Eteläinen Intia (ja ilmeisesti Intia yleensäkin) on kasvissyöjän aarreaitta. Paikallisella lentoyhtiöllä lentäessämme kiinnitimme heti huomiota siihen, että kasvisruoka oli ensisijainen vaihtoehto, jota suurin osa ympärillä olevista intialaisista kanssamatkustajistamme syötäväkseen tilasi. Lihansyöjien oli toki mahdollista tilata myös normista poikkeavaa non-veg -muonaa.Lihapuolelta pääasialliset vaihtoehdot olivat ymmärrettävistä syistä kanaa ja lammasta, mikä sopi meikäläiselle varsin hyvin. Aluksi olin tosin maassa maan tavalla kasvislinjalla, mikä osaltaan sekoitti mahani hyvinkin tehokkaasti. Vietinkin parina yönä puhdistusharjoituksia delhi-bellyn merkeissä. Onneksi ajoittaisesta huteruudesta huolimatta jaksoin silti roikkua joka päivä muun joukon jatkona.Oma asuinalueemme oli entistä viidakkoa (heippa vaan pikkuliskot ja muut mönkiäiset), ja kookospalmu oli yhtä tuttu näky kuin koivut omalla oululaisella pihamaallamme. Kookos onkin kuulemma olennainen osa monia eteläintialaisia kasvismurkinoita. Suomessa suosittu "intialainen ruoka" on yleensä kotoisin Pohjois-Intiasta, missä suositaan etelää enemmän gheetä (eli kirkastettua voita), curryjä ja tandoori-ruokia.Pohjoisintialaisia ravintoloita oli Bangaloressakin vaikka millä mitalla, ja varsinaisia eteläintialaisia ruokapaikkoja piti jopa haeskella erikseen. Ainakin yksi kalaruokaa tarjoava goalainen ravintolakin tuli vastaan (kalaa ei tosin kannata kuulemma syödä kovin kaukana rannikosta), samoin keralalaista ruokaa olisi ollut useammissa paikoissa tarjolla. Kerala olisikin mahtava käyntikohde, ja voisipa Goallakin joskus piipahtaa.Intialaiseen ruokakulttuuriin ei kuulu yleensä alkoholi, eikä sitä monista ruokapaikoista sitten saanutkaan. Yhdessä ravintolassa sain eteeni lasillisen verran aivan loistavaa intialaista viiniä (rypäleenä kuumalle alueelle erinomaisesti soveltuva cabernet sauvignon), mutta majapaikkaan yhtenä päivänä ostamamme pullot osoittautuivat aika homeisiksi kokemuksiksi. Laatueroja oli siis aika tavalla. Suomestakin saatavaa Sula-viiniä olisi ollut kauppojen valikoimissa tarjolla useampaakin sorttia. Paikallinen Kingfisher-olut oli pullotetun veden ohella ihan kelpoisa ruokajuoma.Monissa paikoissa oli tarjolla myös runsas valikoima alkoholittomia cocktaileja eli mocktaileja. Itse kokeilin muun muassa (uskaliaasti jääpalojen kanssa) Virgin Mojitoa, joka oli erittäin uskottava juoma tavallisenkin mojiton ystävälle. Alla olevassa kuvassa poseeraa mocktail, jonka makuaineena oli monenlaisten survottujen hedelmien lisäksi grenadiinia:Intiassa viehätti tapa käyttää muovin sijasta luonnontuotteita. Esimerkiksi yrttikimput oli sitaistu yhteen heinänkorrella, ja kasvit taipuivat paikallisten käsissä niin lakaisuvälineiksi kuin aurinkokatoksiksi. Paikalliset ateriatkin saatetaan tarjoilla banaaninlehdeltä, jolle annostellaan pienet annokset kaikkea mahdollista tarjolla olevaa murkinaa pikkelssejä ja chutneytä tietenkään unohtamatta. Kuvan ateria oli omasta mielestäni kerrassaan loistava. Paikkana oli eteläintialaiseen ruokaan erikoistunut Dakshin, joka tosin loistohotellin alakerrassa sijaitsevana ruokapaikkana oli mahdollisimman kaukana tavallisen intialaisen arjesta.Banaaninlehtiannos pitäisi syödä oikeaoppisesti ainoastaan oikeaa kättä käyttäen, mikä oli tottumattomalle kerrassaan hankalaa, kun vasen käsi tahtoi väkisinkin hiipiä esimerkiksi leipää repiessä messiin. Riisiäkin on yllättävän hankala vedellä suuhun ilman haarukkaa. Kuvassa näkyvänä alempana "leipänä" on dosa eli paikallinen riisistä ja linsseistä tehty kreppi, josta syntyy myös monien ylistämä kojuruoka eli perunatäytteinen dosa masala (tai masala dosa). Sitä taidan opetella valmistamaan itseksenikin, vaikka jotenkin tuntuu, ettei täällä Suomessa pääse intialaisen ruuan kanssa yhtä jykeviin makuihin. Riisi oli kookosriisiä, eli siinä oli muiden sattumien ohella joukossa myös paloiteltua kookosta.Bangalore tunnetaan Intian Piilaaksona, mistä syystä intialaisen kulttuurin rinnalle on hiipinyt runsaasti länsimaista hapatusta (etenkin italialainen ruokakulttuuri vaikutti olevan paikallisten ruokalehtien perusteella kovasti pop).Coffee Day -kahvilaketju on sikäläinen vastine meikäläisille starbuckseille, mutta itse tykästyin erityisen paljon Mocha-nimiseen kahvilaan. Siellä pääsin maistamaan melkoisen maukasta intialaista kahvia. Muuten en juuri kahvia juonutkaan, vaan kupistani löytyi enimmäkseen intialaisittain maustettua teetä (chai). Maailmankirjat ovat virallisesti sekaisin, koska en ole kotiuduttuanikaan keittänyt kahvia vielä kertaakaan.Viimeisenä vielä riksa juhla-asussaan:\nPastanjauhajien pääsiäisen aika vierähti Intiassa, Karnatakan osavaltiossa sijaitsevassa Bangaloressa. Intia olisi ollut ilman muuta pitkäaikaisemmankin vierailun arvoinen maa, ja viikko hurahti ohitse ihan hetkessä. Suomi on tuntunut Intian jälkeen huomattavan hajuttomalta, mauttomalta ja värittömältä. Sekä tietenkin kylmemmältä.Loma-ajoituksemme oli siinä mielessä hupainen, että kyseisellä alueella (jossa vietettiin parhaillaan kesäkuukausia) oli kuulemma ajankohtaan nähden kehnoin sää suurin piirtein sataan vuoteen. Eli vettä tuli taivaan täydeltä melkein joka päivä, mutta aurinkoisina hetkinä ehti sentään saada rusketustakin hieman alulle.Eteläisen Intian ruokatarjonnasta lisää juttua lähipäivinä.\nLeivoin tätä pähkinäleipää jo viikkoja sitten, mutta en ole saanut siitä millään ilveellä postausta aikaiseksi. Syy moiseen saamattomuuteen ei ole leivän kehnoudessa vaan siinä, ettei reseptiruotsini edelleenkään ole sillä tasolla, että kilometrin pituisen ruotsinkielisen ruokaohjeen suomentaminen julkiseen jakoon pahemmin houkuttelisi. Siksipä kehotankin kaikkia pähkinäleivän ystäviä suuntaamaan katseensa mainioon ruotsalaiseen Pain de Martiniin ja käyttämään leivontatuokioissaan kyseisen mahtiblogin alkuperäisiä ohjeistuksia. (Kuka oikein perustaisi Suomeen vastaavanlaisen leipäblogin?)Tämä leipä vaikuttaa juuriviritelmineen aivan mahdottoman isotöiseltä, mutta ei sitä loppujen ole ollenkaan. Yksittäisiin vaiheisiin ei kulu juurikaan aikaa (ellei odottelua oteta lukuun), ja lopputuloksena on juureva ja maukas leipä, jossa pähkinät pääsevät tosissaan pääosaan. Aluksi siis ohjeistusta (erittäin vapaasti suomennettuna) juureen ja sen jälkeen itse leipään, jonka valmistamisessa tähdätään siihen, että saa leipää sopivasti sunnuntain tarpeisiin:HapanjuuriTiistai-iltana sekoitetaan purkissa 100 grammaa ruisjauhoja, 100 grammaa raastettua omenaa ja 150 grammaa 40-asteista vettä. Seoksesta tulee puuromaisen paksua. Purkkia säilytetään paikassa, jossa on lämpöä noin 21–22 astetta. Välillä purnukan voi asettaa esim. kokkailujen ajaksi lieden läheisyyteen, jolloin se saa vähän lisälämpöä.Perjantai-iltana, ts. kolmen vuorokauden kuluttua seos alkaa hieman kuplia, ja maku on miedosti hapan. Rakenne on alkulähtökohtaa ohuempaa, joten sekaan sopii laittaa paksunnukseksi 60 g ruisjauhoa ja 50 g vettä.Lauantaina juuri kupluttaa edelleen ja sen koostumus on lähellä suklaamoussea. Juuri alkaa olla valmis. Tällä kertaa leivottavaa leipää varten otetaan siitä 100 grammaa erilleen. Loppuosaan sekoitetaan jonkin verran vettä ja ruisjauhoja, ja säilytetään sitä kylmässä seuraavaa leivontakertaa varten....ja sitten se leipä:Pähkinäleipä Martinin tapaanEnsimmäisenä päivänä sekoitetaan keskenään 100 g ruisjuurta, 100 g ruisjauhoja ja 200 g vettä. Annetaan seistä yön yli.Seuraavana päivänä seokseen lisätään 500 g vettä, 20 g suolaa, 400 g saksanpähkinöitä, 400 g sihtiruisjauhoja ja 500 g vehnäjauhoja (itse hieman säädin jauhojen kanssa siten, että lopputulos oli odotettua rukiisempi). Pähkinöiden määrä on siis melkoinen, mutta lopputulos onkin sitten sitäkin parempi. Mikäli taikinan sekoittaminen hoituu yleiskoneen taikinakoukulla, seosta hämmennetään ensin ennen pähkinöiden lisäämistä keskiteholla n. 8 minuutin ajan ja sitten vielä hitaalla vauhdilla noin neljä minuuttia siten, etteivät pähkinät pääse liikaa muussautumaan ja rikkoutumaan. Jätä taikina tämän jälkeen taas tekeytymään huoneenlämpöön peiteltynä neljäksi tunniksi.Neljän tunnin jälkeen ota taikina kulhosta ja jaa se jauhotetulla alustalla kahteen osaan. Pähkinäinen rakenne asettaa leipomiselle omat haasteensa, mutta homma ei ollut millään tavoin hankala tai ylivoimainen (edes minulle). Muotoile taikinapallot limppumaisemmiksi ja jätä ne taas liinan alle pariksi tunniksi tekeytymään. Tunnin päästä uunin voi vääntää kuumentumaan 275 asteeseen.Tee leipään kohottelun jälkeen muutamia viiltoja ja tumppaa se uuniin. Itse olin laittanut uunin pohjalle uunivuoassa vettä, mutta ilmeisesti vettä olisi voinut roiskia sinne vähän vapaamminkin. Kymmenen minuutin jälkeen lämpö pudotettiin 230 asteeseen ja luukkua käytettiin auki, jolloin enimmät vesihöyryt pääsivät poistumaan uunista. Leivän pintaan saa paistua kunnolla väriä, mutta jos siitä ei välitä, pinnan voi halutessaan suojata jossain vaiheessa vaikka alumiinifoliolla.Leivän pitäisi paistua sisältä 98 asteeseen, mutta minä en ryhtynyt mittaustoimenpiteisiin (digitaalisen lämpömittarin kanssa heiluminen on meillä enemmänkin perheen miesjäsenistön heiniä) vaan kaivelin leivän (tai leivät) uunista reilun puolen tunnin jälkeen, kun leipä alkoi tuoksua ja näyttää valmiilta. Sen jälkeen vaan jäähdytellään ja nautitaan!\nMonkeyfood-Muulilasta tupsahti ilmoille kirjallisuusaiheinen maalishaaste, jonka pitäisi nyt periaatteessa olla helppo nakki, mutta tehtävänantoon tavallaan sisältynyt nostalgiavaraus tekee hommasta hieman haastavampaa. Mitä meikäläinen sitten oikein lapsena ja vähän vanhempana lukikaan? Ja ennen kaikkea – mitä niissä kirjoissa olisi puhuttu ruokapuolesta?Teini-ikäisenä omin kirjallisuudenlajini olivat historialliset rakkausromaanit, mikä nykykyynisestä minästä tuntuu hiukan huvittavalta. Nyt maaliskuun ruokahaasteen kunniaksi yritin penkoa sopivia ruokasitaatteja kirjahyllyssäni majailevista teinivuosieni suosikkikirjoista. Suursuosikkini ja ehdoton lempikirjani joskus yläasteikäisenä oli Charlotte Brontën yltiöromanttisen ihana Kotiopettajattaren romaani, joka löytyy kirjahyllystäni ainoastaan englanninkielisenä versiona (Jane Eyre, ilmestynyt alun perin vuonna 1847). Kirjasta löytyikin pikaisella selailulla ruokalajiksi pohjaan palanut puuro, jollaista johonkin maailmanaikaan osasin valmistaa varsin hyvin itsekin:”Ravenous, and now very faint, I devoured a spoonful or two of my portion without thinking of its taste; but the first edge of hunger blunted, I perceived I had got in hand a nauseous mess; burnt porridge is almost as bad as rotten potatoes; famine itself soon sickens over it.”Jotenkin tuntui, että tarvitsin ajatteluni tueksi jotain muutakin, mistä syystä kulkeuduin kirjamuistoissani vielä kauemmaksi juurilleni. Ihan ensimmäinen oikea lukemani kirja oli Tiinalle otetaan pikkusisko, ja ajankohta oli kesä 1981. Sen jälkeen lukaisin kaikki muutkin Tiinat, jotka jossain vaiheessa sijoitin mielessäni 1950-luvun Tampereelle tai johonkin muuhun hämäläiseen kaupunkiin. (En tiedä, pitääkö paikkansa.)En oivaltanut ollenkaan, mitä linnit mahtoivatkaan tarkoittaa, eivätkä ne ehkä sen takia jääneet Tiinoista mieleeni. Sen sijaan muistelen, että kirjojen (voipaperiin käärittyjen) eväsleipien välissä oli makkarana hevoshalpaa, joka kuulosti 80-luvun kasvatista kerrassaan hullunkuriselta. Jossain kirjassa tehtiin syntymäpäiväkakkua (voista vatkatusta kermasta), ja joissakin muissa taas ostettiin juhlatilaisuuksiin leivoksia, joiden muistaakseni kerrottiin maksaneen monta kymmentä penniä kappale. Omissa mielikuvissani leivokset näyttivät tältä:Muistaakseni Tiina ei pahemmin pitänyt kaurapuurosta, mutta joutui siitä huolimatta istumaan aamuisin puuropöydässä. Itse olen aina tykännyt kaikenlaisista puuroista kohtuullisen paljon, mutta vähän vanhemmalle ikäluokalle kaurapuuro ei ole maistunut ehkä siitäkään syystä, että siinä on ilmeisesti saattanut olla akanoitakin joukossa.Koskapa puuro vaikuttaisi siis vainoavan minua vanhoissa suosikkikirjoissani, päätin, että on aika kirjoittaa Pastanjauhantaan kahden ja puolen vuoden bloggaamisen päätteeksi sananen puurosta. Siksi keittelin viime viikonloppuna ruokahaasteen kunniaksi ohrasuurimopuuroa, joka on mahtanut olla sodan jälkeisessä Suomessa arvossaan, kun tuontitavarana toimineesta riisistä oli monissa paikoissa pulaa. Sitä on luullakseni siis voitu syödä Tiina-kirjoissakin, mutta Jane Eyren 1800-luvun alkupuolen Englannissa tuskasteleman puuron laatua en uskalla edes ruveta arvailemaan. Puuron kaveriksi oli tarkoitukseni kiehauttaa puolukkakiisseliä, joka muotoutui käytännössä herukkakiisseliksi sen vuoksi, että otin epähuomiossa vääränlaisia marjoja sulamaan. Varsin 50-lukulaista ruokaa tämä oli joka tapauksessa.Olin jossain vaiheessa kotikotonamme tunnettu siitä, että poltin kaiken maitopohjaisen aina saman tien pohjaan. Pohjaan toki paloi loppuvaiheessa tämäkin puuro (käyttämästäni täysmaidosta huolimatta), mutta onneksi sillä ei tuntunut tällä kertaa olevan vaikutusta makuun. Ohrasuurimopuuro on pitkäjäykkäisestä valmistumisestaan huolimatta aina yhtä maistuvaa syötävää, mutta vesihaudekattila voisi olla seuraavalla keittokerralla jo ihan kova sana.Ohrasuurimopuuro (Kotikokista)2 l maitoa 3 dl kokonaisia\nohrasuurimoita50 g voita2 tl suolaaLiota ohrasuurimoita vedessä yön yli ja keitä puuroa sitten hiljalleen hauduttaen n. 4 tuntia.\nMausta ennen tarjoilua voilla ja suolalla.Rikotuista ohrasuurimoista saat puuron samoilla suhteilla, mutta suurimoita ei tarvitse liottaa.\nLisää ne suoraan kiehuvaan maitoon ja keitä hauduttaen n. 3 tuntia.Kesällä voisikin sitten toteuttaa eväsretken Viisikoiden tapaan.\nOlen jo jonkin aikaa haaveillut joko sienipastan tai jonkinlaisen makkarapastan valmistamisesta, ja tässä Alastoman kokin onnenpäivistä otetussa muonassa yhdistettiin makkarat sekä suppilovahverojen muodossa esiintyneet sienet kätevästi samalle lautaselle.Innostuin tekemään pastaa kerrankin omin nokkineni (pastataikina on oikeasti maailman yksinkertaisin juttu), mitä nyt armas aviopuolisoni oli apuna pastakoneen kammen vääntämisessä. Kaikki sujui kohtuullisen mallikkaasti muuten, mutta kattilassa osa pastasuikaleista meinasi takertua kiinni toisiinsa. Se ei kuitenkaan haitannut, sillä lopputulos oli muuten kerrassaan mainio. Sienistä ruokaan tuli mukavasti metsäisyyttä, makkaroista muhevuutta ja persiljasta ruuan kaipaamaa raikkautta. Sipuli onnistui maistumaan jostain syystä muiden raaka-aineiden rinnalla miltei makealta.Käyttämäni raakamakkara oli väriltään aika tummaa (en kerta kaikkiaan muista, millä nimellä makkaraa mahdettiin lihatiskissä kaupitellakaan... jotain aika tulista makkaraa, jonka nimi alkoi mahdollisesti p-kirjaimella), joten ruoka näytti siltä, kuin siinä olisi ollut seassa pieniä lihapullia.Pappardelleja, mausteista makkaraa ja metsäsieniä1 sipuli (kuori ja hienonna)1 valkosipulinkynsi (kuori ja hienonna)250 g mausteisia raakamakkaroita (hallien ja herkkutiskien valikoimista. Myös siskonmakkarat käyvät. Pursota massa kuoresta.)oliiviöljyä2 kunnon kourallista timjamia (riivi lehdet varsista)1-2 pientä kuivattua chiliä murennettuina400 g erilaisia sieniä (kantarelleja, tatteja, suppilovahveroita, siitakkeita tms.) puhdistettuina ja hienonnettuinatuoreita pappardelleja (kuivattu pasta käy myös hyvin)suolaa ja vastarouhittua mustapippuria3 reilua nokaretta voita1 kourallinen persiljaa silppuna1 kourallinen raastettua parmesaaniaKuullota sipuli-valkosipulisilppua ja makkaramassaa oliiviöljyssä, kunnes seos ruskistuu hiukan. Lisää timjami, chilit ja sienet. Jatka paistamista, kunnes sienistä irtoava kosteus on haihtunut. Keitä pappardellet suolalla maustetussa vedessä al denteksi. Valuta. Säästä hiukan pastan keitinvettä. Ota makkara-sienipannu levyltä. Mausta seos suolalla ja pippurilla. Löysennä sitä lisäämällä joukkoon voinokareita sekä tilkka pastan keitinvettä. Kippaa sitten valutetut pastat kastikkeen joukkoon. Sekoita nostellen. Ripota loppusilaukseksi päälle runsaasti persiljaa ja parmesaaniraastetta.Viininä oli sangiovese-rypäleestä valmistettu Chianti Ruffino (2006), joka oli omaan makuumme ehkä hivenen vetistä mutta tässä yhteydessä muuten ihan kelvollista palanpainiketta.\nTiedän, että uunilohireseptejä löytyy Pastanjauhannasta jo kiljoonittain, mutta se nyt on vaan niin näppärä keino saada kalasta kivaa syötävää! Tällaista ruokaa meille tarjoiltiin kuukausi sitten kavereiden luona, ja siitä asti on tehnyt mieleni tehdä tätä itsekin.Ideana on ottaa tavallinen lohifilee, josta nahka on mahdollisesti jo poistettu. Lohen päälle levitellään sweet chili -kastiketta ja kaikkein päällimmäiseksi seosta, joka on valmistettu silputusta aurinkokuivatusta tomaatista, pieniksi pilkotuista oliiveista sekä sopivasti murustellusta fetajuustosta. Suolaakin lohen pinnalle kannattaa mielestäni ripotella (mielellään jo hieman etukäteen, jolloin sillä on vaikutusta makuunkin), vaikka onhan noissa kuorruteaineksissakin jo jonkinmoinen suolaelementti mukana. Lohta saa paistaa parisataa-asteisessa uunissa parhaaksi katsomallaan tavalla (ja tietenkin lohen paksuudestakin riippuen) esim. varttitunnista puoleen tuntiin. Itse tykkään, että lohi on kypsää, mutta ei kuitenkaan kuivahtanutta.Ruoka on paitsi kaunista ja maukasta, myös aikamoisen terveellistä. Tai no, fetajuusto ei välttämättä taida kaikkien mielestä olla kovinkaan terveellistä, mutta se on hyvää, ja siinä mielessä hyväksi ainakin ööh.. mielenterveydelle. Lohi sopii tarjoiltavaksi vaikkapa kera caesar-salaatin, josta itse tein muuten perinteisen version, mutta korvasin broileriosion lohkotulla tomaatilla.Parmesaania olisi saanut olla salaatissa huomattavasti enemmänkin, mutta tuoreella timjamilla maustamani ja itse laatimani leipäkuutiot osoittautuivat oikein mainioiksi. (Lähikaupastamme löytyi pari viikkoa sitten aivan mahtavia tuoreita yrttejä; minttua, rosmariinia ja timjamia todella tomerina minipensaina. Pitäisi nyt vaan onnistua pitämään ne hengissä mahdollisimman pitkään.)\nViime kesänä saimme San Franciscossa maistaa niin veikeää leipää, että sitä on tavoiteltava kotioloissakin. Sourdough-leipä on rakenteeltaan lähellä perinteistä hiivaleipää, mutta maultaan hyvän ruisleivän tapaan raikkaan hapan.Hapan maku tulee bakteereista, jotka asuvat taikinassa hiivan kavereina. Bakteerit käyttävät hiivan lailla ravinnokseen jauhoa, mutta tuottavat aineenvaihduntatuotteina happamia yhdisteitä, mm. maitohappoa. On ilmeisesti jonkin verran tuurista kiinni, millainen hiivojen ja bakteerien yhdistelmä juureen milloinkin pesiytyy. Niinpä kannattaa valmistaa juuri alusta asti uudelleen, jos ensimmäinen leipä ei miellytä.Jos taas maku on mieleinen, taikinaa kannattaa aina säästää pieni nytynen seuraavaan kertaan. Juuri säilyy nimittäin jääkaapissa kohtuullisesti ja sen voi aina uudistaa lisäämällä jauhoja ja nostattamalla kerran tai kaksi. Tarina kertoo, että San Franciscon kuulu Boudin-leipomo on käyttänyt samaa juurta vuodesta 1849. Sitä pidetään hengissä Boudinin ensimmäisessä leipomossa Fisherman's Wharfilla ja emätaikinasta toimitetaan säännöllisesti palaset kaikkiin Boudin-leipomoihin.Mutta että bakteereita taikinassa? Ei kannata huolestua. Kaikissa taikinoissa on aina sekä hiivoja että bakteereita. Miksei normaali hiivaleipä sitten maistu happamalta? Tavalliseen taikinaan lisätään heti alussa niin paljon hiivaa, että se voittaa ilmasta ja ympäristöstä taikinaan kulkeutuvat muutamat bakteerit suurella ylivoimalla. Normaalitaikinassakin siis näitä happamia aineita jonkin verran on, mutta niin häviävän vähän, etteivät ne vaikuta leivän makuun. Kun hiivaa ei lisätä ulkopuolelta ollenkaan vaan annetaan senkin tarttua ilmasta, taikinassa kotiaan pitävien eliöiden suhde on paljon tasaväkisempi ja jokainen juuri on ainutkertainen.Kokeilin ensimmäistä varteenotettavan näköistä reseptiä, jonka google minulle löysi, mutta tulokset olivat laihat. Monivaiheinen juuren rakentelu tuntui ensin onnistuvan mainiosti. Taikina paisui ja kuplutti hyvin ja olin jopa haistavinani siinä Boudinin leivän aromia. Jostain syystä juuri ei kuitenkaan selviytynyt ohjeen mukaisesta jääkaappikäsittelystä. Leivät eivät nousseet ollenkaan ja paistuivat uunissa kivikoviksi - kuitenkin siten, että sisällys oli keskeltä aivan taikinainen ja raaka.Seuraava kokeilu suoritettiin Glorian ruoka ja viini -lehden reseptillä. Nyt onnistui jo paremmin, mutta ainakaan minun suussani tämä leipä ei ollut kovinkaan hapan. Pikemminkin tuntui, että oli tullut tehtyä ihan tavallinen hiivaleipä, korkeintaan hieman rapsakammalla kuorella. Ei ihme sinänsä, kun leipään kuitenkin lisättiin tavallista hiivaa, ja vielä useaan otteeseen.Kunnollisen sourdough-leivän etsintä siis vielä jatkuu. Kaikenlaiset suositukset ja kokemukset otetaan innolla vastaan! Alla vielä Glorian ruoka ja viini -lehden hyvin suomalaistyyppinen resepti kokeilujen lähtökohdaksi.Sourdough suomalaisittain Juuri:2 hapankorppua murskattuna3 dl lämmintä vettä10 g hiivaa2 dl maustamatonta jogurttia5 dl vehnäjauhoaTaikina:1 rkl sokeria2 tl suolaa2 rkl lämmintä vettä15 g hiivaa8 dl vehnäjauhoaSekoita hapankorppumurut lämpimään veteen. Anna niiden turvota hetki. Liuota hiiva taikinanesteeseen, lisää jogurtti ja jauhot. Peitä kulho tuorekelmulla ja tee siihen muutama ilmareikä. Anna taikinajuuren seistä huoneenlämmössä seuraavaan päivään.Lisää taikinajuureen sokeri, suola sekä pieneen vesimäärään liuotettu hiiva. Alusta taikina vehnäjauhoilla kimmoisaksi. Vaivaa taikinaa noin 10 minuuttia. Siirrä taikina öljyttyyn kulhoon. Peitä kulho kelmulla ja anna taikinan kohota kaksinkertaiseksi lämpimässä paikassa.Lyö taikina alas eli vaivaa ilmakuplat ulos taikinasta jauhotetulla leivinpöydällä. Leivo taikinasta kaksi pitkähköä leipää jauhotetulla työpöydällä. Leivät saavat jäädä pinnoiltaan jauhoisiksi. Leikkaa terävällä veitsellä leipien pintaan ristikkäisviillot ja nosta leivät pellille leivinpaperin päälle. Kohota peitettyinä 1-2 tuntia.Pane uunipelti uuniin ja kuumenna uuni 250-asteiseksi. Pane leivät uuniin ja suihkuta sinne runsaasti vettä suihkepullolla, jolloin saat leipään rapean pinnan.Vähennä lämpö 175 asteeseen viiden minuutin kuluttua. Avaa uuninluukkua pari kertaa paistamisen aikana ja päästä uuniin ilmaa. Paista leipiä vielä 35-40 minuuttia. Leipien tulee olla melko tummia, muuten pinnasta tulee sitkeä.Ota leivät uunista ja pane ne ritilälle. Suihkuta pinnalle vähän lisää vettä rapeuden edistämiseksi.\nOlen ollut viime aikoina kodinhengettärenä vielä tavallistakin kelvottomampi, kun olen lopettanut ruuanlaitonkin melkein tykkänään työnsankaria leikkiessäni. Parisuhteesta on onneksi se(kin) hyvä puoli, että tulee syötyä edes suurin piirtein säännöllisin väliajoin. Tämänkertaisen postauksen murkinoihin meikäläinen on panostanut pelkästään ideointitasolla. Kaikki muu kokkauksesta pöydän kattamiseen on hoitunut armaan aviopuolisoni voimin.Onneksi sain pahinta työsumaa sen verran selviteltyä, että nyt maaliskuussa voisi olla toiveita ehtiä viimein kokkailemaan vähän itsekin. Suorastaan kaipaan sitä tunnetta, kun pääsee työpäivän jälkeen pilkkomaan kasan sipulia ja naksauttamaan tomaattimurskapurkin auki. Yhtenä päivänä rentouduin jo keittokirjojeni ääressä, ja sainkin niistä päähäni pari mainiota ruokakehitelmää. Jotta perästä kuuluu.Noutoruokailukin on tullut viime viikkoina taas varsin tutuksi. Harmiksi vain noutoruokavaihtoehdot ovat täällä Oulussa aika onnettomat, kun tarjolla on (etenkin vähänkään myöhäisemmillä kellonlyömillä) lähinnä vain pizzaa ja hampurilaisia. Onneksi täältä saa ihanaa thaimaalaista ruokaa, josta päivänä muutamana ilmestyi pöytään omatekoinenkin versio (thai vihreä curry). Valitettavaa vaan, että Oulun Pikku Thaissa pöytään pikkukipossa kiikutettava punainen chilikastike jäi kyseisestä annoksesta puuttumaan. Mahtaisivatkohan nuo myydä sitäkin kotipakettiin?Yllä olevassa kuvassa patsasteleva ahvenet alla romana oli vähän juhlavampi ruokalaji, jonka kaveriksi perheen mieseläjä keitteli vielä valkoviinistä makoisan kastikkeen. Kala on aina yhtä hyvää syötävää. Pitäisi koittaa saada sitä lautaselle ainakin kerran viikossa.Teriyakilohi on yksi lempimurkinoistani, ja nyt pääsin maistamaan myös kotitekoista teriyakikanaa, jota olen tähän asti syönyt lähinnä noutosubien välissä. Valmistaminen ei vaadi sen kummempia kommervenkkejä, etenkin jos käyttää kaupassa valmiina myytävää teriyakikastiketta. Sorsakeittiöstä löytyy asiantuntevampaa juttua aiheesta, joten jos ruokalaji kiinnostaa, niin suunnatkaa katseenne sinne.\nPastanjauhajat ovat varsinkin näin talvisaikaan ahkeria punaviininjuojia ja laiskahkoja valkoviininjuojia - ja hyvin saamattomia kuohujuomien kuluttajia. Nyt kuitenkin maistelimme viime aikoina paljon esillä ollutta ja tarkkasuu Essi Avellanillekin maistunutta Bruno Paillardin vakiosamppanjaa: Bruno Paillard Brut Première Cuvée.Kokemus oli erinomainen ja sai miettimään, josko vähäinen kuohunta laseissamme on johtunut voittopuolisesti siitä, että olemme tähdänneet liian lähelle hinnat alkaen -malleja, eli kuohuviinissä tärkein ominaisuus on ollut kuohun olemassaolo.Paillard maistui alusta lähtien hyvin hedelmäiseltä, melkein kevyen karamelliselta. Sama piirre esiintyy jännästi myös kehittyneissä, muhkeissa valkoviineissä: juoma voi olla sokeripitoisuudeltaan hyvinkin kuiva, mutta tuntua silti suussa pehmeän makealta. Raikkaasta yleisilmeestä huolimatta hapot olivat hyvin hallinnassa, eikä vähemmän tasapainoisten kuivien kuohuvien kirpeydestä ollut tietoakaan.Samppanjan kanssa nautimme Stockmannin ohjeella valmistettua suoraviivaista simpukkakasaria.Merimiehen vaimon simpukat2 kg sinisimpukoita 2 rkl voita 2 salottisipulia 1 valkosipulinkynsi 4 dl kuivaa valkoviiniä maustekimppu: timjaminoksia, laakerinlehti, persiljanoksia tuoretta persiljaaOsta simpukat samana päivänä kuin aioit valmistaa ne. Puhdista ja tarkasta tuoreet simpukat. Kopauta jo avautuneet simpukat pöytään. Ota talteen vain sulkeutuvat simpukat ja heitä avoimiksi jäävät pois.Silppua sipulit. Sulata voi isossa laakeassa kattilassa. Lisää sipuli- ja valkosipulisilppu. Kuullota hetki ennen kuin lisäät viinin ja maustekimpun. Kuumenna lientä täydellä teholla kunnes se kiehuu voimakkaasti. Lisää simpukat ja paina ne reikäkauhalla liemeen. Sulje kattila kannella ja keitä n. 3 minuuttia kunnes simpukat ovat avautuneet.Siirrä simpukat reikäkauhalla kuumille lautasille. Keitä lientä kokoon ja lisää lopuksi silputtu persilja ja halutessasi myös kermaa kokoonkeitetyn liemen joukkoon. Kaada kuumaa lientä simpukoiden päälle tai tarjoile liemi erillisestä kulhosta.Ulkoisesti silmiinpistävin piirre tässä samppanjassa oli kuplien minimaalisen pieni koko. Ne poreilivat lasissa harvakseltaan, pieninä noroina siellä täällä. Viini näytti muutenkin lepäävän lasissa hyvin rauhallisesti ja säilytti poreet pitkään. Hiilidioksidipore ryhtyi vapautumaan ja kirppuilemaan määrissä vasta kielellä.Kokonaisuutena samppanjan maistelu oli niin antoisa ja arkisesta peruspuurtamisesta poikkeava kokemus, että jatkoa varmasti seuraa!


Palkkapäivä Lainat Ei Fax vaadita - Ottelut Hetkellinen - Shippuuden BNX\nPalkkapäivä Lainat Ei Fax vaadita - Ottelut Hetkellinen\nWysłany: Sob 10:05, 08 Lut 2014 Temat postu: Palkkapäivä Lainat Ei Fax vaadita - Ottelut Hetkellinen\nOlemme vain leviäminen minun käytännön kokemusta ja mitä minun tietoa näiden suunnitelmat . arvokasta hallussa vaikutteita windowpane myytävänä hetkessä . Tämä on vain ja vastapainoksi puute arvokkaita luottoluokitus avustamaan lainanotto sosiaalinen kerääminen . For luotonanto tuotteen että myös suoraan sinua kohti vahvistaminen luotto pisteet [url="http://pikalainat101.jimdo.com"]pikalainat[/url] rahoituslaitosten tulee usein läsnä joukossa 25 viisikymmentä prosenttia kanssa auton hinta . Laina määrä sisäpuolella vaihtelee 100-1500 kanssa 14-31 tapahtumat maksaa takaisin name. Aivan ensimmäinen , nämä jälleenrahoituksen vaihtoehtoja tehtiin toimia puskurit koskevista raha ja hätätilanteissa , sanovat tarve auto tai rekka korjaus tai ehkä perheen odottamaton hätä .\nPaljon päättäisi katso miehet ja naiset esittävien alkaen jalkakäytävät. kuitenkin , se voi tehdä hallussaan suuri korko se ja voit huomaat, että olet on parempi valinnat , esimerkiksi henkilökohtaiset luottorajan oman kodin [url="http://lainaaheti101.wordpress.com"]lainaa heti[/url] ne pitäisi tajuissaan heidän laina tarjoajat lähettää säännöllisesti kuukausittain tarinoita sinun luottotietoyrityksille , joka build niiden pisteet . On tonnia ja pikkuruinen näkökohdat ei vain ennen ostamista omaisuus ja rahasto se, ja saatuaan että asuntolaina perusti .\nYksinkertaisesti siksi on on vain yksi iso pätevyys sinun on noudattavat jos haluat saada tällaisen pankkilaina , ja se on teidän kyky pulittaa .\nMutta, jos olet innokkaita katsomaan uhka , se todella on enemmän kuin yksi tarjonnan $ 10.000 huono luotto pankkilainat . Myös luotonanto yritys on taloudellinen järjestäminen , vaihtoehtona joku , jotta voit oikeutettuja vakuutuksen kattavuuden . Silti ne vielä tiukat haluaa [url="http://pikalainaa101.wordpress.com"]pikalainaa heti[/url] Kun hakeutua rahaa lainanantaja, voisit saada kirjoittaneet arviot . Mutta joku joka on ja luottaa pikkusummia on palkka tarpeet kokemus kova aika , pääasiassa 30 päivää pysäkki .\nPromo myös luotto etsijät mahdollisuus palautus vahingoittanut luottokelpoisuus .


Jeremiah 18 (Vuoden 1776 kirkkoraamattu)České uživatelské rozhraní\n1 Tämä on se sanasana, joka tapahtui Herralta Jeremialle, sanoen:\n2 Nouse ja mene alasalas savenvalajan huoneesen; siellä tahdon minä sinun antaa kuullakuulla minun sanani.\n3 Ja minä menin alasalas savenvalajan huoneesen; ja katso, hän teki työtä pyöränsä päällä.\n4 Ja astia, jonka hän teki savesta, särkyi savenvalajan käsissäkäsissä; niin hän teki taas toisen astian, niinkuin hänelle kelpasi.\n5 Niin tapahtui Herran sanasana minulle ja sanoi:\n6 Enkö minä myös taida niin tehdä teille, te IsraelinIsraelin huone, kuin tämä savenvalajasavenvalaja, sanoosanoo HerraHerra? Katso, niinkuin savi on savenvalajan kädessä, niin olette te myös minun kädessäni, IsraelinIsraelin huone.\n8 Mutta jos se kansa kääntää itsensä pahuudestansa, jota vastaan minä puhun, niin minäkin kadun sitä pahaa, jota minä ajattelin heille tehdätehdä.\n11 Niin sano nyt Juudan miehille ja Jerusalemin asuvaisille: näinnäin sanoosanoo HerraHerra: katso, minä valmistan teille onnettomuuden, ja ajattelen jotakin teitä vastaan; sentähden kääntäköön kukin itsensä pahalta tieltänsä, ja parantakaat teidän menonne ja juonenne.\n12 Mutta he sanoivat: ei se tapahdu; vaan me tahdomme vaeltaavaeltaa meidän ajatustemme jälkeenjälkeen, ja tehdä kukin pahan sydämensä jälkeenjälkeen.\n13 Sentähden, näinnäin sanoosanoo HerraHerra: kysykäät pakanain seassa, kuka on joskus senkaltaista kuullut, että neitsy IsraelIsrael niin kauhian työn tekee?\n14 Pitääkö kedon hylkäämän LibanoninLibanonin lumen, yhden vahan tähden? Pitääkö juokseva vesivesi, vieraan kylmän veden tähden, siirrettämän?\n15 Kuitenkin unohtaaunohtaa minun kansani minun: he suitsuttavat jumalille, ja pahennuksen matkaan saattavat ilman lakkaamata, ja käyvät tallaamattomilla teillä.\n18 Mutta he sanoivat: tulkaat, ja käykäämme neuvoa pitämään Jeremiaa vastaan; sillä ei papitpapit taida väärin mennä laissa, viisasten neuvo ei puutu, ja ei propheta taida väärin opettaa; tulkaat, lyökäämme häntä kielellä ja älkäämme totelko, mitä hän sanoosanoo.\n19 HerraHerra, ota vaari minusta, ja kuule vihollisteni ääniääni.\n20 Onko se oikein, että hyvähyvä kostetaan pahalla? Sillä he ovat kaivaneet minun sielulleni kuopan; muista siis, kuinka minä olen seisonut sinun edessäs, ja puhunut heidän parastansa, ja käänsin sinun julmuutes heidän puolestansa.\n22 Että huuto kuuluis heidän huoneistansa, ettäs niin äkisti olet antanut tullatulla sotaväen heidän päällensä; sillä he ovat kaivaneet kuopan minua käsittääksensä, ja ovat virittäneet paulan minun jalkaini eteen.\n23 Ja että sinä, HerraHerra, tiedät kaikki heidän juonensa minua vastaan, että he tahtovat minua tappaa; niin älä anna anteeksi heidän pahaa tekoansa, ja älä anna heidän syntejänsä pyyhittynä olla sinun edessäs; he olkoon kukistettuna sinun edessäs, ja tee heidän kanssansa sinun vihas jälkeen.\nMooseksen kirja 26:32\nMooseksen kirja 32:21\n2 kronikot 24:21, 29:8\nPsalmien 35:7, 12, 37:32, 56:8, 63:11, 64:2, 106:45, 109:5, 140:6, 142:4\nJesajan 1:16, 9:16, 45:9, 65:2\nHesekiel 18:21, 33:12\nroomalaiset 2:5, 9:20, 21


Vinkiän Likka | Längelmäki-seura ry\nLängelmäen Henna ja Hannu\nLängelmäen kylät - Museo24\nLängelmäen alueen maisemia ja rakennusperintöä\nJoulu tulla jollottaa 17. joulukuuta 2022\nNiin se tulla jollottaa myäs Vinkiän likallekin. Ja mää olotan kovasti että mullekkin tapahtus niinku siinä yhlessä joululaulussa että vanhakin ny nuartuu. Tailan saala varrota jokusen tovin meinaan merkkejä ei nuartumisesta ole näkyny, Tota mainittua joululaulua harjoteltiin ennenvanhaan kansakoulussa jokusenkin kerran. Jo lokakuussa aljettiin pänttään sanoja. Toiset oppi helpommin ja sitten oli tämmösiä jolle ei oikein muukaan oppi tahtonu mennä perille. Mun vanha alakoulun opettaja tuumaskin kerran että ihmettellee että musta tommonenkin ihminen on tullu. Ei sen pualeen kyllä mää ittekkin olen sitä välillä taivastellu.\nTosta tulikin taas miäleeni yks ekaluakkalainen. pojan nassikka. Joulun alla oli kuusijuhlan kenraaliharjotus. Koko koulu oli töllöttämässä mitä oli saatu aikaseks syksyn kuluessa. Tuli piänten tonttuleikin vuaro ja alku meni oikein mallikkaasti. Tytöt niiaili ja pojat osas kumarrella oikeissa kohlissa.Sitten tuli loppukumarrusten aika. Kaikki mukulat seiso hienosti rivissä ja kumarsi mutta eikös yks pikkupoika kääntäny selkänsä ylleisöön päin veti housujaan alaspäin ja pyllisti. Koko koulu repes nauraan ja ekaluakan opettaja punotti ku jouluomena. Siihen tuli sitten rehtorikin ihmettelleen nassikan tekoa ja kysy miksi poika pilasi luakkansa esityksen. Poika kattoo killitti rehtoria silmiin ja totes hyvin hämmästyneenä että KYLLÄ MÄÄ SITÄ ITTEKIN IHMETTELEN. Kyllä siinä petti kaikilla pokka ja nauruks meni.No se poika tullee kylän raitilla joskus vastaan ja mua alkaa ihan kauheesti naurattaan Se kun on nykyään semmonen totinen isäntämiäs.\nMonenmoisia jouluviaraita on Vinkiän likka nähny elämänsä aikana, mutta yks on jääny miäleen erityisesti. Mää tohlin kertoo sen teille kun asianommainen on jo siirtyny tonne ikkuiseen jouluun.\nSillon kun olin piäni meillä viätettiin joulua ihan perinteiseen tapaan. Syätiin jouluruakia ja pukki toi kilteille lapsille lahjoja. Mutta sitten kerran pukin käynnin jälkeen alko porstuasta kuuluun mahloton mekkala. Äite luuli että ny se pukki palas takasin mutta ovesta tyänty yks naapuri melkosessa laitamyätäsessä. Se oli sellanen yksin eläjä ukko joka oli kierrelly renkinä pitäjän taloissa. Äitee pelästy kauheesti kun se oli viälä pahalla päällä. Ukko alko vaatiin ittelleen sahtia. Se kun tiäsi että meillä tehtiin aina joulusahtia. No sille tailettiin tarjota pari lasia ja isä puhu mukavia jotta ukko saatiin rauhottuun. Aikansa siinä istuskeltuaan miäs alko miättiin kotioon menoa.Äiteen tuli sitä kauheesti surku ja ruvettin puhhuun jos se olis siinä meilän pirtin nurkassa yätä. Me meinaan tiälettiin että sillä oli surkee kortteeri. Tuuli puhalsi hirsien raoista ja vesi oli aamulla ämpärissä jäässä. Niin sille sitten tällättiin peti pirtin nurkkaan ja mentiin maate. Aamulla äitee tuli kahveeta keittään mutta miästä ei näkyny missään. Jottain se oli kumminkin jättäny jälkeensä. Ja niitä jälkiä äitee pesi seuraavana suvena mattolaiturilla.\nYks vanha jouluperinne on jota tää likka on joskus ajatellu elvyttää. Se on nimittäin noi nuuttipukit.\nMun nuaruudessa niitä viälä kiersi. Kylän nöösipoijjaat kävivät taloissa hakemassa loppuja jouluherkkuja. Ne oli naamioinu ittensä ihan tuntemattomiksi ja säikyttelivät talon väkkee. Äitekin joutu juaksee navetalta täysien maitoämpärien kanssa kun nuuttipukit ärisi nurkan takana. Arvakkaa vaan oliko niissä ämpäreissä mittään jäljellä. Ne nykyset nuuttipukit vois olla sellasia kilttejä ja kierrellä vaikka morjestamassa yksinäisiä ihmisiä.\nTämmösiä muistoja mulle tullee miäleen näin joulun alla. Nyt on parree lopetella täämuistelo ja toivotella teille semmosta mukavaa joulun aikaa!\nMorjens sano Vinkiän likka\nVattanpuruja 24. heinäkuuta 2021\nPiti oikein tarttua kynnään ja päivitellä teille, mitä mää kuulin kyliltä. Länkelmäjen on vallannu jokin kumma tauti ja kuuluu sitä olevan mualla päinkin jopa tualla Afrikan mantereella asti. Lääkärien olotushuaneet on täynnä ukkoo ja akkaa, nuarta ja vanhaa ja kaikilla on samanmoiset oireet tarkotan kovat vattanväänteet. Yks juaksee huussissa ja toisella pääsee vikkelät housuun. Jokkut valittellee, että vattaa polttaa vallan mahlottomasti eikä eles suuta auta vaikka sitäkin on kokkeiltu. Ja lääkärit on ihan äimän käkenä. Ne on määränny jos jonkunlaista pilleriä ja pulveria, mutta mikkään ei auta. Ja tän taulin syy on ihan hämärän peitossa. No sitten yks vattavaivanen muari alko kertoon et se jua ensin aamukahveet, välikahveet tossa 10 hujakoilla, kahlentoista jälkeen se taas tiristelee pannua. Ruuan jälkeen se jua kahvia jälkiruuaks ja pian on jo iltapäivä kahveitten aika. Ehtoolla se kaatelee ittelleen pannusta kahvia ja muarilla ei tule uni silmiin ennenkun se ryyppää viä ainakin yhlen kupposen sitä elämän eliksiiriä. Lääkäri siunaili ja pyöritteli päätään ja alko laskeen kuppien määrää. Muari näjet sano juavansa ainakin pari kuppia kerralla. Eikä mitä tahansa kahveeta. Mummo meinaan sano, että mikään muu ei kelpaa kun toi Länkelmäki-kahvee. Sitä on saatava! Sammaa sano muutkin potilaat. Lääkärikin myänsi et mainittu kahvee on hyvvää mutta jonkinlainen tolkku se pitää olla juamisessakin.\nKannattaa Sunkin kokkeilla meilän kahveeta, mutta oo varovainen. Siihen tullee meinaan helposti himo ja tullee juatua pian liikaa. Vaikka ei se mun miälestä ole mikkään vaarallinen vaiva joten kahvitellaan! Ny mää tailankin kiehauttaa ittelleni Längelmäki-kahveet ja ryystän ne Länkelmäki-mukista.\nNautiskellaan sano Vinkiän likka\nLinja-autossa ompi tunnelmaa 26 huhtikuuta 2021\nSe on taas ollu pikkasen kiirusta tällä Vinkiän likalla. Mää olen mennä teputtanu melkosen kiivaaseen tahtiin näinä päivinä. En mää kyllä ole saanu pualikaan aikaseks niistä hommista mitä olen suunnitellu. Ylleensä aamusin sänkyn lailalla tuumailen mitä teen päivän aikana, mutta pualelta päivin alkaa veto jo hiipuun ja viimmestään iltapäivällä mun tarvii heittää itteni hetekkaan seljälleni. Ja jotta mää saisin remmin uulestaan päälle, on ryystettävä jokunen kuppi kahveeta ja miälellään tota Länkelmäki- kahveeta.\nMutta se on kevät ny! Ja Vinkiän likallakin on kevättä rinnassa vai täytyskö sannoo monikossa kun on naispualeisesta kysymys. Mää meinaan alotin muisteleen nuaruuttani ja tanssireissujani. Sitä tuli melkosen paljon hypättyä nuarena likkana lavatansseissa. Jo talvella me alettiin olottaan Rönnin aukeemista ja arvuuttelleen josko jo vappuna vois laittaa kesäretonkia päälle. Siihen aikaan Rönni aukes jo vappuna ja reippaimmat pojat kävi Rönnin salmessa uimassa. Ne oli kyllä valmistautunu hualellisesti eleltäkäsin ja nauttineet runsaanpualeisesti sisäistä lämmikettä.\nMeillä Vinkiän likoilla oli tapana kokkoontua toistemme tykö jo monta tuntia ennen iltamalinjurin lähtöö. Siellä me paklattiin itteemme,laitettiin lilaa luomiin,käherrettiin tukkaamme ja ruiskuteltiin hajuvettä niin että huonompaa jo heikotti. Sitten me käveltiin housunlahkeet lepattaen (siihen aikaan oli levveelahkeiset housut muatia) olotteleen autoo. Linjurissa oli aina niin ahlasta että joutu seisoon käytävällä ja Ronttikulmalaiset anteeks kauheesti tarkotin tiätysti Leväslahtelaiset joutu ahtautuun kuskin viäreen. Takasin tullessa olikin jo väljempää kun jokunen neitokainen oli onnistunu hommmaan ittelleen lavalta saattomiähen.\nTosta linjurista mulle tulikin miäleen yks tosi juttu. Oli nääs yks mettätyänjohtaja joka oli hakenu Orihveleltä mettäjätkien palkat. Se tuli perjantaina Kuoppalan onnikalla kotioon ja oli laittanu ne rahat reppuunsa. Ja kuinka ollakkaan kun se jäi autosta pois se reppu unohtu sinne onnikkaan. No kotona se huamas että se halvatun reppu jäi sinne auttoon eikä siihen aikaan ollu mittän kännykkää millä soitella kuskille. Kyllä sinä viikonloppuna varmasti palo jokunen paperossi ja yöllistä kototianoota tuli vahlattua makkuukammarin akkunasta useamman kerran. Pirtissä oli tihhee tunnelma ja mukulatkin oli ihan hiljaa ja hiipi nurkkia pitkin. No maanataiaamuna se miäs meni kyseleen reppunsa perrään. Kuski raapi päätään ja sanoi ettei ollu reppua nähny, mutta käski kuitenkin kattoon auton perästä takaikkunan viärestä. Ja siellä se oli rahoneen päivineen! Nuaret oli ollu iltamareissussa ja heittäneet repun pois tiältään päästäkseen paremmin likistelemään likkoja. Miähen onneks reppu oli ollu sen verran kulunu ja likanen ettei kukkaan viittyny kattoon sen sisältöö. Ja toisekseen ei niillä poijilla tullu miäleenkään kurkistaa reppuun. Niillä oli ihan muut kujjeet miälessä.\nJuu monenlaisia kujeita meikäläinenkin on kokenu. Kerrankin sattu iltamareissulle sellanen oikein lupsakka ja mukava kuski. Auto oli täynnä nuarta porukkaa käytävää myäten. Jokunen oli jo mennessä löytäny kaverin ittelleen ja pussaili siellä linjurin takapenkillä. Ja aina kun ne pussas kuski löi jarrut pohjaan. Voitte vaan kuvitella miten porukat käytävällä vaappu elestakasin, mutta ylleensä se vaan nauratti meitä. Niin semmosta se kevät teetti sillon ennen. Ny on vaan muistot miälessä, mutta nekin saa miälen paljon ilosemmaks.\nMukavaa kevättä vaan kaikille ja kuunnelkaa kevään ääniä toivoopi Vinkiän likka.\nElenian tonttuja olotellessa 3. joulukuuta 2020\nHellurei sano Vinkiän likka\nMun on ihan pakko kertoo teille ,että mää alotin ton joulun viaton näin pikkusen etuajassa. Kovalla kiiruulla hajeskeltiin kaikki talon kynttilät ja pätkätkin tällättiin parittomille tasseille. Ukko kulki sisällä ottalamppu päässä ja mää tiskata rymistelin käsin kynttilän tuikkeessa. Kyllä oli kulkaa joulutunnelmaa! Ja tunnelma vaan nousi kun lämmitettiin toi rantasauna ja kylvettiin käsi kopelolla. Saunaan kun ei voinu viälä kynttilöitä kun ne tahtoo sullaa siellä löylyissä. Saunakammarissa oli jonkinlainen tuikku jolla näki kuinka nokisia saunojia tuli löylyistä ulos. Siällä me istuskeltiin lauteilla pimmeessä ja kuunneltiin myrskyn ulvontaa nurkissa. Kälet mulla veny ainakin usseemman sentin kun tarvi noita puita kantaa alvariinsa helliin. Mää ku olen vähän sellanen laiskan pualeinen enkä viittyny aina olla uutta valkeeta sytyttelemässä. Aina saatto keittää turauttaa kahveeta kun hellassa oli tulet. En vaan tiälä kummat kävi kuumempana ne hellan levyt vai Vinkiän likka. Alko meinaan toi joulutunnelma laskee kahlen päivän jälkeen. Illalla me vahlattiin akkunassa josko noita tonttuja näkys valkosilla autoilla. Päivällä mää kaivelin noita Elenian kirjeitä ja räknäsin että ei niitä varmaan Korvatunturilta ollu lähetetty.\nNo varmaan jo arvaattekin että meillä oli sähkot pois kolmatta vuarokautta ja Elenian poijat liikkuu valkosilla auttoilla. Ja vaikka mää kuinka yritin aatella järjellä alko toi pinna kiristyyn huamattavasti. Onneks ei tarvinnu heittää pakkasesta lihoja lumihankeen niinku jokunen vuasi sitten Sillon mää hautasin niitä ympäri puutarhaa, missä oli vaan tarpeeks lunta. Sitten kun ne pysty laittaan takasin pakkaseen , en mää muistanukkaan kaikkia mihin mää niitä olin haulannu. Serkkulikat tuli kevväällä lumien sulamisen aikaan meillä käymään ja katteli kun puutarhassa oli usseempi lihanyttyrä joista harakat riiteli. Kyllä niitten ilme oli näkemisen arvonen! ”Eipä taila olla tällä Länkelmäjen serkulla oikein kaikki asiat hyvin”, ne räknäsivät porukalla.\nNo ny on kaikki hyvin. Sähköt tuli ja joulu on tulossa. Olkaa tekin kilttejä koska ihan oikeet tontut kurkkii ikkunoitten takana.\nRiiuulla 29. lokakuuta 2020\nSe on morjens taas!\nSe on tää Vinkiän likka ollu semmonen laiskansorttinen näin syksyllä. Mää olen vaan vahlannu noita valokuvia kaiket päivät ja ukko on saanu lämmitellä sammaa soppaa päivä tolkulla. Oli kuulemma alkanu maistuun jo tiskiveleltä se soppa meinaan. Koskahan se sitä tiskivettä oli maistanu?\nMun piti kertomani minkä takia mää olen niitä kuvia kattellu. Meilän vanhapiika likka meni vihlosta viimmen naimisiin. Jo se siinä aikansa valkkas mutta ny ei jääny mikkään sohlo kätteen. Mukava poika …... ainakin viälä. Tuo anopille kukkia ja puhhuu mukavia. Ne tapas jossain tinterissä ja heti tuli matsit vai olikos se mätsit. Mää en oikein noista tietokone hömpötyksistä tiälä.\nKyllä se vaan oli ennen vanhaan paljon yllätyksellisempää toi riiustelu. Se oli salasta touhua ja illan tullen hiivittiin likkojen aittoihin ja kammareihin. No tulihan ne sulhasehlokkaat ylleensä tavalla tai toisella ilmi. Tosta taas tuli mulle miäleeni yks tapaus joka on tolella totisinta totta. Siinä koko kylä sai tiätää kertaheitolla kuka kävi suurimman talon tyttären kammarissa. Kattokaas se sulhaspoika oli tullu omalla auttolla naapurikylästä ja jättäny sen menopelinsä läheisen mäjen päälle parkkiin. Siitä se oli livahtanu sen likan tykö. Sen verran kova kiirus sillä oli ollu että oli unohtanu vettää käsijarrun päälle. Aamulla naapurin vanha isäntä oli menny ulos aamupissalle ja ihmetelly että mitä julmettua toi autto tekkee keskellä meilän kaurahalmetta. Vähitellen siihen kerräänty muitakin kyläläisiä katteleen auttoo ja arvuutteleen omistajaa. Viimmen sulhasehlokaskin luikki paikalle mahlottoman nolona kun seurustelusuhle tälläi paljastu. Ei sen pualeen isäntä siitä poijasta sitten tulikin siihen likan talloon. Ja mitenkäs sen autton kävi? Siinä tarvittiin usiampi hevonen ja miäs jotta se menopeli saatiin siältä pellosta ylös. Mahloton kirroominen ja suukopu siinä kävi ja akat töllisteli ja siunaili sivummalla. Siinä oli juttua ja juaruamista moneks ehtooks kyläläisille.\nEttä kyllä se riiustelu oli paljon jännenpää ennen vanhaan kun nykyään. Vaan kyllä mun täytyy toleta et pääasia että seurustelleevat onko sitten nenäkkäin vai tiatokonneen kautta. Meinaan ettei olis niin paljon niitä yksinäisiä. Mulla on yks toinenkin juttu kerrottavaks mutta sen mää säästän toiseen kertaan. Morjestellaan kun nählään!\nt. Vinkiän likka\nKirurkiaa 18. toukokuuta 2020\nJa korona riisi se vaan jatkuu. En tiä kuinka kauan tässä itte kukin joutuu ketkuttelemaan. Niin viimme jutussa mää kehuin kuinka täällä kyllä selvitään ja pohlin uskallanko kertoo sellasen kirurkisen ratkasun mihin yks Länkelmäjen miäs pääty. No toi Tuamo, se on meilän yhlistyksen puhheenjohtaja, sano et senkus kerrot vaan. Tästä on muutaman kymmenen vuatta aikaa kun sellanen nuarehko miäs löi suvella varpaansa kivveen. Ei se vamma sillon näyttäny olevan mikkään kovin iso mutta pahaks onneks sattu olleen mätäkuun aika ja haava alko tulehtuun ja märkiin. Kyllähän meistä jokkainen, jolla on ollu joku tulehtunu haava tiätää, että se on julmetun kippee. No se linkkas sillä koivellaan ympäri pihhaa ja yritti tehlä töitään. Välillä se heitti muutaman hotapulverin naamaansa ja muijansa yritti sitä varvasta putsailla. Mikkään ei auttanu ja kipu äity vaan pahemmaks. Lääkäriin miäs ei halunnu vaikka koko kylä kävi vuoroperrään kovistelemassa. Yhtenä aamuna se oli saanu pottuvarpaastaan tarpeekseen ja ryhty tosi toimiin. Miäs terotti kirveensä hyvin ja asetteli sen kippeen varpaansa hakotukkinsa päälle ja......... Lopputuloksen varmaan arvaattekin. No sairaalaan se miäs kummiskin pääty. Siellä oli kirurki ihmetelly miähen kylmähermosuutta ja paikkaillut pottuvarpaan tynkän niin hyvvään kuntoon kun sen vaan pysty. Sitä ei tarina kerro, katuko miäs koskaan ratkasuaan, mutta toi Salmisen Erja (se oli meillä sillon kunnanlääkärinä) oli ollu miähelle pikkusen vihanen. Ja tääkin juttu on ihan totisinta totta, koska mää olen kuullu tän yhleltä Tunkelon miäheltä, joka seuras tapausta ihan viärestä. Juu mukavaa kevättä vaan kaikille sano Vinkiän likka Länkelmäjeltä.\nKöhää 19. huhtikuuta 2020\nJo on Vinkiän likankin naamavärkki valahtanu entisestään alaspäin kun tää koronariisi on iskeny joka pualelle Suamea. Ei sen pualeen kyllä me tästäkin selvitään, onhan Länkelmäjellä selvitty vuasisatojen kuluessa suuristakin vastoinkäymisistä. Niin ja länkelmäkiläiset on aina olleet mahlottoman luavia ja keksineet ihan omia ratkasujaan jopa noilen tautien suhteen.\nKerrankin yhlen mökin ukko oli yskiny kakonu koko talven ajan. Akka siihen hermostu ja käski ukkoonsa usiamman kerran lääkäriin. Aikansa muijan nalkutusta kuunneltuaan miäs päätti lähtee tohtorille oikein Tampereelle asti. Se tälläs puvun päälleen ja ravatinkin kaulaan ja haukku siinä sivussa muijansa ja kakaransa kun ne hukkaa kaikki hänen vermeensä. Meinaan ravattia ei meinannu millään löytyä. Lopulta se löyty sen omasta salkun sivutaskusta. Oli tainnu alkaan kiristää kaulaa elellisessä veteraanikokouksessa. No iltapäivällä mukulat alko vartoon issäänsä kotio karamellien toivossa. Usseempi onnikkavuoro meni eikä issää kuulunu eikä näkyny. Vihlosta viimmesestä onnikasta miäs tuli ja painu melkosen mekkalan kanssa kammariinsa maate. Pirtissä muu sakki ihmetteli tyhjiä pulloja ja varsinkin issoo yskänlääkepulloo joka sekin oli typösen tyhjä. Miäs oli päättäny kulauttaa pullon kerralla kurkkuunsa vaikka tohtorin ohje oli 3 kertaa päivässä runsas ruakalusikallinen. Aamulla mukulat kysy isältään että lähtikö se yskä. Kyllä maar se lähti mut kipu siirty päähän ja vattaan. Karamelleistä mukulat ei tohtinu kysyä mittään, sen verran kiukkunen miäs oli.\nOlis mulla miälessäni yks toinenkin juttu,joka osottaa länkelmäkiläisten luanteen lujutta ja kirurkian taitoja, mutta mun on aateltava tohlinko sen teille kertoa. Meinaan sekin juttu on totisinta totta. Mä kun en juuri juarua, sano Vinkiän likka Länkelmäeltä.\nTiäasiaa 17. helmikuuta 2020\nNiinkus tiälätte täällä meillä Länkelmäjellä on melkosen monenmoisia ja erikuntosia teitä. On iso Suamee halkova ysitiä, on päällystettyjä sorateitä ja alemman tiäverkoston teitä. Sitten on peltoteitä ja mettäpolkuja. Ennen vanhaan noita mettäpolkuja oli paljon enemmän ja kakarat pinkas niitä myäten kottoo karkuun naapurikyllään leikkiin ettei tarvinnu keskustella ton koivuniemen herran kanssa. Niin ja sitten oli se Jäämeren tiä. On se viäläkin olemassa mutta kulkijat sillä tiällä on muuttuneet ja pirssiajot vähentynneet. Sen tiän kulta-aikaan pirssit ajo sitä eles sun takasin . Mennessä oli mahloton kiire kun kurkkua kuivas ja tullessa äijäporukka piti melkosen kovvaa mökkää autton takapenkillä. Eikä vualenajalla ollu väljä.\nErräässäkin isossa talossa miähet alko syksyllä kiiruulla puimaan. Ilma oli korree ja puimakone syölä jyskytteli viljalyhteitä tasaseen tahtiin. Se kone oli sellanen vanhanaikanen, muistaakseni Sampo-merkkinen. Kova kolke kuulu ympäri kyllää eikä kellään jääny epäselväks miten …........ talossa töitä paiskitaan. (Mää kun en juuri juarua niin en viitti mainita talloo.) Vaimoihmiset touhus pirtissä lihasoppaa ahkerille talkoolaisille valmiiks ja kaljatoopi olotti juajia. Ruoka oli ollu jo tovin pöylässä valmiina ja tyämiä ei vaan kuulunu. No on ne ny erinomasen ahkeria kun eivät malta eles syämään tulla tuumivat akat pirtissä. Aika kulu eikä vaan miähiä näkyny. Viimme ne laitto piikalikan kattoon että missä syöjät viipyy. No miähiä ei ollu missään mutta puimakone se vaan jyskytteli yksistään. Ne oli tilannu pirssin ja lähteneet Jäämeren tiälle eli menneet Kuarevelen kautta Mänttään viinakauppaan.Mun tiatolähteeni ( on muuten luatettava) ei paljasta miten kotiotulo suju ja kestiko puimakonneen remmit. Niin ja arveluks jää miten akkojen remmit rivas. Multa oli katkennu joltisenkin monta.\nJa tää juttu on tosi sano Vinkiän Likka Länkelmäjeltä\n© Längelmäki-seura ry


Ford Focus 1.6i Centennial Wagon Station Wagon 2003 - Used vehicle - Nettiauto\nYear model 2003 (first reg. 7-2003) Inspection date 9-2020\nEngine 1.6 l, Petrol Mileage 358 710 km\nFarmari auto , joka on yllättävän tilava. Hyvä kuskata vaikka koiria. Lämmin auto talvella ja lähtee hyvin käyntiin kelillä, kuin kelillä.\nNo joo eihän se mikään kaunis ole ,mutta teknisesti hyvässä kunnossa ja juuri KATSASTETTU.\nMassailtu ja maalailtu, mutta vain pinta ruostetta on yritetty saada kuriin. auto ei ole ...Show more »\nMassailtu ja maalailtu, mutta vain pinta ruostetta on yritetty saada kuriin. auto ei ole mätä ja ei ole tarvinnut hitsailla.\njakohihna on vaihdettu 34500 tienoilla, joten ei ole sitä murhetta.\nkesärenkaat 16" aluvanteilla ,mutta ne tartteis tasapainoituksen. nastat peltivanteilla.\nsisätila lämppärikin löytyy.\nilmastointikin toimii. ledbar lisävalo ehkä mukaan, riippuu kauppahinnasta. Hide »\nNettiauto ID 11684899


Scootin laakerit | Liikenne Suomessa\nLaakerit ovat tärkeä osa potkulautaasi. Ne varmistavat renkaiden esteettöman rullauksen ja sujuvan liikkuvuuden. Tältä osastolta löydät temppupotkulautoihin. Oletko epävarma siitä mitkä laakerit sinun pitäisi valita? Käymme tässä oppaassa läpi laakereiden tärkeimmät termit ja tiedot, jotta sinun olisi mahdollista. Lue lisää tuotteesta Madd MGP Bearing Krunk K1 red, potkulaudan laakerit.\nIlmainen toimitus yli 50€ tilauksille, sekä 100 päivän vaihto- ja palautusoikeus. Soveltuu hyvin street sekä park ajoon. Hinta sisältää renkaan(1kpl) sekä laakerit. Sacrificen korkealuokkaiset Abec-9 laakerit. Paraskaan potkulauta ei kestä, jos sitä ei huolla säännöllisesti. Näillä ohjeilla huollat scootin eli temppupotkulaudan tai tavallisen potkulaudan.\nScootti : District DK-2 dekki, District AL2 -tanko, District FK2 -forkki ja -Skully Gear -käsigipit, Skully Gear -dekkigrippi, Skully Gear -ABEC9- laakerit. Suojatut laakerit ovat lähes aina halvempia kuin suojaamattomat.\nSiksi säästösyistä ostin suojattuja. Koko irtopyörä pelkkien laakereiden hinnalla! Halkaisjaltaan 100 mm, PU-renkaalla varustettu scootin. Nyt tästä ihmevehkeestä on sitte takarenkaan laakeri hajalla.\nRenkaiden Abec 5 – laakerit mahdollistavat tasaisen nopeuden. EVA-pehmustetut kädensijat parantavat käyttömukavuutta. Tämä potkulauta ei sovellu hyppyihin. Luistelu voimakkaassa vesisateessa oli jättänyt jälkensä laakereihin. Vaikka vahinkoja oli jo syntynyt, päättelin, että moisista laakereista saa vielä aivan kelvot. Selite: POTKULAUDAN RENKAAN LAAKERI. Tilasin scootin mutta se ei ole vielä tullut viikon sisällä vaikka kaikki kehuu kuin nopeaa. Scootti on muuten hyvä, mutta rengas heiluu, laakerit on huonot ja.\nCopper scooter kiinteärunkoinen temppupotkulauta, max 100kg. Abec-7 – laakerit, 100mm PU renkaat. Jokainen lauta on numeroitu ja. Eli löysimpä tuolta kellarin komerosta potku laudan, mitenköhän kauan lie ollut siellä.\nKerro nyt edes, minkä merkkiseen scoottiin tarviit osia, laakereita, pyöriä, siis mitä. Noa oli temppuilemassa potkulaudallaan eli scootilla puolentoista kilometrin päässä.


Mistä pelikone kotiin? - Eepelit\nMistä pelikone kotiin?\nOletko harkinnut viime aikoina tietokoneen ostoa, mutta et oikein tiedä minkälainen riittäisi? Olisiko hankintalistalla vanha kunnon pöytäkone, vai läppäri vai pärjäisikö sitä pelkästään tabletilla vai peräti älypuhelimella?\nMistä lähteä miettimään? Me suosittelemme tarvepohjaista hankintaa eli mieti mihin tarvitset konetta esimerkiksi seuraavien kahden tai kolmen vuoden aikana, sillä sen aikaa todennäköisesti se kone sinulla on loppujen lopuksi käytössä.\nToisekseen mieti millainen budjetti sinulla on. Olisiko jopa mahdollista tehdä hankinta ottamalla ns. pikavippi tai lyhytaikainen pikalaina, vai onko omalla tilillä suoraan rahat budjettiin, tai onko omassa taloudessa tavaroita, joita myymällä voisi kasvattaa ostosbudjettis\nBudjetti ja tarvekartoitus tehty\nNyt kun tiedetään mihin tarpeeseen ja millä rahalla ostos tehdään, voidaan siirtyä seuraavaan vaiheeseen, eli kysymykseen missä? Eli käytetäänkö konetta kotona vai jossain muualla. Jos konetta käytetään kotona, on ilmiselvä ratkaisu kunnon pöytäkone hyvillä komponenteilla, ergonomisella pöydällä ja kunnon tuolilla ja isolla näytöllä – mutta jos konetta käytetään enemmän matkan päällä, niin sitten asetellaan kysymys liittyen koneen painoon, kokoon ja suorituskykyyn. Läppäreissä useimmiten hyvä suorituskyky nostaa painoa ja aivan pieniin koneisiin ei välttämättä saa hirveästi suorituskykyä, ei ainakaan pelaamisen tarpeisiin (näytön tarkkuus ja nopeus).\nJos kone on tarkoitettu työkoneeksi, niin itse nostaisin arvoon sen miltä kone tuntuu omissa sormissa, sillä jos oikeasti tulet käyttämään konetta ja sen näppäimistöä paljon, kokeile ensin! Itse olen vuosien aikana huomannut, että paras ei välttämättä ole itselleni paras – on sitten kyse tuolista tai näppäimistöstä. Sen sijaan näytön valinnassa voi luottaa erilaisiin testituloksiin.\nOstatko valmiin vai rakennatko itse\nJos päädyt pöytäkoneeseen niin seuraava kysymys on sitten, että ostatko valmiin vai kokoatko itse. Itse koottu tietokone ei tarkoita välttämättä halvempaa, mutta jos teit edellä mainitun budjetin ostoksellesi ja rakennat koneen komponenteista, saat todennäköisesti samalla rahalla hieman paremmat komponentit, ainoa vain, että sinun pitää sitten itse osata kasata kone.\nKoneen kasaaminen ei ole rakettitiedettä, mutta vaati kuitenkin viitseliäisyyttä ja tarkkuutta. Tietokonekomponentteja ja osia kuten näytönohjain, muistit, kotelo, virtalähde, emolevy… saa ostettua useammasta sekä suomalaisesta että kansainvälisestä verkkokaupasta- kumman valitset, niin muista, että mikäli tarvitset takuuta tai asiakaspalvelua, niin todennäköisesti suomalainen verkkokauppa tarjoaa ne molemmat hieman helpommin kuin kansainvälinen. mutta ei sekään välttämättä mene niin(!). Isot verkkokaupat pystyvät kuitenkin myymään komponentteja välillä selvästi edullisemmin kuin pienemmät.\nJos sitten päädyt valmiiseen pakettiin, niin siinä ei ole mitään hävettävää. Itse olen vuosien varrella koonnut useitakin tietokoneita mutta viime vuosina olen suosinut valmiita, koska ne tarjoavat tarpeelliset ominaisuudet pienellä vaivalla. Totta kai saisin paremman koneen, jos ostaisin osat ja kokoaisin itse, mutta se vain ei maksa vaivaa.\nJos sitten ostat koneen pelaamista varten – mieti ensiksi pelaatko millä tavoitteella? Ajankuluksi vai haluatko siitä vielä ammatin – tämä kysymys liittyy edellä mainittuun budjetointiin, sillä jos oikeasti mietit esimerkiksi eUrheiluun satsaamista, niin silloin sinun tulee hankkia kone, jossa on kunnon näytönohjain ja nopea prosessori, mielellään mahdollisimman hyvä näyttö, ergonominen ja sinulle sopiva tuoli, ja ennen kaikkea näppäimistö ja hiiri, jotka sopivat sinun käsittelyysi. Älä osta sikaa säkissä, eli käy testaamassa läheisissä liikkeissä eri näppäimistöjä ja hiiriä sekä koeistu eri tuoleja. Minä esimerkiksi ostin juuri uuden tuolin ja koeistuin useita ennen kuin päädyn valintaani – en katsellut hintoja testatessani, vaan tein ostoksen tarpeeni mukaan – ja mikä parasta, valitsemani tuoli oli lähes halvin kaikista kokeilemistani.\nSamalla kun teet valintaasi, tutki hieman mitä erilaiset sanat kuten näytön virkistystaajuus tai prosessori tarkoittavat. Ole tarkkana myös siinä, millaisen muistin koneeseesi ostat – kuinka nopeasti muisti keskustelee muiden tietokoneen osien kanssa. Useimmiten kannattaa etsiä ja verrata ja sitten tehdä päätös. Useimmiten näin sinulla on enemmän tietoa kuin sillä perus myyjällä, joka sinua liikkeessä auttaa (tässäkin tietenkin on poikkeuksia). Mutta sinä olet se henkilö, joka tietää, mitä koneella olet tekemässä. Sinä tiedät miltä se näppäimistö ja hiiri tuntuu ja miten se tuoli istuu omaan vartaloosi. Myyjä voi auttaa, mutta sinä tiedät, mitä tarvitset!\nVielä muutama vuosi sitten vanhasta tietokoneesta sai vielä jopa sata euroa, kun sen myi pois, mutta nykyään tekniikka menee niin nopeasti eteenpäin, että vanhoille tietokoneille ei enää löydy niin helposti ostajia, jollei sitten ole valmis tekemään pieniä muutoksia koneeseen ja tarjoamalla sitä erilaisille harrastajille. Muutaman vuoden vanha tietokone voi saada uuden elämän autoharrrastajien tai jonkun muun harrastuksen parissa, jonne kelpaa hieman vanhempikin tietokone. Valmista vain että oikeasti olet tyhjentänyt koneen tai käyttänyt tyhjentämiseen oikeata ohjelmistoa, ettei vanhan koneen mukana mene omia tietojasi vääriin käsiin sillä tiesithän, että Windows koneessa tietojen poistaminen ei varsinaisesti poista tietoja vaan merkitsee sen tietopaikan sijainnin taas vapaaksi eli jossain vaiheessa joku uusi tiedonmurunen voidaan tallentaa siihen – siihen asti se ”poistettu” tieto on yhä siellä täysin saatavilla, kunnes sen päälle kirjoitetaan – joillakin ohjelmistoilla


Arvokuljetuksen ryöstäjät tekeytyivät ehkä turisteiksi - Kotimaa - Ilta-Sanomat\nArvokuljetuksen ryöstäjät tekeytyivät ehkä turisteiksi\nJulkaistu: 19.10.2006 15:44\nÅlandsbankenin rahakuljetuksen elokuussa Maarianhaminassa ryöstäneet miehet ovat mahdollisesti viettäneet aikaa Eckerössä Ahvenanmaalla.\nRikosylikonstaapeli Pekka Haverinen Krp:n Turun yksiköstä sanoo poliisin epäilevän, että tekijät oleskelivat Eckerössä useita päiviä ennen ryöstöä. Alueella on runsaasti mökkejä ja muita loma-asuntoja.\nPoliisi pitää mahdollisena, että ryöstäjät ovat tekeytyneet turisteiksi.\nRuotsalainen poliisihelikopteri lensi tänään alueen yllä ja kuvasi paikkoja. Poliisi epäilee, että tekijät ovat oleskelleet esimerkiksi Storbyn, Berghamnin, Käringsundin tai Mellanön nurkilla. Paikalliselta väestöltä kaivataan havaintoja ryöstäjien liikkeistä.\n- Nämä neljä henkilöä on nähty, mutta on selviä epäilyksiä siitä, että heitä (tekijöitä) on ollut liikenteessä useampiakin, Haverinen sanoo. (STT)


B-pojat jatkavat SM-sarjan piikkipaikalla!\nB-poikien viimeinen viides poolikierros pelattiin lauantaina 8.2. Kuopiossa. Viestin joukkue siirtyi jo perjantaina Kuopioon ja majoittuu Salpakari-residenssissä, josta lauantai-aamuna siirryttiin pelipaikalle Neulamäen koululle. Päivän ensimmäisessä pelissä vastaan asettui Laihian Luja, joka joutui antamaan tasoitusta ykköspassarin istuessa toipilaana kentän laidalla. Ensimmäiseen erään lähdimme kuusikolla, jossa Leevi otti passarin paikan, Joonatan ja Luka YP:t, Jiri ja Joonas KT:t sekä Jere hakkurina. Peli eteni alusta lähtien meidän hallinnassamme ja taululla oli koko ajan selkeät lukemat 8-3, 14-7, 20-11 ja lopulta koko erä meille 25-13. Erän puolivälillä Jiri tuli lepuuttamaan polviaan ja Selim otti hänen paikkansa erän lopun ja jatkoi tuossa myös toisen erän. Toinen erä oli pitkälti ensimmäisen toisinto päättyen samoin numeroin 25-13. Näin koko ottelu meille lukemin 2-0.\nToiseen peliin vastustajaksi tuli kotijoukkue Puijo Wolley, jonka kanssa on kauden mittaan pelattu hyviä ja tiukkoja pelejä. Hivenen teimme taas vaihdoksi pelipaikkoihin: Leevi jatkoi passarina, Luka ja Joonas YP:t, Jere ja Joonatan KT:t sekä Jiri hakkurina. Aloitimme pelin vahvasti johtaen 4-1 ja 8-4, kunnes Puijo piristyi ja tuli melkein kannoille. Pelimme pysyi kuitenkin hyvin koossa ja teimme omilla hyvillä suorituksilla eroa uudelleen 18-13 tilanteeseen. Puijon aikalisän jälkeen he kirivät uudelleen pinnan päähän 19-18, kunnes huolellisuutemme toi meille erävoiton 25-21. Toiseen erään lähdimme vielä huolellisemmin ja hallitsimme tapahtumia ja veimme erän lopulta 25-17 ja tämänkin ottelun 2-0.\nPäivän viimeisen pelin vastustaja oli vahvistunut Alahärmän Kisa. Uusimme taas pelijärjestystä hivenen Leevin jatkaessa passarina, Joonas ja Joonatan YP:nä, Jiri ja Luka keskellä sekä Jere hakkurina. AK tuli peliin vahvasti ja meidän pelimme ei oikein ottanut käynnistyäkseen. Olimme koko ajan perässä ja lopulta AK vei erän 18-25. Toiseen erään hivenen hienosääsimme järjestystä, mutta peli ei vain ottanut käynnistyäkseen. Molemmat aikalisät oli käytetty tilanteessa 9-12, mutta nähtävästi toinen aikalisä tuotti tulosta, koska tuon jälkeen peli vapautui ja puhe alkoi kulkemaan ja suoritukset normalisoituivat. Tasoihin pääsimme ensimmäisen kerran tilanteessa 14-14 ja sen jälkeen teimme piste pisteeltä eroa vieden erän lopulta 25-21. Kolmanteen erään joukkue tuli rennosti ja normaalilla peli-ilmeellä tuhoten AK:n totaalisesti, kuten pisteet 5-1, 8-2, 13-2 ja lopulta 15-4 osoittavat. Näin otteluvoitto tuli lukemin 2-1 meille ja jatkamme sarjan piikkipaikalla.\nTurnaus paras asia oli joukkueen kasvu nimenomaan joukkueena. Pelaajat tekivät omia havaintoja pelaamisesta ja joukkueen toiminnasta ja olemme varmasti taas valmiimpia ensi kerralla. Seuraava kerta on välierävaihe, jossa kuusi sarjan tämän hetken parasta ovat varmistaneet paikkansa finaaleissa, mutta pelaavat lopputurnauksen alkulohkopaikoista. Tämän hetken kuusi kärkijoukkuetta ovat Viesti, Alahärmä, Puijo, Laihian Luja, Vilppulan Tähti ja JyväsLentis.


Suomalaiset ansaitsevat paremman sosiaaliturvan / Blogi / Kansanedustaja Sinuhe Wallinheimo\nKirjoitettu 13.4.2018 ja luokiteltu Yleiset.\nSuomalainen hyvinvointiyhteiskunta on monen sukupolven työn tulos. Se näkyy meidän arjessamme hyvänä elintasona. Ylisukupolvisena ja edelleen tärkeänä tavoitteena meillä suomalaisilla on ollut yhteiskunta, jossa jokaisella olisi hyvä olla, ja jossa jokainen pysyisi mukana.\nHyvinvointiyhteiskunnan rakentamisen ytimessä on ollut sosiaaliturvajärjestelmä, jota kukin päättäjäsukupolvi on korjannut tahtonsa mukaan. Tätä nykyä sosiaaliturvan piiristä myönnetään tukea muun muassa sairauteen, toimintarajoitteisuuteen, vanhuuteen, leskeyteen, perheille, lapsille, työttömille ja asumisen kustannuksiin.\nKääntöpuolena tästä on ollut se, että meidän sosiaaliturvajärjestelmästä on tullut todella monimutkainen. Vain muutamat harvat asiantuntijat ovat selvillä siitä, mihin kaikkiin etuisuuksiin kukin suomalainen on oikeutettu. Vaikeimmassa asemassa ovat juuri eniten tukea tarvitsevat, joilla ei enää ole voimaa tai kykyä ottaa selvää omista oikeuksistaan.\nMonimutkainen ja vanhuuden jäykkä sosiaaliturvajärjestelmämme on synnyttänyt työllistymistä estäviä kannustinloukkuja. Se puolestaan näkyy muun muassa muita Pohjoismaita matalampana työllisyysasteena. Suomi on edelleen yhteiskunta, jossa tilapäisen työnteon, opiskelun ja sosiaaliturvan yhdistäminen on vaikeaa, ellei jopa mahdotonta. Samaan aikaan maailma ja globaalit työmarkkinat ovat kehittymässä suuntaan, jossa erimuotoisten töiden osuus tulee lisääntymään merkittävästi.\nTästä syystä kokoomus haluaa asettaa sosiaaliturvajärjestelmän uudistamisen tulevan vaalikauden tärkeimmäksi tehtäväksi. Tavoitteemme on malli, joka kannustaa ja välittää, mutta jossa säilytetään ydinajatus sosiaaliturvan vastikkeellisuudesta.\nVastikkeellisuus ei ole itseisarvo, vaan keino pitää kiinni korkeasta perusturvasta ilman työnteon kannustimien vähenemistä. Käytännössä tämä tarkoittaisi, että tuensaajan on sitouduttava olemaan työmarkkinoiden käytettävissä ja etsittävä oman kykynsä mukaan aktiivisesti töitä.\nYksi varteenotettava vaihtoehto voisi olla OECD:n meille suosittelema vastikkeellinen yleisturva eli Britanniassa käytössä oleva Universal Credit -malli. Toisin kuin perustulossa tässä mallissa yhdistettäsiin etuuksia muun muassa työttömyysturvasta asumistukeen ja toimeentulotukeen. Samalla ihmisten tuloja seurattaisiin reaaliaikaisesti. Tukimuotojen yhdistäminen tekisi mallista selkeämmän ja reaaliaikainen tulorekisteri mahdollistaisi joustavamman työn ja turvan yhdistämisen eri elämäntilanteissa.\nTällaisessa mallissa kenenkään ei tarvitsisi pelätä tuen äkillistä menettämistä esimerkiksi keikkatyön vastaanottamisen seurauksena. Kannustinloukut siis vähenisivät ja tukien maksamiseen liittyvät byrokratialoukut poistuisivat.\nToki tämä on vain yksi malli. Olennaisinta olisikin nyt käydä laaja keskustelu hyvinvointiyhteiskuntamme ytimen tulevaisuudesta. Tekoäly, robotisaatio ja muut teknologiset ratkaisut muuttavat työelämää jatkuvasti. Iso osa nykyisistä työtehtävistä voi kadota, mutta samaan aikaan syntyy myös uusia työpaikkoja. Tässä muutoksessa sosiaaliturvajärjestelmän on muututtava mukana. Tulevaisuuden kannalta on aivan ensiarvoisen tärkeää, että työnteon kannustimet ovat kunnossa. Yhtä lailla meidän on pidettävä huoli siitä, ettei kukaan joudu työttömyyden vuoksi tyhjän päälle. Suomalaiset ansaitsevat paremman ja aikaan sopivamman sosiaaliturvan.


https://www.ruohonjuuri.fi/vuohenmaitosaip-lavender-lemon-zumbar-0663204212091?___store=default 12897 Vuohenmaitosaip.lavender-lemon https://www.ruohonjuuri.fi/media/catalog/product/1/9/ZUMBAR-0663204212091.jpg 8.95 EUR OutOfStock Kylpyhuoneesti kaunistus, luonnollisesti. Valloittavan värikkäät ja hauskat vuohenmaitosaippuat Zumbarilta.

Nämä kauniisti kuvioidut saippuat ihastuttavat kylpyhuonettasi värillään sekä huumaavalla tuoksullaan.

Vuohenmaitosaippuat sisältävät 100 % puhtaita eteerisiä öljyjä ja niissä on iholle ihanteellinen pH-tasapaino. Ne eivät kuivata ihoa, vaan puhdistavat ja kosteuttavat samalla ja jättäen ihon pinnan sileäksi ja hyväntuoksuiseksi. Saippuaa voi käyttää päivittäin niin käsien kuin koko vartalonkin pesussa. Vuohenmaitosaippua jättää luonnollisen kevyen rasvan iholle ja tämän ansiosta saippua käy erinomaisesti kuivallekin iholle. Kokeile ja ihastu ikihyviksi! 8.95 ZumBar add-to-cart\nVuohenmaitosaip.lavender-lemon, 85 g\nKylpyhuoneesti kaunistus, luonnollisesti.\nValloittavan värikkäät ja hauskat vuohenmaitosaippuat Zumbarilta.\nNämä kauniisti kuvioidut saippuat ihastuttavat kylpyhuonettasi värillään sekä huumaavalla tuoksullaan.\nVuohenmaitosaippuat sisältävät 100 % puhtaita eteerisiä öljyjä ja niissä on iholle ihanteellinen pH-tasapaino. Ne eivät kuivata ihoa, vaan puhdistavat ja kosteuttavat samalla ja jättäen ihon pinnan sileäksi ja hyväntuoksuiseksi. Saippuaa voi käyttää päivittäin niin käsien kuin koko vartalonkin pesussa. Vuohenmaitosaippua jättää luonnollisen kevyen rasvan iholle ja tämän ansiosta saippua käy erinomaisesti kuivallekin iholle. Kokeile ja ihastu ikihyviksi!\nPakkauskoon lisätiedot: 85 g\nAinesosat: Ainesosat: Saippuoitu 100% elintarvikelaatuinen oliiviöljy, kookos- ja palmuöljy & risiiniöljy, vuohenmaito, yrttejä, puhtaita eteerisiä öljyjä (laventeli, sitruuna ja patsuli), mineraalipigmenttejä ja aloeta.


POJAT PARTURISSA - MAMI GO GO\n← NYT SIIVOTAAN\n11 Responses to “POJAT PARTURISSA”\nIhana postaus!! ootan innolla poikien uutta ilmettä =DD\nKiitos, kiva! Hei täältä voit jo käydä vähän kurkkimassa http://instagram.com/p/qS0xwNM3qq/?modal=true :-D\nYmmärrän kyllä hyvin että noiden kiharapilvien leikkaaminen jännitti mutta komeat pojat tuli! Minulla on juuri kolme vuotta täyttänyt poika jonka hiuksia on leikkautettu pari kertaa. Kyllä kaiken a ja o on osaava kampaaja/parturi jolla on sekä kokemusta että näkemystä lasten hiusten leikkaamisesta. Itse en ikinä uskaltaisi lasteni hiuksia leikata, vaikka mummo onkin tytön hiuksia pari kertaa siistinyt. Pojalle ja isälle onkin tullut parturikäynneistä ihan oma kahdenkeskinen juttu. Tyttöjen hiuksia sen sijaan ei leikata :D\nMeillä minä leikkaan tukan, usein ihan koneella.\nPojalla kasvaa huonommin tukka sivuilla mikä tekee\nPojalla kasvaa huonommin tukka sivuilla, odotin hiusten tasaantumista mutta sitä ei tullutkaan. Hirveän pitkä tukka pään päällä ja takaa mutta sivuilla lyhyt.\nKuulin että etelässä kaikkien poikavauvojen tukat leikataan siiliksi jotta hiukset kasvaisivat tasaisemmin. Kuulemma hiusten paksuuskin tulee siitä kun vauvatukka leikataan. Ja annetaan uutta kasvua uudelle ja vahvalle hiukselle.\nNyt tukka kasvaa tasaisesti ja odotan innolla että päästään joskus ihan oikeasti kampaajalle. Silloin laitetaan joku kiva ison pojan letti ja mammakin lyhyemmän tukan :)\nMun on pakko sanoa, että mä vähän järkytyin, kun huomasin tukkien kadonneen! Mä oon ihan fanittanut Elvistä, kun se vaan on niin supersöpö lapsi hiuksineen! Mietin pitkään, että kylläpä se nyt onkin söpö, kunnes yksi päivä tajusin, että se näyttää aivan meidän vauvalta. Poikaversio mun tytöstä:) Jotenkin sellainen, että ”jos meille olisikin tullut poika niin se olisi ollut kuin Elvis”. :) Mielenkiinnolla seuraan, että pysyykö yhteneväiset piirteet ajan kanssa vai eikös meijän vauvasta kasvakaan Elvistä.\nNiin ja sitä piti sanoa, että musta sun pojat on aina olleet ihan poikia tukkineen kaikkineen. Semmoisia luonnonlapsen näköisiä ihania, mutta poikia kuitenkin.\nEikös toi kuvassa näkyvä leikkaaja ole sinun äitisi, eli poikien mummo? Onhan se vähän eri asia silloin olla ensimmäistä kertaa parturissa, jos joku läheinen tekee? Toki se voi mennä hienosti ventovieraankin kanssa.\nIhana tuo Kaapon kommentti ”mä sanon niille että oon poika” <3 Mun mielestä he ovat ihania Poikia isolla P:llä, oli hiukset sitten pitkät tai lyhyet. :)\nMeillä ei ole Ipadia, mutta meidän vakkari parturissa saa aina tikkarin kun on hiukset leikattu. Joskus lapset kysyvätkin herkkujen toivossa että "äiti mennäänkö parturiin?" :D Kerran erehdyttiin kokeilemaan lähempänä olevaa parturia, mutta se nainen ei osannut olla lasten kanssa ollenkaan. Sillä on suuri merkitys!\nkatriina / Hetkiä sanoo:\ntää ei nyt liity tähän, mutta mistä oot löytäny noin pienet Niket? Haluan tytölle! :)\nHei! Poikien Niket on ostettu niiden tehtaanmyymälästä Malagasta. Mutta luulis ainakin jostain nettikaupoista löytyvän :-) Näissä mielstäni koot pitävät hyvin paikkansa, eli sen suhteen uskaltaa ehkä sovittamattakin tilata :-)


Virtsaumpi - Hoitonetti\nVirtsaumpi on yleisesti miesten sairaus, joka johtuu osin naisia 10 kertaa pidemmästä virtsaputkesta, jonka tukkeutuminen mm. hyvänlaatuisen eturauhasen liikakasvun tai pahanlaatuisen kasvaimen vaikutuksesta on selkeästi yleisempää.\nVirtsaummessa virtsaputki syystä tai toisesta tukkeutuu, mikä aiheuttaa virtsan keräytymisen rakkoon ja sen seurauksena pakottavan virtsaamisen tarpeen. Tilanteen jatkuessa lisääntynyt virtsapaine voi aiheuttaa paineen nousun virtsanjohdinta myöten aina munuaisaltaaseen asti uhaten hydrostaattisen paineen vaikutuksesta munuaisten hyvinvointia. Virtsaumpi voidaan yrittää laukaista katetroimalla. Usein ylitäyttynyt, paineinen rakko vaikeuttaa virtsaamisen aloittamista ja kertakatetroinnin jälkeen tilanne voi helpottaa. Jos virtsaaminen ei edelleenkään katetroinnista huolimatta onnistu, voidaan asentaa vatsanpeitteiden läpi virtsarakkoon väliaikaisesti muovinen putki (cystofix), jonka päässä olevaan pussiin virtsa kerätään. Tällä väliaikaisratkaisulla voidaan hoitaa rakon virtsankeräytyminen ja keskittyä rauhassa selvittämään virtsaputken esteen syytä.\nHoitonetin käyttäjillä virtsaummen aiheuttaja on usein ollut eturauhasen liikakasvu, eturauhastulehdus tai eturauhassyöpä. Lisäksi virtsaumpi on voinut liittyä kolmeen muuhun sairauteen.\nEturauhasen liikakasvu 3\nMitkä ovat Cystofixsin kotihoito ohjeet?\nIhon läpi asennetun katetrin hoito-ohjeet saadaan yleensä sairaalasta tai terveyskeskuksesta kotiuduttaessa. Asennetun katetrin tarkoituksena on turvata esteetön virtsan kulku. Se tuetaan usein ompeleella kiinni ihon pintaan tai rakon puolella ilmalla täytettävällä tulpalla, jotta katetri pysyisi oikeassa paikassa,eikä luiskahtaisi pois. Katetrin asento on hyvä tarkistaa joka aamu. Toinen tärkeä asia on noudattaa hyvää hygieniaa, jotta katetria ympäröivä ihoalue ei tulehtuisi. Ihoa voi suihkutella ja desinfioida tulehdusten ehkäisemiseksi, mutta jatkuva vedessä hautominen ei ole yleensä hyväksi ja on syytä pitää iho katerin ympärillä kuivana. Katetripussi tyhjennetään yleensä kaksi kertaa päivässä ja uusi pussi vaihdetaan kerran viikossa. Kateripussin tyhjennykseessä ja vaihdossa on hyva saada ohjeet "kädestä pitäen", mikä mahdollistaa hyvän hygienian. toteutumisen. Yleisesti tulisi juoda riittävästi, mikä mahdollistaisi virtsan jatkuvan erittymisen ja ehkäisisi kuivumista ja tukkeutumaa sekä infektion muodostumista. Ongelmatilanteita ovat katerin tukkeutuminen ja virtsantulon estyminen katerin kautta. Katetripussi onkin hyvä kiinnittää aina virtsarakon alapuolelle, jotta virtsan suunta olisi painovoiman kautta oikea, eli rakosta pussiin päin. Virtsarakon kipu, täyttyminen ja samea erite katerin kautta viittaavat myös mahdollisiin komplikaatioihin, minkä vuoksi olisi syytä olla yhteydessä omaan terveyskeskukseen tai avohuollon toimipisteeseen tilanteen korjaamiseksi.


Paikka: Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus\nAika: 4.1.–29.2. klo 7–22\nLux Hanaholmen esittelee valotaidetta nyt toista kertaa Espoon Hanasaaressa. Lux Hanaholmen -satelliittiteoskokonaisuuteen kuuluu kolme teosta kolmelta eri taiteilijalta.\nMagic Carpets tuo Hanasaareen ripauksen itämaista magiikkaa. Leikkisä teos rikkoo sisä- ja ulkotilojen rajoja, sillä projisoidut värikkäät matot ovat katsojien ihasteltavissa ulkona.\nErilaiset kuviot ovat aina kiehtoneet Bengtssonia. Ensisilmäyksellä itämaiset kuviot voidaan nähdä vain koristeina, mutta kun päästää irti rajoittavasta ja loogisesta ajattelusta, voi niissä huomata yhtäkkiä jotakin muuta. Vähän samalla tavalla kuin lapsena saattoi löytää eläimiä, muotoja ja kummituksia tapeteista, katoista tai lattialla olevista matoista.\n“Itämaiset matot tuovat meille tunteen jostain taianomaisesta – fantasioista, unelmista ja matkoista. Samalla ne muistuttavat tämänhetkisestä maahanmuuttajien tilanteesta.”\nServe Somebody on muovipusseista tehty kollaasi, joka muuttaa ikkunat goottilaisiksi lasimaalauksiksi. Teos koostuu kahdeksasta muovipussikollaasista, jotka on tehty keskiaikaisen lasimaalauksen tyyliin. Vaikutteita on haettu muun muassa ranskalaisista Strasbourgin ja Chartresin katedraaleista.\nKollaasin läpi hohtavat väriä vaihtavat LED-valot, jotka saavat teoksen elämään ja muuttumaan jatkuvasti.\n”Kokonaisuus on sekä hypnoottinen värikylpy että kaupallisen nykykulttuurin vuoropuhelu keskiajan uskonnollisen maailmankuvan kanssa. Teos kuvastaa sitä, miten kaupallinen ja maallistunut nykyhetki rakentuu lukemattomien historiallisten kerrostumien päälle.”\nFYR on kunnianosoitus majakanvaloille, tulille ja lampuille, jotka opastavat öistä kulkijaa. Teos koostuu yli kahdestasadasta myrskylyhdystä, kolmesta trampoliinin rungosta ja hehkulampuista.\nJari Haanperä on 1980-luvulla alkaneen uransa aikana toiminut valo-ja äänisuunnittelijana, ohjaajana ja mediataitelijana.\nSekä analogisia että digitaalisia tekniikoita käyttävä Haanperä yhdistelee akustis-elektronisia ja digitaalisia ääniä, moottoroituja liikkeitä, optiikkaa ja esineitä. Hänen erityinen kiinnostuksen kohteensa ovat esielokuvalliset liikkuvan kuvan tuottamiskeinot, joissa matalaa teknologiaa käytetään yhdessä sähkövalon kanssa.\nYhteistyössä: Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus.\nHakaniemen virastotalot, Siltasaarenkatu 13


Edu.fi - Esimerkki sovelluksesta\nKielisalkun käyttö vaatii tarkkaa suunnittelua, muutoin aika kuluu rutiineihin, eikä tarvittavaa aikaa koskaan tunnu löytyvän. Opettajan on syytä varata salkkutyöskentelyyn riittävästi aikaa – kuitenkin niin, että kurssin muutkin tavoitteet ehditään toteuttaa. Oppilaat voisivat tehdä esimerkiksi 1–2 salkkutyötä lukukaudessa tai sitten useampia pieniä salkkutöitä.\nSalkkutöiden aiheet valitaan kurssin aihepiireistä ja teemoista. Esimerkiksi oman itsensä ja perheensä esittely, lemmikkieläimet, harrastukset, musiikki, urheilu, luonnonsuojelu, eläinten oikeudet, opiskelu, työpaikan hakeminen, lisäksi kielikohtaisia kulttuuriin ja maantuntemukseen liittyviä aiheita jne.\nKurssin tai opiskelujakson alussa oppilaat osallistuvat suunnittelutyöhön ja ideoivat samalla, millaisia töitä he voisivat tehdä. Töiden joukossa voi olla sekä suullisia että kirjallisia töitä. Oppilaille on hyvä kertoa etukäteen, mitä tasovaatimuksia salkkutöillä on. Toteutustapa on kuitenkin vapaa ja oppilaiden itsensä päätettävä asia. Apuvälineitä, esimerkiksi oppikirjan sanastoja tai sanakirjaa, voi käyttää, kunhan kertoo itsearvioinnissa minkä verran ja mitä apuvälineitä on käyttänyt. Oppilaita on syytä varoittaa plagioinnista. Samalla keskustellaan myös suorituskriteereistä ja arviointitavoista.\nSuunnittelussa tulee muistaa opiskelun prosessimainen rakenne, progressio. Töiden tasovaatimukset lisääntyvät siten kurssilta tai vuosiluokalta toiselle siirryttäessä. Opettajan tulee myös ottaa huomioon oppimaan oppimisen periaatteet, ja kuhunkin kurssiin on sisällytettävä näitä elementtejä opetussuunnitelman painotusten mukaisesti.


Puhutaan rahasta - Sanoinko sen ääneen?\nMä olen inspiroitunut. Mä tajusin tänä syksynä, etten jos ota itse vastuuta mun taloudesta ja raha-asioista niin ei sitä kukaan mukaan tee. Miettikää. Aika kauan siinä meni.. jatkuvasti toivoen, että ens kuussa sitten.\nLyhyt katsaus historiaan: Mä olen etuoikeutettu ja olen saanut elää hyvin toimeentulevassa perheessä. Lapsuudessa ja nuoruudessa on matkusteltu, olen voinut harrastaa, ostin lukiokirjat kaupasta ja kuljin aina trendikkäissä vaatteissa (koska se oli nuorena äärimmäisen tärkeää, tietty..). Raha ei ollut koskaan esteenä, aina oli mahdollista tehdä asioita, mutta ei siitä myöskään juuri puhuttu. Että mistä se raha tuli tai saatikka, miten raha laitetaan töihin tekemään lisää rahaa. En ollut koskaan opiskeluaikoinakaan kiinnostunut mistään talouden hoitoon liittyvistä asioista, koska mun ei tarvinnut sitä ajatella tai siitä huolehtia. Ennen kuin musta tuli aikuinen. Hups.\nAloitin yrittäjänä 24-vuotiaana ja mun tulot on perustunut keikkailuun. Eli siis omaan osaamiseen ja työpanokseen. Juontamisen lisäksi tein aluksi myös muita projekteja baarityöstä yhteistömanagerina toimimiseen ja urheilusihteerin hommista tapahtumajärjestämiseen. Tullut raha on mennyt elämiseen, kädestä suuhun -sekä kaikkeen turhaan ja ”kivaan.”\nMä en tiedä miksi en ole koskaan osannut säästää. Kaikki raha, mikä on tullut, on myös mennyt. Välillä olen yrittänyt laittaa rahaa sivuun ja sitten on tullut ”jotain kivaa” ja taas on rahat mennyt. Olen kuitenkin pääsääntöisesti koko ajan pärjännyt, aina keikkatulosta seuraavaan. Ja etuoikeutettu olen edelleen, sillä olen voinut aina tiukissa käänteissä turvautua lähipiirini apuun. Aiemmin oli myös helpottavaa, kun taloudessa oli yksi kiinteä kk-palkkaisessa työssä oleva, joten silloin tiesi, että laskut saa hoidetuksi. (Ja Ps. tässä huomautus, en missään tapauksessa syytä lapsuuteni olosuhteita tai ketään muuta yhtään mistään, mulla ja siskolla on aivan sama kasvatus ja hän puolestaan on aina osannut säästää).\nMutta nyt mulla meni hermot. Musta on äärimmäisen typerää edelleen 35-vuotiaana joutua murehtimaan rahasta ja pyytämään lainaa ja apua. Olen kuunnellut paljon vauraiden naisten tarinoita ja se mikä tulee jokaisessa tarinassa ilmi, on ettei raha tuo onnea mutta kun on rahaa, ei mene energiaa siitä murehtimiseen ja jatkuvaan huolehtimiseen. Tähän voin samaistua täysin. Kun tili näyttää +2,06€ ja vielä on viikko jäljellä tulevaan palkkaan ja luottokortti tapissa, niin kyllä siihen selviytymiseen menee aivan turhaa energiaa. Onneksi osaan kuitenkin nauttia elämästä ja olla kiitollinen kaikesta siitä, mitä mulla on jo.\nTaaksepäin on turha katsoa. Voisin käyttää energiaa itseni moittimiseen siitä, miten olen raha-asiani hoitanut, mutta se ei vie mua eteenpäin. Tässä olen ja vielä ei ole liian myöhäistä. (Kuva: Sonja Lahtinen).\nMä luulen, että edustan aika montaa ikäistäni naista. Mulla on omistusasunto (pankin toki), mulla on duunia ja lapset. Mä pystyn hoitamaan laskut ja lapset saa harrastaa, joten en todellakaan valita tilanteestani vaan olen ylpeä siitä, mitä kaikkea olen jo saavuttanut. Tiedän, että on monia, joilla asiat ovat huonommin. Pakon edestä olen kuitenkin oppinut ostamaan vaatteita käytettynä ja nyttemmin jopa innostunut asiasta! Olen oppinut, mistä kaikesta pystyn karsimaan, miten tulla toimeen pienemmillä tuloilla.\nKorona-aika osoitti sen, miten tuulista tapahtuma-alan yrittäjänä on. Yhtäkkiä katosi keikat kalenterista ja sitä myöten tulot. Kaikki nämä tapahtumat avioeroa ja epäonnisia autokauppoja myöden vei lopulta multakin voimat. Nyt kun voimat ovat palautuneet, keikkoja alkanut ilmestyä kalenteriin ja usko omaa osaamiseen palannut – on todellakin viimeistään nyt aika ottaa myös taloushaltuun eikä palata vanhaan holtittomaan rahan käyttämiseen.\nMä nautin vapaudesta. Nautin yrittäjänä eniten siitä, etten ole sidottu vaan mulla on mahdollisuus tehdä asioita oman aikatauluni mukaan. Ja mä nimenomaan haluan, että raha tuo mulle sen vapauden, mahdollisuuden nauttia elämästä. Eikä estä mua elämästä ja vie energiaa murehtimalla.\nSyyskuussa yhdessä koulutuksessa kirjoitin ylös ”Blue Sky” -ihannetilanteen. Mikä on mun suurin haave yrittäjänä ja miltä se lukuina näyttää. Lokakuussa ostin Vauras elämä -sivulta kuukauden rahatreenin (näyttää muuten edelleen olevan tarjouksessa 19€, https://my.vauraselama.fi) ja aloitin järjestelmällisesti toimimaan ohjeiden mukaan. Rinnalle otin myös Vaurastumisen hypnoosin (sen voi ladata ilmaiseksi tästä). Näiden takana on itse vaurastuneet Sanna ja Ville Kinanen, jotka nykyään valmentavat muita vaurastumaan myös (ei ole maksettu mainos vaan olen tyytyväinen asiakas).\nNyt ollaan marraskuun alussa ja asiat näyttävät jo nyt reilussa kuukaudessa paljon valoisammalta. Luotto- ja osa-maksuja tms. huonoja velkoja on toki edelleen ja niitä saa hetken aikaa maksella mutta nyt mulla on jo ekat rahat säästössä, rahastoissa ja olen myös ostanut ensimmäiset osakkeet!\nOli hienoa oivaltaa, ettei voi alkaa säästämään ja sijoittamaan SITTEN kun on rahaa. Koska mikään ei muutu, jos mitään ei muuta. Jopa eräs läheiseni sanoi mulle, kun kerroin innoissani, että olen alkanut opetella säästämistä ja talouden hoitoa, että ”et sä koskaan opi, aika monta kertaa se on jo nähty”. Hetkeksi saatoin pahoittaa mieleni, mutta ymmärsin kuitenkin, miksi hän sanoi näin – taaksepäin kun katsoo, niin todella holtitonta tuo rahan käyttö on ollut. Aika monta kertaa mua on autettu, pelastettu ja maksettu erääntyneitä laskuja muiden toimesta.. On ostettu talvirenkaat, joihin mulla ei ollut varaa, jotta mun olisi turvallisempi ajaa lasten kanssa.\nMutta nyt on uusi ohjaus alitajunnassa ja halu luoda alkuun puskuri (koska elämä voi tosiaan yllättää), oppia säästämään ja sijoittamaan. Saada aikaa itseä tyydyttävä tulotaso ja elää elämää siitä nauttien, ei rahasta murehtien. Aika näyttää miten käy, mutta ainakin mulla on hyvät valmentajat ja kova motivaatio onnistua. Ja lisäksi, vaikka raha mahdollistaakin upeita asioita ja huolettomamman olemisen, se mahdollistaa myös sen, että voin joskus tulevaisuudessa auttaa muita. Laittaa rahaa kiertämään, ehkä sijoittaa naisten startuppeihin tai antaa nykyistä enemmän rahaa hyväntekeväisyyteen.\nJa se on mahtavaa, kun alkaa panostaa johonkin asiaan, opiskella, hakea tietoa ja suuntaa kiinnostuksen nyt esim. tässä tapauksessa vaurastumiseen niin universumi alkaa pikkuhiljaa ottaa merkeistä vaarin. Olen jo nyt onnistunut hakemaan verkostooni uusia ihmisiä, vauraita, inspiroivia naisia ja pääsin mukaan juontajaksi webinaariin, jossa aiheena on ”Puhutaan rahasta”. Mä olen niin innoissani itse osallistumassa tähän webinaariin, inspiroitumaan, oppimaan ja kuuntelemaan muita upeita naisia ja muuttamaan oman elämäni kulkua!!\nJos säkin haluat oppia lisää ja inspiroitua, niin vielä ehdit mukaan! Webinaari pidetään perjantaina 19.11. ja mukaan voit ilmoittautua tästä linkistä. Jos aihe kiinnostaa, mutta et pääse ko. hetkellä paikalle, niin ilmoittaudu silti, tästä tulee tallenne.\nTämä on nyt mun eka rahaan liittyvä kirjoitus, ja olen sata varma, että epäilijöitä riittää. Kuten aina, jokaisessa asiassa. Oli niitäkin, jotka käski lopettaa yritystoiminnan, koska ”ei tosta harrastelusta tuu mitään”. Mutta tässä sitä ollaan. Kohta 12-vuotta yrittäjänä, monista vastoinkäymisistä selvinneenä. Nyt on mun vuoro. Kerron vaikka keväällä, miten tämä(kin) asia etenee!\nPysykää vauhdissa, inspiroitukaa ja jos joku asia ärsyttää, niin ainoastaan sä voit muuttaa sen. Jos jatkat samalla tavalla kun tähän asti, niin mikään ei muutu.\nIhanaa marraskuuta, nähdään webinaarissa!\n← Previous Previous post: Kun opettelin uudestaan nukkumaan\nNext → Next post: Uusperheen arkea


Sami Österlund Joensuun Mailaan | Joensuun Maila\nJoensuun Maila vahvistaa ensi kaudeksi valmennusosastoaan Sami Österlundilla. Porilainen Sami Österlund, 30, liittyy syksyllä mukaan Joensuun Mailan miesten edustusjoukkueen valmennustiimiin. Österlundin sopimus on 1+2-vuotinen.\nÖsterlund muuttaa Joensuuhun Porista. Hän on toiminut Porin Pesäkarhujen naisten joukkueen valmennuksessa vuodesta 2011 ja päävalmentajana sekä pelinjohtajana vuodesta 2014 lähtien. Porissa Österlund toimii myös seuran valmennuspäällikkönä. Ennen viuhkaan tarttumista Österlund pelasi omat juniorivuotensa Ulvilan Pesä-Veikoissa. –Olen tehnyt pesistä nyt yhdeksän vuotta Pesäkarhuissa ja ennen sitä pelasin Ulvilassa. UPV:stä Pesäkarhuihin oli aika kodikas yhdeksän kilometrin siirtyminen, joten nyt lähden ensimmäistä kertaa pois kotiseudulta ja ihan toiselle puolen Suomea. Fiilis oli, että nyt tai ei koskaan, Österlund taustoittaa. Österlund on johtanut Porin Pesäkarhut naisten Superpesiksessä kahdesti hopealle ja kolmesti pronssille. Nyt edessä on siirto miespesäpalloilun puolelle. –Haluan kokeilla siipiäni miesten puolella. Se on kiistatta yksi pääsyy tähän siirtoon, Österlund sanoo. –Olemme keskustelleet Petri Pennasen kanssa asiasta enemmän ja vähemmän jo monta vuotta. JoMa on kaikessa tekemisessään ellei paras niin ainakin kärkiseura, joten tänne on hyvä tulla.


A Love Song for Bobby Long (2004) - Arvostelut - Leffatykki\nA Love Song for Bobby Long arvosana 3,12\nNuori nainen palaa New Orleansiin edesmenneen äitinsä perintötaloon, ja löytää sieltä oudon kaksikon: pulloon kolahtaneen entisen professorin ja hänen muistelmiaan laativan suojatin.\nRakkauslaulu Bobby Longille (tv)\nDeborah Kara Unger, Gabriel Macht, John Travolta, Scarlett Johansson\nLopun paljastus ja tragedia ovat varsin ennalta arvattavissa, mutta ne eivät vähennä elokuvan hiljaista viehätysvoimaa.\nEpäonnistuneella englannin kielen professorilla Bobby Longilla (John Travolta) on loistava suunnitelma: muuttaa New Orleansiin ja tissutella itsensä hengiltä. Apunaan hänellä on entinen opiskelija Lawson Pines (Gabriel Macht) ja joukkio laitapuolen eläjiä, joille voi välillä heittää sitaatin tai pari osoituksena entisestä suuruudesta. Lawsonilla on jopa suunnitelmissa kirjoittaa kirja nerona pitämästään oppi-isästään – sitten joskus. Bobbylle sitä vastoin riittää mukava sohva ja riittävästi vodkaa ja sikareita käden ulottuvilla.\nTämän “toimeliaisuuden” keskelle tupsahtaa kuolleen kämppäkaverin 18-vuotias tytär Pursy (Scarlett Johansson), joka myöhästyy äitinsä hautajaisista. Takaisin paluun sijasta Pursy jääkin asumaan perimäänsä rähjäiseen taloon Bobbyn ja Lawsonin harmiksi. Seuraa tahtojen taistelu, jonka jälkeen alun vihamielisyys muuttuu hauraaksi ystävyydeksi. Vähitellen kolmikko muodostaa jonkinlaisen perheen, jossa Pursyn osana on olla välillä äiti ja välillä tytär. Samalla Pursy oppii tuntemaan äitiään, joka oli paikallisille jonkinlainen pyhimys.\nA Love Song for Bobby Long on elokuva, jota ei ole rakennettu juonen varaan. Kyse on raukeasta pysähtyneisyyden tunnelmasta, missä minnekään ei ole kiire. Maailma on siellä jossain. Bobbyn laahustaminen ympäriinsä kylpytakki yllään itsesäälissään rypien samaan aikaan lipevän itsetietoisena omasta charmistaan kuvaa asetelmaa. Pursy yrittää kyllä potkia kaksikkoa elämässä eteenpäin tai ainakin hyväksymään menneet, mutta hän ei tee sitä määrätietoisesti. Ennemminkin hän vaikuttaa pelkällä läsnäolollaan.\nTravoltaa on usein arvosteltu ylinäyttelemisestä. Ehkä syynä on hänen intohimoisesta halustaan voittaa Oscar. Asia, jonka Travolta on julkisestikin tunnustanut. Tällaiset ylevän narsistiset roolit, joissa pääsee kosiskelemaan katsojan herkkiä tuntoja, ovatkin vaarassa kääntyä näyttelijää vastaan. Minuun Travoltan suoritus kyllä upposi, vaikka tähän rooliin olisi ehkä sopinut paremmin sellainen henkilö, jolle kitara on tutumpi esine – Kris Kristofferson tulee lähinnä mieleen. Johansson ilmentää jälleen lahjakkuutensa ja vetovoimansa näyttelijänä. Syntyy väistämätön huoli hänen hyvinvoinnistaan ”asunnonvaltaajien” parissa. Macht on ehkä liian siloiteltu hahmo ollakseen rappiolla, mutta pystyy kuitenkin tekemään roolistaan kiinnostavan.\nA Love Song for Bobby Long on elokuva, joka joko pitää otteessaan tai sitten sen kokee hyvin pitkäveteisenä. New Orleans luo täydelliset puitteet tällaiselle hitaasti etenevälle tarinalle ja esikoisohjaaja Gabel käyttääkin ympäristöä taitavasti hyväkseen. Lopun paljastus ja tragedia ovat varsin ennalta arvattavissa, mutta ne eivät vähennä elokuvan hiljaista viehätysvoimaa.\n06.01.21 klo 14:04\nViihdyttävä ja lämminhenkinen 00-luvun draama. Travolta veti hyvän roolin puliukkoprofessorina.⭐⭐⭐A... Lue loput\n05.04.20 klo 13:36\nTravolta veti upean roolin ja oli myös mukava nähdä nuorta Scarlett Johanssonia ennen kuin marvel tappoi hänen motivaationsa. Juoni hieman k... Lue loput\n24.02.20 klo 21:23\nTravolta sangen oudossa roolissa, eikä tämä paljon höpinää sisältävä leffa meikäläiseen muutenkaan juuri ... Lue loput\n02.05.09 klo 17:46\nVahvaa draamaa. Leffa kertoo hienosti tarinaa siitä, kun kolme elämässään epäonnistunutta ja rikkinäistä ihmistä joutuvat asumaan samaan taloon. Kuitenkin yhdes... Lue loput\nHoplaa 11.06.2009 18:19\nPamela 30.01.2009 Lähde