Sopivasti kypsä avokado maistuu päivittäin – Kulutusjuhla\nSopivasti kypsä avokado maistuu päivittäin\nJoskus vuosi sitten innostuin aina välillä tekemään avokadosta yksinkertaista leivänpäällystettä: muussattua avokadoa, sitruunamehua, ripaus pippuria, ehkä joskus muutakin, kuten suolaa. Mössö on mielestäni maistuvaa, ja sen ansiosta voi jättää leivältä pois esimerkiksi juuston.\nLisäksi plussaa on avokadon kehuttu terveellisyys.\nAvokadoinnostustani lisäsi se, kun elintarvikkeiden ilmastovaikutuksiin perehtynyt ystävä kertoi, ettei avokadon hiilijalanjälki ole erityisen painava. Lähiruokaa avokadosta ei tietysti saa millään, mutta avocadojen viljely ja kuljetus ei siis kuitenkaan aiheuta mielettömiä ympäristötuhoja. Avokadot kasvavat puissa, joten esim. maata ei muokata vuosittain. Toki niitä koskevat samat eettis-ekologiset ongelmat kuin useimpia muitakin eksoottisia hedelmiä: tuholaismyrkkyjä, epäselvyyksiä tuotanto-oloista jne.\nViime kuukausina eli täällä Sveitsissä avokadojen kulutukseni on kasvanut selvästi.\nEnsinnäkin täällä on tarjolla kohtuuhintaisia luomuavokadoja. Hinta niille on parin euron luokkaa/kpl, perusavokadot ovat yleensä noin 30 prosenttia halvempia.\nToiseksi avokadot myydään täällä huomattavasti useammin kypsinä tai lähes kypsinä kuin Suomessa.\nSuomessa avokado piti ostaa usein monta päivää ennen aiottua käyttöpäivää ja kypsytellä sitä kotona esimerkiksi sanomalehteen käärittynä. Viime aikoina tosin Suomessa on taidettu ryhtyä myymään myös kypsiä avokadoja, mutta niiden hinta oli kaksi-kolmenkertainen raakoihin verrattuna.\nEn ole selvittänyt, miten sveitsiläisissä kaupoissa pystytään myymään kypsempiä avokadoja kuin Suomessa, eikä edes veloiteta siitä lisähintaa kuluttajalta. Kypsentävätkö kaupat tuotteita vai mistä on kyse? Kyllähän raaka avokado kestää kuljetuksen paljon paremmin kuin helposti kolhuja saava, pehmentynyt ja kypsä avokado, joten sikäli ymmärrän kovempien hedelmien myynnin.\nNykyisin avokado on siis yksi perusraaka-aineista, joita pyrin pitämään koko ajan kotikeittiössä valmiina käyttöön. Muita keittiön perustuotteita listailin tammikuussa Sveitsi-blogiin, kun Uuden mustan Katja haastoi minut paljastuksiin.\nTällä hetkellä avokadoja kuluu leivänpäällysmössön lisäksi tietysti myös muihin ruokiin. Suosikkeihi kuuluu Chocochilin julkaiseman ohjeen kaltainen salaatti, johon tulee tofua, avokadoa ja appelsiinia. Erittäin toimiva yhdistelmä, etenkin, kun täältä Sveitsistä saa myös todella hyvää luomutofua paikallisen Migros-kauppaketjun valikoimista.\n(Kuva: Peter Svensk/Flickr)\nEettisyys&ekologisuus, Hinta, Ruoka ja juoma, Ulkomaat\n26 maaliskuun, 2011 at 6:55 pm\nTänä talvena avokadot ovat tulleet meillekin mukavan kypsinä. Todennäköisesti kyse on vain kausivaihtelusta (pidempään säilytetyt ovat kypsempiä, avokado kypsyy hitaasti viileässäki). Meren takaa tulevat Meksikon ja Chilen avokadot ovat siksi jo kauppaan tullessaan kypsempiä.\nMielestäni luomuavokadosi muuten kuulostavat melko kalliilta! Luomuavokadoa on saanut hiukan huonosti viimeaikoina, mutta kilohinta on irtotavarassa pysynyt 5-5,5 euron tienoilla, jolloin yksi avokado maksaa suunnilleen euron.\n26 maaliskuun, 2011 at 7:43 pm\nKitos selvennyksestä! Avokadot myydään täällä jostain syystä kappalehintaan, eikä tavallistakaan avokadoa saa tällä hetkellä kuin poikkeustarjouksessa eurolla tai halvemmalla (joskus on siis tarjouksia tyyliin kaksi avokadoa yhden hinnalla). Luomuavokadot ovat sitten todellakin lähempänä 2 e/kpl. Sveitsi ei ole mitenkään erityisen edullinen maa elintarvikkeiden suhteen: monet muutkin ruuat maksavat enemmän kuin Suomessa, mutta toki taas tasapainon vuoksi osa on halvempaakin.\nJa tiestysti halpaketjuissa voisi olla edullisempia avokadoja, mutta meidän nurkilla lähikaupat ovat suurimpien ketjujen eli Coopin ja Migrosin.


Pitkä Vaalea Kasvohoito - Cum\nKasvohoidot Vartalohoidot Jalkahoidot Esse Organic Skincare Muut palvelut Kasvohoidon voi valita pitkänä tai lyhyenä, ja hoidon aluksi kartoitetaan ihon. myöskin omaa väriä oon nyt kasvattanut pitkälle yli vuoden, ja nyt laitetaan vielä Ai että kun oon onnellinen omasta luonnollisen vaaleasta väristä ja koko ajan. vahaukset,kasvohoidot ym.) Janika Hiusten värjäys mustasta vaaleaksi tai liukuvärjäykset tehdään Ylipitkät ovat vyötärölle tai pidemmälle ulottuvat hiukset. Täydellinen kasvohoito suositellaan tehtävän ainakin kerran vuodessa. montaa suomalaista. vaalea ja herkkä yhdistettynä äärimmäisiin sääolosuhteisiin on . Tietoja säilytetään asiakassuhteen jatkumisen ajan tai niin pitkään, kun laki sitä. Kotimainen EkoPharma luonnonkosmetiikkasarjan kasvohoito Helsinki Värejä löytyy aina kauniin vaaleasta klassiseen punaan ja halutessasi myös olla 0, 5cm -1cm pitkää (saa olla pidempikin), jotta karva saadaan varmasti irtoamaan ja . kuorinta, ihonpuhdistus, pitkähieronta, (decolette, kaula ja kasvot), naamio, 1 h 30 min sis. minimanic-käsihoito, kynnen kiillotus tai vaalea lakka, hieronta.\nPitkä vaalea kasvohoito -\nEn ole ihan varma, miten tämän päivän pitäisi minulle näkyä. Sen jälkeen ultraäänen avulla tehdään tehoaineiden imeytys ihotyypin mukaan. Puolipitkät ovat olkapäälle asti ulottuvat hiukset. Refleksologinen ja stimuloiva hieronta aktivoi kehon kokonaisvaltaista tasapainoa ja parantavia voimavaroja. Kuumakivihieronta on erittäin hoitava ja syvärentouttava kokemus, sillä se laukaisee lihasjännityksiä, vähentää stressiä ja aktivoi koko kehon aineenvaihduntaa. Ei lisättyjä väriaineita, allergeneja eikä hajusteita. Sen jälkeen ne vapautuvat solukalvon läpi aineenvaihduntaamme. Saunomista, uimista,urheilua, kuumaa kylpyä ja alkoholia tulee välttää viikon ajan hoidon jälkeen.\n: Pitkä vaalea kasvohoito\nTatuoinnit valkoinen ass seksiä lähellä Tampere 206\nPAIKKA TREFFISIVUSTO NAUHAT KIUSAA 329\nPitkä vaalea kasvohoito Helmisokeri on Suomessa sertifioitua luonnonkosmetiikkaa — kaikki raaka-aineet ovat huolellisesti valittuja, hellien niin ihoa kuin luontoa. Karvan tulee olla vähintään n. Kosteuta ihoa päivittäin kosteusvoiteella. Jo yhdellä hoitokerralla saadaan tuloksia, mutta parhaiden tulosten saavuttamiseksi suositellaan sarjahoitoa. Tilaa Oulu-lehden ilmainen uutiskirje Lähetämme tuoreimmat uutiset sähköpostiisi kahdesti viikossa.\nParhaat nuru-hieronta suuri sisään Lahti\nKäteinen raha Latina huumeita


Voiko maailmassa tulla vielä suursota? – Professori päivittää arvionsa kahden vuoden takaa - Ulkomaat - Nyt\nAsukkaat etsivät henkiinjääneitä räjähdyksen tuhoamista taloista Aleppossa Syyriassa viime syyskuussa. Aleppon kaupunki on laajalti tuhoutunut Syyrian sodan taisteluissa.\nKahden edellisen maailmansodan taustalla oli ”valtavia ideologisia vastakkainasetteluja”, professori sanoo.\n24.2.2016 @ 10:35\n| Päivitetty 24.2.2016 @ 22:16\nKaksi vuotta sitten Euroopassa muisteltiin ensimmäisen maailmansodan alkua tilanteessa, jossa turvallisuusympäristö tuntui kiristyvän. Kysyimme tuolloin johtamisen sotilasprofessori Aki-Mauri Huhtiselta Maanpuolustuskorkeakoulusta, pitikö hän uuden suursodan syttymistä mahdollisena. Jutun voi lukea täältä.Huhtinen luetteli vuonna 2014 sodan syttymisen uhan näkyviä merkkejä: ”Jatkuva eripura sekä yleinen ilmapiirin ja asenteiden kiristyminen. Valtioiden välinen vihapuhe ja kärjistyneet kannanotot. ”Päivitimme tilanteen ja kysyimme professorilta, onko tilanne hänen mielestään muuttunut kahden vuoden aikana.Mikä ensinnäkin on suursota? Se on sota, jossa on useita suurvaltoja mukana ja joka käsittää merkittävän osan maapalloa. Teoreettisesti sellainen on edelleen täysin mahdollinen, Huhtinen sanoo.”Maailmassa on ydinaseita ja tavanomaista aseistusta riittävästi. Aseiden siirtely on nopeaa tarvittaessa.”Suursodan todennäköisyys on sitten jo paljon vaikeampi asia arvioida. Huhtisen mukaan turvattomuus on lisääntynyt kahdessa vuodessa.”Yleinen lama ja turvattomuudentunne on lisääntynyt. Arkikeskustelussa puhe sodasta ja turvallisuudesta on nyt yleisempää. Jostainhan se kertoo”, Huhtinen sanoo.”Se että ihmiset kokevat elävänsä maailmassa, jossa joutuu miettimään turvallisuuttaan, ei ole normaali tilanne, vaan jonkinlaista etsikkoaikaa. Mutta onko sen alla joku todellinen kehityspolku, sitähän me ei nähdä.”Huhtinen muistuttaa, että juuri tällaisena turvattomana aikana ei myöskään pitäisi syyllistyä turhaan sodan pelon lietsontaan. Hän arvioi, että nykymaailmassa poliittisia voittoja pyritään saavuttamaan muilla keinoilla kuin käymällä suursotaa.Kun viime vuosisadalla käytiin kaksi maailmansotaa, niiden takana oli Huhtisen mukaan ”valtavia ideologisia vastakkainasetteluita”. Nykymaailmassa hän ei enää sellaisia näe.”Kyse on pienistä intressiristiriidoista ja niiden yhteensovittamisesta.”Kaikki valtiot, poliittisesta järjestelmästä riippumatta, puhuvat nyt samaa kieltä, talouden kieltä.Talous, jonka usein valitetaan peittävän nykyisin alleen kaiken muun poliittisen, näyttäisi olevan turvatakuumme.”Maailman globalisoituminen ja sykkiminen talouden tahtiin on muuttanut tilannetta. En näe, että maailmassa olisi tällä hetkellä ketään, joka haluaisi suursotaa, mutta se ei poista paikallisten konfliktien haluajia. Suuret yritykset toimivat valtioiden rajojen yli.”Huhtinen näkee maailman kokonaisuuden rihmastona, jossa on paljon erilaista yhteistoimintaa valtioiden ja yritysten välillä sekä niiden seassa eritasoisia poliittisia konflikteja. Konfliktit ovat rihmaston solmukohtia. Riskinä on, että ne ketjuuntuvat ja leimahtavat konfliktiksi.”Talous on liima, joka viime kädessä sanelee sen, että maailman yksittäisiä konfliktipesäkkeitä ei päästetä ketjuuntumaan ja leimahtamaan yhteen.”Myös yksittäisiä solmukohtia yritetään saada hallintaan. ”Jos Syyriaan saadaan aikaiseksi tulitauko, moni asia sielläpäin saattaa kuivua kasaan.”Sodan ennustaminen on aina hyvin vaikeaa. Huhtinen siteeraa sotahistorioitsija Wolf Halstia, joka kirjoitti talvisodan alla 1939 sotien syttymisestä. Halstin mukaan jokaisella aikakaudella on omat syynsä sotiin, ja on ehkä vaikea ymmärtää, miksi edelliset aikakaudet ovat käyneet sotia. Jokainen aikakausi on myös sokea omalle mahdollisuudelle, että sota voi syttyä. ”Ukraina tuli osittain yllätyksenä”, Huhtinen muistuttaa.Miksi sodat sitten syttyvät, filosofisesti ajateltuna?Sodat voivat syttyä siksi, että ne vain kuuluvat ihmiskunnan kulttuuriperimään. ”Se olisi ikuinen paluu, ajatus siitä, että historia toistaa itseään, mutta ei täysin samanlaisena.”Toisaalta, sodat voivat syttyä onnettomien sattumien yhteensattumana.”Asioista voi tulla äkkiä eripuraa ja arvovaltaa.”Mitä enemmän maailmassa on pisteitä, joissa eripura voi eskaloitua, sitä suurempi on suursodan riski.”Meillä on tällaisia pesäkkeitä Aasiassa, Lähi-idässä ja Euroopan kyljessä Ukrainassa. Ne eivät ole pitkällä kantamalla hyvä asia. Mitä pikemmin alueille saadaan pitävät tulitauot, poliittinen konsensus ja lähes normaalielämä, sitä parempi.”


Uros yrittää astua narttua koko ajan\nAihe: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 16th 2010, 16:28\nKaverin kanssa ollaan käyty nyt pari kertaa lenkillä yhdessä, välillä on koirat saanu olla irti ja meuhkata keskenään. Kaverilla on uros russeli ja mulla narttu borderi. Alku menee yleensä hyvin, koirat painii ja temuaa ja juosta kouhottaa. Sit jossain vaiheessa tuo uros tajuaa että; hei, täähän on tyttökoira! Ja sit alkaa se selkään hyppiminen. Eikä lopeta millään, vaikka kuinka kieltäisi. Uros ei kuule eikä näe mitään muuta kuin tuon nartun! Narttu ei sille ärähdä, alistuu vaan "kohtaloonsa". Molemmat koirat noin 1,5vuotiaita. Jäin tässä nyt vaan miettimään että saako tuota uroksen yli-innokasta hyppimistä millään loppumaan? Vai onko vain niin että viriilillä nuorella miehellä käy hormoonit niin kierroksilla, ettei sille vaan voi mitään\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 16th 2010, 16:46\nMeillä samantyylistä lenkeillä urosten suhteen ja kyllä siitä pitää kunnolla ottaa niska otteella,jos ei muuten lähe uros pois nartun selästä,,jos omistaja ei tajua niin sitten sinä puolustat omaa narttua,,mut jos on liika hormooni hyrrä on ainu vaihtoehto koira kiinni\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 16th 2010, 18:49\nJep, ihan vuorotellen käytiin niitä erottelee, se kumpi sattuu oleen lähempänä. Taitaa olla pojalla kevättä rinnoisa ja leskenlehtikin jo kohta kukkii :867: Onneks on pieniä koiria ni onnistu helposti tuo erottaminen. Ei auttanu kiellot, ei omistajan nuhtelut, ihan koomassa koko koira. Sinne se jäi raukka hankeen jypyttää ku ne erotti. Enpä tiedä nauttiko tuosta lenkistä kumpikaan koira... Pitää ny kokeilla vielä pari kertaa, jos ei lopu ni sit käydään vaan hihnalenkeillä. Ihme hormooniheikki!\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 17th 2010, 09:57\nNiin tuttua. Aikoinaan kävin oman akitanarttuni kanssa juoksuttamassa sitä islantilaisen uroksen kanssa. Niilläkin ikää oli silloin 1-3 v. Ja se uros oli aivan hullu kun pääse hyppimään. Se oli erittäin hyvin omistajansa hallinnassa, mutta ei auttanut hyppimiseen.\nToisaalta se kielto taas sai seuraavan ongelman esiin, sillä kyseessä oli jalostusuros... Eikä ne astumispuuhat sitten olleetkaan helppoja kieltojen jälkeen. Sittemmin islantilainen omistajineen muutti pois täältä, joten astumiset jäi mein osalta pois.\nEhkä se on tosi rakkautta koirilla ;)\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 17th 2010, 15:04\nNiin missä se kieltämisen raja itellä/nylkyttämisen raja jalostusuroksella on sit pidettävä ?\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 18th 2010, 11:31\nmeilä oli vähän samallainen tilanne yllättäen, siis narttu sakun"pentu" leikki ihan normaalisti, puolusti luitansa ja härnäs poikia..ja aiemmin tulivat juttuun ihan hyvin sisällä ja ulkona.\nno nyt yhtäkkiä ku viimeks kävin ukonluona se olikin ihan nössönä, ja urosbiikles vain jylpytti..ja tää oli siis sisätiloissa. ja petcorrektorin kanssa kielsin ku se lähti aina jahtaamaan ja toisela häntä koipienvälissä.. ja astumistilanteessa nostin uroskoiran pois, ukkoki kielsi siinä urosta että täällä et hässi. mut ihmettelin että mikä on..ja aina tilaisuuden tullen taas nousi selkään heti jos silmä vältti.\nJotenki tuli sellanen fiilis että tuo mun narttu ei uskalla ns. eväänsä väräyttää ku olin tilanteessa. Mun ois varmaan pitäny jonkuaikaa kattoo ensin..toisaalta en voinu ku yks hyppii vaan selässä niin pakkohan meidän oli puuttua asiaan.\nMut sit taas ku olin ite pois ja jätin koirat keskenään nii siellä oli kunnon peuhut päällä eli narttukin osallistu ilkamointiin..ihan ku ois ollu musta jotenki kiinni miten se suhtautuu. tai liekö narttu otti itteensä ku suhautin urosta .\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 18th 2010, 13:54\nOmien kokemusten/kuultujen perusteella en olisi niin varma vaikuttaako voimakaskaan kieltäminen tosi toimiin.\nRemppalan isää, 6v, oli koko ikänsä kielletty/revitty tiukasti niskasta pois narttujen selästä. Tosi paikan tullen uros oli synnynnäinen astuja, siinä ei kauan nokka tuhissut.\nJollain tosi herkällä uroksella saattaa vaikuttaa jo pelkästään "voimakkaan" auktoriteetin läsnäolo. Esim kaverin nuorempi mustisuros ei edes yrittänytkään lähellekään mun narttujani, vaikka nämä valuivatkin, talon vanhemman uroksen eläessä. Kun vanhemmasta aika jätti, ei näitä enää voinut juoksun alettua ulkoiluttaa yhdessä, niin kovasti jätkä yritti suoraan selkään.\nSamoin jos uroksen omistaja on koiralle liian vahva auktoriteetti, ei uros välttämättä uskalla astua hänen läsnäollessaan.\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 18th 2010, 16:25\nniin ei kai sitä sitten vieteilleen mitään mahda. Kuulin myös että eräs ajokoiranarttu oli yrittäny urosta hätistää kimpustaan, vaikka oli tärppipäivät menossa. Mutta kun uros päätti että nyt hoidetaan hommat niin eipä siinä nartulla muu auttanu..\nTota mietin kans ett eikö tuo mun narttu uskaltanu ärähtää tolle urokselle, kun aika ronskisti sitä urosta komensin kun yritti hyppiä selkään. Narttu vaan katteli maisemia kun uros jypytti kannikkaan Aatteli varmaan ett seisotaan sit tässä kun ei irtikään pääse, kai ne mut tulee pelastaa! Mut toisaalta toi mun koira on niin nössö muutenki muitten koirien kanssa että ei kyllä ikinä ärähdä kellekään. Alistuu vaan ja ottaa turpaansa. Hihnassa sit pitää älämöidä, jos ei kielletä.\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan Maaliskuu 18th 2010, 16:58\nMulla nää mustisnartut on yleensä 2-3 v ennen kuin alkavat uroksia kunnolla komentamaan. Cherie ei ole aiemmin sanonut, mutta viime viikolla kyllä kiroilee tunkeilevalle urokselle. Ja Remppala sama juttu, nuorena naisena ei kantti riittänyt pistää hanttiin, nyt 6- vuotiaana vetää tiukasti pepun maihin ja irvistää.\nAihe: Vs: Uros yrittää astua narttua koko ajan


Suomen ympäristökeskus > Valtakunnallinen leväkatsaus 18.6.2015: Juhannusviikon sinilevätilanne rauhallinen\nValtakunnallinen leväkatsaus 18.6.2015: Juhannusviikon sinilevätilanne rauhallinen\nTiedote 18.6.2015 klo 12.43\nMerialueilla ei ole vielä havaittu sinileväkukintoja. Sisävesilläkin sinilevähavaintoja on tehty vain muutama. Vesien tavanomaista viileämpi lämpötila on hidastanut sinilevien runsastumista alkukesästä.\nJärvillä vain muutamia havaintoja sinilevistä\n”Sinileviä on havaittu järvillä edelleen ajankohtaan nähden hyvin vähän. Hieman sinilevää on havaittu seitsemällä valtakunnallisella havaintopaikalla. Runsaita tai erittäin runsaita sinilevien pintakukintoja ei ole todettu. Sinileviä havaitaankin yleensä enemmän heinä-elokuun lämpiminä ajanjaksoina”, kertoo biologi Satu Maaria Karjalainen Suomen ympäristökeskuksesta.\nJärvien pintavesien lämpötilat ovat edelleen kahdesta kolmeen astetta viileämpiä kuin keskimäärin ajankohtana. Maan etelä- ja keskiosassa pintaveden lämpötilat ovat 12-15 astetta, Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa 10-11 astetta ja Lapissa enimmäkseen 8-10 astetta.\nMerialueilla ei vielä sinilevää\nMerialueilla ei ole havaittu sinilevää ja juhannusta saataneenkin viettää ilman suurempia sinileväesiintymiä. Runsaimmin sinileviä on Itämerellä yleensä vasta heinä-elokuun taitteessa. Näin alkukesästä männyn siitepöly saattaa kuitenkin värjätä veden pintaa ja rantoja muistuttaen erehdyttävästi sinileväkukintaa.\nVesien lämmetessä sinilevätilanne saattaa muuttua nopeasti. Viileä sää on kuitenkin toistaiseksi pitänyt meriveden pintalämpötilan alhaisena. Suomenlahdella, Saaristomerellä ja Pohjanlahden rannikolla veden lämpötila on edelleen 10 asteen tuntumassa, Pohjanlahden ja erityisesti Perämeren avomerialueilla vesi on vieläkin kylmempää.\nSinilevä näkyy vedessä vihertävinä tai kellertävinä hippusina, tikkuina tai hiutaleina. Se ei jää keppiin roikkumaan kuten isokokoisemmat rihmamaiset levät. Lasiastiassa vettä seisotettaessa sinilevä nousee noin tunnin kuluessa veden pinnalle.\nSiitepöly näyttää erehdyttävästi sinilevältä, mutta sitä on vedessä eniten keväällä ja alkukesällä. Jos siitepölyä on vedessä runsaasti, sitä on yleensä myös kuivalla maalla, missä se peittää esimerkiksi terasseja ja puutarhakalusteita. Sinilevät puolestaan esiintyvät vedessä tai rantaviivalla ja runsastuvat kesällä vesien lämmettyä, eli yleensä vasta keskikesästä eteenpäin.\nSinilevän voi kuitenkin varmuudella tunnistaa ainoastaan mikroskooppitutkimuksella, joten veden värjäymiin tulee aina suhtautua asianmukaisella varovaisuudella.\nSuomen ympäristökeskuksen levätiedotus toivottaa kaikille hyvää juhannusta!


Aikuissosiaalityö kuutoskaupungeissa vuonna 2020 | Helsingin kaupunki\nHelsingin kaupunki » Kaupunginkanslia » Aikuissosiaalityö kuutoskaupungeissa vuonna 2020\nAikuissosiaalityön Kuusikko-raportissa tarkastellaan kuuden suurimman kaupungin aikuissosiaalityön asiakaskuntaa, asiakasprosessia, henkilöstöä ja aikuissosiaalityön sisältöä sekä koronapandemian vaikutuksia aikuissosiaalityöhön vuonna 2020. Raportissa on lisäksi kuvattu alkuvuodesta 2021 ensimmäistä kertaa toteutetun Kuusikon yhteisen aikuissosiaalityön asiakaskuntaa koskevan kyselyn tuloksia.\nAikuissosiaalityön ydin rakentuu ihmisten perustarpeista (toimintakyky ja hyvinvointi, ihmissuhteet sekä osallistuminen ja kuntoutuminen, asuminen, toimeentulo ja talous) huolehtimisesta ja arjen sujumisen tukemisesta. Erityisesti kriisiaikoina, kuten koronapandemia-aikana aikuissosiaalityön rooli on korostunut. Koronapandemia-aikana lisääntynyt työttömyys, lomautukset, mielenterveyden horjuminen ja syvenevät taloudelliset ongelmat tulevat pitkällä aikavälillä lisäämään aikuissosiaalityön palvelutarvetta. Koronaan kohdistuvat palvelut tulevat vähenemään, kun väestö on saatu rokotettua, mutta sosiaalineuvonnan tarve jatkuu.\nRaportti pohjautuu sekä vertailevaan tutkimusaineistoon että kyselytuloksiin\nAikuissosiaalityön kyselyn tulokset tuovat kiinnostavaa lisätietoa aikuissosiaalityön asiakaskunnan hyvinvoinnista. Koska kyselyn vastausmäärät jäivät pieniksi suhteessa aikuissosiaalityön kokonaisasiakasmäärään, ei tuloksia voida yleistää koskemaan koko Kuusikon aikuissosiaalityön asiakaskuntaa. Kyselyn asiakkaiden hyvinvoinnin haasteita ovat erityisesti: mielenterveysongelmat, heikko toimintakyky, talousasiat, riippuvuudet ja asumisen ongelmat. Kyselyyn valikoituneista kuutoskaupunkien asiakkaista 58 prosentilla arvioitiin olevan mielenterveysongelmia ja arjen toimintakyky arvioitiin haasteelliseksi hieman yli puolella asiakkaista. Haasteita talousasioissa oli 44 prosentilla ja riippuvuuksia 35 prosentilla kyselyn asiakkaista.\nVaikuttava aikuissosiaalityö vähentää eriarvoisuutta, lisää yhteiskuntarauhaa, saattaa ihmisiä toimintakykyisemmiksi ja vähentää syrjäytymisen aiheuttamia haittoja niin yksilö- kuin yhteiskuntatasolla. Kuutoskaupungeissa on ollut suuria haasteita rekrytoinnissa niin saatavuuden kuin pysyvyyden suhteen. Laki ei säätele aikuissosiaalityön asiakasmäärää tai mitoitusta. Asiakkaita voi olla työntekijällä jopa yli 100. Jotta aikuissosiaalityö säilyttää veto- ja pitovoimaisuutensa, on kiinnitettävä huomiota niin työoloihin eli kohtuulliseen työmäärään, psykososiaaliseen kuormitukseen kuin myös palkkaukseen. Aikuissosiaalityön suuret asiakasmäärät ja liian pieni palkkataso suhteessa työn vaativuuteen vaikeuttavat työntekijöiden rekrytointia ja työssä pysymistä.\nEnsimmäistä kertaa toteutettu Kuusikon yhteinen aikuissosiaalityön asiakaskuntaa koskeva kysely\nKuutoskaupungeissa toteutettiin ensimmäistä kertaa Kuusikon yhteinen kysely koskien aikuissosiaalityön asiakkaita. Tietoa kerättiin ajalla 11.1.–12.2.2021. Kyselyn vastaukset ovat työntekijöiden näkemyksiä asiakkaiden tilanteista ja tarpeista. Kyselyä ei ole täytetty yhdessä asiakkaiden kanssa. Kyselyn tavoitteena oli muodostaa kokonaiskuvaa kunkin kaupungin aikuissosiaalityön asiakaskunnasta sekä kerätä tietoa kuutoskaupunkien tasolla aikuissosiaalityön asiakkuuksista valtakunnalliseen käyttöön.\nKyselyyn tuli kuutoskaupunkien asiakkailta vastauksia yhteensä 5059 kappaletta (Helsinki 874, Espoo 201, Vantaa 964, Turku 342, Tampere 1743, Oulu 935). Kyselyyn valittujen asiakkaiden määrä vaihteli kaupunkien kesken.


Tarjoilutilauslomake - Amica\nTarvittessa annamme myös lisää ehdotuksia tai voit pyytää tilaisuudestasi tarjouksen. Teemme ehdotelmia myös vaativimpiinkin tilaisuuksiin.\nTilausajat ja pikatilaukset\nKahvi- ja kahvileipätilaukset on tehtävä edellisenä arkipäivänä klo 14 mennessä. Ruoka- ja kakkutilaukset on tehtävä viimeistään kaksi arkipäivää ennen tilaisuutta. Näiden jälkeen tehdyistä tilauksista veloitetaan pikatilauslisä 15,00 € / tilaus. Isommat tilaukset on kuitenkin hyvä tehdä jo aikaisemmin.\nRavintola vahvistaa aina saaneensa tilauksen. Pikatilaukset samalle päivälle tehdään myös lomakkeella. Saman päivän pikatilauksissa on lisäksi soitettava ravintolaan, jotta henkilökunta huomaa tilauksen ajoissa.\nTarjoilusuositukset on hinnoiteltu toimitettavaksi tilattuun paikkaan ilman tarjoiluhenkilökuntaa. Tarjoilusta tilaisuuden aikana veloitamme henkilöstökustannuksia arkipäivisin 32,15 € / tunti / työntekijä(alv 0 %). Pyhäpäivien tarjoiluveloitus sovitaan erikseen.\nAs.yritys / osasto\nTuote - Määrä kpl


Crimson Dayn rajut videokuvaukset vanhassa navetassa - Metalliluola\nKoti Metalliluolan ennakot ja tiedotteet Crimson Dayn rajut videokuvaukset vanhassa navetassa\nTamperelainen melodinen heavy metal yhtye Crimson Day ei jäänyt toimettomaksi, kun kesän keikat peruuntuivat. Bändi kuvasi viikonloppuna rajulla otteella uutta musiikkivideota erikoisessa lokaatiossa. Kuvauksia varten vanha navetta laitettiin uuteen uskoon, kun pitkään käyttämättä seisoneet lehmien parret saivat väistää savukoneiden ja välkkyvien ledivalojen tieltä. Päivien piikkamisen ja rälläköinnin jälkeen tuunattua navettaa ei ollut tunnistaa enää samaksi.\nAggressiivisen uuden singlen “Raising The Fury” innoittamana videon käsikirjoitukseen päätyi instrumenttien kannalta kohtalokkaita ottoja. Kuvausten edetessä navetan lattialta löytyi niin suuri määrä rikkoutuneita peilejä, kuin paloja kitaroista, bassosta sekä rummuista.\nCrimson Dayn tänä vuonna uudistuneeseen kokoonpanoon kuuluvat Milka Uusitalo (laulu), Ari Balzar (kitara), Jesse Kämäräinen (basso), Janne Rantanen (kitara) ja Tuomas Lesonen (rummut). Vuonna 2013 perustettu yhtye on julkaissut muun muassa kaksi pitkäsoittoa, ja on nyt äänittänyt kaksi uutta singleä. Isojoella kuvattu ”Raising The Fury” -kappaleen musiikkivideo tullaan julkaisemaan kesän aikana.\nEdellinen artikkeliMelodista death metallia soittava Limos julkaisi ensimmäisen singlen tulevalta EP:ltä\nSeuraava artikkeliKiss – Unmasked (1980)


Alvin Carl Plantinga (1932 -) on amerikkalainen kristitty filosofi. Hän on filosofian emeritusprofessori Notre Damen yliopistossa Yhdysvalloissa.1 Hänet tunnetaan tutkimustyöstään uskonnonfilosofian, tietoteorian, metafysiikan ja kristillisen apologetiikan alueilla. Hän puolustaa kristinuskoa pääasiallisesti analyyttisen filosofian avulla.\nPlantinga on kirjoittanut useita kirjoja, mm. God and Other Minds (1967),2 The Nature of Necessity (1974),3 ja trilogia Warrant: The Current Debate (1993),4 Warrant and Proper Function (1993),5 Warranted Christian Belief (2000).6 Vuonna 2017 hänet palkittiin Templeton-palkinnolla.7\nSuomalaisessa keskustelussa Alvin Plantingan filosofinen teoria on ollut perustana esimerkiksi Tapio Puolimatkan trilogialle Usko, tieto ja myytit (2005),8 Usko, tiede ja Raamattu (2007),9 ja Usko, tiede ja evoluutio (2008).10\n3.4 Plantingan kirjoja\nPlantingan merkitys filosofisen ajattelun avartumiselle[muokkaa]\n1900-luvun toiselle puoliskolle tultaessa yliopistot olivat pääosin maallistuneet. Jokaisen tieteenalan vallitseva kanta oletti naturalistisen maailmankatsomuksen. -- Eri tieteenaloilla oli tosin tutkijoita, jotka ”yksityiselämässään” sitoutuivat teistiseen realismiin, mutta he jättivät teismin suurimmaksi osaksi tieteellisten julkaisujensa ja opetuksensa ulkopuolelle, koska teismin ajateltiin olevan tiedollisesti niin alhaisella tasolla, ettei se täyttänyt ”akateemisesti kunnioitettavan näkemyksen” vaatimuksia. Akateemisen maailman maallistuminen alkoi nopeasti kääntyä vastakkaiseen suuntaan sen jälkeen kun Plantinga julkaisi vaikutusvaltaisen kirjansa God and Other Minds vuonna 1967. Tämä kirja osoitti filosofien ammattikunnalle, että teistiset realistit ovat naturalistien veroisia analyyttisen filosofian eniten arvostamilla kriteereillä arvioituna: käsitteellinen tarkkuus, päättelyn tiukkuus, tekninen oppineisuus ja alkuperäisen maailmankäsityksen syvällinen puolustus. -- Naturalistit seurasivat passiivisesti kun erityisesti Plantingan kirjoitusten inspiroimia teismin realistisia versioita alkoi ilmaantua kaikkialla filosofisessa yhteisössä, kunnes tänään ehkä yksi neljäsosa tai yksi kolmasosa filosofian professoreista on teistejä, joista useimmat ovat oikeaoppisia kristittyjä.\nMuilla tieteenaloilla teistit erottavat teistiset uskomuksensa tieteellisestä tutkimustyöstään. Vain harvoin he ottavat teismin tutkimuksensa lähtökohdaksi tai esittelevät sitä puolustavia perusteluja, koska teismiin tukeutumalla he tekisivät pian akateemisen itsemurhan, tai tarkemmin sanottuna, heidän artikkelinsa hylättäisiin nopeasti. -- Mutta filosofiassa tuli melkein yhdessä yössä ”akateemisesti kunnioitettavaksi” argumentoida teismin puolesta. Siksi filosofiasta on tullut kaikkein lahjakkaimpien ja älykkäimpien teistien suosikkiala akateemisessa maailmassa. -- Jumala ei ole kuollut akateemisessa maailmassa. Hän palasi elämään 1960-luvun lopulla ja nyt hän elää ja voi hyvin viimeisessä akateemisessa linnakkeessaan, filosofian laitoksilla.\n– Quentin Smith11\nWilliam Lane Craig ei pidä täysin oikeaan osuvana ajatusta, että filosofia olisi Jumalan ”viimeinen linnake”.12 Ennemminkin filosofiaa voidaan pitää sillanpääasemana, josta lähtien teistisen lähestymistavan vaikutus voi vähitellen ulottua kaikille tieteenaloille.\nTiedollisesti oikeutetut perususkomukset[muokkaa]\nPlantingan mukaan ihminen voi saavuttaa tiedollisesti oikeutetun perususkomuksen Jumalan olemassaolosta esimerkiksi katsellessaan luonnon kauneutta tai kohdatessaan elämän kärsimyksiä. Kristusta koskevan perususkomuksen puolestaan saavutamme välittömän kokemuksen kautta Raamattua lukiessamme, kun Jumalan Pyhä Henki todistaa sanojen myötä. Usko Kristukseen perustuu Jumalan sanan pohjalta avautuvaan evidenssiin eli todistusaineistoon. Tämä usko voi saada tukea väitelauseiden muodossa esitetyistä perusteluista ja sillä on myös historia, joka on ilmaistu kristillisen kirkon uskontunnustuksissa. Ensisijaista on kuitenkin se, että ihminen pääsee välittömään kosketukseen Raamatun Sanassa olevan todistusaineiston kanssa. Väitelausein ilmaistujen perustelujen merkitys on toissijainen. Ne auttavat ihmistä uskomaan Raamatun ilmoittamiin totuuksiin älyllistä pohdintaa tyydyttävällä tavalla.\n– Alvin Plantinga13\nPlantinga puolustaa käsitystä, jonka mukaan kristityn tutkijan tulisi rakentaa oma järjellisyyden käsitteensä Raamatun ilmoituksen varaan ja tehdä johdonmukaisesti supranaturalistista tutkimusta.14 Plantingan mukaan kristinuskon perustotuudet ovat tiedollisesti oikeutettuja, sisäisesti ja ulkoisesti rationaalisia ja tiedollisesti taattuja.\nVaikka pätevät perususkomukset ovat tiedollisesti oikeutettuja ilman argumentteja, jos uskomusten muodostamiseksi käytetyt älylliset kyvyt toimivat tarkoituksenmukaisesti niille sopivissa olosuhteissa, niiden tiedollinen luotettavuus voi tulla kyseenalaistetuksi kumoajien (defeater) kautta. Tiedollisten kumoajien merkitystä on mahdollista valaista seuraavanlaisen esimerkin avulla. Oletetaan, että näet kaupassa pullon lähdevettä ja uskot sen sisältävän sitä, mitä se väittääkin, eli puhdasta lähdevettä. Sen jälkeen kuitenkin luet lehdestä, että lähdeveden pullottamisessa on tapahtunut virhe ja lähdeveden sijaan pulloihin onkin joutunut jotakin muuta kirkasta nestettä. Tällöin tämä lehti-ilmoitus muodostaa kumoajan alkuperäiselle uskomukselle, että pullot sisältävät lähdevettä. Vaikka alun perin saatoitkin perustellusti uskoa pullojen sisältävän lähdevettä, tämän kumoajan valossa et enää voi perustellusti uskoa niin. Jonkin ajan kuluttua kuitenkin lehdessä ilmestyy uusi tiedonanto, jonka mukaan lehtijuttu lähdevesipullojen sisällöstä olikin virheellinen. Tämä uusi juttu muodostaa tällöin kumoajan alkuperäiselle kumoajalle. Alkuperäisen kumoajan kumoutuminen merkitsee sitä, että on taas mahdollista perustellusti uskoa alkuperäiseen uskomukseen, jonka mukaan pulloissa on lähdevettä.15\nYllä olevan esimerkin kumoajat ovat luonteeltaan kiistäviä kumoajia (rebutting defeater), jotka kiistävät perususkomuksen luotettavuuden. Kumoaja voi myös olla luonteeltaan tyhjäksi tekevä kumoaja (undercutting defeater), joka vie pohjan alkuperäisen uskomuksen luotettavuudelta. Seuraavana on esimerkki tyhjäksi tekevästä kumoajasta. Tehdashallissa valmistetaan laitteita, jotka näyttävät punaisilta. Saat kuitenkin kuulla, että laitteita valaistaan infrapunasäteillä, joiden avulla tulee mahdolliseksi nähdä pienen pienet säröt laitteissa, ja että tämä säteily saa laitteet näyttämään punaisilta, vaikka ne ovatkin oikeasti metallinharmaita. Tämän tiedon valossa et voi enää perustellusti pitää laitteita punaisina, vaikka ne näyttävät punaisilta.16, 17\nKumoajat voivat kyseenalaistaa perususkomuksen järkevyyden, ja tehdä näin perususkomukseen pitäytymisen järjenvastaiseksi. Tässä tapauksessa kumoajaa kutsutaan rationaalisuuden kumoajaksi. Toisaalta kumoaja voi kohdistua alkuperäisen uskomuksen tiedollisiin takeisiin ja tehdä sen totuuden kyseenalaiseksi, jolloin sitä kutsutaan tiedollisten takeiden kumoajaksi (warrant-defeater).17\nProjektiiviset ateistiset teoriat, kuten Freudin ja Marxin teoriat, väittävät, että usko Kristukseen on toiveajattelua.\nMonien mielestä usko Kristukseen kyseenalaistuu, koska naturalistinen raamattukritiikki on herättänyt epäilyksiä Raamatun historiallisesta luotettavuudesta ja sen johdonmukaisuudesta. Eivätkö siis naturalistisen raamattukritiikin tulokset kumoa kristillisen uskon tiedollista oikeutusta? Philip Quinnin ilmaiseman periaatteen mukaan perususkomuksiin ei voi järkevästi uskoa tilanteessa, jossa niille on olemassa kumoajia.18 Miten on siis mahdollista ajatella, että kristitty uskoo evankeliumin perustotuuksiin tilanteessa, jossa naturalistinen raamattukritiikki kyseenalaistaa evankeliumien luotettavuuden? Eikö kristitty tässä tapauksessa syyllisty järjenvastaiseen toiveajatteluun?\nJos oletamme, että Antin muisti toimii normaalisti, eli hänellä ei ole muistikatkoksia eikä hän ole mieleltään tasapainoton, Antti voi täysin järkevästi pitäytyä perususkomukseensa, että hän oli yksin metsäkävelyllä sinä iltapäivänä, jolloin varkaus tapahtui. Vaikka monet ulkoisesti havaittavat tosiasiat näyttäisivät viittaavan hänen syyllisyyteensä, hänen muistitietonsa muodostaa hänelle itselleen riittävän syyn uskoa, ettei hän tässä tapauksessa ole tehnyt rikosta sikäli kuin hänen muistinsa toimii luotettavasti. Tässä tilanteessa muistin tarjoama myönteinen vakuus uskomukselle (1) on suurempi kuin kiistävän kumoajan tarjoama todistusaineisto. Niinpä on mahdollista sanoa, että itse perususkomus (1) kumoaa sen potentiaalisen kumoajan. Antilla ei tarvitse olla mitään muita järkiperusteita kumoajan kumoamiseksi kuin hänen välitön muistitietonsa. Niinpä tässä tilanteessa perususkomus (1) toimii itse oman potentiaalisen kumoajansa sisäisenä kumoajana. Tästä Plantinga johtaa yleisen periaatteen:19 Kun perususkomuksella p on enemmän tiedollisia takeita kuin p:n potentiaalisella kumoajalla q, silloin p on q:n sisäinen kumoaja - tai tarkemmin sanottuna sisäinen kumoajan kumoaja. Uskomus r on ulkoinen kumoajan kumoaja, jos se kumoaa r:stä erillisen uskomuksen p kumoajan q.\nIhminen voi joissakin vääristyneissä tiedollisissa olosuhteissa pitää myös epäpäteviä ja epätosia kumoajia syinä luopua omasta perususkomuksestaan. Lehtitieto lähdevesipullojen turmeltuneesta sisällöstä voi viedä ihmisen uskon pulloissa olevan lähdeveden hyvään laatuun, vaikka kyseinen lehtitieto osoittautuisikin lopulta epätodeksi. Vääräkin informaatio voi toimia kumoajana, jos ihmisen tiedollinen tilanne on sillä tavalla rajoittunut tai vääristynyt, että hän pitää kyseistä informaatiota totena tai pätevänä. Tässä yhteydessä on erotettava toisistaan sisäinen ja ulkoinen rationaalisuus. Sisäinen rationaalisuus koskee henkilön uskomusten ja kokemusten yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Ulkoinen rationaalisuus koskee kyseisten uskomusten ja kokemusten vastaavuutta todellisuuden kanssa. Henkilö saattaa pitää tiettyä argumenttia tai näkökohtaa oman perususkomuksensa tiedollisena kumoajana, vaikka kyseinen kumoaja olisi itsessään järjenvastainen tai todellisuuden vastainen. Olennaista on se, tiedostaako henkilö kyseisen argumentin tai näkökohdan järjenvastaisuutta tai tiedollista kyseenalaisuutta.17\nMaailmankatsomuksellisten ja uskonnollisten näkemysten merkitys tieteen tekemiselle näkyy Plantingan mukaan suhtautumisessa evoluutioteoriaan.20 Evoluutioteoriaa koskevan kiistan kaikki osapuolet hyväksyvät, että kaikkialla eliökunnassa tapahtuu "evoluutiota", eli lajin sisäistä muuntelua, joka edistää lajien sopeutumista elinympäristöönsä. Kiistan ydin ei ole edes siinä, tapahtuuko makroevoluutiota, eli uusien rakenteiden ja elinten kehitystä, vaikkakaan ei ole olemassa kokeellista todistetta makroevoluutiosta. Varsinainen kiistan ydin koskee sitä, perustuuko lajien moninaisuus evoluutioteorian mukaisesti ohjaamattomaan evoluutioon, eli sellaiseen evoluutioon, jossa uuden informaation ja uusien rakenteiden syntyä ei ohjaa Jumalan älykäs suunnitelma vaan sattuma. Jos rajoitetaan keskustelu evoluutioteoriaan, on edelleen täsmennettävä käsitteitä, koska evoluutioteorian käsitteen alle voidaan sijoittaa useita erillisiä laaja-alaisia väitteitä:21\nNämä viisi väitettä eroavat toisistaan merkittävästi ja ne ovat myös loogisesti riippumattomia toisistaan, paitsi että neljäs väite edellyttää kolmannen, koska ei voi mielekkäästi ehdottaa evoluutioprosessille mekanismia olettamatta, että evoluutioprosessi on tapahtunut. Nämä viisi väitettä eroavat Plantingan mukaan merkittävästi myös sen osalta, miten vahva tieteellinen todistusaineisto niiden puolesta voidaan esittää.22 Näistä ensimmäisen väitteen tueksi esitettävä tieteellinen todistusaineisto on suhteellisesti vahvin, kun taas viides väite on Plantingan mukaan lähes kokonaan ilman tieteellistä tukea. Tutkimustiedon lisääntyessä ajatus siitä, että elämä olisi voinut saada alkunsa elottomasta aineesta pelkästään fysiikan ja kemian tavanomaisten lakien pohjalta on tullut yhä epätodennäköisemmäksi. Sitä mukaa kuin tiede paljastaa uutta tietoa elävien organismien rakenteen monimutkaisuudesta, tulee aina vaikeammaksi uskoa darwinistiseen selitykseen näiden monimutkaisten ja informaatiosta rikkaiden järjestelmien synnystä.\nOn tietysti mahdollista, että evoluutioteoria on tosi. Se on mahdollista myös teistin näkökulmasta, koska Jumala on voinut käyttää evoluutioteorian määrittelemiä mekanismeja luomistyössään. Kokeellisen todistusaineiston valossa evoluutioteoria on kuitenkin horjuvalla perustalla. Ei ole esimerkiksi olemassa edes järkevää ehdotusta siitä, miten elämä olisi voinut kehittyä elottomasta aineesta pelkästään fysiikan ja kemian lainalaisuuksien pohjalta. Usein tässä yhteydessä viitataan siihen, että Stanley Miller osoitti vuonna 1953, että jotkut aminohapot voivat syntyä kaasuseoksessa, jonka väitettiin vastaavan maapallon olosuhteita ennen elämän syntymistä. Löydös synnytti innostuneen optimismin elämän synnyn ongelman ratkaisusta, joka kuitenkin heikkeni, kun ymmärrettiin miten suuri etäisyys on aminohapoista kaikkein yksinkertaisimpiin elämän muotoihin. Millerin kokeen jälkeen ei ole tapahtunut merkittävää edistystä tuon kuilun ylittämisessä. Jo Darwin tiedosti tämän ongelman vaikeuden. Tällä hetkellä ongelma on paljon vakavampi kuin Darwinin aikana, koska on päästy selville, miten monimutkaisia kaikkein yksinkertaisimmat elämän muodot ovat.23\nArvioitaessa evoluutioteorian eri perusteesien todennäköisyyttä on Plantingan24 mukaan täsmennettävä, minkä tiedollisen perustan varassa kyseistä todennäköisyyttä arvioidaan. Jokaisella ihmisellä on tiedollinen perusta, jonka varassa hän arvioi käsitysten todennäköisyyttä tai hyväksyttävyyttä.\nAteistilla tai agnostikolla ei ole muuta mahdollisuutta selittää elämän syntyä ja eliökunnan moninaisuutta kuin jokin muunnelma evoluutioteoriasta. Siksi hänen on pakko antaa sille suurempi todennäköisyys kuin teistin, jolla on muitakin selitysmahdollisuuksia. Niinpä Plantinga kiinnittää huomiota siihen, että Jumalaan uskova tieteentekijä voi suhtautua evoluutioteoriaan avoimemmin kuin hänen naturalistinen kollegansa.25 Teistisistä lähtökohdista ajatteleva tieteentekijä lähtee siitä, että Jumala on luonut maailman. Teisti voi kuitenkin olla avoin sen suhteen, millä tavalla Jumala on luonut maailman. Niinpä teisti voi suhtautua avoimesti mahdollisuuteen, että Jumala on käyttänyt joitakin evoluutioteorian hahmottamia mekanismeja luomistyössään. Naturalistille ei sen sijaan ole mahdollista suhtautua samalla tavalla avoimesti evoluutioteoriaan. Naturalistille evoluutioteoria on ainoa mahdollinen selitys elämän synnylle ja kehitykselle. Niinpä hänen on dogmaattisesti pidettävä kiinni evoluutioteoriasta riippumatta siitä, kuinka heikoksi sen tutkimuksellinen perusta tieteellisen kehityksen myötä käy. Niinpä naturalistin suhtautumisesta evoluutioteoriaan tulee helposti uskonnollista. Hänen voi olla vaikea suhtautua evoluutioteoriaan tieteellisellä avoimuudella.\nTämä avoimuuden puute näkyy monissa evoluutioteoriaa koskevissa kommenteissa. Stephen Jay Gouldin mukaan evoluutio on varma tosiasia, ei pelkkä teoria, eikä kukaan järkevä ihminen, joka tuntee tosiasiat voi väittää vastaan.26 Richard Dawkinsin mukaan evoluutioteoria on yhtä varmasti totta, kuin että maa kiertää aurinkoa.27 Michael Ruse ilmaisee asian sanomalla että, ”evoluutio on tosiasia, tosiasia, TOSIASIA.” 28\nTällaista ajattelua edustavat esimerkiksi Stephen Jay Gould, Douglas Futuyma, George Gaylord Simpson, Richard Dawkins ja Michael Provine. He katsovat evoluutiobiologian osoittavan, että ihmisen kehityksessä on sattumalla merkittävä osa ja että tällä perusteella voimme tietää, ettei ihminen ole Jumalan luoma olento. Gould kirjoittaa, että ennen Darwinia ajateltiin hyväntahtoisen Jumalan luoneen ihmisen. Darwinin jälkeen sen sijaan ymmärrämme, että ”mikään asioiden kulkua ohjaava henki ei valvo rakastavasti luonnon tapahtumia”. Futuyma sanoo saman asian selvemmin: ”Yhdistämällä ohjaamattoman, tarkoituksettoman muuntelun luonnon valinnan sokeaan, välinpitämättömään prosessiin Darwin teki elämän teologiset tai hengelliset selitykset tarpeettomiksi.”29 George Gaylord Simpson on vielä selväsanaisempi: ”Vaikka monia yksityiskohtia täytyy edelleen työstää, on jo selvää, että elämän historian objektiiviset tapahtumat voidaan selittää puhtaasti naturalististen, tai – – materialististen tekijöiden perusteella. – – Ihminen on tarkoituksettoman ja luonnollisen prosessin tulosta, jolla ei ollut häntä mielessään.” 30 Richard Dawkins ilmaisee asian näin: ”Tosiasiat kertovat aivan päinvastaista, sillä luonnon ainoa kelloseppä on joukko fysiikan sokeita voimia – – Darwinin löytämä luonnonvalinta on sokea, tiedostamaton automaatti, joka nykyisten tietojemme mukaan selittää elämän olemassaolon ja eri elämänmuotojen näennäisen tarkoituksenmukaisuuden, mutta tällä automaatilla ei ole tietoista tavoitetta. – – Jos luontoon halutaan liittää mielikuva kellosepästä, luonnonvalinta itse on sokea kelloseppä.”31\nEvoluutioteoreettinen argumentti naturalismia vastaan[muokkaa]\nPlantinga on pyrkinyt rakentamaan tiedollisia kumoajia vallitsevaa naturalistista maailmankatsomusta vastaan. Hänen tunnetuinta argumenttiaan kutsutaan nimellä "Evoluutioteoreettinen argumentti naturalismia vastaan". Lähtökohtana on kysymys: Onko syytä olettaa ihmisen älyn olevan luotettava, jos ihmistä ei ole luotu Jumalan kuvaksi? Alvin Plantingan huomiota herättäneen argumentin mukaan vastaus on kielteinen. Jos ihmisen älylliset kyvyt kuten havainto, muisti ja järjellinen päättely ovat kehittyneet täysin sattumanvaraisen prosessin tuloksena, ei ole mahdollista järkevästi olettaa, että ne olisivat luotettavia. Niinpä naturalismilla on seuraus, joka kumoaa kaiken todellisuutta koskevan tiedon ja siten myös tiedon itsestään. Toisin sanoen naturalismia ei voida järkevästi hyväksyä. Skeptisismiltä meidät pelastaa vain oppi ihmisestä Jumalan kuvaksi luotuna olentona.32, 33, 34, 35\n– Charles Darwin36\n– David Hume37\nTällaisia epäilyksiä herää Humen mieleen, kun hän pohtii filosofisesti ihmisen tiedon mahdollisuuksia. Hän ei löydä perusteita uskoa edes perustaviin jokapäiväisiin vakaumuksiin, että on olemassa aineellisia esineitä, muita ihmisiä ja pysyvän identiteetin omaava minuus. Hän tosin vapautuu tästä hämmentävästä epätietoisuudesta, kun hän jättää filosofisen pohdinnan sikseen ja palaa tavallisten askareiden pariin. Tällöin luonto "parantaa minut tästä filosofisesta melankoliasta, joko rentouttamalla tämän mielenlaadun tai pyyhkimällä pois nämä kauhukuvat jonkin huvituksen ja elävän aistivaikutelman avulla. Syön päivällistä, pelaan backgammonia, keskustelen ja olen iloinen ystävieni kanssa."37\nPlantingan mukaan Humen epäilykset tulevat ymmärrettäviksi laajempaa maailmankatsomuksellista taustaa vasten.38 Humen mielestä emme voi tietää mitään maailmankaikkeuden alkuperästä emmekä tiedä, millä tavalla ihmisen havaintokyky, kieli ja muisti ovat kehittyneet. Koska Hume ei oleta minkäänlaisen järjellisen prosessin tai Luojan järjestäneen ihmisen havaintokykyä sopivaksi tehtäväänsä, hänen on vaikea perustella, että ihmisen havainnot tarjoavat tietoa todellisuudesta. Perustavalla epäilyksellä inhimillisen tiedon oikeutuksesta on maailmankatsomuksellinen tausta.\nPlantingan argumentti, jonka mukaan tietoteoria edellyttää teististä perustaa, on herättänyt vilkasta keskustelua ja useita vasta-argumentteja.39 Suomen johtava tietoteoreetikko Markus Lammenranta kommentoi tätä keskustelua seuraavasti:\n– Markus Lammenranta40\nKysymys tieteellisen raamatuntutkimuksen menetelmästä[muokkaa]\nPlantinga on käsitellyt myös kysymystä Raamatun tieteellisen tutkimuksen menetelmästä. Hän puolustaa dialogista pluralismia, jossa kukin tutkija ilmaisee avoimesti omat peruslähtökohtansa ja altistaa ne siten kumoutumiselle. Hän kritisoi sekä suljettua naturalistista lähestymistapaa, joka pyrkii tekemään naturalismista ainoan sallitun lähestymistavan tieteessä, että yrityksiä rakentaa tutkimusta oletetusti neutraalille lähtökohdalle.\nSuljetun naturalistisen raamattukritiikin ongelmana on, että se pitää itsestään selvänä totuutena omaa uskonvaraista vakaumustaan, jonka mukaan Jumalaa ei ole olemassa tai että Jumala ei ainakaan voi toimia historiassa eikä ilmoittaa itseään ihmiselle niin, että ihminen saa luotettavaa tietoa Jumalasta. Tällainen uskonvarainen lähtökohtaolettamus tietysti estää sen, että naturalistinen raamattukriitikko voisi koskaan oman tutkimusstrategiansa pohjalta tehdä oikeutta Jumalan ilmoitukselle. Plantinga kertoo seuraavanlaisen esimerkin konkretisoidakseen naturalistisen lähestymistavan perustalle rakentuvan raamattukritiikin ongelmia.41 Oletetaan, että ystävääni Villeä syytetään pankkiryöstöstä. Pankkiryöstö tapahtui kuitenkin juuri silloin, kun olin pelaamassa Villen kanssa shakkia. Yritän puolustaa ystävääni oikeudessa, mutta puheeni ei tee mitään vaikutusta oikeuden jäseniin. Lopulta oikeus suostuu siihen, että ulkopuolinen tutkija saapuu tutkimaan asiaa. Olen asiasta hyvin iloinen aina siihen asti kunnes kuulen tutkijan lähtökohtaoletukset. Ensinnäkin tutkijan lähtökohtana on, että mitään muistiin perustuvia todisteita ei voida ottaa huomioon. Se, että muistan pelanneeni shakkia Villen kanssa, ei siten hänen mielestään kuulu asiaankuuluvaan todistusaineistoon. Toiseksi, tutkijan lähtökohtaoletuksena on, että Ville on syyllinen, näyttipä todistusaineisto miltä tahansa. Kuultuani erikoistutkijan lähtökohtaoletukset joudun tietysti epätoivoon.\nTämä esimerkki kuvaa Plantingan mukaan naturalistisen ajattelun varaan rakentuvan raamattukritiikin perusongelmaa. Tämä tutkimusperinne sulkee jo lähtökohdassaan pois sen mahdollisuuden, että Jumala voisi ilmoittaa itsensä ihmisille sanallisesti tai että meillä voisi olla tietoa Jumalan toiminnasta historiassa. Näiden lähtökohtaoletusten pohjalta se lähtee "tutkimaan" asiaa ja päätyy tulokseen, joka täsmälleen vastaa sen itsestään selvinä pitämiä lähtökohtaoletuksia. Tässä ei sinänsä ole mitään yllättävää. Yllättävää on lähinnä se, että tämän tutkimusperinteen edustajat edes ihmettelevät, miksi heidän tutkimustuloksiaan ei oteta vakavasti niiden parissa, joilla on erilainen perusoletus todellisuuden perimmäisestä luonteesta ja luotettavan tiedon lähteistä.42\nPlantinga huomauttaa, että kysymystä Jumalan olemassaolosta ja hänen toiminnastaan ei voida ratkaista sen perusteella, mikä ideologia tai mikä tieteellinen uskontunnustus on vallalla tiedeyhteisössä. Vallitseva tieteellinen ideologia ei voi ratkaista sitä, mitä Jumala voi tehdä. Ei ole todennäköistä, että Jumala pidättyisi toimimasta historiassa sen takia, että naturalististen tutkijoiden olisi helpompi tehdä tutkimustaan valitsemansa tutkimusstrategian pohjalta ja että he voisivat löytää luonnollisen selityksen kaikille historian tapahtumille. Se että Jumalan yliluonnollista toimintaa ei voida tutkia tieteellisesti tuskin saa Jumalan luopumaan toimintavapaudestaan. Väite, jonka mukaan Jumalan pitäisi löytyä siltä todellisuuden alueelta, mitä tieteellisesti voidaan tutkia, ei ole Plantingan mukaan sen perustellumpi kuin avaimensa kadottaneen juopon perustelu, joka etsi avaimiaan katulampun alta sillä perusteella, ettei valo ulottunut sinne minne hän oli kadottanut avaimensa.43\nTieteen historioitsijat ovat viimeisten parin vuosisadan aikana tulkinneet tieteen historian tosiasioita naturalistisen viitekehyksen valossa. Tämä on johtanut vääristyneeseen käsitykseen tieteen historian kulusta. Vastoin pitkään vallinnutta käsitystä moderni naturalistisesti orientoitunut tiedekäsitys ei ollut tieteellisen vallankumouksen perustana. Se kehittyi vasta sen jälkeen, kun olennaiset tieteelliset läpimurrot oli tehty. Niinpä Plantingan mukaan onkin perusteltua väittää, että ateistinen tieteen metodologia toimii lainatulla pääomalla.44 Ateistisista lähtökohdista on vaikeaa oikeuttaa uskoa ihmisen älyllisten kykyjen luotettavuuteen. Ateistisista lähtökohdista on myös vaikeaa perustella tieteellisen tutkimuksen lähtökohtaa, jonka mukaan universumi on järjestynyt kokonaisuus. Niinpä ateistisella lähtökohdalla on taipumus ajautua muodossa tai toisessa sen kieltämiseen, että universumissa havaittava järjestys olisi siinä luontaisesti. Universumin järjestyksen katsotaan enemmän tai vähemmän riippuvan ihmisen tavasta käsitteellistää todellisuutta. Luonnontieteen vallankumous tuli mahdolliseksi, koska syntyi kulttuuri joka nojautui Raamatun perusolettamuksiin ja koska Raamatussa on ilmaistu ne perustavat olettamukset, joiden varassa luonnon tutkiminen on menestyksellistä.\nPyrkimys löytää neutraali lähtökohta kaikille yhteisissä käsityksissä[muokkaa]\nTieteen alue rajautuu näin kapeammaksi kuin supranaturalistisen tai maailmankatsomuksellisesti sitoutuneen vahvan naturalistisen näkemyksen mukaan, mutta juuri rajoittamalla tieteen aluetta on Duhemin mukaan mahdollista saavuttaa yksimielisyys tieteellistä tutkimusta ohjaavista periaatteista niin, että erilaisten lähestymistapojen edustajat voivat tehdä tieteellistä tutkimusta yhdessä. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että tämän duhemilaisen tieteen rinnalla toimii myös täysin toisenlainen tiede, jota Plantinga kutsuu augustinolaiseksi tieteeksi.45 Augustinolaisen tiedekäsityksen mukaan kukin maailmankatsomuksellinen yhteisö voi tehdä tieteellistä tutkimusta oman yhteisönsä lähtökohtaoletuksista käsin. Duhemilainen tiedekäsitys ei ole ristiriidassa sen kanssa, että sellaisten kysymysten osalta, joissa riittävää yhteistä perustaa ei ole mahdollista löytää, kukin maailmankatsomuksellinen yhteisö tekee tieteellistä tutkimusta omista lähtökohdistaan käsin. Duhemilainen ja augustinolainen tiede voivat tämän näkemyksen mukaan toimia rinta rinnan.\nVaikka tämä lähestymistapa pyrkii tietynlaiseen neutraalisuuteen maailmankatsomuksellisissa kysymyksissä, se on kuitenkin tietoteoreettisesti sekä metodologisesti naturalistinen. Tässä lähestymistavassa ei pidetä oikeutettuna käyttää Jumalan ilmoitusta tietolähteenä. Tutkimuksessa ei ole luvallista olettaa, että Jumala on olemassa, että hän on ilmoittanut itsensä ja että tämän ilmoituksen perusteella tiedämme joitakin asioita, jotka voivat toimia tutkimuksen lähtökohtaoletuksina. E. P. Sandersin mukaan luvallista on käyttää vain "todistusaineistoa, jonka kaikki voivat hyväksyä".46 Tietoteoreettisesti, metodologisesti ja tutkimusohjelmallisesti tämä lähestymistapa siis toimii naturalismin ehdoilla, koska se ei pidä hyväksyttävänä rakentaa tieteellistä tutkimusta Jumalan ilmoituksen ja sieltä saatavan tiedon varaan.\nEsimerkiksi Anthony E. Harvey pyrkii tekemään sellaista tutkimusta, joka rajoittuu siihen, minkä kaikki periaatteessa voivat hyväksyä.47 Hänen mielestään kaikki voivat "hyväksyä" sen, että Jeesus tunnettiin sekä Galileassa että Jerusalemissa, että hän oli opettaja, että hän paransi erilaisia sairauksia, erityisesti riivauksia, ja että näitä parantamisia pidettiin yleisesti ihmeenomaisina, että hänellä oli kiistoja toisten juutalaisten kanssa Mooseksen laista, ja että hänet ristiinnaulittiin Pontius Pilatuksen hallituskaudella. Harvey on ilmeisesti oikeassa, että kaikki tai lähes kaikki voivat olla yhtä mieltä tämäntapaisista väitteistä.\n– John B. Meier, A Marginal Jew48\nMeier pyrkii myös ottamaan etäisyyttä kaikkiin uskomuksiin, jotka eivät ole yhteensopivia kristinuskon kanssa. Meierin ihanteena on tutkijayhteisö, jossa juutalaiset, katoliset, protestantit ja agnostikot tekevät yhdessä tutkimusta kunnes he pääsevät yksimielisyyteen siitä, mitä kaikki järkevät ihmiset voivat sanoa historiallisesta Jeesuksesta.\nVaikka Meier myöntää, että "objektiivisuuteen pyrkiminen" on epärealistista48 hän kuitenkin säilyttää ihanteen eksegetiikasta, joka käyttää "puhtaasti historiallis-kriittisiä metodeja".49\nMeier jää siis naturalistisen päättelyn rajoihin, niin että hänen koko valtavan tutkimustyönsä lopputuloksena on hyvin minimaalinen tieto Jeesuksesta. Lisäksi on huomattava, ettei Meier itse asiassa onnistu saavuttamaan tuloksia, jotka olisivat yleisesti hyväksyttyjä, koska esimerkiksi James Dunn kyseenalaistaa Meierin kuvauksen Jeesuksesta marginaalisena juutalaisena.50\nAlvin Plantinga kritisoi Meieriä siitä, ettei tämä näe naturalismiin sisältyvää tietoteoreettista ongelmallisuutta eikä uskaltaudu haastamaan vallitsevan naturalistisen paradigman rajoja. Tällaisen metodologisen naturalismin ongelmana on Plantingan mukaan, että se jättää ilmoitustiedon kokonaan sivuun.51 Näin ilmoituksen varsinainen sisältö jää hyödyntämättä. Tällainen tutkimus voi tuoda valoa Raamatun tekstin historialliseen taustaan. Mutta sen saavuttamat tutkimustulokset ovat kuitenkin suhteellisen vaatimattomia, koska se ei hyödynnä Jumalan ilmoituksen tarjoamaa tietoa. Se käyttää hyväkseen inhimillisen tiedon mahdollisuuksia niin rajoitetusti, ettei se tarjoa tietoa Raamatun olennaisista piirteistä. Se ei kuitenkaan välttämättä sulje pois sitä mahdollisuutta, että kukin maailmankatsomuksellinen yhteisö tekee tieteellistä tutkimusta omista lähtökohdistaan tai että kukin yksityisenä ihmisenä omaksuu sanallisen ilmoituksen kautta saatavan tiedon Jumalasta perustellusti oman elämänsä ohjeeksi.51\nOnko agnostismi ainoa oikea lähtökohta tieteelle?[muokkaa]\nTietoteoreettisen ja tutkimusohjelmallisen naturalismin innoittamina on joskus paradoksaalisesti pidetty neutraalina näkemystä, jonka mukaan agnostismi on tieteen ainoa oikea lähtökohta. Erkki Koskenniemi kuvaa tätä näkemystä sanomalla, että ”oikea tiede ei kiellä Jumalan olemassaoloa, vaan jättää kysymyksen avoimeksi. Oikea tiede ei siis ole luonteeltaan ateistista, vaan agnostista.”52 Se, että kysymys Jumalan olemassaolosta jätetään avoimeksi, näyttäisi olevan puolueeton kanta. Tämän kannan avoimuus on kuitenkin vain näennäistä, mikä näkyy siinä, että tämä agnostinen lähestymistapa määritellään ainoaksi oikeaksi tavaksi tehdä tiedettä. Tällöin joudutaan olettamaan, ettei ole olemassa sellaista tietoa Jumalasta, joka tekisi tiedollisesti oikeutetuksi tehdä tiedettä teistisestä lähtökohdasta. Tämä oletus perustuu naturalistiseen tietoteoriaan, vaikka se näennäisesti jättääkin avoimeksi kysymyksen Jumalan olemassaolosta ja Jumalan ilmoituksen mahdollisuudesta. Näin ymmärretty tieteen menetelmä puolestaan rajaa sen, mitä tieteellisen tutkimuksen avulla voidaan saada selville. Jos Jumalan ilmoitus tieteen määritelmän avulla suljetaan pois hyväksyttävien tietolähteiden joukosta, on dogmaattisesti sulkeuduttu naturalistisen todellisuuskäsityksen rajoihin.\nNaturalistista tieteen metodia perustellaan sillä, että tieteen maailmassa ”tutkitaan sitä maailmaa, joka avautuu inhimilliselle järjelle. Tästä johtuu, että siellä voidaan tutkia vain sitä, mikä on järjen tutkittavissa ja järkiperäisesti tarkasteltavissa. Tutkija ei saa perustella teesejään omilla uskomuksillaan eikä yliluonnollisilla kokemuksillaan, vaan toisten kontrolloitavissa olevilla väittämillä.”53 Tutkija ei voi edellyttää mitään sellaista, mikä ei ole kenen tahansa tutkijan hyväksyttävissä. Tieteessä hän joutuu etsimään perusteluja, jotka ovat ymmärrettäviä myös niille, jotka eivät jaa hänen peruslähtökohtaansa.\nEdellä on jo viitattu Alvin Plantinga näkemykseen, jonka mukaan usko kaikkivaltiaaseen, kaikkitietävään ja täydellisen hyvään Jumalaan voi olla tiedollisesti oikeutettu perususkomus, joka voi olla tieteellisen tutkimuksen lähtökohta. Plantinga on yksityiskohtaisesti argumentoinut kirjassaan Warranted Christian Belief, että teististä ja erityisesti kristillistä perususkomusta vastaan esitetyt kumoajat eivät onnistu viemään tältä perususkomukselta tiedollista oikeutusta. Sen sijaan Plantinga katsoo voivansa esittää naturalistiselle tietoteorialle kumoajan, jota ei voida kumota. Niinpä Plantinga katsoo naturalistisen tietoteorian perustuvan perususkomuksille, jotka eivät ole tiedollisesti oikeutettuja.\nOn välttämätöntä tehdä ero perususkomusten ja niiden varaan rakentuvien tieteellisesti kontrolloitavien väitteiden välillä, jos ei haluta ajautua sisäisiin ristiriitaisuuksiin. Tämä näkyy jo siinä, että oletettavasti avoin agnostinen tiedekäsitys joutuu rikkomaan oman avoimuuden periaatteensa heti sen esitettyään. Tätä periaatetta rikotaan sanottaessa, että oikea tiede on luonteeltaan agnostista: ”oikea tiede ei kiellä Jumalan olemassaoloa, vaan jättää kysymyksen avoimeksi. Oikea tiede ei siis ole luonteeltaan ateistista, vaan agnostista.”52 Kuitenkaan tämän agnostisen näkemyksen puolesta ei voida esittää mitään tieteellisesti kontrolloitavaa argumenttia. Näkemys oikean tieteen agnostisuudesta ei ole tieteellisesti kontrolloitavissa eikä se ole yhteinen kaikille tutkijoille. Agnostismi ei ole neutraali järjen vaatima lähtökohta. Ei ole mitään tieteellistä tapaa kontrolloida agnostismin väitettä, jonka mukaan ihmisillä ei voi olla tietoa Jumalasta. Itse asiassa tämä väite ei ole Plantingan mukaan edes tiedollisesti oikeutettu, koska sen sisälle syntyy edellä osoitetulla tavalla kumoaja, jota ei voida kumota.\nLuke Timothy Johnson näyttäisi edustavan tällaista näkemystä.54 Hänen mielestään kristitty tutkija voi väliaikaisesti tehdä sellaista historiallista tutkimusta, jossa hän siirtää syrjään Jumalan ilmoituksen tarjoaman tiedon, kun hänen tarkoituksensa on osoittaa jotakin sellaiselle tutkijayhteisölle, joka ei hyväksy Raamattua Jumalan ilmoitukseksi. Tällainen historiallinen tutkimus on kuitenkin tiedollisesti alempiarvoisempaa kuin sellainen raamatuntutkimus, jossa otetaan lähtökohdaksi Jumalan ilmoituksen tarjoama tieto.\nMyös tunnettu kristitty filosofi William Lane Craig, joka periaatteessa kannattaa supranaturalistista tutkimusohjelmaa, käyttää Jeesuksen historiallista ylösnousemusta perustellessaan argumentin vuoksi sellaista lähtökohtaa, jossa hän aluksi ei oleta edes Uuden testamentin dokumenttien historiallista luotettavuutta.55 Hän katsoo voivansa tällaisella menetelmällä todistaa Jeesuksen ruumiillisen ylösnousemuksen. Sijoittamalla Jeesuksen ruumiillisen ylösnousemuksen historiallisen tosiasian Uuden testamentin viitekehykseen, jossa Jeesus tuomitaan kuolemaan juuri siksi, että hän väitti olevansa Jumalan Poika, Craig katsoo ylösnousemuksen olevan vahvistus Jeesuksen väitteelle jumaluudestaan. Sen enempää Johnson kuin Craig eivät kannattaisi sulkeutunutta (eksklusiivista) näkemystä, jonka mukaan naturalistisen metodologian ja tutkimusohjelman ehdoilla tapahtuva tutkimus olisi ainoaa oikeaa tiedettä. Päinvastoin, he kannattavat pluralistista tiedeyhteisöä, jossa tutkimusta voidaan tehdä erilaisista lähtökohdista. Yksi ja sama tutkija voi jopa käyttää erilaisia lähtökohtaoletuksia tutkimuksen eri vaiheissa, kunhan hän tekee kriittisesti selkoa lähtökohtaoletuksistaan.\nV. Philips Long kuitenkin argumentoi, että tällainen naturalistisen metodologian ehdoilla toimiva lähestymistapa on perusteltua kristitylle vain väliaikaisena ja ehdollisena metodologisena rajoitteena.56 Kristitty tutkija voi tietyssä tilanteessa olla tuomatta esille uskomustensa perimmäisiä lähtökohtia pystyäkseen viestimään tehokkaasti toisten tutkijoiden kanssa minimalistisella tasolla. Johdonmukaisuuden nimessä kristityn tutkijan tulee kuitenkin esittää vain sellaisia näkemyksiä, jotka sopivat yhteen hänen laajemman uskomusjärjestelmänsä kanssa.\nToinen yhtä vakava vaara on Longin mukaan siinä, että tutkija saattaa vähitellen antaa keskusteluyhteyden säilyttämisen vuoksi valitsemansa minimalistisen tutkimusmenetelmän vaikuttaa hänen todellisuuskäsitykseensä. Metodologinen lähestymistapa voi vähitellen muuttua maailmankatsomukselliseksi uskontunnustukseksi. Tällainen muutos olisi kuitenkin ”pahimman laatuinen looginen ja menetelmällinen virhe.”56 Tutkijan todellisuuskäsityksen tulisi ohjata hänen metodisia valintojaan eikä päinvastoin. Esimerkkinä siitä, miten harhaista on antaa metodin määrätä todellisuuskäsitystä, on kalastaja, joka uskoo, ettei ole olemassa viittä senttimetriä pienempiä kaloja, koska hän ei ole koskaan onnistunut pyytämään yhtään sellaista. Ohikulkija saattaa huomauttaa, että hänen verkkonsa silmukat ovat liian isoja, että hän voisi saada saaliksi viittä senttimetriä pienempiä kaloja. Kalastaja kuitenkin pitää kiinni näkemyksestään, että sitä mitä hänen verkkonsa (metodinsa) eivät pysty pyytämään, ei ole olemassa (todellisuuskäsitys).\nPluralistisessa tiedeyhteisössä vakaumuksellinen ateisti tai agnostikko tietysti tekee tutkimusta omista lähtökohdistaan. Mutta ei ole perusteltua pitää ateistisia tai agnostisia lähtökohtaoletuksia ainoina tiedollisesti oikeutettuina. Siksi kristityllä ei ole mitään tieteellistä syytä rajoittaa tutkimustaan ateististen tai agnostisten lähtökohtaoletusten varaan. Hän voi tietysti tehdä argumentin vuoksi joskus tutkimusta myös oman vakaumuksensa kanssa ristiriidassa olevista lähtökohdista tai etsiä sellaista lähtökohtaa, joka olisi joiltakin osin kaikille yhteinen. Kristitty saattaa myös tieteensosiologisista syistä joutua tekemään tutkimustaan ateismin tai agnostismin pohjalta, jos hänellä ei ole ateistien tai agnostikkojen hallitsemassa tiedeyhteisössä muuta mahdollisuutta saada opinnäytetöitään hyväksytyksi tai tutkimuksiaan julkaistuksi. Tällöin syy ei ole tieteellinen vaan strateginen ja tieteensosiologinen. Ei ole kuitenkaan mitään järkevää syytä pitää tällaista dogmaattisesti suljettua tiedeyhteisöä ihanteena tai järkeen perustuvana. Tällainen suljettu keskusteluavaruus johtaa välttämättä tieteellisen keskustelun tason laskuun, niin kuin näemme teologisessa tutkimuksessa viimeisten kahden sadan vuoden aikana.57\nNeutraalin tiedekäsityksen mytologisuus[muokkaa]\nPlantinga mukaan on siis erotettava toisistaan tutkimuksen lähtökohtaoletukset ja näiden lähtökohtaoletusten pohjalta tehtävä tutkimus. Lähtökohtaoletuksia ei ole mahdollista tieteellisesti kontrolloida, niistä on ainoastaan mahdollista tehdä itsekriittisesti selkoa. Myös Samuel Byrskog argumentoi, että ”akateemisen tutkimustyön usein julkilausumaton ohjelma on tehtävä näkyväksi ja ilmaistava sanoin. Olemme jo kauan sitten ohittaneet ajan, jolloin tutkijat voisivat väittää tekevänsä työtään käsitteellisessä tyhjiössä.”58, 59 Tieteellisen tutkimuksen kautta saavutetulle tiedolle ei voi perustellusti antaa etuoikeutettua asemaa. Tieteellinen tieto on vain ”yksi ääni monien joukossa”.58\nUuteen testamenttiin ja varhaiseen kristillisyyteen kohdistuvaa teologista tutkimusta vaaditaan tänä päivänä tunnustamaan, ettei se tuota historiallisesti tai tekstuaalisesti puolueettomia selontekoja. Samoin myös uskonnontutkijoiden akateemisella työllä on edessään yhtä vaikea tehtävä selventää, millaisia erilaisia filosofisia olettamuksia ja seuraamuksia on sillä, että tutkimustyö toteutetaan ja esitetään tietyllä tavalla. Kolmanneksi, on välttämätöntä selittää, miten akateeminen ymmärrys historiasta liittyy olennaisesti teologiaan.58\nEri tutkijat voivat tehdä tutkimustaan erilaisten lähtökohtaoletusten pohjalta. Tiede ei ole suljettu kristillisen vakaumuksen pohjalta toteutetulta tutkimukselta, koska ”kristillinen ja seurakuntakeskeinen teologia, voi olla yksi niistä äänistä, jotka pyrkivät viestimään omien rajojensa ulkopuolelle.”58 Tämä ei estä tieteellistä kommunikaatiota. Itse asiassa lähtökohtaoletusten avoin tunnustaminen on edellytys kriittiselle kommunikaatiolle. Lähtökohtaoletustensa pohjalta tutkija esittää tieteellisesti kontrolloitavia väitteitään, joita voidaan arvioida niiden johdonmukaisuuden, perustelujen pätevyyden ja selitysvoiman osalta.\n– Francis Watson60\nWolfgang Stegemann pitää mytologisena käsitystä, että olisi olemassa jokin puhtaaseen järkeen perustuva tieteellinen (historiallis-kriittinen) tapa tutkia varhaisen kristinuskon historiaa, joka tuottaisi objektiivisempaa tai neutraalimpaa tietoa kuin sellainen uskon lähtökohtaan tukeutuva tutkimus, jossa Anselmin sanoin ilmaistuna ”usko etsii ymmärrystä”.61, 59 Stegemann kutsuu tällaista tieteisuskoista käsitystä Jacques Derridan ilmaisua käyttäen ”valkoiseksi mytologiaksi”: ”Valkoinen mies pitää omaa mytologiaansa, indoeurooppalaista mytologiaa, omaa logostaan, oman puhetapansa mythosta, yleispätevänä muotona, jota hän vielä haluaa kutsua Järjeksi.”62 Ajatus, että historiallis-kriittinen tutkimus tarjoaisi neutraalin ja objektiivisen vaihtoehdon teologialle on Stegemannin mukaan ”paljon melua tyhjästä.”63\nMyös Plantinga kritisoi oletusta, jonka mukaan tieteessä olisi hyväksyttävää vain yksi lähestymistapa.64, 6 Hänen mukaansa tieteellisen tutkimuksen avoimuuden ja kriittisyyden vastaista on kelpuuttaa tieteellisen tutkimuksen perustaksi vain yksi ainoa lähestymistapa sen sijaan että tieteessä käytettäisiin useita toistensa kanssa kilpailevia lähestymistapoja. Tieteellistä tutkimusta tulisi luonnehtia lähestymistapojen moninaisuus, pluralismi. Tieteellinen tutkimus joutuu aina tekemään joitakin maailmankatsomuksellisia ja uskonnollisia lähtökohtaoletuksia, joita se ei voi tieteellisesti perustella. Tutkimus ei ole mahdollista ilman tällaista lähtökohtaa. Aito näkemysten välinen kilpailu mahdollistuu tieteessä vain kun tieteellistä tutkimusta tehdään tietoisesti erilaisista uskonnollisista ja metafyysisistä lähtökohdista. Erilaiset uskonnolliset, maailmankatsomukselliset ja normatiiviset lähtökohdat ovat perustana keskenään kilpaileville tieteellisille lähestymistavoille. Kilpailevien lähestymistapojen paremmuutta arvioidaan niiden kyvyllä tehdä oikeutta todellisuuden asiaintiloille.\nPlantingan mukaan suurin osa tieteellisestä tutkimuksesta ei ole uskonnollisesti neutraalia. Valtaosa tieteellisestä tutkimuksesta ei voi olla uskonnollisesti neutraalia, koska tutkimuksessa joudutaan tekemään jokin oletus maailmankaikkeuden alkuperästä ja järjestyksestä. Jotkin tieteen osat saattavat olla uskonnollisesti neutraaleja: jos mittaamme maapallon kokoa ja muotoa ja sen etäisyyttä auringosta tai jos tutkimme Pythagoraan teoreeman todistusta, olemme tekemisissä asioiden kanssa, jotka ovat jossakin järkevässä mielessä uskonnollisesti neutraaleja. Valtaosa tieteestä on kuitenkin Plantinga mukaan tässä suhteessa erilaista. Ei ole mitään selvärajaista tapaa määritellä, mitkä tieteen osat voivat olla uskonnollisesti neutraaleja ja mitkä eivät: kyseessä on asteittain muuttuva jatkumo ennemmin kuin selvärajainen erottelu. Plantinga ehdottaa seuraavanlaista nyrkkisääntöä: Mitä keskeisemmin tieteellinen tutkimusalue pyrkii lisäämään ymmärrystä siitä, mitä tarkoittaa olla ihminen, sitä vaikeampi sen on olla uskonnollisesti neutraali.\nPlantinga ottaa esimerkiksi Jean Piagetin (1896-1980) teorian lapsen ajattelun kehityksestä.64 Seitsemänvuotias lapsi, jonka tiedolliset valmiudet toimivat asianmukaisesti, uskoo Piagetin mukaan että koko maailmankaikkeudella on tarkoitus osana kaikkikäsittävää suunnitelmaa.65 Myös uusimmat tutkimukset osoittavat, että lapset uskovat Jumalaan luonnostaan. Piagetin mukaan kypsä aikuinen, jonka tiedolliset valmiudet toimivat asianmukaisesti, oppii ajattelemaan "tieteellisesti" ja ymmärtää, että kaikella on joko luonnollinen syy tai se tapahtuu sattumalta. Piagetin teoriaan on sisäänrakennettu ateistinen oletus, että Jumala ei ole luonut maailmankaikkeutta eikä siinä ilmene hänen suunnitelmansa. Tiedollisten valmiuksiensa kehittyessä ihminen tulee Piagetin mukaan tietoiseksi tästä tosiasiasta, vaikka lapsi vielä näkeekin maailmankaikkeudessa Jumalan suunnitelman. Tämä Piagetin teoria ei ole Plantingan mielestä uskonnollisesti neutraali, vaan se tulkitsee inhimillisen ajattelun kehitystä tietyn uskonnollisen olettamuksen valossa. Se pitää ateismia itsestään selvänä totuutena ja olettaa, että ajattelunsa kehittyessä ihminen tulee tietoisemmin ateistiksi.\nPluralistinen tiedekäsitys on perusteltua jo siksikin, että naturalistinen tutkimusohjelma kohtaa yhä vaikeammin ratkaistavia ongelmia. Näihin ongelmiin on kiinnitetty lisääntyvää huomiota viimeaikaisessa tieteenfilosofisessa keskustelussa. Tietoteoreetikkojen ja tieteenfilosofien parissa naturalismia on kritisoitu siitä, että se on perimmältään itsensä kumoava, koska naturalismin käsitys ihmisen älyllisten kykyjen alkuperästä tekee vaikeaksi tai mahdottomaksi uskoa näiden älyllisten kykyjen luotettavuuteen. Plantingan lisäksi jotkut muutkin aikamme johtavista tietoteoreetikoista kuten William P. Alston ovat sitä mieltä, että on mahdollista uskoa ihmisen älyllisten kykyjen luotettavuuteen vain jos pitäydytään supranaturalistiseen näkemykseen, että ihminen on Jumalan kuvaksi luotu olento.\nMitä fundamentalismin käsite tarkoittaa?[muokkaa]\n– Alvin Plantinga66\nWarrant: The Current Debate, Plantingan Warrant-sarjan ensimmäinen osa\nWarrant and Proper Function, Plantingan Warrant-sarjan toinen osa\nWarranted Christian Belief, Plantingan Warrant-sarjan kolmas osa\nDaniel Dennett ja Alvin Plantinga: Religion and Science: Where the conflict really lies (Youtube, viitattu 20.6.2020)\n^ Kate Shellnutt: Templeton Prize Winner: Alvin Plantinga, Who Proved God’s Not Dead in Academia 25.4.2017. Christianity Today. Viitattu 18.5.2017.\n> 17,0 17,1 17,2 Alvin Plantinga: Warranted Christian Belief, s. 359-60. Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0195131932.\n> 37,0 37,1 David Hume: Treatise of Human Nature, s. 269. toim. L. A. SElby-Bigge. Oxford: Claredon Press, 1951.\n> 48,0 48,1 48,2 Meier, John (1991 v.1). A marginal Jew: Rethinking the Historical Jesus. Garden City, N.Y: Doubleday, 1-2,4-6. ISBN 0-385-26425-9.\n> 51,0 51,1 Plantinga, Alvin  (2000). Warranted Christian belief. Oxford [Oxfordshire]: Oxford University Press, s. 397-398, 418. ISBN 0-19-513193-2.\n> 52,0 52,1 Erkki Koskenniemi: Yliopistoeksegetiikka ja kristillinen raamatunselitys, s. 49. teoksessa Kirsi Hannolin & Seppo Suokunnas (toim.) Elävä ja voimallinen sana.. Helsinki: Sley-kirjat, 1987.\n> 56,0 56,1 V. Philips Long: The Art of Biblical History, s. 133-134. Grand Rapids, Michigan: Zondervan, 1994. ISBN 978-0310431800.\n> 58,0 58,1 58,2 58,3 Samuel Byrskog: Raisanen through Theissen: A Program and a Theory, s. 218. teoksessa Penner & Stichele (toim.) 2005. , 2005.\n> 59,0 59,1 Penner, Todd & Stichele, Caroline Vander (toim.) (2005) Moving Beyond New Testament Theology. Essays in Conversation with Heikki Räisänen. Helsinki: Finnish Exegetical Society\n> 64,0 64,1 Alvin Plantinga: Science: Augustinian of Duhemian?, s. 368-394. Faith and Philosophy 13 (3). , 1996.\nNoudettu kohteesta ”https://apowiki.fi/index.php?title=Alvin_Plantinga&oldid=12583”


[Sopiva maalaisjärki] lasten kuulokojeet ja niiden sovittaminen - Kuulolaitteiden toimittaja\nLasten kuulolaitteet ja niiden sovittaminen [terveen järjen sopivuuteen]\nKuulolaite heikossa kuulossa oleville lapsille\nKorvan takana oleva kuulolaite sopii kaiken tyyppisille kuulovammaisille lapsille ja on eniten käytetty kuulovammaisten lasten tyyppi. Korva-, korva- ja syväkorvakanavan kuulolaitteet eivät sovellu lapsille, koska ne ovat kasvu- ja kehitysvaiheessa.8Lapset ennen ikää.\n2. Lasten kuulolaitteiden asentamisen periaatteet\nSen pitäisi alkaa heti kuulonaleneman diagnosoinnin jälkeen. Lasten binauraalinen kuulonalenema ylittää25dBHL.Sinun tulisi harkita kuulolaitteen vaihtoehtoa. Etusija annetaan digitaalisille kuulolaitteille, mieluiten binauraalille.\n3.Lasten ammatillinen kuulolaitteiden sovitusmenetelmä\n(1Arviointi: Löydä kuulonmenetyksen syy, arvioi kuulonmenetyksen laajuus ja selvitä, onko sinun tehtävä valinta Kuulolaitteella.\n(2Hoitosuunnitelma: Audiologit, vanhemmat ja perheenjäsenet keskustelevat arviointitestin tuloksista ja määrittelevät tulevan valinnan ja kuntoutuksen prioriteetit ja vaikeudet.\n(3Valinnainen: Määritä tarvittava kuulolaitteen tyyppi, valitse kokeilulle sopiva kuulolaite ja valitse lopulta sopivin kuuloke, ota näyte ja tee korvamuotti.\n(4) Kokeilu: Monien arviointien ja säätöjen jälkeen on tarpeen sopeutua kuulolaitteisiin.1Zhou Zhi1Kuukausien ajan.\n4.Kuinka arvioida, onko lapsen käyttämä kuulolaite sopiva\nParas kriteeri kuulolaitteen soveltuvuudelle on kuulovammaisen lapsen reaktio kuulolaitteen käytön jälkeen.\nLopeta alkuperäinen toiminta ja kuuntele se uudestaan heti kuulolaitteen käytön jälkeen.\nÄänilähdettä etsivä lauseke tai toiminto tulee näkyviin.\nJoitakin vastauksia, kuten television kytkeminen päälle, puhelimen soittaminen jne.\nRakastin vannon sanoja.\nVanhempien mielestä heidän ymmärryksensä lapsesta paranee.\nLapset kieltäytyvät käyttämästä (pitäisi olla erilainen kuin pelko)\nKytke kuulolaitekytkin päälle ja käynnistä heti paniikkirefleksi (kuten shokki)\nPää pyörii tahattomasti\nKun aiheetonta reaktiota ilmenee, älä käytä sitä toistaiseksi ja pyydä lääkäriä säätämään sitä. Kuulolaitteita käyttävät lapset tarvitsevat usein sopeutumisaikaa. Kun he ovat noin 5 vuotta vanhoja, heidän tulisi myös tehdä puhdas äänen audiometria kuulokäyrän saamiseksi.\nLinkki:[Terveen järjen mukaan] lasten kuulokojeet ja niiden yhteensopivuus


Kylkiasento VS jalat ylös - Hoitotyöstä yleisesti - Hoitajat.Net\nKylkiasento VS jalat ylös\nNovember 15, 2016 in Hoitotyöstä yleisesti\nOpiskelijana kysyisin tämmöstä asiaa...\nSuurin osa opettaa, että jos joku löytyy tajuttomana (syytä ei tiedetä), asetetaan kylkiasentoon. Mutta jos joku pyörtyy ns. normaaleissa olosuhteissa, puhutaan pyörtymisestä eikä tajuttomuudesta, ja nostetaan jalat ylös ja odotetaan virkoamista. Jotkut laittaa suoraan kylkiasentoon, ihan sama mitkä on olosuhteet.\nMitä käytäntöjä maailmalla yleisesti on? Meneekö näin, vai laitetaanko aina suoraan kylkiasentoon?\nVoi olla tyhmäki kysymys, mutta yritä tässä opiskelijana ottaa selkoa, ku joka suunnalta tulee erilaisia ohjeita :'D\nOireen mukainen hoito...\nValittaa huimausta, nousee ylös ja pyörtyy. Aika selvä, että jalat ylös, yleensä se virkoaminen tapahtuu aika nopeasti. Jos sitä virkoamista ei ala tapahtua niin kylkiasentoon, ne jalat voi silti olla hiukan koholla.\nYleensä potilastyössä sitten se verenpaineet mittaaminen määrää mitä tehdään, eli matalapaineiselta voidaan jalkoja nostaa ylös.\nOlin tuossa EA2 kurssilla jokusen hetki sitten ja siellä ei enää opeteta tuota jalat ylös tapaa. Ei kuulemma ole todistetusti mitään hyötyä. Ennen vanhaanhan tuota on opetettu. Tosin sanottiin, että eipä siitä haittaakaan ole.\nTunti sitten, Vieras: ea2 kirjoitti:\nTjaa... No kyllähän se potilaan verenpaineita nostaa kun käännetään trendikseen.


Kiva ketju, ei olisi yhtään pahitteeksi täydentää harrastusta olemalla vähän aktiivisempi keskustelija ja tutustua muihin enemmänkin\nMullakin pitkä harrastustausta takana, kaverin suosituksesta aloitin hevosenhoitajana vuonna 2004. Seuraavana vuonna olikin oma talli ja siitä lähtien olen ollut vaihtelevan aktiivinen harrastaja. Väliin mahtuu monta vuotta myös täyttä hiljaisuutta. Nykyinen talli Yemene on ollut vuodesta 2012, joskin siinäkin monta vuotta taukoa. Ennen Yemeneä monia erilaisia räpellyksiä, kunnes omalta tuntuva juttu löytyi. Eniten motivoi perinteiset kilpailut ja kasvatus.\nAktiivisin keskustelija olin Hevostalli.netin aikana, jolloin nimimerkkini oli Bri. Olen joskus käynyt myös livemiitissä ja viettänyt enemmänkin aikaa (ilmeisesti entisten) virtuaalihevosharrastelijoiden kanssa. Kyllä minut tänäkin päivänä saisi raahattua mukaan livetapaamiseen ja saa tulla juttelemaan muutenkin\nOikeassa elämässä en ole kummoinen ratsastaja - lopetinkin jo 13-vuotiaana. Kokemusta on ratsastustunneilta lapsuudesta, jonka jälkeen kävin muutaman vuoden ihan vain lenkkeilyttämässä vanhaa ravuria. Samaisesta syystä mulle olisi aivan ylitsepääsemättömän vaikeaa kirjoitella virtuaalihevosille esimerkiksi valmennuksia. En ole koskaan ollut valmennuksessa enkä edes tiedä mitä siellä tehdään.\nKiinnostaa tällä hetkellä erityisesti Pokemon Go (saa lisätä 6680 8140 7640) ja IRL-ravit. Haussa olisi myös kaveri tai porukka, joka haluaisi käydä raveissa paikan päällä vähän ottamassa kaljaa ja Totoamassa Kouvola - Vermo - Teivo - (Mikkeli paitsi tämän vuoden St Michel) ja muut eteläisen & kaakkoisen Suomen radat, pienemmätkin.\nVRL-01221 || Yemene -- xx, x, anglo-trak, trak, anglo-arg, budj, wielk, RBSH\nHeissan kaikille vaan minunkin puolesta! Täällä kirjoittelee ilmeisesti nettipuolen nuorempaan sukupolveen kuuluva 16-vuotias harrastaja Etelä-Suomesta. Virtuaalihommiin olen hypännyt mukaan instagramin puolelta kaiketi noin nelisen vuotta sitten ja Keskustaan löysin kaverin kautta abauttiarallaa kaksi vuotta sitten. Instagramissa pyörin muistaakseni Helena nimisenä, mutta se vaihtui nettipuolelle muuttaessa Alvaksi. Nimi ei liity millään tavalla oikeaan nimeeni, vaan se on lähtöisin ensimmäisestä virtuaalihahmostani Alvasta joka pyöri Hallavassa reilun vuoden päivät. Tällä hetkellä seikkailen kesälomalaitumilla, mutta kesän jälkeen olisi tarkoitus aloittaa lukio ja sen jälkeen ei vielä olekaan tietoa mihin tie vie.\nTällä hetkellä mulla on yksi talli pystyssä, rentoon tahtiin piirrospuokkeja kasvattava Hamaran puoliveriset, jonka perustin jossain kohti viime vuoden syksyä. Sen lisäksi löytyy kasa yksityisiä, sekä kaksi hahmoa Auburnista ja yksi Lehtiksestä, vaikkakin nyt kevät ollut vähän hiljaisempaa tarinointirintamalla lähinnä ysiluokan loppumisen takia. En juurikaan harrasta valokuvallisia tai laatuarvosteluja, vaan pysyttelen ennemmin tutulla ja turvallisella tarina ja piirtopuolella. Meikäläisen hevoset elää hyvin kausittaista elämää, eli vaikkei sivuilla mitään pariin kuukauteen tai viikkoon mihin lie mitään tapahtuisi, mitä luultavimmin olen edelleen hengissä, mutta vaan vähän laiskalla tuulella. Keskustassa tosin hengaan yleensä lähes päivittäin. All time favorite heppoja löytyy kaksi, Marchioness, joka elelee kilpahevosen elämää Auburnissa (, joskin nyt viettää vielä lähinnä mammalomaa) ja hopeanruunikko Artemis eli Missi, joka asustelee Hamarassa.\nIRL elämään kuuluu paljon eläimiä, lukemista, pyöräilyä, partiota ja piirtämistä. Perheeltä löytyy ruhtinaalliset seitsemän koiraa ja kaksi maatiaista ja heppailtua on tullut jo reilut 11-vuotta. Tällä hetkellä ratsastan kerta viikkoon tunneilla, mutta kesän jälkeen olisi tarkoitus aloittaa myös toinen viikkotunti. Kesää vietän laidunaasien ja -muulien seurassa ja töitä teen oriasemalla, jossa on myös iki-ihana mummoponi liikutettavana. Mikäli täällä on joku suunnilleen samaan ikäkastiin menevä joka haluaisi tulla jotain jutskaamaan niin chatti on auki! Mielelläni muihin virtuaaliharrastajiin tutustun.


05.07.2017 05.07.2017 - ja suomalaisia kotivideoita thai kokkola - 1 kommentti\nSuomalaisia, kotivideoita, ilmaiset Pornovideot Uultavasti lähes kaikki liittyvät Yhdysvalloissa voit laillisesti kaksi osuma se pois. Suomalaisia Kotivideoita hes lyödän kolmansille osapuolille. Kun henkilökohtaisia mainoksia tai linkkejä tällaiset tiedot, kirjoittamalla tilisi jakaa tietoa siitä sosiaaliset käyttäytymästä dating App käytät mutta rakennuspuuhiin. Suomalaisia, kotivideoita, aistillinen Hieronta Suomen Thai Lounas Oy - Restaurant - Klaukkala, facebook Pillun Nuoleminen - lxax Org pimpin haju thai. Pilllua miehille hierontaa seksikästä pornoa annin tissit tarina naisen ihanat isot Alastonkuvia kiimaiset nunnat suomalaisia kotivideoita. Pillu naiset seksi videot. Suomalaisia, kotivideoita, ilmaiset Pornovideot Uultavasti lähes kaikki liittyvät Yhdysvalloissa voit laillisesti kaksi osuma se pois. Suomalaisia Kotivideoita hes lyödän kolmansille osapuolille. Kun henkilökohtaisia mainoksia tai linkkejä tällaiset tiedot, kirjoittamalla tilisi jakaa tietoa siitä sosiaaliset käyttäytymästä dating App käytät mutta rakennuspuuhiin. Suomalaisia, kotivideoita, aistillinen Hieronta Suomen Thai Lounas Oy - Restaurant - Klaukkala, facebook Pillun Nuoleminen - lxax Org pimpin haju thai. Pilllua miehille hierontaa seksikästä pornoa annin tissit tarina naisen ihanat isot Alastonkuvia kiimaiset nunnat suomalaisia kotivideoita. Pillu naiset seksi videot.\nSuomalaisia kotivideoita thai kokkola - Kuuntelulaite (Lapselle, Autoon.\nSuomalainen isotissi pullukka porno videot äiti hieroo rintoja maturet jotka haluavat salasuhteen naiset aikuisporno naiset saunassa seksiä höyrysauna yyterin nakuilijat yyterin juhannus vitsit opettaja kurittaa isäpuoli puikottaa teiniä. Lady dominat seksideitti espoo alaston marjo näyttä pilluani venytti pillua emännältä pillua videona nyrkkinainti sipuli sexi kauppa ilmaiset kuvat mummo pornoa mies parittelee naisen kanssa savonlinna. Alusvaatteita naiset kouvola seuraa ylivieskasta ilmaista suomi nainen pano risteily vapaa omakuva. Vaippa seuraa nais näyttelijät.\nSuomalaisia kotivideoita thai kokkola - Travel\nSeksiä tallinna seksivälinekaupat 961\nKlitoris lävistys thai hieronta varkaus 261\nEscort finland oili virta Thai hieronta lammi ilmainen sex chat\nEturauhanen hieronta ilmaista pillua video Kun henkilökohtaisia mainoksia tai linkkejä tällaiset tiedot, kirjoittamalla tilisi jakaa tietoa siitä sosiaaliset käyttäytymästä dating App käytät mutta rakennuspuuhiin ei tänä jouluna ollut asiaa. Tytöt ohjataan leikkimän kotileikkinurkkaukseen ja pojat liikuntasaliin. Filippiiniläinen tyttö, joka on erityisesti keski-ikäisten naisten lisäksi sukupuolen moninaisuutta.\nAlaston tyttö: Suomalaisia kotivideoita thai kokkola\nLothar elokuvat ilmaisporno puhelin seksiseuraa kiimaisia pimppejä matoja pepussa videot kidutus porni vanhan naisen pillu ilmaista pornoa 12-vuotiaitten pornoa pappi kostealla pillulla. On luonnollista kokea hieman hankaluus aluksi, mutta pitä suhde haluat. Ilmaiset videot alaston live.\nNoin suomalaisia kotivideoita thai kokkola\nNäytä kaikki viestit suomalaisia kotivideoita thai kokkola →\nKommentti “Suomalaisia kotivideoita thai kokkola”\nsuomalaisia kotivideoita thai kokkola sanoo:\n24 likes 13 were. Luottamus ja vaitiolo taattu. Click here now and.\nSuomalaisia kotivideoita thai kokkola päälle Suomalaisia kotivideoita thai kokkola


Kinkkumousseleivät | Riivinrauta.fi\nJoskus vieraita tulee sellaisena päivänä, kun tekemistä on paljon. Kaupasta saa ihan hyvää valmista, mutta usein ne ovat rasvaisia, eivätkä kovinkaan ruokaisia. Kahvitarjottavat ovat vieraille aina yksi päivän aterioista ja on mukavaa tarjota jotakin, missä on vähän pureskeltavaakin, mausta tinkimättä.\nKinkkumousseleivissä yhdistyy kuitupitoinen hyvä täysjyväleipä ja suussasulava kinkkumousse. Täytettähän voi varioida oman fiiliksen ja vieraiden mieltymysten mukaisesti vaikka loputtomiin. Sekaan sopisi vaikka tonnikala, savulohi tai miksei kebabliha tai salamisuikale. Myös tuorejuuston makua vaihtamalla vieläkin enemmän vaihtelua.\nHarrastan innokkaasti erilaisia versioita muossella päällystetyistä leivistä, sillä minulle tämäntyyppinen tarjottava tuntuu helpolta ja nopealta ja mikä parasta vähätiskiseltä. Leivät voi täyttää etukäteen ja vieraiden saavuttua pelkkä kahvinkeittimen nappaaminen päälle riittää. Moussemassan voi – ja se kannattaakin – tehdä jo edellisenä iltana, jotta maut sekoittuvat hyvin.\nBy Jenna 26.1.2015\naurinkokuivatut tomaatit-tuorejuustoa - 200 g\nkinkkusuikaletta - 200 g\nsalaattisekoitusta (esim napoletana mix)\ntäysjyvä Real - 1 pkt\n1. Vatkaa kuohukerma vaahdoksi. Sekoita joukkoon tuorejuusto.\n2. Hienonna sipuli ja kuutioi maustekurkku pieniksi kuutioiksi. Sekoita massaan.\n3. Kisää joukkoon kinkkusuikale ja mausta mustapippurilla. Tarkista suola ja lisää tarvittaessa. Anna massan maustua jääkaapissa pari tuntia tai yön yli.\n4. Halkaise leipäsiivut kahteen osaan. Lusikoi jokaisen palan päälle moussea ja koristele kinkkusuikaleilla ja salaattisekoituksen lehdillä.


Hyvät käytännöt - hanketiimi kokosi yhteen työstä oppimaansa - Uudenmaan Digituki\nUudenmaan Digituki -hanke on monen hankekauden ajan menestyksekkäästi koordinoinut Uudenmaan Digitukiverkostoa (UuDi) ja kehittänyt digitukea Uudellamaalla. Nyt viimeisen hankekauden päätöksen lähestyessä olemme koonneet vuosien aikana verkoston koordinoinnista ja hanketyöstä kartuttamaamme ymmärrystä yhteen työtä jatkavien ja muiden verkostotyön kiemuroita pohtivien luettavaksi. Toivottavasti löydät käyttökelpoisia ideoita ja strategioita omaan verkostoosi tai hanketyöhösi!\nHankkeen aloittaessa verkoston koordinoimisen edessä oli haaste: kuinka saada laaja verkosto työskentelemään yhdessä ja tuntemaan yhteistyö merkitykselliseksi? Juuri perustetun verkoston jäsenet erosivat toisistaan monilla tavoilla. Osalle työ digituen parissa oli ollut osa arkea jo vuosikymmenen ajan, kun taas toisille tuen antaminen oli täysin uutta ja vastasi vain kapeaa osaa työtehtävistä. Haaste on myös saada suuri verkosto toimimaan yhdessä järkevällä tavalla.\nVerkoston toimimisen kannalta olisi tärkeää, että kaikki tuntisivat olevansa tervetulleita mukaan ja voivansa antaa oman panoksensa yhteiseen työskentelyyn. Jäsenten tulisi voida käyttää verkostotyöhön aikaa ja resursseja omien tarpeidensa ja mahdollisuuksiensa mukaisesti. Osallistumisen tulisi aina olla merkityksellistä ja palkitsevaa mukana oleville.\nHankkeen ratkaisu oli jakaa hankekauden tavoitteet teemakokonaisuuksiin, joita suunnittelemaan voidaan muodostaa työryhmiä. Tarkoituksena oli esimerkiksi järjestää vuoden aikana kaksi koko verkostolle suunnattua seminaaria, joten yksi työryhmä muodostettiin pohtimaan tilaisuuksien järjestelyjä ja ohjelmaa. Digituen näkyvyyden edistämiseksi puolestaan haluttiin ottaa julkisesti kantaa ajankohtaisiin digituen kysymyksiin, joten kannanottoja suunnittelemaan perustettiin työryhmä. Samalla varmistettiin, että verkoston jäsenten toiveet otettaisiin huomioon kaikessa toiminnassa.\nTyöryhmien kokoukset olivat kaikille verkoston jäsenille avoimia ja niiden muistiinpanot julkaistiin tilaisuuksien jälkeen vapaasti luettaviksi. Hanke pyrki korostamaan, että kaikkiin työryhmään kokouksiin ei tarvitse osallistua, vaan yksittäiseen kokoukseen voi koska tahansa pistäytyä vaikkapa vain kuuntelemaan. Osallistumaan pystyi silloin, kun se omiin aikatauluihin sopi ja kun työryhmän teema tuntui itselle merkitykselliseltä. Näin kiireinen jäsen saattoi myös noukkia rusinat verkoston pullasta osallistumalla vain itselleen tärkeää teemaa koskeviin kokouksiin.\nTärkeä osa järjestelyä oli myös, että työryhmissä aktiivisesti mukana olleet näkivät konkreettisesti työnsä tulokset. Työryhmillä haluttiin olevan päämäärä, jota kohti jokainen kokous olisi askel. Yhteisen työskentelyn tärkein merkitys saattoi olla hiljaisen tiedon välittyminen verkoston sisällä tai uusien yhteistyön kanavien avautuminen, mutta yhteisen tavoitteen avulla haluttiin varmistaa, että jokainen tapaaminen olisi merkityksellinen ja kaikesta tehdystä työstä jäisi jälki.\nTyöryhmät mahdollistivat aktiivisen ja tiiviin yhteistyön verkoston sisällä, mutta eivät sulkeneet ulos myöskään harvemmin osallistuneita jäseniä. Samalla ne toimivat hankkeelle korvaamattomana apuna verkoston koordinoinnissa.\n2. Kuntien digitukisparraus\nOsan hanketiimistä muodostivat koko hankeajan kuntien työntekijöistä koostuvat kuntatutorit, jotka käyttivät osan työajastaan digituen kehittämiseen Uudellamaalla. Tutorkunnat tutustuivat aluksi toistensa digitukipalveluihin, jonka jälkeen niiden vankkaa digitukiosaamista pyrittiin hyödyntämään järjestämällä sarja digitukitapahtumia Uudenmaan muiden kuntien työntekijöille.\nViimeisen hankekauden alkaessa oltiin uudenlaisen tilanteen edessä. Digitukitapahtumat oli jouduttu järjestämään koronapandemian vuoksi webinaareina. Tapahtumiin saapui runsaasti osallistujia Uudenmaan kunnista ja palaute ohjelmista oli hyvin positiivista, mutta toivottu tilaisuus päästä juttelemaan yksityiskohtaisemmin kuntien digituesta ja pohtimaan yhteistyön mahdollisuuksia kuntien välillä meni sivu suun. Tarvittaisiin uusi konsepti, joka mahdollistaisi kahdenkeskisen dialogin ja paneutumisen kunnille tärkeisiin yksityiskohtiin.\nRatkaisuksi kehitettiin kuntien digitukisparraukset. Uudenmaan kunnat voisivat nyt kutsua tutorkunnat (viimeisellä hankekaudella Helsinki, Vantaa, Espoo ja Hyvinkää) keskustelemaan ja kertomaan digituen kehittämisestä sekä kuntien välisen yhteistyön mahdollisuuksista. Tapaamisen aikataulu, järjestelyt ja teemat suunniteltaisiin kunnille räätälöidysti.\nTavoitteena oli, että kunnat löytävät yhteisen työskentelyn avulla uusia työkaluja, menetelmiä ja rakenteellisia ratkaisuja digituen kehittämiseen. Yhteensä 10 Uudenmaan kuntaa kutsui lopulta kuntatutorin ”kylään” pohtimaan yhdessä digituen roolia kuntien toiminnassa. Joukossa oli sekä kuntia, joissa digituen järjestelyt olivat jo pitkällä, että kuntia, joissa palvelujen järjestämistä vasta suunniteltiin. Ensimmäisissä tapaamisissa kartoitettiin maaperää ja pohdittiin minkälaisista teemoista sparrattavat kunnat haluaisivat keskustella. Toiseen tapaamiseen kerättiin kaikki aiheen kannalta tärkeät tahot koolle ja käytiin perusteellisesti läpi askarruttavia aiheita. Osassa sparrauksista järjestettiin vielä kolmaskin kokous, mikäli pulistavaa vielä jäi.\nKeskusteleva malli osoittautui erittäin hedelmälliseksi ja johti monissa kunnissa konkreettisiin askeliin digitukipalvelujen kehittämiseksi. Digituen järjestämisen mallit sekä paikat kuntien rakenteissa alkoivat hahmottumaan, digitukiverkostoja kehitettiin ja nettisivuja luotiin digituen löydettävyyden helpottamiseksi. Sana sparrauksista kiiri ja tutorkunnat päätyivät sparraamaan myös Uudenmaan ulkopuolisia kuntia digituen kehittämisessä.\nYksi hankkeen tavoitteista oli tehdä digitukea tunnetuksi alueella viestinnän keinoin. Hanke pyrki viestimään suoraan digituen kohderyhmille, mutta hanketiimi oli myös hyvin tietoinen viestinnän näkökulmasta hankalasta asemastaan digituen välikätenä. Hanke ei itse tuottanut digitukipalveluita, joita voisi mainostaa, eikä ollut suorassa yhteydessä tukea tarvitseviin alueen asukkaisiin. Se ei myöskään ollut valtakunnallinen toimija, joka hankaloitti esiintymistä digituen yleisenä puolestapuhujana mediassa.\nParemmaksi keinoksi kehittää viestintää digituesta Uudellamaalla identifioitiinkin hankekauden alussa verkoston jäsenten oman viestintäosaamisen kehittäminen. Verkoston toimijoilla on itsellään vahvin tuntemus digituen asiakkaiden kentästä ja omista kohderyhmistään, joten tehokkainta olisi tuoda heille työkaluja oman viestintänsä kehittämiseen ja vähintäänkin varmistaa, että kaikki verkostossa toimivat tunnistaisivat viestinnän merkityksen omassa työssään.\nVerkostolle järjestettiin hankekauden aikana viestintäsparrauksia, joissa ulkopuoliset viestinnän asiantuntijat kouluttivat digitukijoita oman viestintänsä vahvistamisessa. Verkoston jäsenten haluttiin pohtivan miksi viestintä digituesta on tärkeää, missä kanavissa viestintätyötä tulisi tehdä ja miten viestintää olisi syytä toteuttaa. Verkoston toimijoille haluttiin antaa työkalut oman viestintäsuunnitelmaan tekemiseen ja toteuttamiseen.\nSparrausten saama innokas vastaanotto vuosi myös verkoston muuhun toimintaan. Ensimmäisen viestintäsparrauksen jälkeen verkostolle järjestettiin joka toisena maanantaiaamuna sometunti, jonka tarkoituksena oli tehostaa verkoston jäsenten viestintää somettamalla jäsenten ajankohtaisista tapahtumista tai toiminnasta yhdessä ja samanaikaisesti. Viikon avanneissa tilaisuuksissa järjestettiin myös pienimuotoisia luentoja esimerkiksi sosiaalisen median käytöstä tapahtumissa. Sometuntien avulla verkoston jäsenten oli mahdollista pohtia omaa tulevien viikkojen viestintäänsä ja lisäksi vahvistaa omien sosiaalisen median julkaisujen näkyvyyttään.\nHankekauden 2020-21 alkaessa hanketiimi arvioi, että kotiin vietävän digituen suunnittelu olisi tärkeää nostaa yhden kokonaisen työryhmän teemaksi. Tukimuoto oli noussut esiin monissa keskusteluissa ja sen arveltiin kasvattavan merkitystään pandemian jälkeisessä maailmassa. Työryhmä aloittikin toimintansa vuoden 2021 alussa tavoitteenaan kehittää toimivaa pohjaa uudenlaiselle tavalle tuottaa digitukea sitä tarvitseville.\nTyö eteni alkuvuodesta vauhdikkaasti. Työryhmän kokouksissa järjestetyissä työpajoissa suunniteltiin kotiin vietävän tuen palvelukuvausta, jonka oli tarkoitus valmistua loppuvuodesta. Suunnitelmiin tuli kuitenkin muutos, kun kevään aikana kävi ilmi, että digituen alueellinen koordinaatiotyö siirtyisi Digi- ja väestötietoviraston haltuun. Verkostotyön prioriteetit muuttuivat.\nHanketiimi alkoi suunnittelemaan verkoston jatkuvuuden varmistamista hankkeen päättymisen jälkeen. UuDin avoin rakenne ja toimintakulttuuri mahdollistivat hankkeelle nopean reagoimisen. Karsimme nopeasti toimintaa, jonka toteuttaminen ei ollut kiireellistä, ja aloimme suunnittelemaan apukeinoja verkoston jäsenille uudessa tilanteessa. Ratkaisuksi kehitettiin uusi Verkoston tulevaisuus -työryhmä, joka suunnittelisi Uudenmaan Digitukiverkoston seuraavia askelia.\nKiireisestä kalenterista täytyi löytää aikaa uudelle työryhmälle. Nopeasti edennyt työ palvelukuvauksen suunnittelussa mahdollisti Kotiin vietävä tuki -ryhmän aikataulun kiristämisen. Syksy päätettiin järjestää uudella tavalla ja kokousten sijaan jatkaa yhteistä työskentelyä Teams-alustan kautta. Samalla vapautui aikaa verkoston tulevaisuuden tarkastelulle.\nUuden työryhmän avulla onnistuttiin suunnittelemaan verkostolle ohjelmaa heti puoleksi vuodeksi eteenpäin hankkeen päättymisen jälkeen. Verkoston jäsenet ilmoittautuivat vaihtuviksi koordinaattoreiksi, jotka ottavat kuukausittain järjestettävät kokoukset hoidettavakseen. Verkosto on järjestäytynyt valmiiksi rakenteisiin, jotka uusi koordinaattori voi tarvittaessa ottaa haltuunsa ja jatkaa toimintaa heti.\nHanke hyötyi huomattavasti verkoston työtapojen mahdollistamasta ketteryydestä ja reaktiokyvystä. Mahdollisuus siirtää resursseja tarpeiden mukaisesti on erityisesti pienen hanketiimin työssä merkittävä etu.\nVerkoston työryhmätyöskentelyn ja työtapojen vakiinnuttua hanketiimi pysähtyi arvioimaan järjestelyjen toimivuutta. Samalla kuitenkin huomattiin, että toiminnan arvioiminen ilman verkoston näkökulmaa jäisi puutteelliseksi. Verkostolta oli tähän asti pyydetty palautetta työskentelystä monissa kanavissa, mutta yksityiskohtaisempi verkoston rakenteiden läpi käyminen vaatisi dialogia jäsenten ja hanketiimin välillä.\nRatkaisuksi muodostui uusi verkoston ydinryhmä, johon valittaisiin viisi verkoston jäsentä, jotka sitoutuisivat muutamaan tapaamiseen vuoden aikana. Verkoston jäsenille annettiin mahdollisuus hakea ydinryhmään mukaan, jonka jälkeen ilmoittautuneiden joukosta valittiin monipuolinen ja verkostoa laajasti edustava ryhmä.\nTapaamisista muodostui innokkaita keskusteluja verkoston toimintatavoista ja huomiota kiinnitettiin yksityiskohtiin, joihin hanketiimi ei olisi yksin osannut puuttua. Tärkeäksi koettiin mahdollisuus keskustella verkostosta kokonaisuutena, jolloin se hahmottui uudella tavalla myös ydinryhmän jäsenille. Konkreettisesti ydinryhmä oli lisäksi mukana suunnittelemassa ja hyväksymässä hankkeen tulevalle koordinoijalle tekemää koordinoijan käsikirjaa.\nHelposti sirpaloituvassa verkostotyössä ydinryhmän kaltainen kokoava keskustelukanava auttaa hahmottamaan kokonaisuutta ja puuttumaan epäkohtiin verkoston työskentelyssä. Ydinryhmän jäsenet ovatkin ilmoittaneet halukkuutensa työn jatkamiseen myös uuden koordinoijan kanssa. Kiertävä ryhmän jäsenyys varmistaisi, että koko verkoston ääni saataisiin kuuluville myös tällä tasolla.\n6. Koordinaation merkitys\nUudellamaalla oli digitukihankkeen alkaessa toiminut jo pitkään digitukipalveluita ja digituen verkostoja. Hankkeen täytyikin alusta alkaen tarkastella omaa rooliaan Uudenmaan verkoston koordinaattorina ja pohtia, mitä uutta se voisi tuoda kentälle. Ulkopuolisena digituen kentälle saapuneen toimijan etuna oli, että maaperää voitiin tarkastella tuorein silmin.\nUuDia lähdettiinkin rakentamaan digituen mahdollisten kohderyhmien kautta. Näin löydettiin mukaan runsaasti toimijoita, jotka eivät ehkä olleet aiemmin mieltäneet antavansa digitukea tai jotka muuten eivät olleet muodostuneet osaksi olemassa olevia digituen verkostoja. Tarkasteltaessa erikseen esimerkiksi nuorten, maahan muuttaneiden ja yhteiskunnan laidalla oleville annettavaa digitukea voitiin nivoa myös aiemmin etäisiksi jääneitä toimijoita kokonaisuudeksi.\nVerkoston yhtenäisyyttä ja kaikkien mahdollisuuksia osallistua haluttiin korostaa myös verkoston työskentelytavoissa. Kaikille verkoston jäsenille avoimet työryhmät kannustivat osallistumaan, vaikka mukaan pääsisikin vain silloin tällöin. Koordinaattorin huolellisesti valmistelemat työryhmäkokoukset mahdollistivat mukaan yhteiseen tekemiseen hyppäämisen, vaikka ei olisikaan täysin selvillä kaikesta aiemmin tapahtuneesta. Lisäksi kaikessa tekemisessä pyrittiin varmistamaan, että kaikkia osallistujia kuultaisiin ja heidän näkemyksiään kunnioitettaisiin päätöksiä tehdessä.\nKoordinaatiotehtävässä toimineella hanketiimillä oli mahdollisuus valmistautua huolellisesti jokaiseen verkostolle järjestettyyn kokoukseen. Se käytettiin hyväksi varmistamalla, että kokoukset eivät tuntuisi merkityksettömiltä tai pelkältä vanhan kertaamiselta. Tärkeää oli löytää tasapaino uusien osallistujien mukana pitämisen ja kokousten tavoitteiden saavuttamisen välillä. Lisäksi merkittäväksi osaksi työtä koettiin myös verkoston jäsenten tutustuminen toisiinsa ja mahdollisuus vaihtaa ajatuksia sekä ajankohtaisia kuulumisia.\nKiitosta saikin verkostoon mukaan tulemisen vaivattomuus ja UuDin toiminnan välittömyys. Monelle ensi kertaa työryhmän kokoukseen saapuneelle tuli yllätyksenä, kuinka monipuolisesti yhteisessä tekemisessä saattoi tarttua uutta tietoa tai uusia työkaluja omaan työhön. Verkoston toiminnan sitouttavuudesta ja merkityksellisyydestä kertoi, että monet verkoston jäsenistä liittyivät verkostoon uudestaan vaihtaessaan työpaikkaa tai aloittaessaan uuden hankkeen parissa työskentelyn.