentoja ja mukavia housuja. Jos ahdistaa ja painaa ja puristaa, niin ei kiva.\nOma tyyli löytyy kyllä pikku hiljaa. Ja oln mäkin enemmän korkkari mamma, kuin verkkari, mutta ulkoilua ajatellen suosittelen ostamaan kunnon ulkovaatteet :) Päiväkodissa töissä olleena suosittelen lämpimästä myös kunnon lenkiä talvelsi. Eikä välttämättä mitään joka sään vaelluskenkiä, vaan jotain suht nättejä ;) Mullakin ihan kivat vagabondit. Kumisaappaitakin löytyy sellaisia, missä kehtaa mennä ;)\nTuo on kyllä totta että imetys vaikuttaa pukeutumiseen paljon kun pitää miettiä missä vaatteissa se imettäminen helpoiten onnistuu. Mulla ei ole toistaiseksi kuin vasta yksi varsinainen imetyspaita, saa nähdä onnistuuko se imettäminen kuinka hyvin normivaatteilla sitten :)\nMulla on maailman ihanimmat vaaleanpunaiset Hai-saappaat sadekelejä varten<3 Oon aivan samaa mieltä siitä että kunnon ulkoilukamppeissa se ulkoilukin on mukavaa, talvisin mulla on käytössä kunnon laskettelutakki ja -housut mutta tänä talvena ne ei vaan ole mahtuneet päälle :DD! Välikausivaatteisiin sensijaan en ole koskaan vielä joutunut pahemmin panostamaan joten siksi niitä ei vielä multa löydykään :)\nTäytyypä lisätä vielä edelliseen, eli mullakin tuo tupakointi kuulunut nuorempana päiviin. Nyt vanhempana on kyllä hieman jopa noloa, kun osassa kuvissa tuo ko.kääryle näkyy.\nOnneksi tajusin 3,5v jälkeen lopettaa. Rahaa säästyy hurjasti ja on kyllä paljon parempi olo.\nHahah joo se rahansäästö on varsinkin ihan hurjaa minkä tupakoinnin lopettaminen aiheuttaa! :)\nMun tyyli on ollut teinivuosina aika samankaltaista mitä sulla noissa aiemmissa kuvissa. :) Mutta tää äitiys.. Oon ehkä jotain korkkari- ja verkkarimutsin väliltä? Mulle on tärkeetä että mulla on ulkoilussa/urheillessa hyvät ulkovaatteet ja hommaan soveltuvat kengät, pipo, hanskat.. Kaikki! Kotona saatan hiihtää mun iki-ihanissa Puman kollareissa, mutta sitten taas kun lähden shoppailemaan, kavereiden kanssa syömään, juhlimaan (en tosin ole vielä käynyt mutta ennakoin tätä juttua nyt :D) niin tykkään pukeutua ja laittaa itseni nätiksi. :) Oon pyrkiny nyt ostamaan vaatteita nimenomaan kokonaisuutena ja tyyli on muuttunut selkeesti aikuisempaan suuntaan. :) Raskaana ollessa tyyli oli aika hankala juttu, koska aika harvat mama-vaatteet oli mun mielestä kivoja ja niissä oli se mahan kohta jotenki hassusti leikattu niin ne ei oikein koskaan tuntunu asettuvan mun masun mukaan. :D\nRaskaanaollessa oikeasti on tosi vaikeaa koittaa säilyttää se oma tyyli, kun melkeinpä kaikki mammavaatteet kaupasta riippumatta ovat samaa kastia ja vuodesta toiseen suht samantyylisiä (ehkä värit ja lahkeen leveys vähän vaihtelevat).\nSe on varmasti erittäin toimiva kikka että ostaa vaatteita ainoastaan kokonaisuutena, tai ainakin pitää sen kokonaisuuden mielessä niitä ostaessaan ja miettii sopiiko se ostettava vaate yhteen muiden juttujen kanssa :)!\nPakko tulla ensimmäisen kerran kommentoimaan! Aivan mahtavan tyylin oot löytäny itsellesi,olen kateellinen! Itse taidan lukeutu enemmä noihin tuulipukukansaan,eli käytän liian paljon tuulihousuja ja toppatakkia ja usein pipo päässä…..ärsyttävää! Mutta meikkaan kyllä joka pvä,ellen ole kipeä. Harva ystäväkään on nähnyt ilman meikkiä,ellei ole saunottu tms. Siitä en luovu. Tykkäisin käyttää korkkareita mutta en yksinkertaisesti osaa kävellä niillä!! Ja olen aina tuntenut itseni miehiseksi naiseksi(inhosin pienempänä käyttää mekkoja),nykyään käytän juhlissa mutta ei kyllä muuten tule vapaa-ajalla käytettyä. Lapsen syntymän jälkeen joutunut käyttää rentoja ja löysiä vaatteita koska plösöä on jäänyt paljon keskivartaloon(lapsi jo reilu 1v).. innolla odotan koska saisi alkaa käyttää normaaleja tiukkoja vaatteita ja lempparifarkut menisi päälle ilman tuhansia tursuavia makkaroita. Sun vaatteet näyttää nii mageilta että voisin ostaa suurimman osan!!:D tässä pieniavautuminen mun tyylistä. :) mukavaa pääsiäistä!\nKiva että kommentoit ja kerroit omia kokemuksiasi! :) Kiitoksia paljon!! Hahaa ehkä mä järkkään jonkin kirppiksen ja myyn kaikki mun vanhat vaatteet pois :D!\nJa ei kaikkien tarvi käyttää korkkareita, mä rakastan kans erilaisia ballerinoja kun ne on naisellisuudestaan huolimatta myös super mukavat jalassa :)!\nMukavaa pääsiäistä sinnekin ja saa useamminkin kommentoida jos vain jaksaa ;)!\nVoi sua! <3 Oot paras.\nKiitos myös siitä, että aiheutit mulle törkeen shoppailuhimon. Oaoaoaooao, musta tuntuu, et mä oon löytäny mun tyylin! :)\nIhana Jarppuli, kiitoksia<3 Ja sulla on maailman ihanin tyyli ;)\nMä ainakin haluan ehdottomasti lukea sun tyylisuunnitelmistasi lisääkin :–) Mä en ole koskaan ollut kiinnostunut vaatteista (eli menen joka päivä farkkujen ja t-paidan yhdistelmällä, tosi innovatiivista :–D), mutta sun asukuvistasi ja tyylistäsi mä tykkään jostain syystä kovasti! Oot muutenkin aina niin aurinkoinen, että tää on ehdottomasti yks mun lemppariblogeistani!\nVoi ei mikä ihana kommentti, kiitos ihan mielettömän paljon<3 Mahtavaa kuulla että mun tyyli kolahtaa (niin blogissa kuin vaatteissakin :D) ja mukavaa pääsiäistä sinne<3 :)\nVitsit mitkä sääret sulla on! Niin ihanan pitkät, oikeen kateellisena katselin varsinkin nuita kuvia joissa sulla on shortsit tai hame :D Pientä hilpeyttä herätti nuo alkupään kuvat, mutta sulla on tyyli muuttunut kyllä parempaan suuntaan. Ja tee vaan lisää tyyliaiheisia juttuja, näitä on mukava lukea nyt kun itse yritän ensimmäistä kertaa etsiä sitä omaa tyyliä :)\nBikertakki ja kellohame, menee kyllä itselläkin ostoslistalle!\nVooi kiitoksia, mukavaa että tykkäsit :)! Mä tykkään hirveesti tehdä tyyli- ja vaateaiheisia juttuja ja tekisin niitä mielellään useamminkin :)\nBikertakki on vaatekaapin pelastus, kun laittaa sen päälle niin huonokin asu näyttää 10000 kertaa paremmalta :D Testattu on!\nSulla on kyllä tyylisilmää selvästi! Vaikka tähän perään sanon suoraan että en ehkä ole ihan paras puhumaan kun itellä ei sellaista ole ollenkaan! ;D Enkä ole koskaan ollut kiinnostunutkaan paljoa vaatteista tai meikkaamisesta. Pakon edessä juhliin meikkaan, mutta siinäpä se…\nMoni uusi tuttavuus on pistänyt mun meikittömyyden ja vedenpitävät ulkoiluvaatteet äitiyden pikkiin, mutta mä oon kyllä ihan aina tälläinen ollut! :D Viihdyn farkuissa, neuleissa ja t-paidoissa. Värivalikoima on yhtä ankea, mustaa, mustaa ja mustaa… Vähän tummaa violettia ja harmaata seassa! ;) Varsinainen tyyli guru siis!!\nIhailen monen, niin kuin sinunkin, naisellista ja kaunista tyyliä! Samalla mietin että hitsi en kyllä ite jaksaisi joka päivä meikata tai miettiä vaatteita! Onneksi meidän ei tarvitsekkaan kaikkien olla samanlaisia sentään. Mä olen tyytyväinen verkkarimutsi, mutta eihän se kaikille sovi… Varisinkin jos se on vaan joku äitiyden mukanaan tuoma ”pakkotyyli”…\nVoi kiitoksia, kiva että mun tyyli miellyttää vaikkei omaa tyyliäsi liippaakaan läheltä :D! Ja ei kaikkien tarvitse todellakaan olla mitään korkkarimutseja, se on tärkeintä että itse viihtyy ja jos kokee rennon ja huolettoman lookin eniten omakseen niin eihän siinä ole mitään väärää :)! Ja musta on hei tyylikäs väri! ;)\nSulla on Iina niin ihana tyyli!!:) Nytkun näitä kuvia katteli niin tuli semmonen mieleen että kyllä toi tumma tukka ehkä paremmin sopii sulle! Vaikka aattelin ensin kun värjäsit vaaleemmat et se on parempi :) ehkä toi tummien haikailu johtuu vaan vaihtelun halusta,emmätiedä :D mut olet ihana :) munkin myös on pakko tunnustaa että oon stalkannut sua ja sun tyyliä jo galtsuajoista…:D\nVoi kiitoksia paljon<3 Hahaa ja hei arvaa mitä, niin mullekin! Hiuskriisi vaan kasvaa ja kasvaa kun en tiedä mitä näille teen sitten kun vauva on syntynyt ja pääsen kampaajan penkkiin :D! Pitää vielä miettiä.. Ja voi ihana, kiva että joku on jaksanut seurailla jo noin pitkään :)! Ihanaa pääsiäistä sulle!\nTiaran syntymän jälkeen sulla on ollu ihana tyyli! Ei niin antava kun ennen, muttei tosiaankaan sitä röttästä mutsi lookia, että monta kokoo liian suuret vaatteet niskaan ja menoks! Ja upeet sääret sulla <3! Mulla ittelläni ei oo tarve näyttää niinkään muodikkaalta vaan trendikkäältä ja raikkaalta, tykkään iloisista väreistä :)\nVoi kiitoksia hurjasti :)! Tuli hyvä mieli sun kommentista! Mukavaa pääsiäistä sinne! :)\nTäytyy sanoa, että sulle sopii ihan todella hyvin pillifarkut + laatikkopaita-yhdistelmä, esim. tuo asu, jossa sulla on leopardihousut, tai ainakin itse pukisin kroppani noin jos olisin samanmuotoinen :) Ja nuo pidemmät tummat, nimenomaan kiharat hiukset sopivat myös todella hyvin.\nKiitoksia :)! Ja mulle tuli näitä kuvia valitessani kans tosi ikävä tuota tummaa pitkää tukkaa, en kyllä tiedä mitä näille hiuksille vielä teen :D!\nsulla on kyl aina ollu tosi ihana tyyli! :)\nMä ite henk.kohtasesti tykkään sun tyylistä kunpukeudut niin kuin nuori! Tottahan toki sun tyyli on muutenkin täydellinen! Vuosi sitten mä ihailin sun tyyliä ja otin siitä paljon mallia! Ei musta kaikkien äitien pidä pukeutua verkkareihin ja tukka kuin sattuu.. Ite meinaan olla samanlainen kuin nyt vaikka olisinkin äiti! Kommentti on ehkä sekava mut ehkä siitä selkoo saa?;D Ja lemppari kuva on missä sulla on noi haaremit ja keltainen paita!\nNiin ja sulle sopii miusta parhaiten tumma tukka vaikka kaikissa oletkin kaunis!\nVoi kiitoksia, ihana saada tuollaista palautetta :)! Ja mullakin on ikävä sitä tummaa tukkaa :/ Ehkä värjään sen takaisin! :D Ihanaa pääsiäistä sulle!\nEnnen raskautta en niin paljon välittänyt mitä laitoin päälle. Ostin jotain mitä tarvitsin ja joka oli minusta hieno. Meikkiä piti laittaa melkein joka päivä, paitsi silloin kuin olin hiiiirveen väsynyt. Hah, koulussa mulla oli jotku collage paita sekä siihen sopivat housut, hiukset seka nutturalla ja kasvot näyttivät kuoleelta. Kyllä ihmiset tuijottiva :D\nNyt kun olen äiti en oikein jaksa välittää meikistä. ” Äh olen äiti. Ei ihmiset silloin välitä jos mulla on meikkiä vai ei ” Noin ajattelen melkein joka kerta kun olen menossa ulos. Hyvin harvoin on kyllä tehnyt mieli meikata ja laittautua oikein kunnolla. Kunnolla ja kunnolla, ripsiväriä ja pussit pois silmien alta. Avot, eiku reissuun!\nEi mulla ole koskaan ollut mitään ikonia.. eikä varmaan tule koskaan olemaankaan. En ole oikein muoti ihminen. Olen varmaan muoti jutuissa jäljessä..\nEi kaikkien tarvitsekaan olla muoti-ihmisiä, eikös se ole tärkeintä että itse viihtyy omassa ulkoisessa olemuksessaan ja peilikuva miellyttää :)!\nEnnen raskautta liikuin ulkona aika mielenkiintoisissa asuissa – ylitiukat farkut, avonainen toppi, korkokengät, ihan törkeesti meikkiä. Tosi pian plussaamisen jälkeen lähti tyyli kyllä muuttumaan, pidin löysiä puseroita ja verkkareita alkuraskauden, ettei maha näkyis, mutta sitten raskaus alkoi tuntua enempi todelliselta (n. rv 20) ja aloin innostua tulevasta perheenlisäyksestä enemmän ja tiukemmat paidat palasi tyyliin.\nNyt 2 lapsen äitinä tyyli alkaa näyttää jo ihan mukavalta – käytän aika paljon tunikoita/mekkoja ja sukkahousuja, tosin tällä hetkellä vaatteet koostuvat lähinnä raskausvaatteista, tunikoista ja mamaleggingseistä. Olen aika ylpeä itsestäni, miten olen säilyttänyt omannäköisyyteni myös tämän kolmannen raskauden aikana, aikaisemmin siihen ei ole ollut kunnolla mahdollisuutta ja päälle on laitettu sitä mikä mahtuu ja mitä halvalla saa.\nVoi onnekas sinä kun olet onnistunut säilyttämään omannäköisen tyylin myös raskausaikana :)! Musta tuntuu että suurin syy tähän mun raskaudenaikaiseen tyylikatoon on tällä kertaa ollut tämä vuodelepo ja sen aiheuttama yleinen saamaton fiilis..Ja se on kyllä totta myös että halvalla ei niin kivoja äitiysvaatteita yleensä löydy, ainakaan yhtään niitä omaperäisempiä. Parhaimmat raskausvaatelöydöt mulla on tällä kertaa ollut ne Sobeat joita olen täällä hehkuttanutkin! :D\nHei! Pakko kommentoida, et sulle on kyl sopinu vaaleet hiukset tosi hyvin:)\nOot kyllä näyttäny hyvältä aina, ja jonkulaista tyylitajua sulla on kyllä aina ollut ;D Muistaakseni luin jostaki, että oot 167cm tjms pitkä? :o En voi uskoa ku näytät useimmiten niin pitkältä kuvis, mutta kai se johtuu noista sun yyyylipitkistä ja hoikista jaloista vaan sitte :)\nVoi kiitos :)!! Joo oon 167cm, eli tämmönen keskimittainen mut tosiaan suurin osa pituudesta on jaloissa ja selkä mulla ei oo mitenkään kovin pitkä :D!\nOi sulle sopii upeasti siniset farkut yhdistettynä suht yksinkertaiseen yläosaan! Ainakin mun silmää miellyttävät näistä eniten tuo missä sulla on farkut+vaaleanpunainen raitapaita, farkut+neliömallinen harmaa paita ja farkut+moustache-paita. Myös tuo musta&harmaa juhlamekko ja punavalkoraidallinen paita+harmaa hame ovat aivan ihania.\nJännä kun itsestäni tulee harmaalla värillä todella väsyneen näköinen, mutta sulla on niin vahvat värit hiuksissä, kulmakarvoissa ja silmissä ettei tuollaisesta ole tietoakaan.\nMun oma tyyli on myös aika yksinkertainen. Huomaan aina että kaikki yksityiskohtaiset, erikoisella leikkauksella varustetut tai röpelöiset paidat jäävät kaappiin roikkumaan ja käteen tarttuu se farkut+toppi+bleiseri+huivi+korkonilkkurit kerta toisensa jälkeen. Tuohon suuntaan lähtenyt menemään erityisesti sen jälkeen kun aloin käymään toimistotöissä ja piti senkin takia kaappiin järjestää kaikkea business-henkistä vaatetusta.\nVoi kiitoksia ihan hurjan paljon<3 :) Kiva kuulla että tykkäät mun asuista!\nFarkut on kyllä ihanat, hyvinistuvissa farkuissa näyttää yleensä aina hyvältä, varsinkin jos tosiaan yhdistää ne johonkin yksinkertaisen tyylikkääseen yläosaan ja korkkareihin tai ballerinoihin :) Bleiseri on myöskin aina tyylikäs valinta ja ryhdistää asun kuin asun! :)\nMukavaa pääsiäistä sinne :)!


Myydään Kerrostalo, Kaksio - Mikkeli, Maunuksela, Ristimäenkatu 18-22 - Etuovi.com 70012930\nRistimäenkatu 18-22, Maunuksela, Mikkeli\nTutustu kohteeseen myös 3D-virtuaaliesittelyllä As Oy Kvartetin sijainti Naisvuoren kupeessa on mitä parhain. Maunuksela onkin yksi suosituimmista alueista keskustan kupeessa. Monipuoliset palvelut sekä pala Mikkelin historiaa löytyy viereltä mm. Naisvuoren uimahalli ja Päämaja. Tämä reilun kokoinen ensimmäisen kerroksen kaksio odottaa uusia asukkaita. Kiva pohjaratkaisu. Lasitettu parveke rauhallisen sisäpihan suuntaan. Tulevaisuudessa häämöttävä putkiremontti on huomioitu jo hintaan. Voisiko tämä olla tuleva kotisi? Heti vapaa! Yksityiset esittelyt järjestyvät joustavasti. Ota yhteyttä, tavataan esittelyssä. Tiedustelut, esittely- sekä arviointipyynnöt: Teemu Pääkkönen, puh. 0440 338 348 teemu.paakkonen@valiokiinteistot.fi Oma myymättä? Ei huolta, kutsu meidät arvioimaan omakin asuntosi! Välitämme Kiinteästi.\nRistimäenkatu 18-22, 50100\n(Hoitovastike 236,50 €/ kk)\nAutopaikka 7 EUR/kk, saunamaksu 10,50 EUR/kk\nTilaa isolle ruokapöydälle, sähköliesi, jää-pakastinkaappi. Lattiat parkettia.\nSuihku, suihkuseinä, peilikaappi, pesukonevalmius, laattaseinä, vinyylimatto\nOlohuoneesta käynti lasitetulle parvekkeelle. Lattiat parkettia.\nIso makuuhuone. Lattiat vinyyliä.\nYhteiset tilat: Askartelutila, pesula, jäähdytetyt talouskellarit, ulkoiluvälinevarasto\n2017 - IV-kanavien nuohous ja puhdistus 2015 - Ikkunaremontti 2013 - Viemäreiden kuvaus ja puhdistusharjaus 2011 - Jätekatoksen muutos ja korjaus 2009 - Pihan kunnostustöitä 2008 - Parvekeovien uusiminen, julkisivujen ja parvekkeiden korjaus ja maalaus. 2007 - IV-kanavien nuohous ja puhdistus 2003 - Sisäänkäyntien lippojen rakennus 2002 - Vesikattojen uusiminen\nTaloyhtiöön on teetetty LVIS-peruskorjauksen hankesuunnittelu, jossa on kartoitettu peruskorjauksen tarvetta ja aikataulua. Hanketta ei ole toistaiseksi lähdetty viemään eteenpäin, mutta hankesuunnittelun mukaan asiassa olisi järkevä edetä lähivuosina.\n14 pihapaikkaa + 15 at osakkeina\nHei! Haluaisin lisätietoja kohteesta: Ristimäenkatu 18-22, Maunuksela, Mikkeli (https://www.etuovi.com/kohde/70012930)


Kolme suomalaisnaista kertoo: Tällaista on seurustelu ulkomaalaisen kanssa - MTVuutiset.fi\nKolme suomalaisnaista kertoo: Tällaista on seurustelu ulkomaalaisen kanssa\nKaukosuhteessa eläminen nosti ikävän pintaan, mutta pitkät keskustelut vahvistivat yhteenkuuluvuuden tunnetta. Shutterstock\nJulkaistu 16.10.2012 09:00 (Päivitetty 22.01.2013 09:53 )\nMillaista on seurustella ulkomaalaisen kanssa? AVA haastatteli kolmea monikulttuurisessa parisuhteessa elävää suomalaisnaista ja kysyi heiltä niin suhteen parhaimmat kuin haastavimmat puolet.\nAVA haastatteli kolmea ulkomaalaiseen mieheen rakastunutta suomalaisnaista ja selvitti monikulttuuristen suhteiden parhaat puolet, haasteet ja kysyi missä kulttuurierot näkyvät selvimmin. Kuinka parit näkevät toistensa kulttuurit ja arkiset tavat?\nGhanalainen Jerry*, 32, soitti aluksi suomalaiselle Nellille*, 28, vahingossa. Keväällä 2006 soitettu vahinkopuhelu johti jutteluun ja kavereiksi asti.\n– Olimme alkuun kavereita, tutustuimme ja ihastuimme pikkuhiljaa. Hän oli silloin asunut Suomessa alle puoli vuotta, Nelli muistelee.\nNelli kertoo vanhempiensa suhtautuneen seurustelu-uutiseen positiivisesti ja pitäneen Jerrystä heti. Ulkomaalaisuus ei ollut mikään kynnyskysymys, sillä Nellillä oli aiemminkin ollut ulkomaalaisia poikaystäviä. Nyt Suomessa asuva pari on naimisissa ja heillä on kaksi alle kouluikäistä lasta. Avioliitossa on meneillään miettimistauko, mutta välit ovat edelleen hyvät ja pari tapaa lähes viikoittain.\nSuomalainen Hanna*, 30, puolestaan tapasi perulaisen poikaystävänsä Danielin*, 25, miehen kotimaassa Perussa. Pari tapasi yhteisen kaverin syntymäpäiväjuhlilla ja juttua riitti koko illan ajan. Daniel ehdotti uutta tapaamista ja nyt yhteistä taivalta on kestänyt jo kolmisen vuotta. Pian Hanna muuttaa kahdeksi vuodeksi Peruun saatuaan sieltä oman alan työpaikan. Myös Hannan ja Danielin vanhemmat ovat suhtautuneet seurusteluun myönteisesti.\n– Minua jännitti aluksi kertoa vanhemmilleni, mutta he suhtautuivat todella positiivisesti. Kummankaan vanhemmat eivät ole koskaan kyseenalaistaneet mitään, Hanna kertoo.\nSuomalais-italialainen Venla, 27, ja saksalainen Christian, 25, olivat molemmat opiskelijavaihdossa samassa yliopistossa Hong Kongissa keväällä 2011, kun rakkaus syttyi. Pari tapasi heti lukukauden alussa vaihto-oppilaille järjestetyissä juhlissa.\n– Vanhempamme suhtautuivat suhteeseemme hyvin ja olivat iloisia puolestamme. Ainoa omia vanhempiani huolestuttanut asia oli kaukosuhteeseen ryhtyminen, Venla sanoo.\nOpiskelijavaihdon jälkeen molemmat jatkoivat opiskelua omissa kotimaissaan. Vuoden kuluttua seurustelun alkamisesta Venla muutti Saksaan, jossa suoritti opintoihini kuuluvan työharjoittelunsa.\n– Jäin työharjoittelun jälkeen Saksaan asumaan, ja suunnitelmissamme on asua siellä. Parasta on ollut se, että pääsimme vihdoin eroon kaukosuhteesta ja aloittamaan yhteisen elämän samassa maassa, Venla iloitsee.\n"Kun kumppani on eri kulttuurista, ymmärrystä vaaditaan paljon"\nKumppanin erilainen tausta on osoittautunut rikkaudeksi, mutta haasteitakin seurustelusta on löytynyt. Alkuun etenkin kaukosuhteessa eläminen on vaatinut kärsivällisyyttä.\n– Haastavinta alussa oli ehdottomasti kaukosuhde. Se vaati paljon luottamusta sekä itseensä että toiseen, ja ikävä tuntui välillä sietämättömältä. Kaukosuhteen kuitenkin kesti, sillä tiesimme, että se on vain väliaikaista ja päättyisi alle vuodessa, Venla kertoo.\nVenla ja Christian kommunikoivat opiskelijavaihdosta palattuaan aluksi ilmaisten nettipuhelujen kautta. Venla kertoo kaukosuhteesta olleen seurustelun kannalta hyötyäkin.\n– Koska vietimme suhteemme ensimmäisen vuoden kaukosuhteessa, jolloin ainoa kommunikointiväline oli Skype, pystymme edelleen puhumaan toisillemme kaikesta. Kaukosuhteessa oli opittava kertomaan kaikki tietokoneen kautta ja toiselle puhuminen oli tärkeää. Tämä taito on säilynyt suhteessamme edelleen. Lisäksi ymmärrämme toisiamme erittäin hyvin, satunnaisista kulttuurieroista huolimatta, Venla toteaa.\nNelli kiittelee löytäneensä monikulttuurisesta parisuhteesta paljon hyvää.\n– Parasta on kyky tehdä kompromisseja. Vaikka karikkoakin on ollut, on keskinäinen ymmärrys. Kun toinen on eri kulttuurista, ymmärrystä ja myöten antamista vaaditaan aika paljon. Mielestäni on rikkaus, että on monta kulttuuria ja erilaisia tapoja. Itse pidän kovasti afrikkalaisista tavoista ja heidän perhekeskeisyydestään, Nelli sanoo.\nHannakin on huomannut joustavuuden olevan olennaista monikulttuurisessa suhteessa, etenkin jos osa ajasta eletään eri maissa. Hanna ja Daniel ovat asuneet seurustelunsa aikana pisimmillään puoli vuotta yhdessä ja yhtä pitkän ajan eri maissa.\n– Haastavinta on ollut eri maissa asuminen. Olemme kuitenkin joustavia molemmin puolin ja olemme olleet avoimia toisen kotimaata ja kulttuuria kohtaan. Alusta asti on ollut hienoa huomata löytäneensä ihmisen, joka ajattelee asioista niin samalla tavalla. Meillä on samanlaiset tulevaisuuden haaveet ja tavoitteet elämässä, Hanna kertoo.\nSuunnitelmallisuus vaihtui fiilistelyyn\n"Christian arvostaa suomalaisissa heidän kielitaitoaan ja huoletonta elämänasennetta", Venla kuvailee. Shutterstock\nNellistä on mukavaa, ettei parisuhde ole tavallisimmasta päästä. Toisinaan on kuitenkin vähän vaativampaa sovittaa erilaisia tapoja yhteen.\n– Esimerkiksi aikataulut ovat Suomessa aika tarkkoja ja afrikkalaisten aikataulu taas ei sitä ole. Tietenkin puoliso on opetellut Suomen tavoille, mutta aina se ei vain mene niin. Turha on silti hermostua, kun asia ei tule siitä muuttumaan. Rahankäyttö on sellaista, että kun rahan olisi hyvä riittää ruokaan vielä kuun lopussakin, niin Jerryllä on tapana käyttää se, mitä on kädessä ja miettiä sitten huomenna mistä sen päivän ruoka saadaan, Nelli kertoo.\nHannakin on saanut huomata, että Perussa asioita ei suunnitella niin pitkälle etukäteen kuin Suomessa.\n– Suomalaiset tekevät pitkän tähtäimen suunnitelmia, Perussa olen joutunut totuttelemaan fiilispohjalla menemiseen. Siellä katsotaan, mitä päivä tuo tullessaan, eikä murehdita liikaa tai suunnitella liian tarkasti edes seuraavaa päivää. Siitä tuli kinaa alussa. Eroavaisuutemme tulivat alussa enemmän esille, kun oli ihan eri tapa tehdä asioita, Hanna kertoo.\nHannan lailla Nelli kokee hankalaksi olla toisinaan pitkiä aikoja erossa puolisostaan.\n– Haastavinta meillä on se, että mies haluaa tietysti viettää paljon myös kotimaassaan aikaa. Välillä hän on useamman kuukauden poissa ja se on välillä vaikeaa, Nelli sanoo.\nVenlasta suurimmat kulttuurierot johtuvat hänen italialaistaustastaan.\n– Koska olen puoliksi italialainen, tulevat kulttuurierommekin ehkä enemmän italialaisen kulttuurin kohdatessa saksalaisen. Minä näytän tunteeni helpommin ja räiskyvämmin kuin mieheni, mikä aiheuttaa hänessä välillä hämmennystä. Muita kulttuurieroja ei oikeastaan ole ollut, sillä Suomen ja Saksan välillä ne eivät ole suuria, Venla sanoo.\n"Suomalaiset ovat Jerryn mielestä hyvin rehellisiä ja tekevät juuri niin kuin sanotaan. Täällä asiat hoituvat, eikä ole korruptiota välissä", Nelli sanoo. Shutterstock\nNaiset epäröivät pitkään, kun heiltä kysytään ulkomaalaisten miesten eroa suomalaismiehiin. Kukaan heistä ei halunnut tehdä yksioikoisia yleistyksiä mistään kansallisuudesta, mutta löysi lopulta jotain eroavaisuuksia suomalaismiehiin verrattuna.\n– En osaa verrata Jerryä suomalaismiehiin, kun minulla ei koskaan ole ollut suomalaista puolisoa. Hän on omalla lailla perhekeskeinen, mutta kyllä taloudenpito tiskeineen ja vauvanvaippoineen jää vaimolle. Mitä minulla on kokemusta esimerkiksi omien veljieni kautta suomalaisista miehistä, he kyllä hoitavat taloutta paljon tasa-arvoisemmin. Jerryn mukaan nainen hoitaa kodin ja mies tuo rahan pöytään, Nelli kuvailee.\n– Ehkä Perussa otetaan nainen enemmän huomioon ihan pikkuasioissakin. Perussa nainen saa aina täyteen bussiin astuessaan istumapaikan – oli sitten ulkomaalainen tai paikallinen, nuori tai vanha, lapsen kanssa tai ilman. Outoa aluksi oli myös, ettei Daniel antanut minun kantaa kauppakasseja. Kysyin, että miten avuttomana oikein minua pidät, kai nyt osaan kauppakassini kantaa! Daniel puolestaan selitti, että häntä katsottaisiin pahasti, jos tyttöystävä joutuisi kanniskelemaan ostoksia, Hanna nauraa.\n– Itsevarmuus on piirre, joka valitettavasti puuttuu monilta suomalaisilta miehiltä, tai sitä on heillä liian vähän. Miehen itsevarmuus on seksikästä ja saa hänet näyttämään silmissäni heti paljon paremmalta. Myös mieheni tyylitaju on loistava; hän tietää, mikä hänen päällään näyttää hyvältä ja kehtaa sen myös näyttää. Lisäksi on todettava – vaikkakin hieman kliseisesti – että mieheni on huomaavainen ja käyttäytyy naisia kohtaan kuin herrasmies, Venla sanoo.\n"On rikkaus ja hieno asia, että perhe on niin läheinen", Hanna kehuu perulaisten perhearvoja. Shutterstock\nPuhuttaessa kumppanin kulttuurin ja kotimaan hyvistä puolista, nousee molemmilla naisilla ensimmäisenä mieleen perhekeskeisyys. Niin Ghanassa, Perussa kuin Saksassa perhe on tärkeä ja siitä pidetään huolta, yhteyttä pidetään aikuisiälläkin päivittäin tai ainakin viikoittain.\n– Itselläni on Suomessakin läheinen perhe, mutta Ghanassa on ihan normaalia, että perheen kanssa vietetään aikaa ja siitä pidetään hirveän tarkkaa huolta. Monet suomalaiset eivät välttämättä pidä yhteyttä sisaruksiin tai vanhempiin ollenkaan, mutta Ghanassa tapaaminen on vähintään viikoittaista. Nämä ovat tärkeitä asioita minullekin, Nelli sanoo.\nHannakin on saanut huomata perheen merkityksen eron.\n– Minulle suomalaisena on selvää, että vietän palon aikaa erossa vanhemmistani, mikä ei tietenkään tarkoita sitä, ettenkö jotenkin välittäisi perheestäni tai olisi heidän kanssaan läheinen, ja se on ihan normaalia. Perulaisista tuntuu taas oudolta, etten puhu vanhempieni kanssa päivittäin edes puhelimessa. Perussa perheen kanssa tehdään enemmän asioita, saatetaan lähteä vaikka lauantai-iltana yhdessä ulos syömään ja viettämään iltaa, Hanna kertoo.\nSaksalaisetkin saavat Venlalta kiitosta sosiaalisuudestaan ja perheen arvossa pitämisestä.\n– Saksalaiset ovat vastoin ennakkoluuloja erittäin helposti lähestyttäviä ihmisiä, ja heillä on hymy herkässä. Vaikka ei osaisikaan saksaa vielä täydellisesti, kannattaa kieltä silti käyttää, sillä saksalaiset arvostavat sitä, jos joku puhuu heidän kieltään. Lisäksi perhearvot ovat täällä erilaiset kuin Suomessa. Perhe on kaikki kaikessa ja perheen kanssa ollaan läheisiä, Venla sanoo.