Heleetä heinäkuuta kaikille tasapuolisesti. Kas kummaa, saapui se suvi kumminkin. Kyllä mieli nyt mansikoita keittää ja sen olen vannonut, että kuumuutta en valita, vaan suvisilla nurmilla hypähtelen ilman paitaa.\nMurut ja hurut uurastivat tälle lukukaudelle viimeistä kertaa kyläravintolan lihapatojen ääressä ennen kesätaukoa. Kyllä maistui burgundin pata, makarooniloota, lihakastike ja käristetty, juustolla kuorrutettu makkara. Markkinointineuvoksen kanssa aina jännityksellä kurkistetaan makkarakuvun alle. Liian pitkä kyrsä saattaisi aiheuttaa myötähäpeetä; ei ainakaan tällä kertaa.\nVaan paras mauste pöydästä puuttui. Senaattori oli matkoilla ihmeellisessä idässä, eikä näin ollen tilaisuuteen osallistunut. Ehkä paikalla olleet tunsivat hieman kateuttakin, kun mietimme mitä senaattori lapioi poskeensa idässä; kaviaaria zakuskaksi, kaalilaatikkoa, pelmeeniä ja jälkkäriksi tuhtia tattaripuuroa kvassin ja votkasilmän kera. Nam !\nOman kappaleensa ansaitsevat pesisjuniorimme: Amanda, Aurora, Lotta ja Marleena. Upeita otteita ollut koko nelikolla pesiskentillä. Amandan C-juniorit ovat höykyttäneet pohjanmaalaisia, notta kenttä kopisoo. Hämeenkyrön voiman tyttöpesiksessä ovat kokeneet viimeksi Nurmo ja Peräseinäjoki. Auroran E-junnut saavuttaneet pesisleirillä Siilinjärvellä sijoittumisen kahdeksan parhaan joukkoon ja mukana on joukkueita ympäri Suomea 47. Tänään Aurora soitti ja hänet oli valittu E-tyttöjen Itä-Länteen. Hienoa.\nLotta ja Marleena kehittyvät taidollisesti päivä päivältä ja joukkueensa vastuuta kantaa Lotta lukkarina ja Marleena etukentän työmyyränä ulkopelissä. Sisäpelissä serkukset kuuluvat joukkueen tykkeihin. Mutta missä on Konsta " Istuu ja jännittää rystyset valkoisena Siilinjärvellä, että heinätalkoot alkaisivat aikaisintaan lauantaina.\nKarskia on heinäkuinen meininki Osaralla !\nKyllä mä eilen niin mieleni pahotin, kun ehtoon korvalla matkustettiin Iä:n kanssa kirkonkylään ja tarkoitus oli nauttia ulkokikkarilla irtojäätelöt. Ei siitä mitään tullut, vaikka kello oli vasta ehtoo seitsemän. Siellä se myymälä seisoi luukut kiinni. Sinne jäivät haaveet mangomelonista ja rommirusinasta. Kiitokset kioskille, mikä pilasi Maijan päivän illanviettomme. On se maar ihmeellistä, korea suvi päällänsä ja kauppa kiinni. Ei ole rahan nuukaa kyröläisillä. Ja koskaa täältä maalta paremmin kerkiäisi kirkonkyläläisiä ihmetteleen ja jätskiä syömään kuin iltasella.\nPitäjän aviisi on istunut oikein urakalla paikkakuntamme kesäteattereissa. Hyvät ovat arvostelut, vaan ei niitten päälle luottamista ole. Eihän sitä paikallisia ryhmiä voi tölviä tai taas olisi gasetan tilaajia entistä vähemmän. Meillähän on nyt oikein kaksi kesäteatteria; tämä perinteikäs Myllykolu ja Maaseudun Taiteellinen Teatteri ry.\nMolempien takana vaikuttavat paikalliset mahtimiehet (?). Myllykolussa tohtori Rajala ja Taiteellisessa opetusneuvos Perkiömäki. Tietysti kahden teatterin välillä vallitsee tietty kilpailutilanne: ainakin katsojista. Niinpä jätän Hämppärin arvostelut arvoonsa, kun löydän tohtori Rajalan kritiikin Taiteellisen "Ikkunaprinssessasta". Tohtori on vieraillut paikalla ensi-illassa ja myötämielinen arvio sisältää kolme teatteriarvostelun kannalta oleellista asiaa; esitystä hän nimittää iskelmäkaruselliksi, tarkkaan laskettu ensi-illan yleisömäärä on 60 ja katsomon uusi katto kestää myrskyt ja myterit. Mitä sanoikaan vanha, viisas kettu pihlajanmarjoista ! Kieli pitkällä jään odottamaan Perkiömäen vastaavaa arviota Myllykolun suvinäytelmästä. Tuskin tulee, Kauno on vähän sellainen löppönen mies.\nKun vielä tähän kyröläisten iloon lisätään tänään alkavat Kyröskosken Olutvestivaalit, niin kyllä kunnassamme tälle viikonlopulle tapahtumaa riittää. Taatalla on kolme tapahtumaa, mihin en juuri astua mieli; heinähässäkät, rompetorit ja kaljavestivaalit. Olusensa voi nauttia mökillä paljon huokeammalla ja myös yhtä mukavassa seurassa.\nNo johan on heinäpoutia piisannut ja ne on käytetty tiiviisti hyväksi. Kun pyhäehtoota elämme, heinäväki on rantasaunalla peseskelemässä heinän pölyjä ja hikistä pintaa ja komea paalikasa heiniä suojassa navetan parvella. Notta heinät suojassa, ellemme sitten intoudu kaapaisemaan vielä heinänsiemeneksi suunnitellulta kappaleelta lisää. Tuskin.\nKolmannelle kymmenelle kohonnut talkoo porukka suoriutui talkoista nopsaan. On se vaan niin mukavaa, että nuorilla on ystäviä, jotka intomielisesti odottavat kesäistä heinätapahtumaa Vanhan-Yrjölän pelloilla. Seurustelun ja kahvittelun merkeissä homma sujuu luonnikkaasti, eikä kukaan jouru tuntemaan hengenahristusta.\nIä touhussa tiiviisti mukana päämuonitusmestarina. Taata suoritti osuutensa pöyhien traktorilla heinäalan päivää ennen paalausta. Viisituntinen traktorin pukilla sai unen maittamaan ehtoolla ilman kummempia koohotuksia. Upea heinähelle verotti osansa. Mukavana seurana radio Suomi ja Ylen puhe. Näillä ikämittarilukemilla ei taatan parane paljon varsinaisiin talkoisiin osallistua. Nuoret hurjat saattavat sotkea ikämiehen jalkoihinsa. Mutta Konsta oli traktorimiehenä ykkösluokkaa. Kyllä kannatti varrota miestä Siilinjärveltä takaisin !\nPöyhiessä oli mukava seurata kolmostien liikennettä. Osaran kohdalla palavat liikennevalot muodostivat kilometrin pituisia jonoja viikonlopun kulkijoista. Varmaan kiireisiltä matkalaisilta kaikui tietyön kohdalla pienempiä ja vähän suurempiakin perkeleitä. Jos olisin maamiesseuramme markkinoinnin vastaava, olisin ilman muuta pystyttänyt makkara- ja mehupisteet molemmin puolin tietä liikennevalojen kohdalle. Eikä se vieläkään myöhäistä ole. Lisänä saisimme suunnitellun kyläkirjan toiseen osaan suomalaisia kirosanoja vuodelta 2015. vPesäpallossa Amandan minihurmaajat varmistivat paikkansa C-tyttöjen SM-turnaukseen kaatamalla kotikentällä Seinäjoen 2-0. Eipä Amanda turhaan harjoitellut aamusella Auroran valmennuksessa lyöntejä aittan seinään. Tuloksena ottelussa oli kolme lyötyä juoksua ja Räpsän ykköspalkinto.\nMutta voi voi tätä naisjoukkuettamme. Kaupin ottelu Seinäjokea vastaan osoitti, että tehottomuudessa haahuillaan. Ensimmäisen jakson komean voiton jälkeen ei juoksuakaan ja sarjan häntäpään joukkue Seinäjoki kiitti pisteistä. Oli onni, että Eero ei päässyt matkaan. Vanhan pelimiehen mieli olisi murtunut nähdystä.\nHuomenna aletaan miettiä Iä:n kanssa mihinkä seuraavaksi mennään, nyt kun on heinistä selvitty. Aktiviteeteista ei pulaa tule, kun vaan löytyisi molemmille sopivia. Iä antanee taas taatalle kohteliaasti etusijan ehdottelijana, mutta pitää tavan mukaan itsellään tiukasti päätösvallan.\nNyt alkaa helleenit nyppiä. En käsitä suomalaisten intoa täyttää valtaosa päivän uutisoinnista näillä kipriksillä ja kapriksilla. Ei näytä meno muuttuvan hallituksen vaihdoksesta huolimatta. Kotimaassakin kuulemma menee ontuen, mutta jatkuvasti ministerit ovat Brysselin koneissa menossa ja tulossa neuvotteluun Kreikan tilanteesta. Samanlaisia miehiä osallistuu kreikkalaisista neuvotteluihin, kuin vuosikymmeniä sitten nousi raviradoilla vanhoista mersuista valkoinen paita ja nahkatakki päällä totoamaan. Pellenä pitävät muuta Eurooppaa ja meitä suomalaisia.\nSoon nyt taatan kanssa niin, että ensi sunnuntaina pistän pisteen Kreikan uutisten kuuntelulle. Paljonkohan näihin neuvotteluihin on pistetty rahaa palaan. Olen varma, että itse maksamme matkamme ja ylöspitomme kokouksissa. Kotimaassa leikataan, mutta näihin kekkereihin on varaa. Hävetkää hallitus ! Jos meikäläisellä leikkaa kiinni paikallisen Nordean kanssa raha-asioissa, niin eivät kutsu Sarveen neuvotteleen lihapullien ääreen, vaan tulikivenkatkuisen ultimaatumin lähettävät postissa ja ulosotossa ollaan alta aikayksikön.\nOnnellista Hämeenkyröä on juhlittu viime viikonloppuna Kyröskosken olutvestareilla. Huolimatta tapahtuman nimestä kyröläisille on tarjottu nokialaista torvisoittoa ja sahtia. Otettakoon huomioon, että tilaisuudessa kilpailtiin pitäjämme sahtimestaruudesta ja meiltäkin löytyy pari soittokuntaa joka lähtöön !\nTohtorimme Panu sai henkeensä ahristusta pitäjämme lehdestä, kun viikonloppuna masinoitua Inha tapahtumaa ei huomioitu Hämppärissä. Oli kuulemma ollut täynnä jo muuta asiaa. Tohtorimme aprikoitsi, että viikonlopun juhlakalu joku Tappi Suojanen merkitsee kyröläisille enemmän kuin Inha. Niin inhaa kuin se onkin, Tappi on aikoinansa tanssittanut kymmeniätuhansia kyröläisiä, kun taas Inhan polkupyörän tarakalla on tuskin päässyt matkustamaan sataakaan. Joten tältä kantilta silmäten Hämppärin valinta puoltaa paikkansa.\nJa kun eilen poikkesin kaupassa, hyökkäsi lehtihyllystä komea kansikuva, missä tohtori poseerasi Marjansa kanssa, ilmoittaen lööpissä jotenkin tähän malliin; Marja ymmärtää villitkin mielitekoni. Toivottavasti vaseliinia tohtorin haavaan. Viriili tohtorimme on löytänyt vertaisensa kumppanin.\nKierikkalan mies oli mennyt yliopiston parisuhdeluennolle. Luennoitsija aloitti tilaisuuden kertomalla yhdyntätavoista, joita hänen mielestään tunnettiin 102. Ja luennoitsija jatkoi: ensiksikin on asento missä mies on päällä ja nainen alla, milloin Kierikkalan mies huusi peräpenkistä 103 !\nOsaralla ilmoja seuranneena ja luonnonmerkkejä tutkien voinen paljastaa, että helteet saapuvat aivan kuun lopulla. Tieto perustuu monivuotiseen empiirisiin tutkimuksiini osaralaisen peltotoukan perseen väristä. Tiedä sitten kuinka laajalle alueelle ennuste osuu, mutta minulle riittää Osara.\nSuurenmoisia Ellinpäivän kekkereitä vietettiin eilen ystävämme metsäneuvos Harrin luona Vesajärvellä. Harvoin tulee nykyisin kutsua, missä sankari ilmoittaa julkisella lehtikutsulla tapahtumasta. Mutta ei Seija ja Harri ja muutkaan vesajärveläiset ole pienistä pelästyneet. Ja aikasmoinen kansainvaellus Isomuotian pihapiirissä vaelteli lauantain illansuussa.\nTarjoilut olivat viimeistä päälle ja ohjelmapuoli isännän näköistä. Syömisen ja ohjelman lisäksi tanssia rytkytettiin ja sahtia juotiin, joskin jalompiakin juomia oli anniskelussa. Halvatun iso sika muuttui maistuviksi makupaloiksi vartaassa grillimestarin käsittelyssä. Kyllä näitä kalaaseja pitäisi olla vähintään kerran suvessa. Sulimmat kiitokset kiirivät emäntä Seijalle ja isäntä Harrille.\nMurhetta päivään saimme annoksen Hämeenkyrön pesäpallokentällä ennen juhliin siirtymistä. Iä touhusi Raijan kanssa kentän kikkarilla ja taata oli varannut jo kolmevarttia ennen naisten superpesismatsia paikan katsomosta. Vastassa sarjan hännänhuippu Vihti ja surkeasti kävi surkean esityksen jälkeen; pisteet Vihtiin. Kylläpä oli löysä alku ottelussa. Tuskin oli keretty äijäkatsomossa morjestaan, kun taululla oli luvut Vihdille 4-0. Tästä eteenpäin otellaan jatkopelien paikasta, ei puhettakaan sarjan viiden parhaan joukosta.\nKoska peli ei puhetta kirvoita kerrottakoon edellä mainitusta Raijasta; Räpsän tukiporukan työmyyrästä. Sellaista plootua ei pesäpalloliitossa vielä lyöty ole, mikä ei Raijalle kuuluisi. Sateessa, paisteessa, tuulessa ja tyynessä palvelut pelaavat superpesiksestä juniorisarjojen jokaiseen otteluun. Kentän kysytyin ihminen ahertaa kioskin pöydän takana. Näin on !!\nOsaran Marttat oli kutsunut fysioterapeutin kertomaan liikunnasta. Eräs martoista mainitsi tilaisuuden jälkeen miehelleen, että fysioterapeutti oli kertonut, että mikäli lenkkeilee ilman liivejä rinnat kasvaa. Niinpä ensimmäisenä urheilupäivänä lenkille oli lährössä kahreksan naista ilman liivejä ja kymmenen miestä ilman alushousuja.\nKesä tuo tullessaan kaikkia harrasteita, etupäässä liikunnallisia. huruistakin hyvä osa seuraa intensiivisesti naispesistä, mutta on niitä harvinaisempiakin harrasteita. Niin kuin tämä meirän laskentaneuvos, joka on sormenpäitään myöten voimistelun, etenkin naisvoimistelun ystävä.\nNäissä merkeissä laskentaneuvoksen tie vei eilen Helsinkiin seuraamaan Gymnaestradan jättimäistä voimistelutapahtumaa. Mikäli seurasitte eilen pidettyjä avajaisia huomasitte varmaan, että silmäätekevien katsomossa stadionilla istui mm Halosen Tarja, ja valiokuntaneuvos Arajärvi pari penkkiriviä korkeammalla . Toimittajamme stadista kertoikin sisäpiirin tietona, että kun laskentaneuvoksemme oli saapunut katsomoon, oli Haloska sanonut Penalle, että menehän Pena etsimään paikkaa muualta, että laskentaneuvos pääsee viereeni istuun. Upealla tavalla oli Kyrön hurut näin huomioitu.\nOsan laskentaneuvoksen talvisista kiireistä on vienyt Valkeakosken naisvoimistelijoiden Gymnaestradan ohjelmiston muokkaaminen ja harjoitukset. Huruissa olemmekin todenneet kevätkauden aikana, että laskentaneuvos on itsekin muuttunut atleettisemmaksi treenausten myötä. Koska saamme nährä koskilaisten viehkon ryhmän Kyrössä ? Sitä odotellen !\nPekan kanssa paukuteltiin tänään golfpalloa seniorimaanantain merkeissä Karkussa. Upeassa säässä palloili koukkupolvisia osanottajia 52. Aikas mojova määrä, vaikka ei ennätyksellinen. Itse miellän tapahtuman seniorimaanantaiksi enkä seniorikisoiksi, vaikka tulokset kyllä tiukasti lasketaankin. Kerrottakoon siis päivän kulusta, notta perille päästiin ja viimeinen pallo meni reikään.\nKyllä on olo selkee. Nurmikot klipattu ja nurkat trimmattu ja vettä tulee kuin naisihmisen periskoopista. Kaikkiaan työrupeama kestää useamman tunnin, vaikka koneitakin on käytössä; päältäistuttava ja trimmeri.\nTaatan ruokapiiriin kuuluvat päivittäin kolli Tero ja koiruus Huli. Aamu alkaa aamupalalla ja jatkuu lounaalla ja päivällisellä. Ja varjele jos jokin jää väliin. Tiedä mistä tämä parivaljakko on taatan hoiviin kulkeutunut, vaikka omistajat ovat naapurissa. Tänään kiinnitin huomioni tarjottujen antimien sisältöön. Kaupasta on ostettu kaikki tyynni. Vaan johan ovat annoksissa ravinteet kohdallaan. Oikeassa suhteessa löytyvät kaikki vitamiinit ja hivenaineet. Ei näillä aterioilla puutostilat iske. Mahtaakohan vanhusten kodeissa ja meillä muillakaan ihmisillä ravinnon suhteen olla hommat näin reilassa !\nKyllä eläimet, ainakin kotien lemmikit, ovat hyvässä hoidossa. Olen jostain lukenut, että skottilainen nauta saa päivittäin tukea kaksi euroa per turpa, kun taas suuren osan maapallomme väestöstä täytyy tulla toimeen eurolla päivässä. Näin se homma kulkee. Ja vielä näistä terveellisistä aterioista; kyllä meilläkin Iä on ymmärtänyt tasan tarkkaan ruokahumpan nuotit. Kauppareissulta tullessa taata ei saa yllätyksenä porkkanaa tai paprikaa vaan tosi mehevää grillikylkeä. Mikä ilo onkaan pyyhkiä rasvaa huulipielistä rasvaisen grillikyljen jälkeen.\nJa perkele. Räpsättäret saivat pohjoisessa Kempeleeltä kuonoonsa. Ei juoksun juoksua. Pelinjohtaja kertoo, että loukkaantunut kärkemme palaa riviin jatkopeleihin. Mihin jatkopeleihin ? Taatan laskelmien mukaan lopuista peleistä tullee korkeintaan kolme pistettä, joten kiirutta pitää jatkopelien kanssa. Näillä näppäimillä katselen paljon mieluummin seuramme C-tyttöjen pelejä, jotka hyvin harjoitelleina ja peruspeliä pelaamalla ovat valmiina kaatamaan sarjoissaan minkä joukkueen tahansa.\nMuuten olen sitä mieltä, että Piikkilän Penan jämijärviläiset kyrsät Räpsän kioskilta ovat tämänkin suven parhaat kesävihannekset !\nTotaalinen päivä vietettiin eilen pesiksen parissa. Aamusella pakkauduimme Aren bussiin; Minihurmaajat sekä lukuisa fanijoukko ja nokka kohti Raumaa. Fanijoukon muodostivat mummut, taatat, äidit, isät, sisarukset ja muuten vaan Minihurmaajien ystävät. Meiltäkin vain Iä jäi rannalle ruikuttaan, sillä Huuko tarvitsi hoitajaa ja Iä:hän tulee tunnetusti erinomaisesti Huukon kanssa toimeen, sekä toisaalta saa sydänslaageja tasaisissa peleissä.\nPäivän ensimmäisessä ottelussa Minihurmaajat kohtasivat Feran yhdistelmän, mikä ei länsi-Suomen sarjassa ole vielä tappiota maistanut. Eikä maistanut nytkään, vaikka Minihurmaajat pisti tiukasti kampoihin; jaksolukemat 4-3 ja 6-3 kertovat taiston tasaisuudesta. Sarjan joitakin joukkueita Fera on riepottanut jopa 40 juoksulla. Osa hyvästä pelistä menee ehdottoman huutoporukan piikkiin.\nMatsin jälkeen kävimme ahtamassa possua ja broileria vatsoihimme ravintolan seisovasta pöydästä ja vahvistamassa itseämme päivän toiseen peliin, missä naisten superissa kohtasivat meirän Räpsättäret ja Rauman Lukko. Ottelussa Räpsän tappioputki jatkui, mutta hyvällä tahdolla ehkä jonkinlaista toivoa paremmasta tuikki Rauman taivaalla.\nOli onni, että en pyytänyt kälyäni Kauttualta mukaan. Hieman kuumina näet kävi mielipiteiden vaihto kyröläisten ja raumalaisten välillä ja näissä asioissa on kipukynnys niin matala, että mikäli kälyni olisi kannattanut lukkolaisia, olisin voinut sanoa jotain sellaista, mitä olisi saanut loppuvuoden katua.\nPahimmat vihansa raumalaiset puskivat ottelun syöttötuomariin, joka raumalaisten mielestä antoi vääriksi tuomituilla syötöillä juoksuja Räpsälle. Ei meinaan antanut, aivan oikein tuomari näki tilanteet kyröläisten kanssa. Kyröläiset totesikin raumalaisille puhtaalla paikallisella: olgaa kuin gotons. Asia meni katsomon puolella niin pitkälle, että pari raumatarta sanoi, jotta kyröläiset ovat maksaneet tuomarille. Sanottiin, että ollaan niin köyhää porukkaa, että sellaiseen ei ole varaa, jonka raumattaret kuittasivat sillä, jotta ollaan maksettu luonnossa. Siihen me taas vastattiin, että jos Raumalla niin pelejä tuomitaan, niin ilmoittakaa meille ajoissa, koska on naistuomari tuomitsemassa, niin tullaan tänne uurestaan. Notta semmoista Raumalla.\nKotiin saavuttiin iltamyöhällä ja kovasti olisivat fanit lähdössä uudellekin reissulle. Tuleehan siinä nähtyä suvista Suomea ja seurattua suosikkipeliämme, että uutta kutsua odotellen. Kerrottakoon, että reissulla kartutettiin fanien toimesta Minihurmaajien kassaa.\nKertovatten muuten, että jos Raumalla joku kuolee, surunvalittelut omaisille esitetään lauseella: gummonen baatti jäi.\nKummia kuuluu Ruoveden kirkolta ! Räpsän F-juniorit ovat pesisleirillä pistäneet hurlum hei. Tätä kirjoittaessa kolme voittoa ja yksi tappio ja tähän mennessä kaikki suven ottelut ovat parhaimmillaan päättyneet niukkoihin tappioihin. Lotta ja Marleena ovat sekä tuoneet, että lyöneet juoksuja toistensa perään.\nTaistelumieliala oli korkealla eilen leirille lähdettäessä. Äiti Ellun autossa takapenkillä istuivat pelurit Lotta ja Marleena ja mukaan poimittiin vielä Amilia. Mutta kukas röhöttikään etupenkillä turvavöissä; joukkueen maskotti, melkein pelureitten kokoinen maskotti, nalle: Räyhä-Räpsä. Lähdön hetkellä Räyhä nikkasi merkitsevästi silmää Iä:lle ja taatalle. Ja niin on Osaralla Iä:tä myöten kiipeilty pitkin seiniä tuloksia katsellessa.\nTähän auvoon tuli vielä tervetullut tuulahdus Sisiliasta. Konsta saapui taatan kaveriksi. Oli nähkääs niin, että traktorimme Case oli ollut huollossa Jämijärvellä ja viime perjantaina ilmoitettiin, että kone on hakukunnossa. Mutta pakko oli siirtää homma Konstan tuloon, sillä reissuun tarvittiin taatan lisäksi toinenkin mies. Tänään sitten köröteltiin miehissä parin tunnin matka Casella kotiin.\nKonstan kohokohdat matkalta olivat käynti Etnalla, siellä tulivuorella ja mennessä poikkeaminen panssarimuseoon Hämeenlinnassa. Jokaiseen höökivaunuun oli päässyt tutustumaan sisätiloja myöten. Sisilialainen keittiö ei oikein kyröläistä miestä kiehtonut; kaikenlaisia simpukoita ja mereneläviä tarjolla jatkuvasti. Mutta lämmintä oli ja kotimaasta hankittu valkoinen stetsoni tuli tarpeeseen.\nTäytyisköhän huomenissa piipahtaa leirillä. Kun ensimmäisen voiton jälkeen soitin plikoille ja kysyin, kuinka te siten vastustajan peittositte tuli vastaus laulaen; "harva meistä on rautaa".\nAamusella löysimme Iä:n kanssa itsemme Ruovedeltä. Komeet ovat maisemat kunnassa, sanoisin, että Kyrön jälkeen maassamme toiseksi parhaina. Mutta ei me niitä tultu tiiraileen, vaan Lotan ja Marleenan leiripelejä. Tänään oli vastassa niin kovat joukkueet; Kirittäret ja Kempeleen Kiri, että voittoja ei saatu. Mutta Kirittäret pistettiin tiukalle, ero ainoastaan yksi juoksu. Kempeleeseen syntyi rakoa hieman enemmän. Meirän plikat pelasivat hienosti, kuten muutkin räpsäläiset. Olipa leirillä aikas kuhina, kun toistatuhatta natiaista iski pesistä tosissaan, ikähaarukka 5 - 10. Leirin ajaksi kunnan väkimäärä tuplaantui.\nRuovedeltä riensimme kiireimmiten kulttuurin pariin. Korkattiin sateessa kesän ensimmäinen teatteri; Myllykolu ja "Elämän autuus". Mitä jäi päällimmäiseksi, runsain mitoin vituttelua ja panemisen tarvetta. Myllykolun mäki punasteli vielä tunti esityksen jälkeen. Paljasta pintaa enimmäkseen miehiltä, mutta rohkeammin naiselta. Valitettavasti suurimmalla osalla urospuoleisista oli otsassa lappu, parasta ennen 1990. Mutta antoihan se uskoa taatallekin, että meikäläisen varsikin vielä näytettäväksi kelpaisi.\nNäytelmään oli lastattu jokaiselle jotakin; oli balettia ja laulua puhutun teatteri ohessa. Ehkä kahta ensin mainittua liikaakin. Mutta pahemmat rasvaisuudet siistittynä kappale ok. Sellaista oli myllykolulainen, tohtori Rajalan kesäinen pervonmanssi.\nVarsinaisia valopilkkuja näyttelijöiden joukosta löytyi kolme. Leena Majavesi Kuppari-Kaisana on synnynnäinen komedienne. Ajoitukset toimivat ja pienin elein tekee Leena hersyvää komiikkaa. Toiselta laidalta dosentti Katariina Pylsy kohoaa varsinaiseksi katsomon suosikiksi; mennään niin överiksi, että näyttämö raikaa, mutta siinäpä on tällä kertaa roolin suola. Ja kolmas maininta kuuluu Brunius Panu Rajalalle. Tohtori on piakkoin kuin Kyrön Paavo Väyrynen, joka ensi kesänä kirjoittaa, ohjaa ja näyttelee itse pääosan Keminmaan näytelmässä. Panun komedian ilmaisu on taitavaa ja lajin rytmin hallitsevaa. Ruottinvoittoinen teksti sopi suuhun maittavasti.\nTaitaa taataa vanhuus vaania, mutta kyllä "Elämän autuus" vaatii tekstinsä puolesta ohjelman mainoksissa maininnan sopivista ikärajoista. Vanhemmat, joilla on kersoja kympin molemmilla puolilla, ovat varmaan hämmentyneitä ajoittain roisista tekstistä. Vaikka toisaalta onhan näytöksessä tehty kädenojennus ristillisyyteenkin: entinen kanttori soittaa haitaria.\nMerkillepantavaa on, että kyröläisiä näyttämöjä hallitsevat nykyisin paikalliset teatterisuvut. Tulipahan vain mieleen, mentiinkö tänä suvena yli aidan matalimmasta kohdasta kustannuksia säästäen ! Vai putsattiinko kesän näytelmällä vanhat pölyt Myllykolun nurkista tulevaa oopperaa varten. Kiihkein mielin jään odottamaan suvea 2017 ja Sillanpää-oopperaa. Suoritetaanko itse aktit keskellä näyttämöä, eikä halkopinojen takana ? Mutta onpahan silloin nähtävää nuoremmillakin naiskatsojilla, kun komeahko Waltteri Torikka ehkä räväyttää ilkosilleen !\nKyllä taas ottaa pönttöön kulttuuriministerimme Sannin tekemiset. Ei se oikein ministerin virkaan riitä, että on nuori ja koree; älliäkin pitäisi hiustupsun alta löytyä.\nNyt riipoo taataa ministeriön viikolla julkaisemat ylimääräiset urheilijaeläkkeet ja niiden taso. Kaikki eläkkeensaajat ovat tosi kovia nimiä suomalaisessa urheiluhistoriassa ja vain Siiri Äitee Rantanen sai eläkkeen täytenä, sekin vaatimattomat 1325 euroa 90-vuotiaalle mestarille. Ja muut listalla olevat saavat armopalana 663 euroa.\nEi ole ihme, että Ukkolan Pertti älähti. Urheilijat, jotka vaikeissakin olosuhteissa ovat taistelleet Suomea tunnetuksi, palkitaan näin nihilistisesti. Hävetä saa.\nListassa on monia sellaisia vanhoja mestareita, joita olen radioaikanani haastatellut: Väinö Huhtala, Paavo Lonkila, Tapio Mäkelä, Matti Pitkänen, Pertti Ukkola ja Kaarlo Kangasniemi. Rehtejä suomalaisia urheilijoita kaikki tyynni. Ja valtaosa sitä ikäluokkaa, että kauaa ei tarvitse eläkettä maksaa. Pääasia lienee, että ministeri ja ministeriön virkamiehet nauttivat reppavista palkoista ja korvauksista ja mestareille annetaan namurahoja.\nRäpsän naiset kävivät hyvän taistelun perjantaina Kaupissa Poria vastaan. Kyllä Eeron kanssa häviöstä huolimatta nautittiin ja tänään tuli voitto Lappeenrannasta. Vaan pahat ovat runkosarjan lopun vastustajat, vielä ei kannata lippistä ilmaan heittää. Varjele, mikäli sattuisi niin, että runkosarjan viimeiset paikat ratkottaisiin Räpsän ja Seinäjoen välillä viimeisessä ottelussa Seinäjoella. Huh huh !\nKovin olemme mekin Iä:n kanssa harjoiteltu altaassa paitsi minä, jonka uintikielto ulottuu torstaihin asti. Siltin olen käynyt uutterasti Iä:tä kannustamassa ja lenkittämässä joka ikinen aamu. Tänään joukkoon liittyivät vielä laskentaneuvos Maijoineen. Laskentaneuvoksen porukka on nuukaan käynyt kesätapahtumissa, mutta varrotkaahan, kun me Iä:n kanssa aloitetaan.\nAgendalle kuuluu teatteria ja monenlaista muuta mukavaa pienine matkoineen. Näyttihän osaralaisen peltotoukan perspeili, että varsinainen kesä on vasta tulossa. Täytyykin lähettää Paasosen Seijalle ja Huutosen Matille pari yksilöä laatikossa Ilmatieteenlaitokselle.\nOn se mukava ihmisen olla joskus harvoin väärässä. Minä olin ja sen kirkkaasti tunnustan kaikkien lukijoitten edessä. Sanoin muutamia päiviä sitten, että Räpsä napsii runkosarjassa enää kolme pistettä ja nyt näitä pojoja on jo kuusi. Ja millä pelillä !!\nJos tänään olisimme Kankaanpäälle hävinneet, tuskin olisimme koko suvena kehranneet pystypäin Kyrössä kulkea. Vaan nyt syötettiin Mailattarille koko suven kalavelat kiiskejä myöten. Eikä ollut meirän plikoissa huonoa lenkkiä. Eritoten olen iloinen kärkemme Camillan täydellisestä onnistumisesta. Vaihdamme Camin kanssa usein ajatuksia Kylpylän altaalla ja nyt tuntuu, että alkukesästä tiukalla ollut paikka rosterissa on vihdoin vahvistunut.\nKentän laidalla peliä seurasi kesän ennätysyleisö; joukossa tietenkin kankaanpääläisiä. Jos ei yleisö runsaasti ottanut omakseen kesäteatteria; katsojakeskiarvo pyörinee sadan paikkeilla/näytös, niin sitä runsaammin kansa on viihtynyt F.E.S stadionilla, missä keskiarvo ennen viimeistä Kirittäret peliä on 300. Ja niinkun veisattiin aikanaan pesäpallolukiosta kontra teatterilukio. Ollaan iloisia, että pesäpallon vaatimattomat olosuhteet Kyrössä on kerännyt sateisena kesänä kosolti kansaa stadionille.\nMutta taatan pesisperheelle parasta kuului ottelun tuoksinassa Oulun nuorisoleiriltä. Paikalla ovat Räpsän Minihurmaajat ja 60 joukkueen sakissa aloittavat huomenna pelit sijoista 9 -16. Muistetaan, että Minihurmaajat ovat vasta ensi vuonna "täysi-ikäisiä" tapahtumaan.\nJa poikamme Jussi on nimitetty kunniatehtävään, taitaa olla Räpsän historian ensimmäinen. Jussi toimii Lännen pelinjohtajana Itä - Länsi ottelussa. Kyllä nyt Iä:n kanssa heitetään lippis ilmaan.\nNotta oikeen taata nuortui kymmenen vuotta vuorokaudessa. Kyllä niin teki ehtoolla mieli ehrottaa Iä:lle, että taata voisi lyödä kumuran peräkenttään, mutta uni yllätti. Seikkailut jatkuvat huomenna.\nSeniorit seilasivat Siuroon. Reippaita ja ennen kaikkea rohkeita merihenkisiä seiloreita ahtautui mukaan hyvän joukon kolmattakymmentä m/s Purimolle. Rohkeutta tarvittiinkin, sillä laivan kapteeni Savolaisen kuulutuksista päätellen välillä loppui agregaatista virta ja välillä polttoaine aluksen säiliöistä, joten siunaus oli, että pelokkaimmat senioreista jäivät rannalle ruikuttaan. Mutta kerrankin kuluvana suvena sää suosi, joten jo Kirkkojärven puolella saatettiin aloittaa laivan yläkannella iltapäivätanssit.\nKyllä kannattaa seilata reitti Pappilanjoen Kehäkukasta Siuroon. On siinä järvimaisemaa kerrakseen. Kapteeni Savolainen pitää jutuillaan ja selostuksillaan mielialan matkustavaisten keskuudessa tapissa ja paljon perinteistä kyröläistä kulttuuria mahtuu matkalla rantojen varrelle. Niistä mainittakoon Kyrön kuuluisimman miniän Kantri-Helenan muinainen mökki.\nKovasti olimme varautuneet matkaan omalla ohjelmallisella puolella. Mutta matka oli laivayhtiön puolesta niin tiivisti aikataulutettu, että omat tähtemme joutuvat odottamaan seuraavaa tapahtumaa. Johtokunta pahoittelee, että chanson mestarimme laskentaneuvos Lasse ei päässyt esittämään uutuustuotantoaan kesäiseltä reissulta Atlantin valleille. Liiveihin on tarttunut kuulemma tosi ärtsyjä ja romanttisiakin säveleitä maihinnousun jälkeisistä hetkistä Lillen katukahvilassa.\nVeroneuvos Pentti vahtasi Purimon lipumista talonsa ohitse, silmä nulpullansa; lappalaisiin joikuihin oli panostettu väkevästi koko kevään ajan. Mutta iloisessa odotuksessa vuotamme yhdistyksemme seuraavaa kokoontumista ja musiikkipoikiemme esiinmarssia.\nSiurossa rantauduimme Koski Baariin ja seurueemme nautti tukevan merihenkisen lounaan. Valtaosa porukasta nautti messevät Linströmin pihvit. Mutta me, jotka harvoin kotoamme pois pääsemme; pahaojalaiset, osa kyröspohjalaisista ja taata, halusivat matkapäivänsä piristeeksi jotain eksoottista ja nautimme siurolaiset pitzat. Hyvää oli ja paljon !\nAren bussilla takaisin Kyröön vanhaa kolmostietä pitkin. Varrelle jäi mm Mahnalan tanssilava, missä originaalit kyröläiset olivat useasti kesälauantaisin käyneet. Minkä tähren ? Sitä ei enää muistanut kukaan.\nLänsi kaatoi Idän Oulun pesisottelussa tiukan taiston jälkeen kotiuttamiskisassa 3-2. Merkitsi Jussin palkintokaappiin komeata saavutusta. Sotkamosta on jo soiteltu taatalle ja kyselty onko pojalla jo ensi kaudesta sopimusta ? Neuvottelut jatkuu, tässä vaiheessa en kommentoi.\nRäpsän F-tytöt olivat harjoituksissa. Treenien päätteeksi valmentaja ilmoitti, että lopuksi juostaan kolmoselta kilpaa kotiin. Pienin porukasta alkoi parkua ääneen, milloin valmentaja kysyi syytä moiseen. Siihen tyttö; mä häviän tän kisan, koska mun kotini on kauimpana.\nKyllä mä niin palelin, kun en huomannu ottaa talvitakkia kesäteatteriin mukaan. Semmosia ne on Suomen suvet.\nMaamieseuralaiset Osaralta lähtivät ryminällä Pyynikille. Hyvin oli keväinen kutsu kuultu, sillä neljäkymmentä kulttuurinälkäistä täytti Aren linjurin. Iä oli yhdistyksen puheenjohtajana reissun vetäjänä ja hyvinhän se meni. Toisaalta läheltä seuranneena voin sanoa, että tarkistusten tarkistuksia tehtiin matka-asioista aina lähtöhetkeen asti.\nAvioliittosimulaattori oli pelatun kappaleen nimi ja sanon heti kättelyssä, että kovasti tykkäsin. Ja niin tykkäsivät muutkin matkalaiset. Kepeä teksti rullasi eteenpäin vauhdilla, mutta parasta olivat tietysti näyttelijöiden suoritukset. Kyllä niistä teatterinopetuksista on hirveästi hyötyä, kun estradille noustaan. Ammattilaiset ovat ammattilaisia tälläkin alueella.\nKun tasaisesta kaartista parhaat nostaa esiin niin maininnat menevät Ola Tuomiselle, Tommi Auviselle ja Mari Turuselle. Etenkin Olan ja Tommin suoritukset saivat katsomon nauramaan ajoittain henkihieverissä. Ja Mari näytti, että likka on tosi laaja-alainen näyttelijätär. Pyynikki oli joutunut tekemään kesän loppuihin näytöksiin näyttelijävaihdot: Esko Roinea ja Eija Vilpasta korvasivat Tommi ja Teija Auvinen. Asian johdosta teatteria tukisteltiin lehden palstoilla tiukasti, mutta mielestäni Tommi paikkasi erinomaisesti Eskon roolin ja taatalle jopa mieluisampi oli Teija kuin Eija.\nKatsomo täynnä väkeä; lienee osuva valinta käsikirjoituksen tarjoama maaottelu savolaisuuden ja varsinaissuomalaisuuden välillä. Mikäs Tampereella niin rakas aihe olisi kuin turkulaisten mollaaminen.\nVaikka sää ei sateinen ollutkaan kesävaatetus ja tuivertanut tuuli teki olon aikas koleeksi. Onnesta ravintolan elämän luukulta löytyi lääke kylmän karkoitukseen; rommikaakao. Ai että ku oli hyvää ja tyyristä. Kun vielä tulomatkalla maamiesseuran välskärillä Huikun Jussilla oli lääkekonjakkia laukussaan, niin hengissä takaisin selvittiin.\nLuulisi, että ollaan jo Iä:n kanssa sen verran ammattilaisia, että perseen pehmusteet löytyvät kassista aina, mutta ei. Tyhmästä päästä jne. Kovasti porukka vannoi, että näitä retkiä tullaan tekemään vähintään parit vuodessa ja mikä ettei, Kyrön parhaassa kylässä raivoaa jatkuva kulttuurinjano, jos muunkin !


Varma myy kaikki Saton osakkeensa | Yle Uutiset | yle.fi\nVarma myy kaikki Saton osakkeensa\nKauppahinta on 235 miljoonaa euroa.\n16.12.2015 klo 08.02päivitetty 16.12.2015 klo 09.14\nTyöeläkevakuutusyhtiö Varman ja Lemminkäinen Oyj:n toimistorakennukset Helsingin Salmisaaressa.Hans-Peter Dhuy / Yle\nTyöeläkeyhtiö Varma myy kaikki omistamansa Saton osakkeet eli noin 23 prosentin omistusosuuden yhtiössä listatulle ruotsalaiselle kiinteistösijoitusyhtiölle Fastighets AB Balderille yhteensä noin 235 miljoonan euron kauppahinnalla.\nVarma puolitti omistuksensa asuntosijoitusyhtiö Satossa vuonna 2014, kun hollantilaisesta eläkesijoittaja APG:sta tuli yhtiön ensimmäinen ulkomainen omistaja. Kuluvan vuoden aikana Balder on noussut Saton suurimmaksi osakkeenomistajaksi.\n– Olemme viime aikoina kasvattaneet suorien asuntosijoitusten osuutta salkussamme. Meillä on useita isoja asuntokehityshankkeita vireillä pääkaupunkiseudulla ja Tampereella, joihin tulee sitoutumaan paljon pääomia, sanoo Varman sijoituksista vastaava johtaja Reima Rytsölä.\nVarma omistaa suoraan yli 4 000 asuntoa ja on vuokra-asuntoihin erikoistuneen VVO:n toiseksi suurin omistaja. Varmalla on vireillä tai käynnistymässä useita kaavahankkeita, joiden seurauksena suoraan omistettu asuntokanta voi kasvaa useilla sadoilla asunnoilla lähivuosina.\ntalousKotimaaVarmaSato OyjvakuutusyhtiötSampo-konserniSijoitusasunnotAsuntojen ja asuinkiinteistöjen hallintaPaperi- ja toimistotarvikkeiden tukkukauppaRahoitus- ja yrityspalvelut


Tallentaminen ja julkaisu — Jyväskylän yliopiston Koppa\nEtusivu / Avoimet / Humanistis-yhteiskuntatieteellinen tiedekunta / Tieto- ja viestintätekniikka / Viittomakielisen videon tuotanto / Tallentaminen ja julkaisu\ntekijä: Tanja Tuulikki Välisalo — Viimeisin muutos tiistai 12. tammikuuta 2016, 22.15\nVideon tallentaminen julkaisuun sopivassa muodossa\nEditointiohjelmassa videota työstetään projektitiedostona, mutta julkaisua varten se pitää vielä renderöidä eli muuntaa ja tallentaa julkaisukelpoiseen muotoon. Samalla video yleensä pakataan eli sen tiedostokoko voi pienentyä paljonkin. Ohjeita tähän löytyy editointiohjelmien ohjeista.\nVideon tallentamisessa on hyvä miettiä, miten sitä on tarkoitus katsella ja jaella:\npienikokoisena verkkoselaimessa, jolloin video on jaettu jonkin verkkopalvelun kautta vai\nkoko näytön kokoisena joko verkkoselaimessa TAI tietokoneen tai television näytöltä, jolloin video on todennäköisesti tallennettu DVD-levylle, muistitikulle tms.\nJos videota on tarkoitus katsella pienikokoisena verkkoselaimessa, niin sille riittää heikompikin laatu. Heikompilaatuinen video on myös tiedostokooltaan pienempi ja latautuu nopeammin. Esimerkiksi mobiililaitteella katseltaessa on itse asiassa etu, että video on riittävän pieni, jolloin se latautuu nopeasti heikommankin verkkoyhteyden päässä.\nJos videota taas jaellaan esimerkiksi DVD-levyllä ja sen on tarkoitus näyttää hyvältä myös isolla näytöllä, niin sen pitää olla paljon laadukkaampi. Tämä pitää tietysti ottaa huomioon jo videon kuvaamisessa.\nUseimmat ohjelmat tarjoavat valmiita asetuksia videon tallentamiseksi eri tarkoituksiin: mobiililaitteelle, verkkoon, DVD:lle jne. Eri ohjelmissa pääset julkaisemaan videon ja valitsemaan sille sopivan laadun esim. seuraavilla valikkokomennoilla:\nApple iMovie '11: Share > Export Movie\nWindows Live Movie Maker 12: Home > Save movie\nSony Vegas Pro 12: File > Render TAI Render as\nVideon verkkojulkaisuun on tarjolla useita eri vaihtoehtoja:\nMoniviestin, yliopiston oma videopalvelu (ohjeet)


Islanti Hollywoodin näyttämönä - Pää Pilvissä Islanti Hollywoodin näyttämönä - Pää Pilvissä\nMonesti kuulin vaihtarikavereideni huokailevan miten tuntuu siltä, kuin eläisi postikortissa. Tai elokuvassa. Tai jossain fiktiivisessä sarjassa, joka ei maapallolle sijoitu laisinkaan. Islanti elää saarena ja maailmana ihan omaa elämäänsä, jollaista en ainakaan minä ole koskaan ennen muualla nähnyt. Kirkkaat tähdet, revontulet ja Holuhraunin punaisena hehkuva purkaus nähtävänä ihan kotiportailta oli jo niin absurdin outoa ja ihanaa. Ei välillä voinut kuvitellakaan mitä pystyy näkemään ja kokemaan lähtemällä hiukan kauemmas. Kotivuonomme Eyjafjördur oli jo niin majesteettisen upea, että koulumatkatkin tuntuivat oikealta seikkailulta. Kerran oli täysikuu ja kirkas taivas, kun pimeällä jouduin lähtemään yliopistolta yksin kotiin. Kuu oli tungettelevan lähellä ja niin valtavan suuri, että minun piti kiertää toista kautta. Se oli samalla sekä upeaa, että pelottavaa. En yhtään ihmettele sitä, miksi saarelle lähdetään yhä useammin kuvaamaan kalliita Hollywood-leffoja. Kävimme tiistaisin elokuvissa opiskelijahinnalla emmekä Interstellaria katsoessamme pystyneet pysymään hiljaa. ”Tuo kohtaus on varmasti kuvattu Islannissa! Ihan varmasti, googlaa vaikka!” Tiedonhaun jätimme onneksi elokuvan jälkeen, mutta olimme oikeassa. Vieras planeetta oli vain läheinen Svínafellsjökull.\nIslannista paluun jälkeen vietin kotona piitkän joululoman. Rentoillessa oli mukava katsella elokuvia. Tiesin, muutaman leffan joista pätkiä on kuvattu Islannissa, mutta toiset tulivat ihan yllätyksenä. Parasta on, ettei kohtauksien luontoa ole ilmeisesti muokattu millään tavalla. Se on erikoisuudessaan ja omalaatuisuudessaan täydellisesti valmista materiaalia.\nNew York on Tom Cruisen tähdittämässä Oblivion-elokuvassa kauan sitten lakannut olemasta New York ja paikalla on nykyään sitten valtavia kanjoneita ja vesiputouksia. Hyppäsin sohvalta melko äkkiä ja osoittelin telkkaria; ”Jökulsá á Fjöllum!! Mie oon käyny tuola, uskotko!” Tästä joesta valuu mahtava Dettifoss sekä Hrafnagilsfoss. Elokuvasta saa oikein ison annoksen Vatnajökullin kansallispuistoa ja jäätikköjoen mahtipontista kanjonia.\nTämä on varmaan se suurin syy miksi porukkaa tulee elokuvamatkoille Islantiin. Hassu juttu oli se, että olen seurannut sarjaa ahkerasti enkä ennen saarelle tuloa edes tiennyt missä sitä ollaan kuvattu. Ensimmäisenä viikonloppuna kävimme isolla vaihtariporukalla kiertämässä Myvatn-järven. Grjótagjan kuumilla lähteillä puhuimme suureen ääneen miten huippua täällä luolassa olisi kuvata vaikka leffaa. Valo siivilöityi luolan suulta mystisesti veteen ja minusta tuntui kuin olisin nähnyt sen joskus aikaisemmin. Kotona googlettelin ja kyllä. Jonin ja Ygritten salainen yhteinen yö kuvattiin täällä! Mahtanut olla kuuma kuvata, sillä vieraillessamme luolassa vesi poltteli jo sormen päitä niin pahasti etten olisi ehkä uskaltanut kastautua lähteessä palamisen pelossa.\nkuva: M. Lundström\nKohtaus jaksosta ”Kissed by Fire”.\nKoko leffahan perustuu siihen että ollaan toisella planeetalla. Prometheuksessa Dettifoss on yhdessä kohtauksessa mahtipontisena näyttämönä. Muukalainen uhraa itsensä ja jyskyvä vesiputous onkin tilanteelle täydellisenä taustana. Olen katsonut kyseistä pätkää itse elokuvan jälkeen youtubesta useita kertoja ja näyttää siltä kuin maisemaa ei olisi muokattu yhtään. Vain hahmo on lisätty siihen. Paikalla auringonlaskun aikaan olleena tiedän ettei Dettifoss tarvitse luonnotonta muutosta ollakseen kuin toiselta planeetalta.\nkohtaus elokuvasta Prometheus, verratkaa maisemia itseotettuihin kuviin!\nKohtaus elokuvasta Prometheus\nTämäkin leffa pitäis katsoa nyt uudelleen kun on käynyt kerta ihan kuvauspaikoilla! Tai ainaki Skógafossilla. Dark Worldia on kuvattu kyllä myös muun muassa Landmannalaugarilla. Kyllä on jotain melkoisen mystistä noissa vesiputouksissa.\nTämän leffan pääsin katsomaan ihan vasta ensimmäistä kertaa ja olihan sitä kehuttu ja sille naurettu! Pöljä amerikkalaiskomedia, mutta justiin meidän tyylistä pelleilyä siinä oli. Walter Mitty päätyy monen ihmeellisen mutkan kautta Islantiin ja Eyjafjallajökullin liepeille Seyðisfjörðuriin. Leffaa kuvattiin muun muassa edeltämainitussa hankalasti lausuttavassa kylässä sekä esimerkiksi Höfnissä, jossa kävimme Markun kanssa hummeripizzalla matkalla Islannin ympäri 😀\nNiin se vain Eyjafjallajökull leffassa posahti, mutta siitä mulla ei valitettavasti ole kuvaa 😀 Kelpaisko tällainen otos tästä muistoksi rakennetusta talosta ja sen seinästä?\nHöfnin sateinen satama\nTätä ei vain voi jättää luettelematta elokuvapostauksessa! Eteläisen Islannin jäätikkölaguunilla on nimittäin kuvattu sen verran materiaalia filmille, että se ansaitsee erikoismaininnan tässä postauksessa. Vai mitäs mieltä olette näistä maisemista? Eikös vain kelpaisi siniset jääpalikat hyisessä vedessä aika mukavasti leffan kulisseiksi?\nLara Croft ”Siperiassa” elokuvassa Tomb Raider\nMyös Batmaneja, James Bondeja ja muita yksittäisiä elokuvia kuten sitä Interstellaria on kuvattu Islannissa ja virta vaan kasvaa. Game of Thronesin kuvauspaikkojakin on ympäri saarta, Myvatn-järven hollilla sijaitseva kylpyluola on vain yksi lempparipaikoistani, kun satuin pääsemään sinne vierailulle. Ymmärrän tosiaan miksi elokuvayhtiöt haluavat kuvata Islannissa. Ehkä maailman helpoimmin saavutettavia jäätiköitä, aivan uskomattoman hienoja ja moniulotteisia vesiputouksia ja jopa niitä Landmannalaugarin värikkäitä vuoria. Mulla on niiiin paljon Islannista vielä näkemättä. Ennen seuraavaa mahdollista reissua sitä voi joutessaan vaikka kahlata nämä Islannissa kuvatut leffat läpi! 🙂\nMitäpä piditte postauksesta? Onko joku leffoista tuttu ja oletteko tunnistaneet aikaisemmin elokuvista kuvauspaikkoja? Times Squarea ei ehkä nyt lasketa 😀\nLisää Islanti-juttuja tulossa! Liity blogin seuraajaksi valitsemalla käyttämäsi some-kanava täältä 🙂\nReply Anu Haapala keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 19:08\nVoi jestas, miten upeaa luontoa! Ei tarvi hämmästellä, miksi kelpaa Hollywoodin ammatilaisillekin. 🙂 Oot kyllä onnentyttö, kun oot saanut asustaa Islannissa!\nReply Maarit Johanna keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 19:54\nPaikasta riippuen ei kyllä uskois olevansa Maapallolla!\nVoin kyllä tuntea sen, tuo syksy antoi niin paljon 🙂\nReply Paula aka sateenmuruja keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 19:11\nMielenkiintoista! En ole mitään edellä mainituista elokuvista katsonut, mutta nyt melkein voisin. Katson parhaillaan Fortitude-sarjaa, joka on myös kuvattu Islannissa, joskin on laitettu sijoittumaan Norjaan ^_^ Maisemat on ko. sarjassa sen paras osa!\nReply Maarit Johanna keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 19:55\nKiitos hei vinkistä, mie en ole tuosta sarjasta kuullutkaan!\nMaisemasarjat kyllä käy, pitää ottaa omalle katselulistalle ^^\nReply Paula aka sateenmuruja keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 20:04\nEipä kestä. Piti vielä kommentoida, kun tajusin, että olenhan minä Walter Mittyn katsonut! 🙂 Tärkeä tieto, heh.\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:44\nNo siinä on kyllä maisemia leffassa kerrakseen 😀\nReply Sofia / Liikkeellä keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 20:09\nTosi hauska postaus, aika monta leffaa listalle löytynyt! 🙂 Maltallakin oli kuvattu mm. Game of Thronesia ja esim Oxfordissa ollaan bongailtu monta Morse / Lewis -sarjoista tuttua paikkaa (tai toisin päin :))\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:45\nKiitos 🙂 Minun on muuten pakko päästä Maltalleki niitä paikkoja kattomaan! Malta muutenki kiinnostais. Oxford olis kansa aika legenda :p\nReply Sofia keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 20:56\nViime syksynä kävimme Kroatian Dubrovnikissa, jossa on kuvattu myös tuota Game of Thronesia ja olihan vanhakaupunki hyvin saman henkinen kuin mikä sarjan kautta välittyy 🙂 Kuvat löytyy matkablogistani täältä: http://project4ever.blogspot.fi/2014/09/the-wall.html\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:46\nKiitos linkistä! Täytyy käydä tsekkailemassa 🙂 Dubrovnik on ollut haaveissa jo ennen GoT:ia, mutta pitää Kroatiaan lähteä ihan muutenkin :p\nReply Hanna keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 21:47\nMä tykkään ihan hirveästi leffoista, jotka on kuvattu upeissa maisemissa ja joissa maisemia näytetäänkin kunnolla elokuvassa. Melkein tuntui kuin itse olisi matkalla 🙂 Ranskalaisia romanttisia komedioita kuvataan usein Etelä-Ranskassa ja leffoissa näkyy aina ihania auringoisia Rivieran maisemia 🙂 Islanti tarjoaa varmasti upeat puitteet juuri tuon tyyppisille leffoille!\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:47\nSano muuta, niin mieki! Varsinkin Hobitin mukaan haluttais lähteä Uuteen Seelantiin ja samoihin maisemiin.\nJa voi joo, romanttiset komediat ^^\nReply säppä keskiviikko, huhtikuu 1, 2015 at 23:27\nNiin uskomattomat nuo maisemat! Upeaa luontoa kertakaikkiaan.. En kyllä yhtään ihmettele, että tuo valitaan usein elokuvien näyttämöksi. Tuli tuosta mieleen, että kävin viime viikonloppuna katsomassa Big Gamen ja kyllä kismitti, että niin moni siinä kuvattu ”Suomi-maisema” oli kuvattu jossain ihan muualla… 😀\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:48\nHahaa, mieki kävin kattomassa ja pyörittelin ihan samalla tavalla silmiäni niillä ”suomalaisille vuorille”. Tosi hassua että vielä suomalaiseen leffaan tulee niin paljon ”virheellistä” Suomi-kuvaa. Mutta samapa tuo, leffa oli kyllä aika jees 😀\nReply hennamaria.j torstai, huhtikuu 2, 2015 at 12:47\nAsiaa. Kiitos tästä 😉 Aloin ihan uusin silmin miettimään niitä elokuvia, jotka olen noista katsonut. En tiennyt että Tomb Raiderkin. Nuo vertailukuvat oli tosi hyviä. Prometheusta yritin katsoa paluulennolla Reykjavikistä, mutta aika pian kääntyi kanava luonto-ohjelmiin ja dokumenttiin Harpan edesottamuksista rakennusvaiheessa. Walter Mitty sen sijaan oli ihan mainio.\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:50\nJoo mullaki tuli muutama leffa uudelleen katsottavaksi ihan siksi, että katson ihan uusin silmin kun on itse käynyt paikan päällä! Prometheus ei kyllä ollut mun lempparileffa ja taisin jopa nähdä siitä painajaisia. Dettifoss vaan vaikutti minuun luonnossa niin kovasti että se oli pakko katsoa vielä leffasta toisena planeettana. Walter Mittystä olen samaa mieltä! 🙂\nReply Kthetraveller torstai, huhtikuu 2, 2015 at 13:13\nOi jösses mitä maisemia! Minen oo maitsemiasi leffoja nähnyt mutta ihan vain sen takia etteivät ne ole mun mielessä mielenkiintoisia. Noita maisemia voisin kyllä toljotella tuntitolkulla 🙂\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:52\nVoin kyllä ymmärtää, fantasiat tai scifit ei ole kaikille 🙂 Mutta etkös sieki katsonut Interstellarin?\nVitsi neki maisemat oli ihan mielettömät ”ulkoavaruudessa”!\nReply satuvw perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 09:08\nWalter Mittyn ihmellinen elämä – tykkään! Kaikki nuo muut eivät oikein kolahda kohdalle, vaikka maisemat kolahtavatkin 🙂 Pohjois-Irlannin maisemissa on kanssa kuvattu Game of Thronesia, ja me satuttiin reissulla vielä hetkeen että kuvaukset olivat juuri menossa! Silloin en tosin edes tiennyt mikä koko sarjan on, ja vaikka nyt tiedän, vieläkin on jäänyt sarja katsomatta…. Ehkä vielä joskus! 🙂\nReply Maarit Johanna perjantai, huhtikuu 3, 2015 at 20:58\nMuistan muuten kuulleeni tuosta aikaisemminkin!! Me seottiin kun kuultiin että Game of Thronesia tultaisiin kuvaamaan Islantiin viime syksyksi, mutta kaikki kääntyikin lopuksi niin että kuvaajat tuli vain maisemien perään. Eli ei näyttelijöitä 🙁 Mutta Irlannin maisemat on todellakin oikeanlaiset siihen sarjaan.\nJoo tämän postauksen tarkoitus olikin vain kerätä joitain maassa kuvattuja ulkomaisia filmejä. En minäkään esimerkiksi Bondien suuri fani ole 😀\nReply Arja / Haavematkoja lauantai, huhtikuu 4, 2015 at 00:42\nAijai, nostit mun Islanti-ikävän taas! Katsoin just Islanninmatkalla (kun Icelandairilla on ne hyvät viihdesysteemit halvemmissakin matkustajaluokissa) mennen tullen Walther Mittyn. Menomatkalla päästäkseni fiilikseen, ja tulomatkalla katsoakseni ne tutut paikat. Liftattiin yhden Seydisfjördurissa asuvan miehen kyydillä juuri kyseiseen kylään, ja hän jätti meidät samaan paikkaan jossa tulivuori mukamas leffassa posahti. Hypin varmaan lentokoneen penkistä ylös paluumatkalla, että hei ton talon eteen se mies meidät jätti!\nPitäisi palata Islantiaiheeseen itsekin taas jossain välissä, kun on se vaan niin hieno maa. Ei ihme, että Hollywoodkin on siihen tarttunut.\nReply Maarit Johanna lauantai, huhtikuu 4, 2015 at 20:09\nIhan huippua kun pääsee tuolla tavalla tarinaan matkaan!\nHyvä syy haluta heti takaisin ^^\nReply Miia Ezen keskiviikko, huhtikuu 8, 2015 at 10:21\nOlipas ihana ja mielenkiintoinen postaus. En tiennyt, että noin paljon elokuvia on kuvattu Islannissa. Tämähän tekee kesäkuun reissusta vielä jännittävämmän. 😀\nHauskaa että tykkäsit! Oli kyllä mielenkiintoista jo ihan selvittää noita kohteita. Te eksytte ihan varmasti monille kuvauspaikoille! Ja etelässä on muutenkin ehkä koko saaren upeimmat vesiputoukset. Suosittelen esimerkiksi käymään mun suosikilla Svartifossilla 🙂 Sinne on teidän hotellilta sopiva matka. ^^\nReply Diana tiistai, heinäkuu 28, 2015 at 16:24\nHei mahtavaa et muitakin ketkä rakastunu Islantiin!! Nii kaunis maa ja haaveilen pian uudesta reissusta sinne! pakko lisää tohon leffa listaan et se suht uus Nooa (englanniks varmaa Noah?) ni osia siitä kuvattiin Islannis Durholaeyn mustil hiekkarannoil. Vikin lähel. Ne rannat on upeet, vietin siel yhen aamupäivän vaa ihastellen kaikkee sitä kauneutta! Ah mä rakastan Islantia! 🙂\nReply Maarit Johanna tiistai, heinäkuu 28, 2015 at 17:04\nVau hei kiitos infosta! Oon koittanut googlettaa kaikkia leffoja mitä on kuvattu Islannissa, mutta Nooasta en ole kuullutkaan. Pakko löytää ja kattoa. Mua harmittaa tosi paljon kun meillä oli kaatosade kun ajettiin Vikin ja rantojen ohi. Niin paljon jäi näkemättä joten kyllä, pakko itekki päästä sinne pian uudelleen 🙂 Sitä saarta ei voi olla rakastamatta <<3


On sanoja jotka tavoittavat vain korvat, toiset hyväilevät sielua - Mielen Ihmeet\nOn sanoja jotka tavoittavat vain korvat, toiset hyväilevät sielua\nSanat eivät ole vain kurkunpään värinää, vaan ne prosessoivat hermosoluja ja järjestelevät meidän aivojamme. Me olemme tulosta meidän kätketyistä kyynelistämme, meidän haluistamme joiden juuret juontuvat auringonnousuun ja kaikista salaisista hyväilyistä. Meidän sanamme ovat mahtavia maailmoja, joilla on suuri tunteellinen voima ja mahti yhdistää meitä toisten kanssa.\nMeidät on luotu vastaamaan kiintymykseen. Meidän aivomme on evoluution lumoava lopputulos. Sanat luovat yhteyksiä, ne lohduttavat, opettavat ja tietenkin joskus ne menevät korvista suoraan sisään ja “huolehtivat sielustamme.”\nJos meidän kielemme on musiikkia, joka tulee esiin mahtavan viulun kautta jossa meidän tunteemme on piilotettuina, on yksi asia mikä on varmaa: me kaikki emme tiedä kunnolla kuinka sitä tulisi käyttää oikeaoppisesti. Joskus melodia on haitallista ja me luomme ilottomuutta. Toisinaan me emme pysty tekemään itseämme ymmärrettäviksi, välittämään ja liikuttamaan.\nSanat: välittäjät kiintymyksen ja kielen välillä, joka sallii meidän kasvaa\nSe kieli jota me käytämme meidän romanttisessa suhteessamme, meidän perheemme suhteissa ja jopa kasvattaessamme lapsiamme on todellakin tärkeää. Jopa niin tärkeää, että National Autonomous University of Mexico osoitti siellä tehdyllä tutkimuksella, että vauvalla joka kokee kiintymyksellistä ja tunteiltaan positiivista kieltä on paljon optimaalisempi kognitiivinen kehitys.\nMutta ei ole aina helppoa löytää henkilöä, jolla on kyky tarjota meille oikeat sanat sillä hetkellä kun niitä tarvitsemme. Tuo viisaus, jonka hallitsee sellainen ihminen joka on opetellut tunteellisen kielen, sekä intuition ja empatian salat, ovat todella harvassa. Seurauksena tästä myös koulutusjärjestelmissämme on alkanut kuulua yhä äänekkäämpiä vaatimuksia tunneälyn sisällyttämisestä opetukseen.\nTunteiden lukutaito: kun kieli on kiintymyksen palveluksessa\nKiintymyksen palveluksessa olevalla kielellä on joitakin ominaispiirteitä.\nTunteiden lukutaito tarkoittaa muiden perspektiivin ymmärtämisen kehittämistä heidän tunnetilaansa “virittäytymiseksi.”\nJotain tämän kaltaista voidaan saavuttaa ainoastaan aloittamalla lapsen kanssa ja saamalla heidät tunnistamaan omat tunteensa tarjoamalla heille samalla toimintamalleja, jotta he pystyvät ilmaisemaan mitä he tuntevat kielen kautta.\nKyky tarjota sopiva psyykkinen reaktio auttaisi esimerkiksi lapsia vähentämään heidän reaktioitaan negatiivisiin tunteisiin, kuten viha.\nSen lisäksi he voisivat paremmin ymmärtää omia tunteitaan pystymällä paremmin pukemaan ne sanoiksi. Kaikki tämä tarjoaisi heille erinomaisen taidon käyttää tunnetason kieltä välineenä tutustua itseensä ja luoda siteitä, jotka yhdistää heidät muihin ihmisiin.\nKuten me kaikki tiedämme, on kaikki mikä viittaa tunneälyyn “opetettavissa.” Ei ole niin, että vain lapset olisivat vastaanottavaisia tämän kaltaiselle oppimiselle; myös meidän aikuisten tulee olla tietoisia siitä, että kielellä on kyky tuoda meitä yhteen ja työntää meitä erilleen. On elintärkeää, että sanat ovat aina työkalu kasvulle ja että ne eivät ole tuhoavia.\nSanat jotka parantavat, tunteet jotka vahvistavat meidän aivojamme\nPsyykkiset yhteydet ovat kultainen lanka, joka punoo meidän sosiaalisen elämämme kudelman. Tunneälyn ymmärtäminen ja käyttö, kuten olemme nähneet, auttaa meitä ymmärtämään paremmin itseämme ja rikastuttaa valtavasti meidän suhteitamme muiden ihmisten kanssa.\nEvoluution näkökulmasta näin ei ole aina ollut. Itse asiassa meidän aivomme koostuvat kolmesta päällekkäin olevasta ja yhdessä olevasta rakenteesta, jotka ovat tulosta vuosisatoja kestäneestä evoluutiosta.\nSyvin osa on liskoaivot (aivorunko ja pikkuaivot), joka ohjaa meidän vaistojamme ja autonomisia toimintojamme. Seuraavana tulee limbinen järjestelmä, jossa meidän tunteemme sijaitsevat ja jolla on myös läheinen suhde nerokortikaaliseen osaan, joka on vastuussa kaikkein kehittyneimmästä ajattelusta ja tietenkin kielestä.\nKuten voimme nähdä, tämä mahtava evoluution tuote, aivot, luo olennaisen pilarin: suhteen kielen ja tunteiden välillä. Tämä on yksityiskohta johon emme usein kiinnitä huomiota, mutta aivan kuten osoitimme artikkelin alussa “meidät on luotu vastaamaan kiintymykseen.”\nLapsi ei kehittyisi terveellä tavalla tai edes selviytyisi, jos hänellä ei olisi hänen vanhempiensa kiintymystä. Sanat sytyttävät neurokemian aivoissamme joka saa meidät tuntemaan tiettyjä tunteita, samalla kun tunteet muuttuvat teoiksi, muutoksiksi, vahvaksi tahdonvoimaksi…\nSanat antavat meidän rauhoittaa pelkoja, lievittää kärsimystä, karkottaa yksinäisyyttä ja piristää turtuneita sydämiä. Joskus me tietenkin unohdamme tämän. Me laiminlyömme mahtavan voimavaran, jonka meidän suumme ja sydämemme tarjoavat siteiden luomiseen ja tuoden onnellisuutta meidän rakkaillemme. Tämä kannattaa pitää mielessä…


Perustason ammattipätevyyskoulutus (280h tai 140h) vaaditaan uusilta kuljettajilta\nPerustason ammattipätevyyskoulutuksesta vapautetaan kuljettajat\nKäytännössä tämä tarkoittaa sitä, että uudet alalle tulevat kuljettajat saavat ammattipätevyyden ensimmäisen kerran voimaan suoritettuaan perustason koulutuksen. Sen jälkeen ammattipätevyyttä pidetään yllä jatkokoulutuksilla.\nNe henkilöt, jotka ovat saaneet linja-autokortin ennen 10.9.2008 tai kuorma-autokortin ennen 10.9.2009 saavat ammattipätevyyden voimaan suoritettuaan jatkokoulutuksen ts. viisi päivää. Perustason koulutusta ei edellytetä.\nPelkällä kuorma-auton ajo-oikeudella, eli ajokortilla, saa kuljettaa kuorma-autoa henkilökohtaisissa ajoissa ilman ammattipätevyyttä. Samoin pelkällä linja-auton ajo-oikeudella henkilö saa kuljettaa samassa taloudessa asuvia henkilöitä ja linja-auton on oltava taloudessa asuvan omistuksessa.\nAmmattipätevyys on voimassa viisi vuotta kerrallaan. Pitääkseen ammattipätevyytensä voimassa on kuljettajien suoritettava jatkokoulutus (ns. direktiivikoulutus) tuon viiden vuoden aikana. Jatkokoulutuksessa opetuksen kokonaismäärä on 35 tuntia viidessä vuodessa, eli käytännössä viisi päivää. Ainoa pakollinen aihe jatkokoulutuksessa on ennakoivan ja ympäristöystävällisen ajon koulutus (7 tuntia). Muut koulutukset voi valita itse Traficomin hyväksymistä koulutuspäivistä.\nAmmattipätevyys myönnetään viideksi vuodeksi, kuitenkin enintään ajaksi, jonka haltijan ajo-oikeus on voimassa.\nAmmattipätevyys osoitetaan poliisille joko ammattipätevyyskortilla tai ajokorttiin tehtävällä merkinnällä.\nTapa 1: Ajokorttimerkintä Ajovarman toimipisteestä (A-katsastus)\nAmmattipätevyyttä osoittavan merkinnän tekeminen ajokorttiin edellyttää uuden ajokortin hakemista. Hakemuksen liitteenä tulee olla:\nKaksi valokuvaa, jotka täyttävät passivalokuvan vaatimukset ja ovat digitoitavissa (valokuvana voidaan käyttää myös aikaisemmin ajoneuvoliikennerekisteriin talletettua valokuvaa, josta hakijan hyvin tunnistaa). Korttiin tulee erityisehto 95, mutta erityisehdon lisääminen ei vaikuta kortin voimassaolo aikaan. Hinta 28€\nTapa 2: Erillinen ammattipätevyyskortti Ajovarman toimipisteestä (A-katsastus)\nValokuva, joka täyttää passivalokuvan vaatimukset ja on digitoitavissa. Valokuvana voidaan käyttää myös aikaisemmin ajoneuvoliikennerekisteriin talletettua valokuvaa (on haettu esim. kuljettajakortti digipiirturia varten tai uusi kuvallinen ADR ajolupa). Kopio ajokortista, jos ajokortti on myönnetty muualla kuin Suomessa. Hinta 50€\nKoskeeko ammattipätevyys minua?\nTiedätkö, oletko ammattipätevyyden piirissä? Velvoite ammattipätevyydestä ei koske ainoastaan työkseen kuorma- tai linja-autoa ajavaa henkilöä. On tilanteita, joissa pätevyyttä vaaditaan, vaikka päätyösi ei olisikaan itse ajoneuvon kuljettaminen. Tutustu osioon kysymyksiä ja vastauksia, tai soita meille. Selvitämme lainsäädännön vaatimukset kohdaltasi.\nEtusivu > Kuljetusalan koulutukset > Kuorma- ja linja-auton kuljettajan ammattipätevyys


Seinistä jopa 30 prosentin säästöt - Lahden seurakunnat sai kunnianhimoisen kiinteistösuunnitelman - Kirkonseutu\nLahden seurakunnilla on korjausvelkaa useissa kirkoissa, kuten Metsäkankaalla sijaitsevassa Salpausselän kirkossa.\nLahden yhteinen kirkkovaltuusto hyväksyi torstaina Lahden seurakuntayhtymälle uuden, vuoteen 2026 ulottuvan kiinteistösuunnitelman. Kunnianhimoisen suunnitelman mukaan kiinteistöjen kokonaismäärää on vähennettävä 30 prosentilla.\nKiinteistösuunnitelma herätti valtuustossa vilkkaan keskustelun, jonka perusteella tehtiin joitakin tekstimuutoksia. Suunnitelmasta poistettiin maininta, että yhtymän tulee valmistautua luopumaan ainakin yhdestä leiri- ja kurssikeskuksesta.\n– Alkuvaiheessa ei kannata lukita leirikeskuksen lakkauttamista. Ainakin omassa arvoasteikossani tärkeimpiä ovat kirkkotilat, sitten leirikeskukset ja sitten vasta muut kuten hallintotilat, valtuutettu Ohto Oksanen perusteli muutosesitystään, joka hyväksyttiin äänestyksen jälkeen.\nKiinteistösuunnitelman toteuttamiseksi päätettiin perustaa valmisteleva työryhmä sekä tälle alisteinen leirikeskustyöryhmä.\nTämä on suurin päätös, mitä tässä salissa on ainakaan kymmeneen vuoteen tehty. Esa Taipale\nToimintaa keskitetään kirkkoihin ja kappeleihin\nLahden seurakuntayhtymän toiminnallisten kiinteistöjen pinta-ala on yhteensä yli 35 000 neliömetriä, ja kiinteistötoimen kulut muodostavat 17 prosenttia yhtymän budjetista. Mikäli kiinteistökannassa ei tapahdu muutoksia, vuosikulujen arvioidaan nousevan vuoteen 2026 mennessä nykyisestä 3,37 miljoonasta eurosta 3,87 miljoonaan euroon. Samalla ajalla verotulojen kuitenkin arvioidaan laskevan 18,5 miljoonasta eurosta 16 miljoonaan euroon.\nValtuustossa oltiin yksimielisiä kiinteistöihin kohdistettavien säästöjen tarpeellisuudesta.\n– Tämä on suurin päätös, mitä tässä salissa on ainakaan kymmeneen vuoteen tehty. Jos luovutaan useista kiinteistöistä, pitää olla myös suunnitelma, miten toimintaa sijoitetaan tulevaisuudessa esimerkiksi vuokratiloihin, huomautti valtuutettu Esa Taipale.\nKiinteistösuunnitelmassa luvataan huolehtia kirkoista ja kappeleista, jotka ovat toiminnan keskuksia ja edustavat arvo- ja kulttuuriperintöä. Toimintaa pyritään keskittämään niihin. Kiinteistösuunnitelmassa kiinnitetään huomiota myös muun muassa terveisiin, esteettömiin ja monipuolisiin tiloihin. Ympäristöasiat otetaan huomioon energiaratkaisuissa sekä elinkaariajattelussa.\nVuoden 2020 budjetiksi arvioidaan 21,3 miljoonaa euroa\nKirkkovaltuusto hyväksyi torstaina seurakuntayhtymän vuoden 2020 talousarvion kokonaiskehyksen. Tuloslaskelma perustuu 17,9 miljoonan euron kirkollisverotulo- ja 2,3 miljoonan euron valtionrahoitusarvioon. Ulkoisten toimintatuottojen määräksi on arvioitu 5,1 miljoonaa euroa ja kuluiksi 21,3 miljoonaa euroa.\nInvestointeihin on varattu 1,9 miljoonaa euroa ja lainanlyhennyksiin 0,7 miljoonaa euroa. Toiminnan sisällölliseksi painopisteeksi vahvistettiin ”Kirkko on enemmän – kerro se kaverille”.\nValtuusto hyväksyi myös pienet muutokset kuluvan vuoden investointisuunnitelmaan. Levon hautausmaalle rakennetaan polttoaineen jakelupiste 25 000 eurolla, Renkomäen seurakuntakodissa uusitaan ilmanvaihtokoneet 35 000 eurolla ja Nastolan hautausmaalle rakennetaan pumppaamo ja sadetusjärjestelmä 25 000 eurolla.\nMuutokset eivät vaikuta vuoden 2019 investointien kokonaismäärärahaan, joka on 2,3 miljoonaa euroa.


Keskustelu - Kilpirauhassairaat! | Aihe vapaa | Vauva\nOlisi mukava kuulla tarinoitanne. Miten diagnoosi löyty, mitä oireita oli yms.\nOlin jotain 10v., vanhemmat panivat merkille päiväunien tarpeen ja kesälläkin pitkähihaisissa liikkumisen, verikoe kertoi loput.\nKilpirauhaseni tulehtui, oireena oli kurkun turpoaminen ja kipeys. Lisäksi olin väsynyt, urheilu ei onnistunut kun ei jaksanut yhtäkkiä mitään. Osasin epäillä kilpirauhasta itse kun suvussa taipumusta on.\nVerikokeissa ths oli 49 ja lääkkeet aloitettiin välittömästi. Tästä on nyt 8 vuotta aikaa.\nLukioiässä nukuin aina kun vaan pystyin: piti olla päiväunet, yöunta min 10h, mukahtelin silti linja-autoon, tunnille...\nTilanne lähti purkautumaan, kun taas kerran kompuroin omin jalkoihini koulussa ja menin paikuuttamaan otsaani terkkarille. Kerroin että olo on typerän kömpelö ja väsynyt aina, ja nukahtelen. Terkkari laittoi verikokeisiin, ja tulos kertoi vakavasta vajaatoiminnasta. Itse en ollut siihen asti koskaan kuullutkaan koko sairaudesta, joten itse en olisi sitä osannut lähteä epäilemään. Aika hiipien se tulikin ja oireita tuli pikkuhiljaa, joten niihin ehti tottuakin.\nklo 20:08 | 7.11.2015\nSyntymän jälkeen menin huonoon kuntoon, syke laski, kroppa ei meinannut toimia. Lääkärit olivat sitä mieltä että kuolen, mutta sitten onneksi yksi lääkäri löysi syyn ja sain lääkityksen.\nHiukset alkoivat lähtemään järkyttävässä määrin, en hikoillut melkein lainkaan, saunassa huimasi aina, paino nousi puolessa vuodessa 13 kiloa, käsien ja jalkojen nivelet särkivät, sydän "muljahteli". Vajaatoiminta löytyi, 10 vuotta olen taistellut lääkityksen kanssa ja ei vieläkään ole tasapainossa, liian vähällä tyroksiinilla sydän lyö alle 40 ja niveloireet palaavat, jos nostetaan määrää loputkin hiukset tippuu päästä. Olen niin kypsä tätä sairautta.\nHurjan kuulosta. Millaset arvot sulla oli? :o\nSuurin osa kilpirauhasvaivoistakin hoidetaan mielialalääkkeillä...\nMinulla epäillään kilpirauhasen liikatoimintaa, arvo oli 0,2. Hiuksia lähtee, sydämentykytystä, univaikeuksia, uupumusta, fyysisen suorituskyvyn laskua, syke koholla.\nEn muista tarkkaa lukua ja silloista t4v-arvoa lainkaan, mutta tsh oli yli 70.\nLääkityksen aloitettuani paino laski kuukaudessa 15 kg (ihan nestettä oli ), ja alle puolen vuoden sisällä myös kuiva iho parani ja tukka alkoi pysymään päässä. Samoin suoliston toiminta parani ja olo koheni nopeaan. Nyt olen syönyt tyroksiinia jo 20 vuotta, eikä sairautta huomaa mitenkään. Olen niitä onnekkaita, joilla lääkitys puri heti, ja arvot on pysyneet niillä hyvin lapasessa. Ainoastaan raskausaikoina lääkitystä on vähän lisätty, mutta ei mitään ongelmia ole ollut silti.\nVielä muutama vuosikymmen sitten kilpirauhaspotilaita oli paljon mielisairaaloissa, kun hoitamattomana tuleville oireille (hitaus, tylsämielisyys jne), ei tiedetty olevan niinkin simppeliä syytä. Ja koko riemu vaan hormonista, jota kroppa ei tuota tarpeeksi.\nValitettavasti nykyäänkin lääkärit ihan liian usein tarjoavat vaivojaan valittavalle mielialalääkitystä, sen enemmän näitä arvoja tsekkaamatta. Ja niin helppoa kuin kilpparivajauksen hoito olisi(yleensä) :/\nJa vaikka arvoja katsottaisiinkin, niin silti voi mennä mielenterveysongelman piikkiin. Sitten hoidetaankin jo luulosairautta :D Kun eiväthän ne lääkärit siellä ymmärrä kilppariongelmien päälle varmaan paljoakaan.\nNäin se vain menee. Sama pätee moniin allergioihin ja muuhun vastaavaan, sillä Käypä Hoito ei osaa vielä erotusdiagnostiikkaa näissä asioissa.\nKyllä kilpparipotilas (ja muutkin) saa olla tiukkana että ei hyväksy purematta lääkärille helppoa masennusdiagnoosia, jossa potilaalle tarjotaan yhtään asiaa tutkimatta mielialalääkettä. Tsh-kokeet on halpa, nopea ja luotettava mittari diagnosoida tämä sairaus, jolla ei sitä paitsi hoidettuna ole mitään tekemistä mielenterveyden kanssa. Hoitamattomana toki mikä tahansa tauti rassaa hermoja ja yleistä mielialaa.\nYläasteen terveystarkastuksessa terkka huomasi kuivan ihon ja ehkä apaattisuudenkin ja laittoi lähetteen verikokeisiin, jotka kertoivat että aivolisäkkeen "piiskaaja"hormoni oli tähtitieteellinen, lähes 200, ja itse kilpirauhashormonia oli ihan liian vähän. Muita oireita, jotka ainoastaan itse huomasin, oli ns. poissaoleva tunne, palelu, väsymys, epäsosiaalisuus ja hiustenlähtö. Lääkitys aloitettiin pienellä annoksella ja sitä on nostettu viimeksi puoli vuotta sitten, vaikka diagnoosista on kulunut jo noin seitsemän vuotta. Nykyään ei ole mitään oireita :)


Autokauppa ei kestä VATULOINTIA | Tuulilasi\nAutokauppa ei kestä VATULOINTIA\nAutohalleissa on hiljaista kuin kirkkopyhinä.”\nAutoala sai haluamansa. Kauan kaivattu autoveroale on nyt kirjattu hallitusohjelmaan.\nAlesta näyttäisi kuitenkin tulevan karhunpalvelus. Kevennys toteutetaan useammassa osassa, neljän vuoden aikana, mikä tarkoittaa, että rahoistaan tarkat asiakkaat jäävät odottamaan täysimääräistä alennusta. Siis neljän vuoden hiljaisuus.......\nLue myös tämä: http://fi.wiktionary.org/wiki/vatuloida\nNo mitä muuta piti luulla kun kepulit (agraarikomukat), kokkarit (oligarkkikomukat) ja persut (uusdemarit) pääsivät vallankahvaan.\nTarpeettoman hallinnon perkaaminen jäi odottamaan IMF:n selvitysmiehiä, jälleen kerran.\nMutta autoverotuksen osaltahan sama, tutuksi tullut perseily jatkuu. Ilmoitetaan jotain epämääräistä ja sen seurauksena aiheutetaan markkinahäiriöitä ja työpaikkojen varmoja menetyksiä. Tämä on ollut Suomen tyyli iät ja ajat.\nVeropuolella ihmettelen, ettei jo ole ennen juhannusta tuotu käyttöverojen korotuksia. Kyllähän bensan hintaan nohevat 20c/l juhannusruuhkien yhteydessä tuo mukavan lisätulon tuhlattavaksi.\ntyhjä kuva 10.06.2015\nEnpä olisi tuosta niin huolissani. Ensinnäkin kyse on alasta, jonka kohtaloa ei pidä liiemmin surra. Autoala on osoittanut kroonisen epäluotettavuutensa monin eri tavoin, eikä muutenkaan tuota juuri mitään lisäarvoa kellekään muulle kuin omistajilleen. Enintään konkurssien jälkeinen autokaupan ala on kustannuksiltaan kevyempi, vaatimattomampi ja kiinnostuneempi asiakkaista. Eikä ihan niin ahne.\nToiseksi autokaupan hiljeneminen jättää rahat ihmisille itselleen. Sehän on hyvä juttu. Ja vielä, mitä enemmän autoveron kertymä vähenee, sitä helpompi siitä on luopua kokonaan.\nJoten huoli pois, mitään pahaa ei voi aiheutua jos vaikka puolet autokaupoista menisi nurin. Autoja saa muualtakin, ja ylimääräiset rahat voi vaikka lahjoittaa hyväntekeväisyyteen sen sijaan että ne kävisi antamassa Laakkosten tai Aminoffien käteen.\nJohn Player 10.06.2015\nKaikki Aminoffit eivät ole autokauppiaita tai edes autokaupan omistajia.\nIhan oikein se on silti kirjoitettu minun nähdäkseni. Jos on joukko Aminoffeja joille annetaan rahaa käteen niin silloin sanotaan "Aminoffien käteen". Samoin kuin jos annan viidelle virtaselle rahaa niin sanoisin että annoin rahaa "Virtasten käteen". Monikon käyttö ei tarkoita joka ikistä kyseisen ryhmän yksilöä.\nNiin - eihän minuakaan autojuippien kohtalo sureta yhtään. Autoileva kansalainen tässä vituloinnissa se suurin kärsijä taas on.


Varapäreellä aloitti tällä viikolla kaksi opiskelijaa, sairaanhoitajaopiskelija Sanna ja sosionomiopiskelija Enni. Sanna ja Enni suunnittelevat mm. tulevan Naistenpiirin ohjelman ja ovat mukana opiskelijoiden mielenterveyspäivässä. He kirjoittivat itsestään lyhyet esittelyt, mutta parhaiten heihin tutustuu paikan päällä Varapäreellä!\nMinä oon Sanna, 21 vuotta. Toisen vuoden sairaanhoitajaopiskelija Savonian ammattikorkeakoulusta. Tulen tekemään Varapäreeseen mielenterveys- ja päihdetyön harjoitteluani, joka on toisen vuoden toiseksi viimeinen harjoittelu. Edellisiä harjoitteluita takana on jo 4 kappaletta, muun muassa perushoito, sisätauteihin liittyvä harjoittelu sekä vanhustyöhön ja leikkaussali harjoittelu.\nKotoisin olen Pohjanmaalta, mutta muutin syksyllä 2019 Savoon. Valmistuin keväällä 2019 ylioppilaaksi ja hain suoraa opiskelemaan sairaanhoitajaksi. Ensin en kuitenkaan ajatellut lähteväni Savoon opiskelemaan, vaan ajatuksena oli jäädä kotikonnuille. Kuitenkin kohtalo johdatteli minut lopulta tänne.\nHarrastuksiini kuuluu urheilu, musiikki ja taide. Pelaan lentopalloa naisten sarjassa, olenkin pyörinyt lentopallon parissa 6-vuotiaasta saakka. Lentopallon lisäksi tykkään lenkkeillä koirani kanssa, käydä kuntosalilla ja uida sekä patikoida. Musiikkia tykkään kuunnella sekä soittaa, soitan pianoa ja olen käynyt pianotunneilla. Laulaminen on myös lähellä sydäntä. Käsityöt ovat mieleisiä asioita, joita tykkään tehdä vapaa-ajalla.\nPiirtäminen on pysynyt ala-asteen kuvataidekoulusta saakka mukana. Keväällä osallistun naistenvapaaehtoisen asepalveluksen valintatilaisuuteen ja lähden sitä suorittamaan vuoden sisään valintatilaisuudesta. Näin ollen kouluni keskeytyy hetkellisesti, mutta armeijassa pyrin pääsemään tehtäviin, jotka tukevat koulunkäyntiäni.\nKevään aikana tutustun mielenterveyteen harjoittelun näkökulmasta ja opettelen uusia asioita, toimin Varapäreen harjoittelijana ja tuon oman tuulahduksen opinnoistani, ja omasta arjestani. Nähdään Varapäreessä!\nMinä olen Enni, sosionomiopiskelija Savonia-ammattikorkeakoulusta. Teen ensimmäistä 10 viikon harjoittelua Varapäreessä.\nPidän paljon lukemisesta, musiikin kuuntelusta ja ulkoilusta. Odotan harjoittelulta mielenkiintoista tekemistä ja hyviä kohtaamisia:)


Uskomatonta! | Kaarina-lehti\n20.6.2012 | 7:09\nOlemme ukkokullan kanssa lähdössä Skooneen heinkuun ensimmisen lauantaina. Edessä on runsaan viikon reissu pitäen sisällään parin päivän koukkauksen Pohjois-Saksassa.\nLaivaliput on hankittu ja tänään selvitin VR:n kautta junalippuja. Sepä olikin seikkailujen seikkailu. Sain ystvllistä palvelua VR:lta. Tehtiin varauskin lipuista meno-paluuna Tukholma -Lund-Tukholma. Hinnaksi ystvällinen rautatielinen kertoi 597,40 yhteensä. Sain varausnumeron ja kehotuksen käydä noutamassa liput Turun rautatieasemalta.\nHinta tuntui meistä hurjalta, vaikka tiedämmekin, ett SJ on kalliimpi kuin VR. Asia jäi kaivertamaan minua ja niinpä meninkin surffailemaan SJ:n nettisivuille. Mitä enemmän siellä seikkailin, sitä vakuuttuneemmaksi tulin, että ei voi olla totta VR:n ilmoittamat lippujen hinnat. Huutelin ukkokullan varmistamaan, ettei minulle tule väärinymmrrystä kielen suhteen. Ei tullut.\nRohkeasti sitten varasin netin kautta meille paikat ja liput juuri samoihin juniin, joihin rautatielinenkin oli varannut. En ole kuin kerran elämssäni maksanut netissä luottokortilla. Tapahtumasta on aikaa runsaat 6 vuotta. Nyt maksaminen ei ensin tahtonut onnistua, kun kone herjasi koodilla D20 ja kehotti tarkastamaan kortin tiedot, på svenska tietysti. Kahden yrityksen jälkeen oli turvauduttava pankin neuvontaan ja sieltähän syy heti selvisi. Kysyttiin, että olenko aktivoinut Visani. No, enpä edes tiennyt sellaisesta toimenpiteestä. Aktivoin kortin saamieni ohjeiden mukaan ja johan alkoi Lyyli kirjoittaa, kun osoite löytyi.\nLippujen hinta SJ:n sivuilta ostettuina oli yhteensä 2980 kruunua eli tämän päivän kurssin mukaan noin 340, siis yli 250 edullisempi kuin VR:n kautta. Ja sitten valitetaan, ettei VR kannata! Tulostin liput netistä ja nyt vain odotellaan lähtöpäivää. Uskomatonta, mutta totta.


Valtioneuvoston asetus eräistä maaseudun… 4/2005 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®\nOlet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 2005 › 4/2005\nAnnettu Helsingissä 13 päivänä tammikuuta 2005\nmuutetaan 21 päivänä syyskuuta 2000 eräistä maaseudun kehittämiseen myönnettävistä lainoista annetun valtioneuvoston asetuksen (808/2000) 10 §:n 1 momentti, sellaisena kuin se on asetuksessa 280/2003, seuraavasti:\nJos lainaan sisältyvä tuki on myönnetty osarahoitettavana tai laina on myönnetty samaan hankkeeseen tai tarkoitukseen kuin osarahoitettava avustus taikka laina on myönnetty osana nuoren viljelijän osarahoitettua aloitustukea, 8 ja 9 §:ssä tarkoitettujen lainojen nostamiseksi lainan saajan on esitettävä luottolaitokselle työvoima- ja elinkeinokeskuksen päätös siitä, että lainan nostamisen edellytykset ovat olemassa. Nostolupaa työvoima- ja elinkeinokeskukselta haettaessa on esitettävä tositteet toteutuneiden, hyväksyttävien rakentamis- ja hankintakustannusten määrästä sekä maaseutuelinkeinojen rahoituslain 64 §:n 3 momentissa tarkoitetulla maa- ja metsätalousministeriön asetuksella säädetyt selvitykset. Nostolupahakemukseen liitettäviin tositteisiin sovelletaan, mitä rakentamiseen tai irtaimiston hankintaan myönnetyn avustuksen maksamista haettaessa esitettävistä tositteista säädetään. Nostolupaa on haettava viimeistään kuukausi ennen kuin hakemuksessa tarkoitetun erän nostamiselle säädetty määräaika päättyy. Nostolupaa koskeva hakemus on käsiteltävä kahden viikon kuluessa hakemuksen vireille tulosta.\nTämä asetus tulee voimaan 19 päivänä tammikuuta 2005.\nTätä asetusta sovelletaan tuen myöntämistä koskeviin hakemuksiin, jotka ovat tulleet vireille 7 päivänä huhtikuuta 2004 tai sen jälkeen.\nHelsingissä 13 päivänä tammikuuta 2005\n10 § - Nostolupa


Evolve Daily Renew Facial Cream uudistava kasvovoide, eri kokoja - Twistbe\nEtusivu / Kaikki tuotteet / Evolve Daily Renew Facial Cream uudistava kasvovoide, eri kokoja\nEvolve Daily Renew Facial Cream on kevyt, tehokkaasti kosteutta iholle sitova kasvovoide.\nEvolve Daily Renew Facial Cream kasvovoide auttaa ylläpitämään ihon ihanteellista kosteustasapainoa tehokkaasti iholle kosteutta sitovan, ja ryppyjä vähentävän hyaluronihapon ansiosta. Hyaluronihappo tehostaa myös ihon omaa kollageenin tuotantoa.\nEvolven uudistava kasvovoide pehmentää ja ravitsee ihoa luomukasviöljyjen ansiosta tasoittaen myös ihonsävyä, ja tehden siitä eloisamman. Se sisältää mm. auringonkukka-, seesami-, aprikoosi-, granaattiomena- ja arganöljyä sekä sheavoita ja kookosesteriä.\nTuote sopii kuivalle, normaalille ja sekaiholle sekä myös tukkeutuvammalle iholle.\nEvolve Daily Renew Facial Creamissa on miellyttävä, ja nopeasti imeytyvä koostumus. Tuoksultaan voide on mieto, sisältäen luontaisia vaniljan ja kookoksen aromeja.\nTäydellinen koostumus! Lempi kasvovoiteeni, käytän päivittäin.\nPehmeä lopputulos ja miellyttävä tuoksu\nIhana tuote, joka kosteuttaa kuivan talvi-ihon tehokkaasti mutta on kuitenkin riittävän kevyt meikin alla.\nIhana tuoksu ja koostumus. Ei sopinut valitettavasti sekaiholle,jostain syystä aiheutti näppyjä otsaan. Onko tässä jotain ihohuokosia tukkivaa? Olen käyttänyt muitakin yhtä rasvaisia voiteita jotka sopineet. Harmittaa rahanhukka.\nVoiteesta löytyy kookosta, joka saattaa joillakin tukkia ihoa. Jos kaipaat tuotesuosituksia, ole meihin yhteydessä joko chatin kautta tai s-postitse letstalk@twistbe.fi <3\nKevyt, miellyttävä tuoksu. Imeytyy hyvin, jättää mattaisen pinnan. Tätä tilaan jatkossakin!\nKosteuttaa hyvin ja iho jää pehmeäksi. Tuoksu vaatii itsellä hieman totuttelua. Ei ole onneksi kauhean voimakas eikä kuitenkaan pahimmista päästä. Aion käyttää jatkossakin.\nNyt löytyi sopiva tuote mun kuivalle iholle, toinen purkki nyt menossa. Kosteuttaa ja tekee ihon ihanan pehmeäksi.\nUusi suosikki! Ihanan täyteläinen voide, joka imeytyy nopeasti. Plussaa lumoavasta tuoksusta <3 Sopii meikin alle\nSopivan kosteuttava, helposti imeytyvä voide. Sopii sekaiholle ja PODiin taipuvaiselle iholle. Plussana ihana, hieman kookosmainen mieto tuoksu, joka ei kuitenkaan jää liiaksi iholle.\nSuper kosteuttava ja ihanan täyteläinen voide ❤\nOstin ensimmäistä kertaa ja tykkäsin. Kosteuttaa hyvin ja tuoksuu hyvältä.


Merja Tompuri — Silmuke - Kokonaisvaltaista Mielenterveyttä - Psykoterapia Lappeenranta, Kouvola, Mikkeli\nMerja on työskennellyt yksityisenä ammatinharjoittajana lasten kuntoutuksen parissa yli 20 vuotta. Hän on SI-koulutettu toimintaterapeutti, työnohjaaja, mindfulness-ohjaaja sekä joogaohjaaja. Mindfulness-koulutuksia hänellä on niin lasten kuin aikuistenkin parissa työskentelyyn (MyMInd, .b, MBSR).\nMerja on kiinnostunut siitä, kuinka ihminen – niin lapsi kuin aikuinenkin – voi vahvistaa arjessaan omaa hyvinvointiaan erilaisista toimintakykyyn ja arkeen liittyvistä haasteista huolimatta. Mielen ja kehon tasapaino tukevat niin kuntoutumista, uuden oppimista kuin tunteiden itsesäätelyä. Tähän aiheeseen liittyen hän on kirjoittanut kirjat Tenavat tasapainoon sekä Tartu toimeen – opas työskentelytaitojen opettamiseen.\nLasten terapiatyössä Merja korostaa leikkisyyttä, iloa ja läsnäolevaa vuorovaikutusta. Nämä ovat keinoja, joiden kautta lapsi lähtee parhaiten työskentelemään omien haasteidensa parissa – ovat ne sitten sensomotorisia tai tunteiden säätelyyn liittyviä. Tämän lisäksi yhteistyö lapsen lähiaikuisten kanssa korostuu hänen työssään.


Hopeakettu: Ylläpitäjä: älä sido itseäsi peliin\nMonet muutkin kerrat olen melkein unohtanut äänestää gaalassa tai kuukauden hahmossa, mutta valvojat ovat whatsapissa muistuttaneet asiasta ja olen voinut antaa heille ääneni. Sama tilanne on ollut myös pelaajien kysymysten kanssa: jos valvoja ei ole osannut varmuudella sanoa vastausta, minut on saanut kiinni nopeasti. Neuvottelemme muutenkin hyvin usein päätöksistä, ennen niiden tekoa ja jokainen meistä pääsee osallistumaan, kun kaikki saa kiinni puhelimella. Jonkun mielestä voi kuulostaa jopa oudolta, että roolipelaaminen on näin kiinni elämässämme. Se seuraa jopa koneelta lähtiessä!\nOlen tavannut muutaman kerran netissä roolipelejä, missä ylläpito lukee ja tarkistaa KAIKKI pelaajien lähettämät roolit. Huhhuh. Nostan hattua ylläpidolle, mutta samalla haluaisin kysyä: onko oikeasti tarpeellista tarkistaa jokainen rooli? Eikö systeemiä voisi parantaa niin, että pelaajat saavat antaa itse itselleen ne kokemuspisteet mitälie? Edes kokeneiden pelaajien kohdalla pieni luottamus ei olisi keneltäkään pois.\nJa jos ylläpito ei ehdi rooleja tarkistaa, koko roolipeli jäädytetään tai roolien lähettämistä rajoitetaan. Suoraan sanottuna roolipelillä tehdään itsemurhaa. Kuka pelin jäädyttämisestä kärsii? No pelaajat ja itse roolipeli. Pelaajien inspiraatiota syödään julmasti ja roolipelin juonikehitystä jarrutetaan. Pelaajat saattavat jopa lopettaa "tauon" takia.\nÄskeinen lyhyesti sanottuna: jos ylläpidolla ei ole aikaa, kukaan ei pelaa. Kukaan ei saa nauttia kyseisessä pelissä roolipelaamisesta ja myös pelaajien täytyy jäädyttää harrastuksensa, koska ylläpitokin on tehnyt niin.\nApurit kuten muut ylläpitäjät ja valvojat auttavat valtavasti pitämään pelin kasassa ja noudattamaan aikatauluja. Suosittelen niitä jokaiselle pelille, koska yhden ylläpitäjän on hankala ja lopulta raskasta pyörittää koko sirkusta ominpäin. Alussa se on kivaa, mutta kun peli vanhenee ja hommat kasvaa isommiksi, jokainen tulee todennäköisesti kaipaamaan pientä helppiä. Kun on muita huolehtimassa, voi itse pitää vaikka pientä taukoa ja keräillä voimia. (tai jos kone menee rikki kuten minulla!)\nPahimmillaan ylläpitäjän innostuksen puuhkassa lupaamat aikataulut tai oudot säännöt, kuten yllä mainittu roolien tarkistus, kaataa koko roolipelin. Kun ylläpito on väsynyt ja pitää parin viikon viattoman loman, on pelaajat hukassa ja odottavat stressi päällä, milloin ylläpito palaa. Jos edes palaa.


Oton kirja: maaliskuuta 2011\nOlen tässä viime aikoina lukenut viestinnän tenttiä varten kolme kirjaa verkkoviestinnästä, sosiaalisesta mediasta ja niin edelleen.\nTäytyy todeta, että kehitys on ainakin ollut nopeaa! Verkkoviestintäkirjan ensimmäinen painos (se, jonka lukaisin) on vuodelta 2006. Sitä lukiessa saattoi miettiä tuon ajan tulevaisuuden näkymiä jälkiviisaasti ja joidenkin osalla todeta: "eihän se nyt ihan noin mennyt" Mielenkiintoista kuitenkin!\nToisessa opuksessa taas todettiin, että web 2.0 on keksitty juttu - netti on aina ollut sosiaalinen media!\nOli sosiaalinen media sitten uusi tai vanha juttu, niin ei sitä ole syytä väheksyä. Vaikka nimitys onkin mielestäni jokseenkin hassu. Onhan tämäkin blogiteksti osa web 2.0 hässäkkää!\nLähettänyt otto klo 12.32 1 kommentti:\nLähettänyt otto klo 10.14 1 kommentti: