Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta kotihoidon työntekijöille yhteistyössä Tapiolan apteekin kanssa - PDF\nDownload "Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta kotihoidon työntekijöille yhteistyössä Tapiolan apteekin kanssa"\n1 Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta kotihoidon työntekijöille yhteistyössä Tapiolan apteekin kanssa Jukarainen, Neea Lautaporras, Emma Vironen, Johanna 2011 Otaniemi\n2 Laurea-ammattikorkeakoulu Laurea Otaniemi Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta kotihoidon työntekijöille yhteistyössä Tapiolan apteekin kanssa Neea Jukarainen Emma Lautaporras Johanna Vironen Hoitotyön koulutusohjelma Opinnäytetyö Helmikuu, 2011\n3 Laurea-ammattikorkeakoulu Laurea Otaniemi Hoitotyön koulutusohjelma Terveydenhoitotyö Tiivistelmä Neea Jukarainen, Emma Lautaporras ja Johanna Vironen Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta kotihoidontyöntekijöille yhteistyössä Tapiolan apteekin kanssa Vuosi 2010 Sivumäärä 60 Unettomuus on erittäin yleinen vaiva erityisesti ikäihmisten keskuudessa. Aikuisista 5-12 % ja vanhuksista jopa 15 % kärsii unettomuudesta. Suomessa unilääkkeiden käyttö on varsin yleistä. Unettomuutta tulisi kuitenkin ensisijaisesti hoitaa lääkkeettömästi. Mikäli lääkehoitoa kuitenkin tarvitaan, tulisi sen olla lyhytaikaista. Pitkäaikaisesta lääkehoidosta ei ole todettu olevan hyötyä unettomuuden hoidossa. Kotihoidon asiakkaista suurin osa on ikäihmisiä. Heidän keskuudessaan unettomuus ja unilääkkeiden käyttö on yleistä. Apteekin farmaseutit ovat kokeneet kotihoidon asiakkaiden ohjauksen haasteelliseksi. Kotihoidon työntekijät hakevat lääkkeet asiakkaille, jolloin apteekin farmaseutit eivät tapaa asiakkaitaan henkilökohtaisesti. Lääkkeitä käyttävien asiakkaiden itsehoidon edistäminen apteekkilaitoksen ja terveydenhuollon yhteistyönä hankkeessa pyritään kehittämään alojen välistä yhteistyötä. Opinnäytetyön tavoitteena oli tehdä työelämää palveleva ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä sekä lääkkeettömästä hoidosta kotihoidon työntekijöille. Tarkoituksena oli lisätä kotihoidon asiakkaiden saamaa ohjausta unettomuuteen liittyen. Lisäksi haluttiin korostaa unettomuuden lääkehoidollisen ohjauksen lisäksi myös lääkkeettömiä hoitokeinoja. Ohjelehtiseen tarvittava aineisto kerättiin kirjallisuuskatsauksen avulla. Ohjelehtisen sisällön lääkehoidolliset valinnat tehtiin yhteistyössä apteekin edustajan kanssa. Ohjelehtisen onnistumista arvioi kotihoidon työntekijä puolistrukturoidussa haastattelussa. Kotihoidon sairaanhoitaja arvioi ohjelehtisen kokonaisuutena onnistuneeksi. Hän koki voivansa hyödyntää sitä omassa työssään. Ohjelehtistä tehtäessä noudatettiin huolellisesti Terveyden edistämiskeskuksen terveysaineiston laatukriteereitä. Asiasanat uni, unihäiriöt, lääkehoito, lääkkeetön hoito, ohjeet, kotihoito\n4 Laurea University of Applied Sciences Laurea Otaniemi Nursing Public health nursing Abstract Neea Jukarainen, Emma Lautaporras and Johanna Vironen An advice leaflet concerning the pharmacological and non-pharmacological treatment of insomnia for home care employees in cooperation with Tapiola pharmacy Year 2010 Pages 60 Insomnia is a highly common disorder especially among the elderly % of adults and even 15 % of the elderly suffer from insomnia. The use of hypnotics is quite general in Finland. However, insomnia should primarily be treated with non- pharmacological treatments. If medication is, nonetheless, needed, it should be used short-term. According to studies long-term medication has no benefit in the treatment of insomnia. Most of the clients in home care are elderly. Insomnia and the use of sedatives are common among them. The employees of pharmacies have experienced the guidance of the clients in home care challenging because they do not meet them personally. Nurses working in home care buy the medication for their clients from the pharmacy. Improving the self-care of clients using medication in cooperation with pharmacy and health care - project has the target to develop the cooperation between these two professional fields. The aim of this thesis was to write an advice leaflet concerning the pharmacological and nonpharmacological treatment of insomnia to help working life. The intention was to increase the guidance concerning the treatment of insomnia for the clients in home care. In addition to the pharmacological treatment, the authors of the thesis wanted to underline the nonpharmacological treatment of insomnia. The material of the advice leaflet was collected by a literature review. The choices for the information in the leaflet concerning a pharmacy were made in cooperation with a pharmacist. The success of the thesis was evaluated by a nurse in home care in an interview. The home care nurse evaluated the leaflet successful in general. She thought that she can use the leaflet in her work. When writing the thesis, the quality criteria of health material was strictly followed. Key words sleep, sleeping disorder, pharmacological treatment, non- pharmacological treatment, advice, homecare\n5 Sisällys 1 Johdanto Opinnäytetyön tarkoitus ja tavoitteet Kotihoidon ympäristö Uni Unen merkitys Univalverytmi Unen vaiheet Unen määrä Unihäiriöt Unettomuus Unettomuuden syitä Ikäihmisten unettomuus Unettomuuden lääkehoito Bentsodiatsepiinit ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet Depressiolääkkeet Muut unilääkkeet Unettomuuden lääkkeetön hoito Elämäntavat Perussairauksien hoito Kognitiiviset menetelmät Ympäristön vaikutus unenlaatuun Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta Hyvä ohjelehtinen terveysaineiston laatukriteerien mukaan Lopulliset sisällölliset valinnat Ohjelehtisen arviointi Arvioinnin toteutus Arvioinnin tulokset ja johtopäätökset Opinnäytetyön luotettavuus ja eettisyys Pohdinta Lähteet Liitteet... 42\n6 Liite 1 Tutkimuslupalomake Liite 2 Haastattelulupa Liite 3 Haastattelukysymykset Liite 4 Ohjelehtinen... 45\n7 6 1 Johdanto Unettomuus on yleinen ongelma, jota esiintyy 5-12 % aikuisväestöstä (Duodecim ). Vanhusten keskuudessa unettomuus on vielä tätäkin yleisempää. Varsinaisesta unettomuudesta kärsii noin 15 % vanhuksista ja ajoittaisesta unettomuudesta jopa puolet (Eskelinen 2008). Kyse on siis kansanterveydellisesti erittäin merkittävästä ongelmasta erityisesti kroonisen unettomuuden sairauksille ja tapaturmille altistavan vaikutuksen vuoksi (Duodecim ). Suomessa unilääkkeiden käyttö on runsasta (Duodecim ). Vuonna 2008 unilääkkeitä käytettiin Suomessa päivittäin annosta tuhatta asukasta kohti (Lääkelaitos 2009). Unilääkkeitä yli 66-vuotiaista käyttää 2,5 4,5 % miehistä, ja jopa 6,2 6,5 % naisista. Ulkopuolista apua saavien vanhusten unilääkkeiden käyttö on vielä huomattavasti yleisempää. (Partinen & Huovinen ) Unilääkkeitä tulisi kuitenkin käyttää tilapäisesti korkeintaan 3-6 viikon ajan yhtäjaksoisesti (Eskelinen 2008). Usein esimerkiksi sairaalajakson aikana aloitettu unilääkitys jää pysyväksi (Duodecim ). Unettomuutta tulisi ensisijaisesti pyrkiä hoitamaan lääkkeettömästi (Eskelinen 2008). Opinnäytetyö tehtiin Lääkkeitä käyttävien asiakkaiden itsehoidon edistäminen apteekkilaitoksen ja terveydenhuollon yhteistyönä hankkeessa. Yhteistyökumppanimme Tapiolan apteekki toivoi kehitystyötä apteekin ja kotihoidon väliseen yhteistyöhön. Apteekin puolelta kotihoidon asiakkaiden ohjaus on koettu haasteelliseksi. Farmaseutti ei tapaa kotihoidon asiakkaita hoitajan hakiessa lääkkeet heidän puolestaan. Tämän tilanteen pohjalta lähdettiin kehittämään ohjelehtistä unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta työvälineeksi kotihoidon työntekijöille.\n8 7 2 Opinnäytetyön tarkoitus ja tavoitteet Opinnäytetyön aiheena on unettomuuden lääkkeellinen sekä lääkkeetön hoito. Opinnäytetyöprosessin aikana tehtiin kirjallisuuskatsaus unettomuuden hoidosta sekä hyvästä ohjausmateriaalista. Opinnäytetyön tavoitteena oli tehdä työelämää palveleva ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä sekä lääkkeettömästä hoidosta. Ohjelehtisellä tässä tarkoitetaan tiivistä ja selkeää tietopakettia, jota on helppo käyttää tukena käytännön hoitotyössä. Opinnäytetyön keskeisiä käsitteitä ovat uni, unihäiriöt, lääkehoito, lääkkeetön hoito, ohjeet ja kotihoito. Opinnäytetyö on tehty Lääkkeitä käyttävien asiakkaiden itsehoidon edistäminen apteekkilaitoksen ja terveydenhuollon yhteistyönä hankkeessa. Työelämäkumppaninamme on toiminut Tapiolan apteekki. Apteekin työntekijät tulevat jakamaan ohjelehtistä kotihoidon työntekijöille heidän hakiessaan unilääkkeitä asiakkailleen. Ohjelehtinen toimii tukimateriaalina kotihoidontyöntekijöille heidän toteuttamassaan potilasohjauksessa. Tarkoituksena on lisätä kotihoidon asiakkaiden saamaa ohjausta unettomuuteen liittyen. Tarkoituksena on myös, että unettomuuden hoito sisältää lääkehoidollisen ohjauksen lisäksi myös lääkkeettömiä hoitokeinoja. Näin voidaan vaikuttaa unilääkkeiden käytön tarkoituksenmukaisuuteen. Kohderyhmä on rajattu kotihoidon työntekijöihin ja ohjelehtinen on näin ollen suunnattu terveydenhuollon ammattihenkilöille. Kohderyhmään tutustuminen oli oleellista, jotta ohjelehtinen osattiin suunnitella niin, että se parhaiten tulisi palvelemaan kotihoidon työntekijöitä. Ohjelehtinen tulee palvelemaan potilasohjauksen sisällön valintaa. Tavoitteena ei kuitenkaan ollut antaa valmiuksia itse potilasohjaukseen. Tämän vuoksi työssä ei keskitytty ohjaamiseen teoriaan, vaan ainoastaan unettomuuden lääkkeelliseen ja lääkkeettömään hoitoon. Oletuksena oli, että kotihoidon työntekijöillä on jo valmiudet itse potilasohjauksen toteuttamiseen. Ohjelehtisen avulla kotihoidon työntekijä voi valita asiakaskohtaisesti tarpeellisia aiheita käsiteltäväksi ohjauksessa. Ohjelehtisen suunnittelussa on käytetty Terveyden edistämisen keskuksen terveysaineiston laatukriteereitä, joita käytetään lisäksi myös työn onnistumisen arvioinnissa (Parkkunen, Vertio & Koskinen-Ollonqvist ). Prosessin aikana konsultoitiin apteekin edustajaa. Edustaja tarkasti ohjelehtisen lääkehoidollisen sisällön. Tämän lisäksi tehtiin puolistrukturoitu arviointihaastattelu kotihoidon sairaanhoitajalle. Haastattelun tarkoituksena oli selvittää, miten ohjelehtinen palvelee työelämää.\n9 8 3 Kotihoidon ympäristö Kotihoidolla tarkoitetaan sosiaali- ja terveydenhuollon palveluista muodostuvaa kokonaisuutta. Kotihoidossa autetaan asiakkaita, joiden toimintakyky on alentunut. Toiminnan tarkoituksena on mahdollistaa turvallinen asuminen omassa kodissa avun tarpeesta huolimatta. Käytännössä kotihoidon palvelut rakentuvat hieman eri tavoin kunnasta riippuen. Sosiaalipalveluihin kuuluvat yleensä kotipalvelu ja terveyspalveluihin kotisairaanhoito. Monissa kunnissa palvelut on kuitenkin yhdistetty yhdeksi kotihoidoksi, joka muodostaa laajan moniammatillisen työryhmän. (Ikonen & Julkunen ) Espoossa kotihoitoon kuuluu kotipalvelu, kotisairaanhoito sekä kotihoidon tukipalvelut. Tukipalveluilla tarkoitetaan ateria- ja kauppapalveluja, omaishoidontukea sekä kuljetuspalveluja. (Espoo 2006A) Kotihoito on jaettu alueellisesti viiteen alueeseen (Espoo 2006B). Kotihoidon avulla pystytään vähentämään merkittävästi pitkäaikaisen laitoshoidon tarvetta. Tyypillisimpiä kotihoidon asiakkaita ovat vanhukset, jotka pystyvät kotihoidon turvin asumaan pidempään omassa kodissaan. Muita kotihoidon asiakasryhmiä ovat esimerkiksi eri tavoin vammaiset, pitkäaikaissairaat, mielenterveyspotilaat sekä päihdeongelmaiset. (Ikonen & Julkunen ) Asiakkaan kanssa työskentelee moniammatillinen tiimi sosiaali- ja terveydenhoidon ammattilaisia. Hoidosta vastaa lääkäri. Lisäksi tyypillisiä kotihoidossa työskenteleviä ammattilaisia ovat lähi-, perus-, sairaan- ja terveydenhoitajat sekä erilaiset kotiapulaiset ja kodinhoitajat. Asiakkaan tarpeista riippuen työryhmään saattaa kuulua myös esimerkiksi erilaisia terapeutteja sekä sosiaalityöntekijöitä. Jokaisen työntekijän tulisi tarkastella asiakasta kokonaisvaltaisesti, mutta lisäksi moniammatillisuudella taataan erilaisia näkökulmia. (Ikonen & Julkunen ) Kotihoidon tehtävänä on auttaa asiakasta selviytymään arjesta mahdollisimman turvallisesti omassa kodissaan (Ikonen & Julkunen ). Avustusta vaativiin tehtäviin kuuluu yleensä myös lääkehoito (Ikonen & Julkunen ). Lääkäri määrää lääkityksen (Sosiaali- ja terveysministeriö ), mutta kotihoidossa lääkehoidon toteuttaminen on erityisesti sairaanhoitajien ja lähihoitajien työtä (Ikonen & Julkunen ). Lisäksi kotihoidossa työskentelee myös lääkehoidon koulutusta saamatonta henkilökuntaa, kuten kodinhoitajia ja kotiavustajia (Ikonen & Julkunen ). Lääkehoitoa toteuttavat ammattiryhmät sekä sen työnjako ilmenevät toimipaikkakohtaisesta lääkehoidonsuunnitelmasta. Lääkehoidon suunnittelu ja organisointi kuuluvat vastaavalle lääkärille, hoitotyön johtajalle ja lääkehuollon vastuuhenkilölle. Heidän tehtäviinsä kuuluu myös\n10 9 työntekijöiden lääkehoidon osaamisen varmistaminen. Lisäksi heidän tehtävänään on ohjata ja valvoa alaistensa toimintaa. (Sosiaali- ja terveysministeriö ) Potilaalla on lain mukaan oikeus saada tietoa terveydentilastaan, hoidostaan ja hoidon vaikutuksista (Finlex 2009). Lääkärin ohella lääkehoidon ohjaus ja neuvonta kuuluvat lääkehoidon koulutuksen saaneille terveydenhuollon ammattihenkilöille. Käytännössä tämä asetus määrittelee siis työn keskeisessä asemassa olevan lääkkeisiin liittyvän potilasohjauksen terveydenhoitajien, sairaanhoitajien, lähihoitajien ja perushoitajien tehtäväksi. He kantavat kokonaisvastuun myös lääkehoidon käytännön toteutumisesta. (Sosiaali- ja terveysministeriö ) Vuonna 2002 on käynnistetty kansallinen projekti terveydenhuollon tulevaisuuden turvaamiseksi. Projektiin liittyy työnjaon uudistamista ja aiemmin lääkärille kuuluneita tehtäviä siirretään yhä useammin sairaanhoitohenkilöstölle. Lääkehoito ja potilasohjaus kuuluvat projektiin merkittävällä tavalla. (Hägg, Rantio, Suikki, Vuori & Ivanoff-Lahtela ) Varsinainen lääkkeisiin liittyvä ohjausvastuu on lääkärin ja lääkehoidon koulutuksen saaneen hoitohenkilökunnan ohella apteekin farmaseuteilla (Sosiaali- ja terveysministeriö ). Esimerkiksi Tippa-projektin (Tarkoituksenmukainen informaatio potilaan parhaaksi apteekista) avulla lakiin kuuluvaa apteekissa tapahtuvaa potilasohjausta on pyritty lisäämään (Sosiaali- ja terveysministeriö ). Käytännössä kotihoidon työntekijät hakevat usein asiakkaidensa lääkkeet apteekista heidän puolestaan (Tokola ). Tämän vuoksi uskomme opinnäytetyön lopputuloksena tuotetun ohjelehtisen palvelevan myös apteekin tarpeita. Apteekin antaessa ohjelehtisen kotihoidon työntekijän mukaan ohjauksen avuksi, he voivat edesauttaa potilasohjauksen toteutumista lain mukaisesti omalta osaltaan. 4 Uni 4.1 Unen merkitys Unen merkitys ihmisen terveydelle on suuri. Ihminen nukkuu noin kolmasosan koko elämästään, mikä kertoo sen keskeisestä merkityksestä ihmiselle. (Härmä & Sallinen ) Resotaatioteorian mukaan uni elvyttää ja palauttaa ihmisen toimintakykyä valveajan jälkeen (Partonen & Lauerma ). Ihmisen elimistö ja ennen kaikkea aivot vaativat unta. Ihmisen normaali toiminta perustuu normaalille aivotoiminnalle, joka ei toteudu, jos ihminen ei saa tarvitsemaansa unta. Unen aikana aivomme analysoivat päivän tapahtumia ja muistijäljet kiinnittyvät ja siirtyvät pitkäkestoiseen muistiin. Näin uni toimii kanavana ihmisen oppimiselle. Univajeesta kärsivä ihminen altistuu herkemmin erilaisille fyysisille ja psyykkisille ongelmille. (Partinen & Huovinen )\n11 10 Unen puute aiheuttaa reaktioita elimistössä, jotka altistavat ihmistä sydän- ja verisuonitaudeille, kuten esimerkiksi sepelvaltimotaudille. Univaje lisää sympaattisen hermoston aktivaatiota ja nostaa verenpainetta. Krooninen univaje lisää insuliiniresistenssiä ja näin ollen tyypin II diabeteksen riskiä. Normaalin glukoosiaineenvaihdunnan ja verensokeritasapainon kannalta hyvä uni on siis tärkeää. (Paunio & Porkka-Heiskanen ) Immuunivasteen heikkeneminen on yksi univajeen aiheuttama ongelma. Vuorotyötä tekevien ihmisten on todettu saavan tavallista enemmän tulehdussairauksia, joka selittyy unirytmin häiriintymisellä. Pitkittynyt valvominen saattaa lihottaa ihmistä, sillä ruokahalu lisääntyy hormonitasapainohäiriön vuoksi. (Paunio & Porkka-Heiskanen ) Univaje aiheuttaa myös elimistölle stressitilan, jolloin energiaa kertyy enemmän elimistöön saadusta ravinnosta (Partinen & Huovinen ). Lihominen tapahtuu erityisesti keskivartaloalueella (vyötärölihavuus), jolloin se on terveyden kannalta monella tavalla haitallista. Virkistävä uni estää siis monia fyysisiä sairauksia ja sen lisäksi auttaa ihmistä ylläpitämään terveitä elämäntapoja. (Partinen & Huovinen ) Fyysisen terveyden lisäksi unella on suuri vaikutus myös psyykkiseen terveyteen ja kognitiiviseen toimintaan. Tarkkaavaisuuden ja ajattelun heikkeneminen aiheuttaa oppimis- ja muistamisvaikeuksia sekä altistaa ihmistä herkemmin tapaturmille. Mielialan lasku ja ärtyneisyys ovat yleisiä seurauksia riittämättömästä unesta. (Härmä & Sallinen ) Unen aikana ihminen käy läpi päivän ristiriitatilanteita ja purkaa niiden aiheuttamaa henkistä painolastia (Partinen & Huovinen ). Uni on yhtä merkityksellistä ihmisen jokaisena ikävuotena, mutta tarvittava unen määrä voi vaihdella yksilöstä toiseen. (Kivelä ). Myös unen ja mielenterveyshäiriöiden suhdetta on tutkittu. Unihäiriö saattaa altistaa ihmistä mielenterveyshäiriölle tai olla sen seuraus. Esimerkiksi unen puute voi altistaa ihmistä masennukselle, kun taas unihäiriö on hyvin yleinen seuraus psykoosisairauksissa. Jos unihäiriö voidaan hoitaa tai sitä voidaan lievittää aikaisessa vaiheessa, voidaan näin mahdollisesti estää mielenterveyshäiriön puhkeaminen. (Lindberg, Tani, Appelberg, Stenberg, & Porkka- Heiskanen, 2004, ) 4.2 Univalverytmi Unen ja valveen rytmi vaikuttaa olennaisesti ihmisen elämänlaatuun. Unen ja valveilla olon rytmiä säätelee aivoissa oleva biologinen kello. Tämän lisäksi se säätelee psyykkistä ja fyysistä suorituskykyä sekä ruumiin lämpötilaa. Vireystasorytmissä on noin 12 tunnin kierto eli ihminen on kaikkein virkeimmillään aamupäivällä ja väsynein aamuyön aikana. (Partinen & Huovinen ) Biologisen kellon ansiosta elintoiminnot ja nukkumisajat noudattavat vuorokausirytmiä riippumatta ympäristöstä. Biologisen kellon rytmi on useilla henkilöillä hieman pidempi kuin au-\n12 11 rinkovuorokauden 24 tuntia. Biologisen kellon rytmi vaihtelee yksilöllisesti, mutta keskimääräinen pituus on 24 tuntia 11 minuuttia. Erilaiset ulkoiset tahdistajat varmistavat, että biologinen kello pysyy jatkuvasti 24 tunnin pituisessa rytmissä. (Kivelä ) Biologisen kellon tärkein tahdistaja on valopimeärytmi. Normaalisti ihmistä väsyttää enemmän pimeällä ja taas päinvastoin valoisaan aikaan ihminen tuntee olonsa energiseksi. Valo vaikuttaa hormonien eritykseen ja tällä tavoin biologisen kellon tahdistukseen. (Kivelä ) Valo estää käpyrauhasessa muodostuvan yöhormoniksi kutsutun melatoniinin eritystä. Suomessa ja muualla pohjoisessa luonnonvalon aikamerkki ei toimi aina talvien ollessa hyvin pimeitä ja kesien taas päinvastaisesti ollessa hyvin valoisia. Jotta elimistön vuorokausirytmi ei menisi täysin sekaisin, täytyy biologinen kello ajastaa muulla tavoin. (Englund & Partonen ) Muita tärkeitä tahdistavia tekijöitä ovat äänet, melu, hiljaisuus, erilaiset toiminnat, liike ja lepo, herääminen, nukkumaanmeno, ateriat, paasto ja jopa ajantaju. Nämä erilaiset tahdistajat auttavat biologista kelloa ylläpitämään vuorokausi rytmiä. Tahdistajat ovat tärkeitä kaikille, mutta erityisesti niiden merkitys korostuu ihmisen ikääntyessä. (Kivelä ) 4.3 Unen vaiheet Uni jaetaan yleisesti käytetyn Rechtschaffenin ja Kalesin uniluokituksen mukaan neljään NREM-unen vaiheeseen sekä REM-uneen. NREM-uni on jaettu neljään eri vaiheeseen, jotka ovat S1-, S2-, S3- ja S4-uni. Luokitus tehdään kokoyön kestävässä unirekisteröinnissä eli unipolygrafiassa. (Partinen & Huovinen ) Univaiheiden alkamista edeltää nukahtaminen joka yleensä kestää 15 minuuttia. Sitä seuraa viisi eri univaihetta. Ensimmäisen kevyen S1-unen aikana ihminen vaipuu pinnalliseen uneen, jonka aikana ihminen ei välttämättä koe edes nukkuvansa. Unen kesto vaihtelee muutamasta sekunnista muutamaan minuuttiin. S1-unesta ihminen vaipuu kevyeen S2-uneen, jossa lihakset rentoutuvat ja nähdään heikkoja unia. S2-uni kestää noin 20 minuuttia. (Partinen & Huovinen ) S3- ja S4-unet ovat syvän unen jaksoja. S3-unen aikana sydämen lyöntitiheys, verenpaine ja kehonlämpö laskevat. S3-uni kestää arviolta noin kymmenen minuuttia. Unet, joita jakson aikana nähdään, jäävät harvoin mieleen. Läpitunkemattoman syväunen eli S4-unen kestoksi on arvioitu noin 55 minuuttia. S4-unen aikana elintoiminnot alenevat edelleen ja ihminen nukkuu lähes liikkumatta. Mikäli ihminen herätetään syvän unen aikana, on hän ikään kuin humalassa; puhe on sekavaa ja liikkuminen kömpelöä. Syvän unen määrä lisääntyy fyysisen rasituksen sekä saunomisen jälkeen. (Partinen & Huovinen )\n13 12 Viides ja viimeinen unen vaihe on REM-uni. REM on lyhenne sanoista Rapid Eye Movements eli nopeat silmänliikkeet, jonka takia tätä unen vaihetta kutsutaan myös suomeksi vilkeuneksi. REM-unen aikana sydämen toiminta on epäsäännöllistä ja verenpaine vaihtelee kuten normaalistikin hereillä ollessa eri tunnetilojen aikana. Myös hengitys on epäsäännöllistä. Aivojen hapenkulutus ja hiilidioksidin tuotto kasvavat. Tämä kertoo siitä, että REM-uni on aivojen toiminnan kannalta hyvin vilkasta aikaa. REM-unen kestoksi on arvioitu noin minuuttia ja sitä esiintyy suhteellisesti enemmän alkuyöstä. REM-unen aikana unet ovat eloisia. (Partinen & Huovinen ) Nämä edellä mainitut univaiheet toistuvat yön aikana noin viisi kertaa. Yleisesti uskotaan, että syvä uni liittyy enemmän aineenvaihduntaa, elimistön elpymiseen ja lepoon. Syvän unen aikana aivojen energiavarastot täyttyvät, kun taas REM-uni liittyy muistiin, oppimiseen sekä mielenterveyteen. REM-unen määrä vaihtelee hyvin paljon eri ikäryhmien välillä. Vastasyntyneiden tunnin päivittäisestä unesta noin puolet on REM-unta, kun taas aikuisten REMuni määrä on korkeintaan 1,5-2 tuntia. REM-unen uskotaankin liittyvän vahvasti yksilön kehitykseen ja erityisesti aivojen toiminnan kehittymiseen (Partinen & Huovinen ). 4.4 Unen määrä Ihmisten nukkumistottumukset ja unen rakenne pitävät sisällään unen määrän, laadun ja sen ajoituksen vuorokaudessa sekä mahdollisen unen pätkimisen. Nämä tekijät vaihtelevat yksilöittäin. Unen määrä ja laatu on riittävää, jos henkilö kokee olevansa virkeä valveajan. (Kivelä ) Keskimäärin kymmenelle prosentille aikuisista riittää 5-6 tunnin yöunet ja yhtä monta prosenttia ihmisistä vaatii yli yhdeksän tunnin unet. Valtaosa kuitenkin jää näiden lukujen väliin unen tarpeessaan. (Partinen & Huovinen ) Unen määrä ei juuri muutu vanhetessa, mutta muutoin unen rakenne voi muuttua (Kivelä ). Liikaunisuudesta kärsivä henkilö ei saavuta heräämisen jälkeen normaalia vireystilaa ja nukahtaminen voi huomattavasti pitkittyä. Henkilö kärsii myös päivänaikaisesta liiallisesta uneliaisuudesta ja mahdollisesti saa nukahtamiskohtauksia. (Lindberg yms ) Lyhyen unen haittavaikutuksia on tutkittu selvästi enemmän kuin liian pitkän unen haittavaikutuksia, kuitenkin molemmat tiedettävästi lisäävät kuolleisuutta sekä miesten että naisten keskuudessa (Paunio & Porkka-Heiskanen ). Usein puhutaan unen puutteen aiheuttamasta univelasta ja siitä, voiko velkaa maksaa takaisin. Univelka voidaan osittain maksaa takaisin nukkumalla korvausunta. (Partinen & Huovinen ) On hyvä muistaa, että unen määrä ei korvaa sen laatua. Ihmisen hyväksi ja laadukkaaksi kokema uni on terveyden kannalta merkityksellisempää kuin pelkkä unen pituus. (Partinen & Huovinen )\n14 Unihäiriöt Unihäiriöillä tarkoitetaan laajasti unta häiritseviä ongelmia (Partinen & Huovinen ). Kirjallisuudessa unihäiriöitä on jaoteltu hyvin monella eri tavalla. Työssä on valittu jaotteluksi neurologian dosentti Markku Partisen luokittelu (Partinen & Huovinen ). Partinen on toiminut Suomen Lääkäriseura Duodecimin ja Suomen Unitutkimusseura ry:n Käypä Hoitosuositukselle (Duodecim 2008) asettaman työryhmän puheenjohtajana. Ihmisen unessa vaihtelevat erilaiset vaiheet. Näitä vaiheita säätelevät useat monimutkaiset biokemialliset mekanismit, jotka häiriintyvät helposti. Uni-valverytminhäiriöt ovatkin yleisiä unihäiriöiden muotoja. (Duodecim ) Aikaistuneessa unijaksossa ihmistä väsyttää normaalia huomattavasti aiemmin. Toisaalta hän yleensä herää aamuyöstä kohtuuttoman aikaisin. Vastaavasti viivästyneeseen unirytmiin liittyy aamuyöhön asti valvominen sekä aamuinen väsymys. Vaivasta kärsivät tyypillisesti nuoret potilaat. (Partinen & Huovinen ) Uni-valverytmin häiriöihin lasketaan myös esimerkiksi aikaerorasitus eli jet lag (Partinen & Huovinen ) ja vuorotyöhön liittyvät uniongelmat (Partinen & Huovinen ). Unenaikaisia hengityshäiriöitä ovat uniapea ja kuorsaaminen. Uniapneassa potilaalla on nukkuessaan toistuvasti hengityskatkoksia. Lisäksi sairauden määritelmään sisältyy, että näistä hengityskatkoksista on potilaalle haittaa. Usein potilaan unen laatu kärsii ja hän on aamulla väsynyt. (Partinen & Huovinen ) Sairauteen saattaa liittyä jopa hengityskatkosten aiheuttamaa muistin heikkenemistä tai vaikeita masennusoireita. Tämä olisi tärkeää muistaa erityisesti vanhuksia diagnosoidessa. (Kivelä ) Myös kuorsauksella voi olla omat terveysriskinsä, kun se on jatkuvaa (Partinen & Huovinen ). Yli 50 % 60-vuotta täyttäneistä suomalaisista kuorsaa (Seppälä ). Kuorsaamisella on havaittu olevan yhteyttä esimerkiksi aivo- ja sydäninfarkteihin (Partinen & Huovinen ). Narkolepsiassa tyypillisiä oireita ovat nukahtelu ja väsymys. Narkolepsia huonontaa potilaan elämänlaatua, eikä sitä voida parantaa. Diagnoosi vaikuttaa esimerkiksi potilaan ammatinvalintaan sekä vapaa-ajan viettoon. Usein piristävä lääkitys ja huolellinen potilasohjaus ovat tarpeen hoidettaessa narkolepsia potilaita. (Partinen & Huovinen ) Levottomat jalat -oireyhtymä on ihmisen keskushermoston dopamiinijärjestelmänhäiriö. Oireyhtymää sairastaa jopa 10 % suomalaisista, joten kyse on varsin merkittävästä ongelmasta. Sairaudella on myös perinnöllinen taipumus. Tyypillisenä oireena potilaalla ilmenee alaraajoissa epämiellyttäviä tuntemuksia illalla vuoteeseen mennessä. Oireet tuntuvat helpottavan jalkoja liikuttelemalla. Potilaalla saattaa lisäksi olla äkillisinä nytkähdyksinä ilmeneviä yöllisiä liikehäiriöitä jaloissaan (Kivelä ). Nämä yölliset myoklonukset voivat ilmetä myös erillisenä sairautena (Seppälä ). Osatekijänä levottomien jalkojen oireyhtymässä\n15 14 ovat raudan- ja vitamiinien puutokset, joten niitä lisäämällä potilas voi saada merkittävää apua. (Partinen & Huovinen ) Unenaikaiset erityishäiriöt, joita kutsutaan myös parasomnioiksi, vaihtelevat vaikeusasteeltaan merkittävästi. Partinen ja Huovinen ( ) mainitsevat kirjassaan esimerkkeinä tällaisista erityishäiriöistä unissa puhumisen, yökastelun, unissakävelyn, yölliset kauhukokemukset, painajaiset ja hampaiden narskuttelun eli bruksismi. Lähes jokainen on kohdannut ainakin osaa näistä häiriöistä eri mittakaavoissa jossakin elämänsä vaiheessa, mutta apua tarvitaan, kun vaivat alkavat vaikuttaa ihmisen elämänlaatuun. Joskus diagnosoinnissa unilaboratoriotutkimukset voivat olla tarpeen, mutta yleensä unenaikaiset erityishäiriöt diagnosoidaan kliinisen kuvan perusteella (Partonen & Lauerma ). Unihäiriöistä kaikkein yleisimpiä ovat kuitenkin unettomuutta aiheuttavat häiriöt (Partinen & Huovinen ). 5 Unettomuus Unettomuus määritellään toistuvaksi vaikeudeksi nukahtaa, liian lyhyeksi yöuneksi tai unen huonoksi laaduksi, huolimatta siitä, että henkilöllä on mahdollisuus nukkua. Unettomuuteen liittyy myös haittaa aiheuttava valveenaikainen toimintakyvyn heikkeneminen. Unettomuus on yleisin unihäiriö. Kroonista unettomuutta esiintyy 5-12 %:lla aikuisväestöstä. (Duodecim ) Unettomuus kehittyy monen tekijän vuorovaikutuksessa. Toiminnallinen unettomuus yleensä alkaa jossakin elämänmuutoksessa. (Duodecim ) Toiminnallisella unettomuudella tarkoitetaan psykofysiologista unettomuutta, joka on yleisin unettomuuden syy. Tutkittaessa unettomuuden taustalta ei löydy varsinaista sairautta, vaan kyseessä on henkilölle ominainen tapa reagoida erilaisiin stressitilanteisiin. (Seppälä ) Unettomuus voidaan luokitella sen keston mukaan. Tilapäinen unettomuus kestää alle kaksi viikkoa. Lyhytkestoinen unettomuus kestää 2-12 viikkoa. Pitkäkestoisen unettomuuden kesto on yli kolme kuukautta. Kroonisessa eli pitkäkestoisessa unettomuudessa suurin altistava tekijä on kyvyttömyys käsitellä tunteita. Unettomuus vaikeuttaa elämän eteen tuomien ongelmien käsittelyä. Unettomuudesta kärsivät myös stressaantuvat muuta väestöä herkemmin. (Duodecim ) Vireystila on tärkein unen ja valvetilan säätelijä. Liiallinen vireys haittaa yöunta. Vireystilaa lisää liiallinen psyykkinen tai fyysinen aktiivisuus, ongelmien huomiotta jättäminen päivällä jolloin ne nousevat mieleen illalla, huoli unesta ja univalverytmin rikkoutuminen. Unetto-\n16 15 muuden tärkein ylläpitäjä on ylivireystila sekä sen jatkuminen itseään ruokkivana kehänä. (Duodecim ) 5.1 Unettomuuden syitä Unettomuus ei itsessään ole sairaus vaan oire, jonka taustalta yleensä löytyy jokin erillinen syy. Tyypillisimmillään unettomuus on toiminnallista eli psykofysiologista. Tätä unettomuutta esiintyy yleensä kaikilla ihmisillä jossakin elämän vaiheessa. Tyypillinen toiminnallisesta unettomuudesta kärsivä potilas on tunnollinen, murehtija ja jännittäjä. Taustalla ei ole tällöin sairautta, vaan potilas reagoi stressiin unettomuudella. Illalla ajatukset pyörivät päässä, eikä uni meinaa tulla. (Seppälä ) Toiminnallinen unettomuus on usein lyhytkestoista. Tilanne korjaantuu usein itsestään tai unitottumusten muokkaamisen sekä lyhyen lääkityksen avulla. Unettomuuden pitkittyessä tulisi kuitenkin potilasta tutkia tarkemmin, sillä tällöin taustalta yleensä löytyy fyysinen tai psyykkinen sairaus. (Seppälä ) Suuri osa fyysisistä sairauksista aiheuttaa unettomuutta. Erittäin yleisiä unettomuuden syitä ovat nivel- ja selkäkivut, päänsärky sekä suonenveto. Myös herkästi hengenahdistusta aiheuttavat sairaudet, kuten astma ja sydämen vajaatoiminta, ovat usein unettomuuden taustalla. Ikääntyessä monille kehittyy virtsavaivoja ja lisääntynyttä virtaamisen tarvetta, jolloin uni häiriintyy. Myös esimerkiksi vaihdevuosien kuumat aallot tai refluksitauti voivat löytyä unettomuuden taustalta. Yksinkertaiselta kuulostava ihon kutinakin voi häiritä unta merkittävällä tavalla. (Seppälä ) Aivojen rappeutumista aiheuttavat sairaudet, kuten erilaiset dementiat, aiheuttavat usein unettomuutta (Partonen & Lauerma ). Onkin tärkeä huomata, että perussairautta hoitamalla voidaan edistää unen laatua merkittävällä tavalla (Partinen & Huovinen ). Kipu on itsessään merkittävä unettomuutta lisäävä tekijä (Partonen & Lauerma ). Kivulias potilas tyypillisesti nukahtaa huonosti ja herää toisaalta kipuun aikaisin aamuyöstä. Esimerkiksi kroonista kipuoireyhtymää eli fibromyalgiaa sairastavat kärsivät tyypillisesti unettomuudesta. Heillä esiintyy dosentti Markku Partisen tutkimusten mukaan myös enemmän kuorsaamista ja uniapneaa, jotka toisaalta entisestään heikentävät unen laatua. 20 % heistä kärsii levottomista jaloista. (Partinen & Huovinen ) Unettomuus voi itsessään aiheuttaa mielialan muuttumista, joten mahdollisten taustalla olevien psyykkisten sairauksien diagnosoiminen voi olla vaikeaa. Ahdistushäiriöissä tyypillisesti nukahtaminen on vaikeaa ja depressioon sekä maniaan liittyy lähes kaikilla potilailla unihäiriöitä. (Partinen & Huovinen ) Paniikkikohtauksia saavalla potilaalla saattaa ilmetä ahdistuskohtauksia univaiheiden taitteissa. Posttraumaattisesta stressihäiriöstä kärsivällä esiintyy usein painajaisunia tapahtuneesta. Ahdistuskohtaukset ja painajaisunet luonnollisesti\n17 16 heikentävät unen laatua sekä vaikeuttavat nukahtamista. Tärkeää olisikin hoitaa mielenterveydenhäiriötä asianmukaisesti. (Partonen & Lauerma ) Lääkkeet ja alkoholi ovat toisiksi yleisimpiä unettomuuden syitä heti toiminnallisen unettomuuden jälkeen (Partinen & Huovinen ). Unettomuudesta kärsivän potilaan lääkelista tulisi tarkistaa. Esimerkiksi beetasalpaajat, prostaglandiinien tuotantoa estävät lääkkeet, kalsiumkanavan salpaajat ja epilepsialääkkeinä käytettävät barbituraatit voivat vaikuttaa uneen varsinaisten unilääkkeiden ohella. Lisäksi alkoholin ja päihteiden käyttöön tulisi kiinnittää huomiota. Liiallinen alkoholinkäyttö tehostaa vilkeunta, jolloin potilas herkästi herää muutaman tunnin nukkumisen jälkeen levottomana. Huumeet ja opioidit voivat aiheuttaa sekä unettomuutta että väsymystä. Tunnetusti kofeiinilla on piristävä vaikutus. (Partonen & Lauerma ) Unettomuuden saattaa aiheuttaa myös sisäisen kellon tahdistajien vähäisyys. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi valoa, liikuntaa ja toimintaa puuttuu päivästä. Potilas esimerkiksi makaa sängyssä koko päivän. Myös virheelliset elämäntavat liittyvät osaltaan tähän unettomuuden syyhyn. (Kivelä ) Harvinaisempaa tilaa, jolloin unettomuuden syynä ei ole elimellistä tai psyykkistä sairautta ja se on kestänyt yli kuukauden, kutsutaan primaariseksi eli idiopaattiseksi unettomuudeksi. Diagnosoinnissa tyypillisesti käytetään unenseurantataulukkoa apuna. Oireina potilaalla on yleensä jatkuva päiväsaikainen väsymys. Tällainen unettomuuden muoto alkaa jo lapsena ja jatkuu läpi koko elämän. Potilas tarvitsee tällöin pitkäkestoista hoitoa, ja yleensä hyötyy erityisesti lääkkeettömistä vaihtoehdoista. Lääkkeellisen hoidon ei tulisi olla säännöllistä. (Partonen & Lauerma ) 5.2 Ikäihmisten unettomuus vuotiaista miehistä 2,5 4,5 % käyttää unilääkkeitä säännöllisesti joka ilta, kun taas saman ikäisillä naisilla luku on 6,2 6,5 %. Vanhainkodeissa sekä miesten että naisten unilääkkeiden käyttö on selvästi yleisempää; heistä noin 34 % käyttää säännöllisesti unilääkkeitä. Terveenä eläkkeelle siirtyminen vähentää todennäköisyyttä unilääkkeiden käyttöön. (Partinen & Huovinen ) Iäkkäiden unettomuutta tulisi hoitaa, kun uni on huonolaatuista, katkonaista ja kestoltaan lyhyttä ainakin kahden viikon ajan yhtäjaksoisesti sekä potilaan kokiessa lisäksi päiväsaikaista väsymystä ja vireyden puutosta (Kivelä ). Iäkkäiden unettomuutta tutkittaessa on otettava huomioon normaaliin vanhenemiseen liittyvät muutokset. Unen rakenne muuttuu tyypillisesti vanhetessa, mutta sen määrä ei kuitenkaan yleensä muutu. (Partinen & Huovinen ) Muutokset alkavat näkyä ikävuosien tienoilla ja etenevät iän mukana (Kivelä ).\n18 17 Tyypillisiä iäkkäiden unen rakennemuutoksia ovat syvän unen keston lyheneminen, hetkellisten heräämisten yleistyminen sekä yöunen lyheneminen ja taas päiväunien lisääntyminen. Iäkkäät saattavat nukahdella parikin kertaa päivässä, koska pitkäaikaista valvetilaa on vaikeampaa pitää yllä. (Kivelä ) Yleistä on myös, että vanhukset menevät suhteellisen aikaisin vuoteeseen, mutta nukahtavat hitaammin. Näin ollen vuoteessaoloaika voi erota huomattavasti nukutusta ajasta. (Seppälä ) Uni koetaan iän karttuessa pinnallisemmaksi ja katkonaisemmaksi, mutta tämä ei yksinään tarkoita, että kyseessä olisi unettomuus (Kivelä ). Yleinen syy iäkkäiden unettomuuteen on puutteellisesti hoidetut fyysiset sairaudet. Mahdollisesti sairautta ei ole havaittu tai tunnistettu. Vanheneminen aiheuttaa elimistössä muutoksia, jotka voivat aiheuttaa yöllisiä heräilyjä. Moniin sairauksiin liitetty tihentynyt virtsaamistarve voi katkaista unen useampaankin kertaan yössä. Kivut, joita iäkkäillä esiintyy esimerkiksi tukija liikuntaelinsairauksien yhteydessä, häiritsevät unta ja ennen kaikkea nukahtamista. Lääkkeiden käyttö lisääntyy suhteessa ikään ja näin ollen lääkkeiden aiheuttama unettomuus on tavallista iäkkäiden keskuudessa. (Kivelä ) Iäkkäiden unettomuuden lääkehoitoa suunniteltaessa on muistettava mahdollinen lääkeriippuvuus, joka muodostuu iäkkäille nopeammin kuin keski-ikäisille. (Kivelä ) Iäkkäät saattavat jatkaa lyhytaikaisesti määrättyjen unilääkkeiden käyttöä jopa vuosia, vaikka tarvetta siihen ei enää olisikaan. Siksi unilääkereseptiä ei tulisi koskaan uusia ilman säännöllistä tarpeen arviointia. (Seppälä ) 6 Unettomuuden lääkehoito Unettomuutta tulisi hoitaa lääkkeillä lähinnä lyhytaikaisesti. Yli kolme kuukautta kestävän käytön hyödyistä ei ole saatu näyttöä. Pitkäaikaisessa käytössä elimistö kehittää toleranssin lääkettä kohtaan tehon samalla heiketessä (Partinen & Huovinen ) Lääkkeiden käyttöönotolla sivutetaan usein perimmäisen syyn selvittäminen. Unettomuutta aiheuttava syy tulisikin siis selvittää aina ennen mahdollisen lääkehoidon aloittamista. Harvinaisessa tapauksessa, potilaan sairastaessa idiopaattista eli primääristä unettomuutta, voidaan pitkäaikaisempaa lääkehoitoa harkita. (Duodecim ) Suomessa unilääkkeiden käyttö ei ole viime vuosina enää lisääntynyt, mutta on kuitenkin edelleen runsasta (Duodecim ). Vuonna 2008 Suomessa käytettiin edelleen päivittäin 52,95 unilääkeannosta tuhatta asukasta kohti (Lääkelaitos 2009). Unilääkkeet vaikuttavat potilaaseen pidentämällä unta tyypillisesti varsin tehokkaasti, mutta samalla tuovat mukanaan runsaasti haittavaikutuksia. Haittavaikutukset ovat vähäisempiä\n19 18 lyhytvaikutteisia lääkevaihtoehtoja käytettäessä, joten niiden käyttöä tulisi ensisijaisesti suosia. (Duodecim ) Nykyään käytettävät unilääkkeet vähentävät syvää unta (Partinen & Huovinen ), joten elimistön palautuminen (Partinen & Huovinen ) ja uuden tiedon oppiminen (Partinen & Huovinen ) ei ole yhtä tehokasta kuin luonnollisessa unessa. Toisaalta unilääkkeet vähentävät myös REM-unta (Partinen & Huovinen ), joten myös uusien taitojen sisäistäminen jää vajaammaksi (Partinen & Huovinen ). Käytännössä unilääkkeiden avulla nukuttu yö ei siis ole yhtä tehokas levon ja oppimisen kannalta kuin luonnollisen unen kanssa. Unilääkeannosta ei tulisi nostaa. Näennäinen korottamisen tarve voi tarkoittaa sitä, ettei tällaista unettomuutta tulisi hoitaa lääkkeillä. Annosta korottamalla lisätään haittavaikutuksia, mutta potilas ei saa todellista apua unettomuuteensa. Liiallisella annoksella voidaan saada aikaiseksi myös subjektiivista unettomuutta. Subjektiivisessa unettomuudessa potilas kokee lääkkeen vaikutuksesta nukkuvansa paremmin, mutta todellisuudessa unirekisteröinnissä hänen havaitaan nukkuvan yhtä huonosti kuin ilman lääkettä. (Partinen & Huovinen ) 6.1 Bentsodiatsepiinit ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet Bentsodiatsepiinijohdannaisia ja niiden tavoin vaikuttavia lääkkeitä käytetään uni- ja nukahtamislääkkeenä. On kuitenkin muistettava että lääkkeellinen hoito ei koskaan yksinään riitä unettomuuden hoidoksi. Bentsodiatsepiinijohdannaiset ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet on tarkoitettu tilapäisen toiminnallisen unettomuuden lyhytkestoiseen hoitoon. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinijohdannaiset sekä niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet muodostavat kaksi lääkeryhmää, joilla hoidetaan esimerkiksi ahdistuneisuutta sekä unettomuutta. Näiden lääkeryhmien kemiallinen koostumus on erilainen. Niiden vaikutusmekanismi aivoissa on kuitenkin samanlainen ja näin ollen myös haittavaikutukset ovat samoja. Suurin ero näiden kahden lääkeryhmän välillä on se, että bentsodiatsepiinien tavoin vaikuttavat lääkkeet hajoavat ja erittyvät nopeammin elimistöstä. (Kivelä ) Lääkkeen vaikutusta ei voida kohdentaa vain tiettyyn uni- ja nukahtamiskeskukseen, vaan vaikutus ulottuu laajalle alueelle aivoissa. Tästä syystä kyseisillä lääkkeillä on hyvin paljon eri haittavaikutuksia. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinijohdannaisten tyypillinen ominaisuus on tuskaisuutta ja ahdistuneisuutta lievittävä ominaisuus. Toinen tärkeä ominaisuus on niiden väsyttävä vaikutus, joka edistää uneen vaipumista. Muita lääkkeen ominaisuuksia ovat kouristuksia estävä sekä lihaksia la-\n20 19 mauttava vaikutus. Suurina annoksina lääke saattaa aiheuttaa muistamattomuutta. Eri bentsodiatsepiinijohdannaisten suurin ero on niiden hajoamis- ja erittymisnopeudessa elimistössä. Näin olleen lääkkeet voidaankin jakaa pitkävaikutteisiin, keskipitkävaikutteisiin ja lyhytvaikutteisiin lääkkeisiin. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinien tavoin vaikuttavien lääkkeiden ryhmään kuuluu kolme lääkeainetta; tsopikloni, tsolpideemi ja tsaleploni. Näiden lääkeaineiden väsymystä aiheuttava vaikutus on melkein yhtä voimakas kuin bentsodiatsepiinijohdannaisten. Ne eivät kuitenkaan ole yhtä tehokkaita lievittämään ahdistusta ja tuskaisuutta. Myös niiden vaikutukset ehkäistä kouristuksia ja lamauttaa lihaksia ovat vähäisemmät kuin bentsodiatsepiinijohdannaisten. (Kivelä ) Molempien lääkeryhmien vaikutusajat ovat iäkkäillä ihmisillä pidemmät kuin keski-ikäisillä. Tämä johtuu esimerkiksi normaalista maksan ja munuaisten toimintakyvyn heikkenemisestä ihmisen ikääntyessä. Bentsodiatsepiinijohdannaiset ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet ovat rasvaliukoisia. Ikäihmisten elimistön rasvapitoisuus on suurempi kuin keski-ikäisillä. Tämä vaikuttaa lääkeryhmien varastoitumiseen ikäihmisen elimistössä. Koska lääkkeen vaikutusaika on pidempi ja se pystyy varastoitumaan ikäihmisen elimistöön, on niiden käyttö iäkkäillä ongelmallisempaa kuin nuoremmilla. (Kivelä ) Diatsepaami, klooridiatsepoksidi ja nitratsepaami ovat pitkän vaikutusajan omaavia bentsodiatsepiinijohdannaisia. Pitkän vaikutusaikansa takia kyseisiä lääkkeitä ei yleensä tulisi käyttää ikäihmisillä, sillä lääke voi varastoitua elimistöön, joka aiheuttaa huomattavia sivuvaikutuksia. (Kivelä ) Oksatsepaami ja tematsepaami ovat vaikutusajaltaan keskipitkiä bentsodiatsepiinijohdannaisia, joita käytetään iäkkäiden unettomuuden hoidossa. Oksatsepaami on esimerkiksi ahdistuneisuuden hoitoon tarkoitettu lääkeaine, kun taas Tematsepaami on tarkoitettu erityisesti unettomuuden hoitoon. Oksatsepaamia suositellaan iäkkäiden hyvin voimakkaan ahdistuneisuuden hoitoon päivällä. Tematsepaami on tarkoitettu toiminnallisen unettomuuden lyhytkestoiseen hoitoon tarvittaessa otettuna. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinien tavoin vaikuttavien lääkkeiden vaikutusaika on lyhyempi kuin bentsodiatsepiinijohdannaisten. Tästä syystä niiden käyttö voi olla ongelmallista iäkkäillä. Lääkeaine voi poistua elimistöstä jo muutaman tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta, joka saattaa aiheuttaa heräämisen keskellä yötä tai aamuyöstä. Tämä saattaa myös aiheuttaa yöllistä sekavuutta. Tästä syytä kyseisiä lääkeaineita ei yleensä suositella käytettäväksi iäkkäillä. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinijohdannaiset sekä niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet aiheuttavat voimakkaan fyysisen sekä psyykkisen riippuvuuden. Iäkkäille riippuvuus kehittyy herkemmin. Jo 2-3 viikon päivittäinen käyttö voi johtaa riippuvuuteen. Vieroitusoireet syntyvät, kun aivojen bentsodiatsepiinireseptorit jäävät ilman päivittäistä lääkeannosta. Vieroitusoireita syntyy lähes\n21 20 jokaiselle, joka lopettaa käytön äkillisesti. Tästä syystä lääkkeiden lopetus tulee olla suunnitelmallista ja käyttö tulee lopettaa asteittain. Vieroitusoireisiin kuuluvat hermostuneisuus, ärsyyntyneisyys, psyykkinen tuska, ahdistuneisuus, tärinä, vapina, hikoilu ja unettomuus. Jopa sydämen tykytykset ovat mahdollisia. (Kivelä ) Vieroitusoireet ovat pahempia, mikäli käyttö lopetetaan nopeasti. Iäkkäiden potilaiden kohdalla tulee huomioida, että lääkeainetta on voinut kertyä elimistöön, jolloin heidän kohdallaan vieroitusoireet voivat ilmetä normaalia myöhemmin. Vieroitusoireiden ehkäisemiseksi bentsodiatsepiinien ja niiden tavoin vaikuttavien lääkkeiden käyttö tulee lopettaa lääkeannosta vähitellen vähentäen. Mitä pidempään potilas on käyttänyt lääkettä, sitä pidemmän ajan kuluessa lääke on lopetettava. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinit ja niiden tavoin vaikuttaviin lääkkeisiin voi kehittyä toleranssi. Tällä tarkoitetaan elimistön tottumista lääkkeeseen, jolloin sen teho on heikompi tai se voi hävitä kokonaan. Tällöin päivittäistä lääkeannosta joudutaan nostamaan, jotta lääkkeellä saada aikaan toivottu vaikutus. Bentsodiatsepiinijohdannaiset ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet unettomuuden hoidossa menettävät tehonsa jopa kolmen tai neljän kuukauden säännöllisen käytön jälkeen. Pitkäkestoisella käytöllä ei ole todettu myönteisiä vaikutuksia unettomuuden hoidossa. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinijohdannaiset ja niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet ovat kolmiolääkkeitä, joka tarkoittaa, että lääke heikentää havainto- ja toimintakykyä. Lääkkeen vaikutus voimistuu, mikäli henkilö käyttää muuta keskushermostoon vaikuttavaa lääkettä tai hänellä on keskushermostoon liittyvä sairaus. Yleisiä kognitiivisia haittavaikutuksia ovat muistin, tarkkaavaisuuden, keskittymiskyvyn, ongelmien ratkaisukyvyn, älykkyyden sekä liikesuoritusten hidastuminen ja heikkeneminen. Jo lyhytaikainen lääkkeen käyttö aiheuttaa haittavaikutuksia, mutta käytettäessä lääkettä pitkään haittavaikutukset lisääntyvät. (Kivelä ) Bentsodiatsepiinijohdannaiset sekä niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet lisäävät huimauksen tunnetta heikentämällä tasapainonhallintaa. Osittain tämä selittyy kognitiivisten toimintojen heikkenemisen kautta. Osasyy on myös se, että kyseiset lääkeaineet lamaavat lihasvoimia. Lääkkeen kyky heikentää lihasvoimia on kuitenkin yksilöllinen. Ongelmat tasapainon ylläpitämisessä johtavat kävelyn epävarmuuteen, horjumiseen kävellessä ja jopa kaatuiluun. (Kivelä ) Väsymys on myös yksi näiden lääkkeiden haittavaikutuksista. Kyseisiä lääkkeitä pitkään käyttäneet vanhukset eivät jaksa toimia tavanomaisesti ja he saattavat nukahdella päivisin. Lääkkeet voivat jopa edistää masennuksen puhkeamista. Esimerkiksi haluttomuus, toivottomuus, väsymys sekä jaksamattomuus voivat olla masennusoireita vuosia jatkuneen bentsodiatsepiinijohdannaisten tai sen tavoin vaikuttavan lääkkeen käytöstä. (Kivelä )\n22 Depressiolääkkeet Depressiolääkkeet kuuluvat osana unettomuuden hoitoon vain, jos unettomuus aiheutuu keskivaikeasta tai vaikeasta masennuksesta. Kun henkilö on sairastunut masennukseen, ei pelkkä lääkehoito riitä. Psykologinen tuki, terapiat ja liikunta- ja sosiaaliset ryhmät liittyvät yhtä vahvasti masennuksen hoitoon. Lääkityksen valinta juuri unettomuuden hoitoon on tärkeää, koska markkinoilla on depressiolääkkeitä, jotka aiheuttavat masennustilaan liittyvän unettomuuden pahenemista. Kyseisiä lääkkeitä ovat muun muassa sitalopraami ja essitelopraami. Kuitenkin vaikeaa tai keskivaikeaa masennusta sairastavan unettomuuden hoitoon sopivat depressiolääkkeet lisäävät väsymystä. Monet lääkkeistä aiheuttavat väsymystä etenkin käytön alussa. Näin vaikuttavat esimerkiksi mirtatsapiini ja tratsodoni. (Kivelä ) 6.3 Muut unilääkkeet Melatoniini on hormoni, jota ihmisen oma elimistö tuottaa aivojen käpyrauhasessa. Melatoniini toimii luonnollisena unihormonina ja vaikuttaa uni-valverytmin ylläpitämiseen. Silmän verkkokalvolle pääsevän valon määrä vaikuttaa eritykseen. Pimeällä hormonia erittyy paljon, kun taas valoisalla eritys käpylisäkkeestä on vähäistä. (Kivelä ) Tämä hormonituotanto kuitenkin muuttuu ikääntyessä. Erityisesti yöllinen eritys on vanhuksilla vähäisempää kuin nuorilla. Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla valosta riippuva vuorokausirytmi puuttuu lähes kokonaan (Kivelä ). Tämän vuoksi melatoniinia on alettu käyttää pieninä annoksina unettomuuden hoitoon, erityisesti vanhuksilla ja muistisairailla. (Kivelä ) Melatoniinin on havaittu vaikuttavan positiivisesti toiminnallisen ja primäärisen unettomuuden sekä uni-valverytmin häiriöiden kohdalla. Melatoniinin tehosta sekundaarisessa unettomuudessa ei ole tutkittua hyötyä (Duodecim ). Erityisesti hormoni helpottaa nukahtamista, mutta myös unen pidentymistä sekä heräilyjen vähenemistä on havaittu. Osa potilaista saattaa hyötyä melatoniinista heti, kun toiset tarvitsevat useamman kuukauden käytön ennen avun saamista. Myös melatoniinin kohdalla on tärkeää muistaa, että kaikki potilaat eivät siitä hyödy. (Kivelä ) Melatoniinin haittavaikutukset ovat tyypillisesti muita unettomuuden lääkehoidossa käytettäviä valmisteita pienemmät, sillä kyseessä on elimistön normaali hormoni (Kivelä ). Lisäksi melatoniini on lyhytvaikutteinen puolittuen minuutissa. Korkein pitoisuuskin saavutetaan suun kautta otettavan lääkityksen yhteydessä 20 minuutissa. (Kivelä ) Käyttäjillä ei yleensä esiinny bentsodiatsepiinijohdannaisia käyttävien potilaiden tavoin kaa-\n23 22 tuilua, muistin heikentymistä, tokkuraisuutta tai liiallista väsymystä päiväsaikaan. Melatoniinin teho saattaa voimistua liiaksi, mikäli potilas saa samanaikaisesti masennuslääkkeenä käytettävää fluvoksaamia tai antibioottina käytettävää siprofloksasiinia. (Kivelä ) Myös varfariinia (Marevan-lääkitys) käyttävien ja epileptikkojen kohdalla käyttöä tulee harkita ja toteuttaa varoen (Duodecim 2008). Melatoniinin käyttö voidaan lopettaa vierottamatta, mutta lisäksi sen pitkäaikaisen käytön hyödyistä on bentsodiatsepiineistä poiketen myönteisiä tuloksia (Kivelä ). Potilas saa melatoniinilääkityksen aikana 0,5-6mg melatoniinia päivittäin samaan aikaan ennen nukkumaanmenoa (Duodecim ). Annosta voidaan erityisesti muista unilääkkeistä vierotettaessa tarvittaessa nostaa jopa 9mg asti, mikäli potilas ei hyödy pienemmästä määrästä. Melatoniini on nykyään Euroopan lääkelaitoksen hyväksymä unettomuuden hoitomuoto (Kivelä ) ja sitä suositellaankin pitkäaikaiseen unettomuuteen sekä aikaerosta johtuvaan unettomuuteen erityisesti iäkkäille (Duodecim ). Tuore tutkimus (Wade, Ford, Grawford, McConnachie, Nir, Laudon & Zisapel 2010) osoittaa melatoniinin hyödyllisyyttä erityisesti ikäihmisten unettomuuden hoidossa. Yli 65-vuotiaat hyötyvät melatoniinista suurella todennäköisyydellä ja vaikutus tehostuu jopa 6 kuukauden ajan. Kuuden kuukauden yhtämittaisesta käytössä ei todettu merkittäviä sivuvaikutuksia. Tutkimus osoitti kuitenkin, että melatoniinin vaikutus on hyvin yksilöllinen. Mittaamalla hoitoa edeltänyttä melatoniinitasoa ei voitu ennustaa lääkkeen vaikutusta. Tämän vuoksi melatoniinitason mittaamista hoitoa edeltävästi ei pidetä tarpeellisena. Psykoosilääkkeillä tyypillisesti hoidetaan psykiatrisia potilaita, joilla on vaikeita harhoja. (Kivelä ) Erityistapauksessa psykoosilääkkeet voivat tulla kyseeseen myös unettomuuden hoidossa. Erityisesti tämä vaihtoehto tulisi huomioida hoidettaessa potilasta, jolla on psykoottinen perussairaus sekä siihen liittyvää sekundaarista unettomuutta. (Duodecim ) Lisäksi pientä annosta psykoosilääkettä voidaan käyttää muistisairaan potilaan illalliseen levottomuuteen sekä siihen liittyvään unettomuuteen. Muuten psykoosilääkkeiden käyttöä unettomuuden hoidossa tulisi kuitenkin välttää eikä erityisryhmillekään käyttää pitkäaikaisena. (Kivelä ) Psykoosilääkkeillä on nimittäin runsaasti mahdollisia sivuvaikutuksia (Duodecim ). Tällaisia oireita voivat olla esimerkiksi jäykkyys, suun kuivuminen, ummetus ja levottomuus (Kivelä ). Antihistamiinit ovat alun perin allergialääkkeitä, mutta niillä on usein haittavaikutuksena väsyttävä ominaisuus. Tämän vuoksi antihistamiineja, kuten hydroksitsiinia, on käytetty ajoittain myös unettomuuden hoidossa. (Kivelä ) Antihistamiinien hyödystä unettomuuden hoidossa ei kuitenkaan ole näyttöä. Lisäksi antihistamiineilla on runsaasti sivuvaikutuksia, kuten päänsärkyä, suun kuivumista ja uupuneisuutta (Lääketietokeskus 2009), väsyttävän vaikutuksen ohella (Duodecim ), jotka korostuvat erityisesti iäkkäiden kohdalla\n24 23 (Kivelä ). Antihistamiineja ei tulisi käyttää ainakaan pitkäaikaisesti unettomuuden hoidossa. (Duodecim ) Tryptofaani on aivoissa muodostuvan serotoniinin esiaste. Tämä ihmiselle välttämätön aminohappo kulkee veren mukana aivoihin muuttuen siellä serotoniiniksi, joka on aivojen välittäjäaine. Serotoniini osallistuu keskushermostossa esimerkiksi kehon lämmön, kivun ja verenpaineen säätelyyn sekä univalve-rytmiin. Tryptofaania käytetään masennuksen ja unettomuuden hoitoon, sillä sen puutteella on havaittu olevan yhteyttä unettomuuteen. (Kivelä ) Tehosta ei ole kuitenkaan riittävästi tutkittua tietoa. Potilaat ovat hyötyneet toistaiseksi niin korkeista annoksista, että haittavaikutukset ovat olleet merkittäviä. (Duodecim ) Erityisesti haitat korostuvat, mikäli potilas samanaikaisesti käyttää masennuslääkkeitä tai kipulääkkeenä käytettävää tramadolia (Kivelä ). Käypä Hoito suositus (Duodecim ) ei teorian puutuessa pysty ottamaan kantaa tryptofaanin tehoon, mutta korostaa liiallisia haittavaikutuksia. Tryptofaania ei tulisi käyttää vanhusten unettomuuden hoitoon (Kivelä ). Valeriaanauutetta käytetään lievän unettomuuden hoidossa. Se on turvallinen potilaalle, mutta sillä ei kovin merkittävää tehoa. (Duodecim ) Virmajuuresta saatavaa uutetta on tutkittu melko rajallisesti, mutta osa lieväoireisista potilaista kuitenkin hyötyy siitä. Toiset saavat avun heti, mutta osalla vaikutukset näkyvät vasta 2-4 viikon kuluttua. Haittana valeriaanauutteessa on erityisesti se, että yhteisvaikutuksia muiden lääkkeiden kanssa tunnetaan huonosti. Varfariini-hoitoon (Marevan-lääkitys) valeriaanalla tiedetään olevan vaikutusta. Lyhytaikaisessa toiminnallisen unettomuuden hoidossa valeriaanaa voidaan käyttää, mutta pitkäaikaiseen käyttöön sitä ei suositella. (Kivelä ) Nykyään yritetään kehittää entistä parempia ja vähemmän haittavaikutuksia sisältäviä vaihtoehtoja unettomuuden lääkehoitoon (Partonen ). Lääkkeetöntä hoitoa tulisi suosia entistä enemmän, mutta on epärealistista ajatella, että selvittäisiin kokonaan ilman unilääkkeitä (Seppälä ). Aiemmat unilääkkeet sedatoivat potilaan nukkumaan, kun uudet aikabiologiset unilääkkeet pyrkivät tahdittamaan potilaan nukahtamaan. Melatoniini on aikabiologinen unilääke. (Partonen ) Markkinoilla on myös melatoniinireseptoreihin vaikuttava ramelteoni, joka on tarkoitettu aikuisten nukahtamisvaikeuksiin. Ramelteoni on melatoniinin kaltainen, mutta pitkävaikutteisempi. Tämän vuoksi säännöllisessä käytössä saattaa ilmetä haittavaikutuksia, vaikka yleisesti ramelteoni on melatoniinin tavoin hyvin siedetty ja haittavaikutuksiltaan vähäinen. (Partonen ) Aikabiologiseksi unilääkkeeksi lasketaan myös esimerkiksi maniassa käytettävä litium, joka hidastaa ihmisen sisäisen kellon toimintaa (Partonen ). Näiden aikabiologisten unilääkkeiden ohella uusia kehitetään jatkuvasti. Esimerkiksi masennustilojen hoitoon kehitetystä agomelatiinista saattaisi tulevaisuudessa olla pitkäkestoiseen\n25 24 turvalliseen unettomuuden lääkehoitoon. Asiantuntijat uskovatkin aikabiologisten unilääkkeiden vähitellen syrjäyttävän tilapäiseen käyttöön tarkoitetut vanhemmat unilääkkeet vähäisempien sivuvaikutusten ja sedatoimattomuutensa vuoksi. (Partonen ) Toistaiseksi ylipäätään muiksi unilääkkeiksi luokiteltavien unilääkkeiden käyttö on kuitenkin edelleen varsin vähäistä esimerkiksi bentsodiatsepiineihin verrattuna (Lääkelaitos 2009). 7 Unettomuuden lääkkeetön hoito 7.1 Elämäntavat Terveelliset elämäntavat ovat tärkein unettomuuden lääkkeetön hoitokeino. Ne auttavat pitämään ihmisen elimistöä tasapainossa, mikä edesauttaa normaalia unirytmiä. Unettomuutta hoidettaessa ei mitään osaa terveyden ylläpitämisessä tulisi unohtaa. Esimerkiksi pelkkä suositustenmukainen ruokailu ei tuo haluttuja tuloksia, vaan siihen tulisi yhdistää myös tarpeeksi liikuntaa. Terveelliset elämäntavat eivät vain auta poistamaan unettomuutta, vaan myös ehkäisevät sen syntyä. Ne ovat myös halpoja hoitovaihtoehtoja toteuttaa eikä niistä aiheudu haittaa. Elämäntapojen muutokset voivat viedä jonkin verran aikaa, mutta tärkeintä on oma suhtautuminen ja sitoutuminen muutoksiin. Unen kannalta myönteisten vaikutusten tulo voi kestää jonkin aikaa, mutta muutoksen tapahtuessa vaikutukset kestävät pitkään. (Kivelä ) Vääränlainen tai liian vähäinen ravinto on yksi yleisimmistä päiväsaikaan väsymystä aiheuttavista syistä. Yöllisen unettomuuden syy voi olla liian niukka ravintoaineiden saanti, jolloin elimistö ei jaksa toimia normaaliin tapaansa. (Kivelä ) Aamiainen on unen kannalta tärkeä ateria, koska sen avulla kerätään energiaa päivän toimintoihin. Runsas terveellinen aamiainen auttaa ihmistä aloittamaan päivänsä tarmokkaammin ja jaksamaan muissa toimissa ja tehtävissä. (Partinen & Huovinen ) Erityisesti aamiaisella tulee kiinnittää huomiota riittävään nesteen saantiin. Nestetasapainosta huolehtiminen estää alhaisen verenpaineen aiheuttamaa aamuhuimausta. Paljon kaloreita sisältäviä ruokia, erityisesti nopeasti imeytyviä hiilihydraatteja, kannattaa aamu- ja päiväsaikaan välttää niiden väsyttävän vaikutuksen vuoksi. Päivän viimeinen kunnon ateria tulisi nauttia noin kello kuuden ja kahdeksan välillä. Silloin täytetään suurin osa päivän kaloritarpeista. Hiilihydraattipitoinen ruoka, kuten makea jälkiruoka helpottaa nukahtamista. Raskasta, hitaasti sulavaa ruokaa, kuten kokolihapihvejä ja sieniä tulee kuitenkin välttää, koska ne häiritsevät yöunta. Viimeisen aterian jälkeen tulisi valvoa vielä runsas tunti. (Partinen & Huovinen )\n26 25 Kahvi on noussut hyvin puhutuksi aiheeksi terveyttä edistävässä keskustelussa. Sen terveysvaikutuksista on monenlaista tietoa, niin hyvää kuin pahaakin. Kuitenkin on varmaa, että kahvin sisältämällä kofeiinilla on piristävä vaikutus ja siksi sitä ei kannata juoda 3-4 tuntia ennen nukkumaan menoa. Myös tee sisältää kofeiinia, mutta markkinoilla on myös kofeiinittomia tee-vaihtoehtoja. Esimerkiksi vihreää teetä voi rauhassa juoda ennen nukkumaan menoa, sillä kuuma juoma saattaa edesauttaa väsymyksen tunnetta (Kivelä ). Alkoholin vaikutus uneen on ristiriitainen, sillä se helpottaa nukahtamista, mutta voi häiritä myöhempää unta (Partinen & Huovinen ). Alkoholin nauttiminen esimerkiksi lasillisella punaviiniä illallisella voi olla terveyden ja unen kannalta positiivista. Kuitenkin tämän suosituksen ylitys lisää alkoholin huonoja vaikutuksia. (Partinen & Huovinen ) Liiallinen alkoholin käyttö aiheuttaa unen rakenteessa muutoksia; nukahtaminen vaikeutuu, pinnallinen uni lisääntyy ja hidasaaltounen määrä vähenee (Lindberg yms ). Tupakoinnin on osoitettu vaikuttavan haitallisesti unen rakenteeseen; nukahtaminen vaikeutuu, unen määrä vähenee ja laatu huononee. Syy löytyy tupakan sisältämästä nikotiinista ja siihen liittyvistä vieroitusoireista. (Partinen & Huovinen ) Liikunnan on monissa tutkimuksissa osoitettu parantavan ihmisen terveyttä, elimistön tasapainoa ja sitä kautta parantavan myös unen laatua. Tärkeää on, että liikunta on itse liikkujalle mieluista. Liikuntalajin vaihtelu on myös suositeltavaa. Näin mielenkiinto ja halu liikkua päivittäin säilyvät. Liikuntaa tulisikin harrastaa päivittäin, jotta sen suotuiset vaikutukset säilyisivät. Esimerkiksi puolesta tunnista pariin tuntiin kestävä kävely parantaa unen laatua. Tehokas, mahdollisesti hien pintaan nostattava liikunta antaa parhaat tulokset unen kannalta. (Kivelä ) Liikunta tulee aina suhteuttaa henkilön fyysiseen kuntoon. Vähäinen liikunta on parempi kuin ei mitään, joten huonokuntoisiakin tulee kannustaa liikkumaan omaan tahtiinsa. Liikuntarajoitteisille on kehitetty erilaisia mahdollisuuksia liikkua. Esimerkiksi tuolijumppa tai voimistelu on hyvä vaihtoehto henkilöille, joille seisominen tuottaa vaikeuksia. Liikunta juuri ennen nukkumaan menoa voi häiritä nukahtamista, jonka vuoksi liikunnan jälkeen tulisi valvoa vielä noin 2-3 tuntia. (Kivelä ) Fyysisen terveyden ylläpitäminen on hyvin tärkeää laadukkaan, virkistävän unen kannalta. Fyysisen hyvinvoinnin lisäksi on tärkeää pitää huolta henkisestä hyvinvoinnista. Fyysinen ja henkinen hyvinvointi tukevat toisiaan. Henkisestä hyvinvoinnista pidetään huolta sijoittamalla elämään riittävästi miellyttävää toimintaa ja seurustelua kanssaihmisten kanssa. Kuitenkin liian kiireinen aikataulu ja ylirasittuminen johtavat stressiin, joka vaikuttaa uneen negatiivisesti. Tyytyväisellä mielellä ihmisen on mukavampi mennä nukkumaan ja nukahtaa, jolloin mahdollisuus laadukkaaseen uneen paranee. Kun elämä tuntuu mielekkäältä, on myös helpompaa noudattaa unenlaatua edistäviä terveellisiä elämäntapoja. (Kivelä )\n27 Perussairauksien hoito Usein erityisesti iäkkäiden ihmisten unettomuuden taustalla on herääminen kipuun tai muuhun fyysiseen oireeseen (Kivelä ). Unettomuus harvoin johtuu pelkästään fyysisestä sairaudesta, mutta ne lisäävät riskiä merkittävästi (Duodecim ). Perussairauksien huolellinen hoitaminen ja tasapainottaminen kuuluvat siis olennaisena osana unettomuuden hoitoon (Duodecim ). Mahdollisimman hyvän unen takaamiseksi potilaan verenpaine tulisi olla tasapainossa. Alle 120/60 mmhg päiväaikaisilla verenpaineilla potilas saattaa kärsiä liian matalan verenpaineen aiheuttamasta unettomuudesta. Unen aikana verenpaine laskee vielä päiväaikaista matalammalle. (Kivelä ) Unen kannalta optimaalinen tavoitetaso olisi /70 90 mmhg. Tavoitetason saavuttamisen on todettu lisäävän erityisesti unen yhtäjaksoisuutta. (Kivelä ) Uniapnea - potilas kärsii toistuvista yöllisistä hengitysteiden ahtautumisesta johtuvista hengityskatkoksista. Hallitsevia oireita ovat tyypillisesti unen laadun huononeminen, yöllinen heräily ja päiväsaikainen väsymys. Merkittävä osa potilaista kärsii ylipainosta ja verenpainetaudista, joten sairauden hoitoon liittyy keskeisesti elämäntapojen hallinta. Varma diagnoosi tehdään unirekisteröinnillä eli unipolygrafialla. Elämäntapojen ohella uniapneaa hoidetaan erityisesti ylipaine- eli CPAP-hoidolla. Erityistapauksissa myös leikkaushoito voi tulla kyseeseen. (Partinen & Huovinen ) Levottomat jalat on varsin yleinen oireyhtymä. Jopa 10 % suomalaisista aikuisista kärsii vaivasta. Erityisesti levottomia jalkoja esiintyy dialyysi- ja reumapotilailla. (Duodecim ) Potilaat hakeutuvat hoitoon tyypillisesti nukahtamisvaikeuksien vuoksi (Seppälä ). Osalle näistä potilaista saattaa olla liian alhainen kudosraudan pitoisuus. Korjaavasta rautakuurista voi olla hyötyä myös levottomiin jalkoihin. (Duodecim ) Toisaalta oireyhtymä on liitetty myös eräiden b-vitamiinien puutteeseen, joten näiden riittävään saantiin tulisi kiinnittää huomiota (Seppälä ). Myös säännöllisestä päivittäisestä pohkeiden venyttelystä saattaa olla apua (Kivelä ). Lisäksi käytetään esimerkiksi fysikaalisia hoitoja ja liikuntaa ennen nukkumaan menoa. Kahvin juomista tulisi välttää muiden unettomien potilaiden tavoin ilta-aikaan. (Seppälä ) Usein erityisesti iäkkäiden unta voi häiritä ja unettomuutta aiheuttaa erilaiset virtsavaivat. Ihmisen ikääntyessä virtsarakon seinämä jäykistyy ja samalla sen tilavuus pienenee. Samalla virtsamäärät tyypillisesti lisääntyvät. Virtsaamistarve on tiheämpää ja WC:hen tarvitsee lähteä yölläkin. Erityisesti oluen ja viinin nauttimista tulisi välttää iltaisin, koska ne lisäävät nesteen poistumista elimistöstä. Myös esimerkiksi eturauhasen liikakasvun tai virtsatieninfektion\n28 27 mahdollisuus tulisi ottaa huomioon. Huonossa hoitotasapainossa oleva diabetes voi osaltaan olla syynä virtsavaivoihin ja sitä kautta unettomuuteen. (Kivelä ) Kipu on selkeä yksittäinen unen laatuun vaikuttava tekijä. Se herkästi vaikeuttaa nukahtamista, mutta toisaalta potilaat usein myös heräävät aamulla toivottua aiemmin. (Partinen & Huovinen ) Yleisiä kiputiloja ikääntyneillä ovat esimerkiksi tuki- ja liikuntaelinten vaivat, palleatyrä tai ummetus. (Kivelä ). Myös kivun aiheuttamissa univaivoissa hoito keskittyy luonnollisesti perussairauteen (Kivelä ). Unettomuutta aiheuttavan kivun kohdalla tulisi ottaa huomioon myös mahdollisuus sopimattomasta sängystä (Kivelä ) Unettomuutta hoidettaessa tulisi siis ylipäätään aina muistaa, että perussairaudet ovat merkittävässä roolissa unettomuuden taustatekijöissä. Lähes kaikki fyysiset ja myös psyykkiset sairaudet aiheuttavat osaltaan unettomuutta ainakin joillekin potilaille (Partinen & Huovinen ). Unettomuuden syy tulisikin aina selvittää ennen hoidon aloittamista. Lääkehoidon aloittaminen lisää tutkitusti riskiä syyn selvittämisen laiminlyöntiin (Duodecim ). Jo Käypä Hoito suosituksen (Duodecim ) velvoittamana perussairaudet on hoidettava huolella. 7.3 Kognitiiviset menetelmät Tyypillisimmillään unettomuus on lyhytaikaista, esimerkiksi elämänmuutokseen liittyvää, toiminnallista unettomuutta. Erityisesti tällaisessa tilanteessa toisten ihmisten tuki ja lohduttaminen ovat merkittävässä roolissa. Paras lohduttaja voi potilaasta riippuen olla esimerkiksi perheen jäsen tai ammattihenkilö. (Duodecim ) Ylipäätään mieliala on keskeisessä roolissa unen laatuun vaikuttavana tekijänä (Partinen & Huovinen ). Uni ei tule, kun asioita jännitetään tai murehditaan vuoteessa. (Seppälä ) Pitkäaikaisen unettomuuden hoidossa kognitiivinen terapia on merkittävimmässä roolissa. Kognitiivisella terapialla on saatu jo melko vähällä pitkäaikaisen unettomuuden hoidossa hyviä tuloksia. Lisäksi tulokset ovat olleet varsin pysyviä; teho on ollut havaittavissa vielä hoidon päättymisen jälkeenkin. Ajatuksena terapiassa on potilaan toimintamallien tulkinta sekä mahdollisuuksien mukaan niiden muuttaminen. (Duodecim ). Myös rentoutuksella on saatu hyviä tuloksia unettomien potilaiden kohdalla. Unettomuudesta kärsivät potilaat ovat tyypillisesti kovia jännittämään (Seppälä ). Kireät lihakset usein vaikeuttavat unen tuloa ja myös mielen tulisi olla rauhallinen ennen nukahtamista. Usein potilaiden ei ole kuitenkaan helppo oppia rentoutumaan, joten hoito vie runsaasti aikaa. (Duodecim ) Vuoteessa olon aikaa tulisi rajoittaa sopivaksi. Vuoteeseen tulisi mennä vasta väsyneenä, jotta pystyttäisiin katkaisemaan negatiivinen ehdollistuminen. Sängyssä siis ainoastaan nukutaan\n29 28 ja rakastellaan. Vuoteesta kehotetaan myös nousemaan 15 minuutin valvomisen jälkeen, sillä liika yrittäminen vaikeuttaa entisestään unen saantia. (Saddichha 2009) Hypnoosihoitoa voidaan käyttää unettomuuden lääkkeettömänä hoitona. Sillä vaikuttaa olevan vastaava hyötyä kuin rentoutumisen harjoittelulla; kahden hoitomuodon raja onkin tässä hyvin häilyvä. Hypnoosihoidon pitkäaikaisvaikutuksia ei kuitenkaan tunneta. (Duodecim ) Potilaan pitämän unipäiväkirjan avulla voidaan erityisesti selvittää unettomuuden luonnetta sekä suunnitella tulevaa hoitoa. Päiväkirjaan merkitään esimerkiksi yöunien pituus, nukutut päiväunet sekä käytetty alkoholi ja lääkkeet. Unipäiväkirjasta lääkäri saa tarpeellista tietoa diagnostiikkaan, mutta sen tekeminen voi myös itsessään auttaa potilasta. (Partinen & Huovinen ) Erityisesti lääkkeittä käyttävillä potilailla kokemus unettomuudesta saattaa vääristyä (Partinen & Huovinen ). Tällöin todennäköisesti päiväkirjan todenmukainen täyttäminenkin voi kuitenkin olla hankalaa. Myös vuodekumppanin näkemystä voidaan kartoittaa (Duodecim ). Lisäksi myös unettomuuden hoitotulosta voidaan kartoittaa unipäiväkirjan avulla. (Saddichha 2009) 7.4 Ympäristön vaikutus unenlaatuun Pimeys säätelee uneliaisuuden tunnetta, jolloin pimeällä ihmistä väsyttää enemmän. Syksyllä valon määrä vähenee, jolloin ihminen väsyy herkemmin. Kirkasvalolamppu auttaa jaksamaan pimeänä aikana. (Partinen & Huovinen ) Aamupäivällä toteutettu hoito tahdistaa tehokkaasti elimistön biologista kelloa. Valohoito tulisi ajoittaa kelo 6:n ja 10:n välille ja hoidon tulisi olla säännöllistä. (Friman ) Makuuhuoneessa tulee siis kiinnittää huomiota valaistukseen. Hyvin valoisina kesäöinä ikkunoissa tulee olla riittävän hyvät verhot, jotta huoneesta saadaan riittävän hämärä. Pimeinä talviöinä taas voi olla tarpeellista pitää hämärää yövaloa kompastumisriskin vähentämiseksi öisillä wc-käynneillä. Yleensä hämärä yövalo ei vaikuta unen laatuun. (Kivelä ) Makuuhuoneen tulisi sijaita asunnon rauhallisimmassa osassa. Makuuhuoneesta tulisi luoda mahdollisimman rauhallinen tila. Tähän voi vaikuttaa seinien, verhojen ja huonekalujen värityksen avulla. Kirkkaita värisävyjä tulisi välttää, sillä ne eivät rauhoita mieltä. Makuuhuoneessa ei tulisi työskennellä eikä myöskään katsoa televisiota. Makuuhuone tulee pitää mahdollisimman pölyttömänä ja tuulettaa iltaisin. Ikääntyessä kehon lämmöntuotanto hidastuu ja sekä lämmönsäätelykyky heikkenee. Tästä syystä iäkkäämmät kokevat melko lämpimässä nukkumisen miellyttävämmäksi kuin viileässä. Makuuhuoneen lämpötila tulisi pitää asteen paikkeilla. (Kivelä )\n30 29 Yönaikaista lämmöneritystä voi ehkäistä kylmyyttä eristävän ja hikeä haihduttavan yöpaidan avulla. Paras materiaali yöpuvulle on puuvilla tai ohut villa. Kesällä käy ohuempikin materiaali. Jalkaterien lämpöisyys edistää nukahtamista ja hyvää yöunta. Jalkaterien ja säärten verenkierron vilkastuminen johtaa kehon muiden osien lämpötilan laskemiseen. Tämän johdosta vireystila alenee ja väsymys valtaa mielen. Parhaat sukat ovat hiostamattomat ja ne on valmistettu villasta tai puuvillasta. Sukkien tulee olla oikean kokoiset, jotta ne eivät kiristä ja heikennä verenkiertoa. Sukkien pohjat eivät saa olla liukkaat, jotta ne eivät lisää kaatumisriskiä yöllisten wc-käyntien aikana. (Kivelä ) Ihminen nukkuu lähes kolmasosan elämästään, tällöin on hyvä miettiä millainen sänky kotiin hankitaan. Erilaiset tuki- ja liikuntaelinsairaudet, kuten nivelrikko, osteoporoosi sekä selkärangan välilevyrappeumat, ovat yleisiä iäkkäiden keskuudessa. Huonossa sängyssä nukkuminen saattaa aiheuttaa heille yöllisiä kipuja. (Kivelä ) Patjan ja tyynyn tarkoituksena on tukea vartaloa sen luonnolliseen asentoon, jotta kehon on mahdollisuus levätä yön aikana. Patjan tulee myötäillä vartalon muotoja sekä tukea ristiselkää, lantiota ja hartioita. Kimmoisuus ja joutavuus ovat siis tärkeitä tekijöitä patjaa valitessa. Patjan sopivuuden voi kokeilla työntämällä kämmenen ristiselän alle; mikäli käsi juuri ja juuri mahtuu patjan ja ristiselän väliin, on patja keholle sopiva. Tärkeää on myös kiinnittää huomiota patjan materiaalin hengittävyyteen. Ihmisen iholta haihtuu jopa puoli litraa vettä yön aikana. Tämän takia kosteuden tulee haihtua patjasta, jolloin se ei tunnu hikiseltä. Patja tulisi uusia ainakin kymmenen vuoden välein. (Kivelä ) Tyynyn tarkoituksena on täyttää patjan ja pään väliin jäävä tyhjä tila niin, että kaularanka on vaakasuorassa selkärangan jatkeena. Tyynyn valintaan vaikuttaa henkilön nukkuma-asento. Mahallaan nukkuja tarvitsee pehmeän ja matalan tyynyn. Kyljellään nukkuvalle paras on kovahko tyyny, joka tukee niskaa ja kaulaa. Selällään nukkuvan tyynyn tulee olla puolikova, sillä tyyny painuu kohtalaisesti kasaan pään painaessa sitä. Tyyny menettää ajan kuluessa kimmoisuuttaan. Tyyny tulisikin vaihtaa muutaman vuoden välein. (Kivelä )\n31 30 8 Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta 8.1 Hyvä ohjelehtinen terveysaineiston laatukriteerien mukaan Terveyden edistämisen keskus on luonut terveysaineistolle tarkoitetut laatukriteerit. Kriteerit jakautuvat sisältöön, kieliasuun, ulkoasuun ja kokonaisuuteen liittyviksi. (Parkkunen yms ) Tätä kriteeristöä on käytetty pohjana ohjelehtisen suunnittelussa. Sisällön kannalta on tärkeää, että aineistolla on konkreettinen tavoite. Aineiston sisältö valitaan tämän tavoitteen perusteella. Lisäksi lukijan on havaittava helposti mihin aiheeseen aineisto liittyy sekä ymmärrettävä, mitä aineistolla tavoitellaan. (Parkkunen yms ) Ohjelehtisen tarkoituksena on lisätä kotihoidon asiakkaiden saamaa hyvin toteutettua ohjausta unettomuuteen liittyen. Sisältö tarjoaa tietoa unettomuuteen liittyvän ohjauksen tueksi. Lisäksi ohjelehtisessä on erillinen johdanto, jossa sen tavoite ja tarkoitus tulevat esille. Sisällön laatukriteereihin liittyy myös oikea, virheetön ja ajan tasalla oleva tieto. Lisäksi tiedon tulee olla tutkittua ja lähteiden selvillä. (Parkkunen yms ) Opinnäytetyössä on kiinnitetty erityistä huomiota lähteiden valintaan luotettavan ohjelehtisen aikaansaamiseksi. Työssä on käytetty lähteenä tutkittuun tietoon perustuvia kirjoja, jotka monet ovat alaan erikoistuneiden lääkäreiden kirjoittamia. Lisäksi työssä on käytetty esimerkiksi lääketieteen ja hoitoalan artikkeleita. Työhön on pyritty valitsemaan kaikkein tuoreimmat lähteet ajantasaisen tiedon tavoittamiseksi. Kaikki lähteet ovat 2000-luvulla kirjoitettuja. Sisällön viimeinen laatukriteeri koskee tiedon sopivaa määrää. Terveysaineisto voi olla joko kattava tietopaketti tai tiivis, keskeiset asiat ytimekkäästi kertova kokonaisuus. Tiedon määrä valitaan tavoitteen mukaan, mutta lisäksi on huomioitava ihmisen omaksumiskyvyn rajallisuus. Materiaaliin tulisi valita vain vastaanottajan kannalta olennainen tieto. (Parkkunen yms ) Opinnäytetyön tarkoituksena on tehdä tiivis ohjelehtinen. Jo tämä lähtökohta rajaa tiedon määrää. Lisäksi on kuitenkin huomioitava, että ohjelehtinen on suunnattu ammattihenkilöille. Tämän vuoksi lukijan omaksumiskyky aiheesta tulee olemaan hieman laajempi ja toisaalta tiedon tarve suurempi. Ohjelehtisestä ei kuitenkaan haluttu tehdä liian pitkää, sillä käytettävyys kärsisi. Tarkoituksena oli tehdä ohjelehtinen, jonka hoitaja ehtii lukea oman työnsä ohessa kerratakseen unettomuuden hoitoon liittyviä aiheita. Kieliasun laatukriteerit painottuvat erityisesti helppolukuisuuteen. Kirjallisesta materiaalista ei ole hyötyä, jos vastaanottaja ei sitä pysty lukemaan ja omaksumaan. Helposti ymmärrettävä teksti on esimerkiksi kuvitusta tärkeämpää. Luettavuutta helpottavat lyhyet sanat sekä 5-10 sanan mittaiset lauseet. Vaikeiden käsitteiden käyttö vaikeuttaa omaksumista. Lisäksi asioiden esittäminen positiivisesta näkökulmasta helpottaa lukemista. Passiivin sijaan tulisi käyt-\n32 31 tää aktiivimuotoa. Aiheen vaihtuessa tulisi myös kappaleen vaihtua. (Parkkunen yms ) Ohjelehtistä tulevat käyttämään ammattilaiset. Tästä huolimatta haluttiin kiinnittää erityistä huomiota helppolukuisuuteen, jotta materiaali ei jäisi käyttämättä vaikealukuisuuden ja aikapulan vuoksi. Ohjelehtistä tehtäessä kiinnitettiin laatukriteerien mukaisesti huomiota sanojen ja lauseiden pituuteen sekä suosittiin aktiivimuotojen käyttöä ja tiheitä kappaleenvaihtoja. Ammattihenkilöt ymmärtävät usein vaikeitakin alan käsitteitä, mutta käytettävyyden helpottamiseksi haluttiin käyttää niitä mahdollisimman vähän. Ulkoasuun liittyviä laatukriteerejä ovat sisällön esittäminen selkeästi, hahmotettavuus sekä tekstiä tukeva kuvitus. Selkeyttä voidaan lisätä monilla asioilla. Tekstin kirjasintyyppi sekä sen koko vaikuttavat merkittävällä tavalla. Terveysaineistossa kirjasinkoon on oltava vähintään 12, lukija kunnasta riippuen jopa suurempi. Selkeäksi havaittuja kirjasintyyppejä ovat esimerkiksi Arial, Helvetica, Gill sekä Verdana. Lihavointia ja kursivointia ei tule käyttää kuin otsikoissa. Isojen kirjainten hahmottaminen on vaikeaa, joten pieniä kirjaimia tulisi suosia otsikoita myöden. (Parkkunen yms ) Lisäksi teksti sijoitteluun tulisi kiinnittää huomiota. Teksti tulisi sijoitella riittävän väljästi sekä valita tärkeimmät asiat alueen keskelle helposti havaittavaksi. Molempien reunojen tasaaminen vaikeuttaa lukemista, sillä sanojen välit ovat tällöin vaihtelevan mittaisia. Reunoilla tulisi olla riittävästi tilaa. Normaalilla arkilla ei tulisi käyttää yli kahta palstaa, sillä muutoin rivit lyhenevät liikaa vaikeuttaen lukemista. Myös palstojen välillä tulisi olla riittävästi tilaa. (Parkkunen yms ) Viimeisenä kohtana selkeyttä lisää materiaalissa käytetty kontrasti. Musta, tummanvihreä ja tummansininen sopivat käytettäväksi valkoisella taustalla. Harmaita sävyjä ei tulisi käyttää. Mustalle tekstille sopii myös keltainen tai pastillin vihreä tausta, mutta taustan tulisi kuitenkin olla aina yksivärinen. (Parkkunen yms ) Ohjelehtisessä on käytetty kirjasin tyyppiä Verdana, koko 12. Ohjelehtisen kohderyhmänä ovat asiakkaiden sijaan kotihoidon työntekijät, joten erityistä huomiota vanhusten heikkonäköisyyteen ei tarvita. Työssä suosittiin suositellusti pieniä kirjaimia sekä riittäviä reunatiloja. Riviväli on tilava. Ohjelehtinen on A5-kokoinen, joten työssä ei käytetty palstoja likaa lyhenevien rivien vuoksi. Työssä on huomioitu kontrastiin liittyvät ohjeet. Valkotaustainen paperi hukkuu helposti muiden joukkoon, joten työhön valittiin keltainen väri ohjelehtisen taustaksi. Hahmotettavuuteen liittyvä laatukriteeri liittyy sanoman ymmärrettävyyteen. Hahmotettavuutta voidaan lisätä kirjasintyyliä vaihtamalla. Värien käyttäminen korostuskeinona tärkeille asioille on vaikeaa, sillä kontrasti kärsii. Lihavoinnin sijaan tekstin kokoa kannattaa suuren-\n33 32 taa. Kursivointi sopii vain otsikoihin eikä alleviivausta tai harventamista tulisi käyttää ollenkaan. Otsikoiden ja tärkeimpien asioiden on kuitenkin hyvä erottua, sillä tällöin lukija saa käsityksen aiheesta jo sitä vilkaisemalla. (Parkkunen yms ) Ohjelehtisessä käytettiin ainoastaan mustaa tekstiä. Tärkeimmät kohdat ja otsikot eroteltiin koon muutoksella. Suosituksen mukaisesti työssä ei käytetty kursivointia, alleviivausta tai harventamista. Kuvien käyttäminen terveysaineistossa on hyödyllistä. Asiat säilyvät muistissa paremmin, kun lukija voi yhdistää kuvan lukemaansa. Kuvituksella on tutkitusti luettavuutta pienempi merkitys, mutta yhdistämällä saadaan silti parempi vaikutus lukijaan. Erityisesti kuvituksen on havaittu kiinnittävän lukijan huomion aineistoon. Tärkeää on kuitenkin, että kuvitus sopii aineistoon sekä aiheeseen. Kuvien tuleekin olla informatiivisia sekä tekstiin liittyviä. Lisäksi niiden tulisi olla selkeitä. Kuvat kannattaa sijoittaa jokaisella sivulla samaan kohtaan, mutta niiden ei tulisi olla tekstin taustana. (Parkkunen yms ) Erityisesti mainitun tunnelman luomisen ja huomion herättämisen vuoksi haluttiin ohjelehtiseen liittää muutamia kuvia. Kuvat liittyvät kiinteästi uneen ja unettomuuteen sekä niihin vaikuttaviin tekijöihin. Kuvien selkeyteen kiinnitettiin erityistä huomiota. Tekijänoikeuksiin liittyen ohjelehtisessä ei käytetty olemassa olevia kuvia, vaan kuvat tehtiin ohjelehtistä varten. Lopulta terveysaineiston kokonaisuudelle on myös määritelty omat laatukriteerinsä. Nämä laatukriteerit ovat kohderyhmän määrittely ja sen kunnioittaminen sekä huomioin herättäminen ja tunnelma. Kohderyhmä on määriteltävä tarkasti ja muodostettava selkeä kuva sen tarpeista, jotta tuotetaan hyödyllinen materiaali. Toisaalta kohderyhmää on myös kunnioitettava aineistoa suunniteltaessa. Ensivaikutelmalla vaikutetaan erityisesti tutustumishalukkuuteen ja toisaalta välitetty tunnelma vaikuttaa viestiin suhtautumiseen. (Parkkunen yms , 18 20). 8.2 Lopulliset sisällölliset valinnat Ohjelehtisen sisällön valintaan vaikutti keskeisesti sen kohderyhmä. Ohjelehtinen on suunnattu kotihoidon työntekijöille, jotka ovat hoitoalan ammattilaisia. Tämän vuoksi lopullisesta ohjelehtistä tehtäessä korostettiin erityisesti unettomuuteen liittyviä lääkkeettömiä hoitokeinoja. Näihin hoitaja pystyy helposti vaikuttamaan itsenäisesti omassa työssään. Lääkkeellisestä hoidosta haluttiin korostaa lyhytaikaista käyttöä sekä haittavaikutuksia, jotta motivoitaisiin lukijaa sisällyttämään ohjaukseen myös lääkkeetöntä hoitoa. Ohjelehtisen ensimmäinen kappale käsittelee unen merkitystä. Kappaleen valinnoilla haluttiin kertoa unen tärkeydestä. Lisäksi haluttiin vakuuttaa lukija unettomuuden hoidon tarpeelli-\n34 33 suudesta kertomalla univajeen seuraamuksista. Lukijan toivotaan ymmärtävän univajeen mahdollinen yhteys sairauksiin. Uni-valverytmin käsittelemistä tiiviissä ohjelehtisessä harkittiin pitkään. Lopulta päädyttiin kuitenkin liittämään aiheen osaksi ohjelehtisen sisältöjä, sillä haluttiin korostaa hoitajille tahdistavien tekijöiden merkitystä. Näihin tekijöihin hoitaja pystyy helposti vaikuttamaan asiakkaan hoidossa. Samalla pohdittiin myös unenvaiheiden kuvaamista ohjelehtisessä erityisesti lääkkeiden haittavaikutusten selventämiseksi. Lopullisesta versiosta näistä olennaisimmat tiedot liitettiin kuitenkin muun tekstin joukkoon, eikä aiheesta nähty tarpeelliseksi tehdä omaa kappaletta. Unen määrä kappaleessa haluttiin korostaa unen tarpeen yksilöllisyyttä, jotta asiakkaan hoidossa huomioitaisiin erilaiset tarpeet tiettyjen ohjeiden sijaan. Työn aikana päädyttiin siihen tulokseen, että unihäiriöistä käsitellään ainoastaan unettomuutta. Teoriaan perehtymisen ja kokonaisuuden hahmottamisen kannalta oli tärkeää hahmottaa unettomuuden yhteys muihin unihäiriöihin, mutta rajallisen pituuden vuoksi tällaisia sisältöjä ei voitu valita lopulliseen ohjelehtiseen. Unettomuus-kappaleessa haluttiin määritellä selkeästi, mitä unettomuudella tarkoitetaan. Kappaleessa käsitellään erikseen toiminnallista unettomuutta. Näin haluttiin korostaa sen lyhytaikaisuutta sekä tuoda esille sen yleisyyttä. Unettomuuden syyt eriteltiin omaksi kappaleekseen, koska haluttiin tuoda esille mahdollisten syiden moninaisuutta. Tarkoituksena oli kannustaa unettomuuden syiden selvittämiseen. Fyysiset unettomuutta aiheuttavat tilat koottiin omaksi listakseen, jotta lukijan huomio kiinnittyy näihin unettomuuden taustalla oleviin hyvinkin tavallisiin perussairauksiin. Tällä haluttiin kannustaa lukijaa kiinnittämään huomiota perussairauksien hyvään hoitotasapainoon unettomuutta hoidettaessa. Suurin osa kotihoidon asiakkaista on ikäihmisiä. Tämän vuoksi ikääntymiseen liittyvistä normaaleista unen muutoksista haluttiin kertoa omassa kappaleessaan, jotta hoitoa vaativat tilanteet olisi helpompi erottaa. Ohjelehtisen ensimmäisessä versiossa nostettiin korostetusti esille unilääkkeiden pitkäaikaisen käytön haittavaikutuksia. Versiossa mainittiin erikseen oksatsepaamin ja tematsepaamin, joita Sirkka-Liisa Kivelä piti kirjassaan Voimavaroja unesta hyvä uni iäkkäänä (2007) iäkkäille sopivina vaihtoehtoina. Apteekin edustajan ensimmäisen tarkastuksen jälkeen tultiin siihen yhteisymmärrykseen, että ohjelehtisen tekstiä muokataan potilaiden lääkityksen yksilöllisyyttä korostavaksi. Sisältöön lisättiin ajatus siitä, että lääkäri voi yksilöllisen harkinnan mukaan määrätä unilääkkeitä myös pidempiaikaiseen käyttöön yleisestä suosituksesta poiketen. Toisessa tarkistusvaiheessa apteekin edustaja toi esille, että mikäli lääkeaineita mainitaan, tulisi käsitellä kaikki yleisimmin käytettävät valmisteet. Lopulta valinnoissa päädyttiin jättämään yksittäiset lääkeaineet käsittelemättä. Ohjelehtiseen haluttiin kuitenkin tuoda erillinen\n35 34 informaatio-laatikko yleisimmistä lääkeaineista, jotka kuuluvat bentsodiatsepiinien ryhmään. Näin lukijan on helpompi yhdistää käsitellyt haittavaikutukset tuttuihin lääkevalmisteisiin. Ohjelehtiseen valittiin muista lääkkeistä ainoastaan melatoniinin, joka on haittavaikutuksiltaan vähäinen ja jonka käyttö on lisääntynyt viime aikoina. Myös apteekin edustaja piti melatoniinin esille tuomista tärkeänä. Muut unilääkkeet päädyttiin jättämään erikseen käsittelemättä ohjelehtisen rajallisen pituuden vuoksi. Mielestämme kaikkia lääkkeitä ei olisi voitu käsitellä niin syvällisesti, että niiden mainitsemisesta olisi ollut hyötyä lukijalle. Lääkkeettömään hoitoon liittyvää ohjaussisältöä haluttiin korostaa, koska ne liittyvät vahvasti potilaan itsehoitoon sekä työmme tarkoitukseen. Ohjelehtiseen valittiin pieniä yksityiskohtaisia ohjeita, joiden toteuttaminen on helppoa eikä vaadi suuria taloudellisia ponnistuksia. Perussairauksista oli alkuun oma kappaleensa, mutta se päädyttiin yhdistämään päällekkäisyyksien vuoksi unettomuuden syiden kanssa. Ohjelehtistä tehtäessä on saatu palautetta apteekin edustajan ohella opiskelutovereilta, koulumme viestinnänopettajalta sekä ohjaavilta opettajiltamme. Saatu palaute on muokannut omia valintoihin liittyviä ideoitamme ja ohjelehtisen sisältö onkin muuttunut useampaan kertaan ennen lopullista versiota. 9 Ohjelehtisen arviointi 9.1 Arvioinnin toteutus Valmiista ohjelehtisestä haluttiin saada palautetta käyttäjäryhmältä, eli kotihoidon työntekijöiltä. Palautteen hankkiminen päätettiin toteuttaa haastatteluna. Haastattelu mahdollistaa kielellisen vuorovaikutuksen tutkittavan kanssa. Aineiston kerääminen on näin joustavaa. (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara ) Menetelmäksi arviointia varten valittiin puolistrukturoitu haastattelu. Puolistrukturoidussa haastattelussa kysymykset ovat kaikille haastateltaville samat, mutta haastateltavat voivat vastata kysymyksiin omin sanoin ilman valmiita vastausvaihtoehtoja. (Hirsjärvi & Hurme ) Otoksen koossa päädyttiin kahden kotihoidon työntekijän haastatteluun. Tarkoitus ei ollut tehdä yleistettävää tutkimusta vaan saada palautetta, joten määrä koettiin tarkoitusta varten riittäväksi. Alkuun lähestyttiin kotihoitoa aluepäällikön kautta. Hän toimitti yhteystietoja sairaanhoitajista, jotka voisivat olla sopivia haastateltavia. Näihin työntekijöihin oltiin yhteydessä henkilökohtaisilla sähköposteilla. Aluepäälliköltä saatiin lupa toteuttaa haastattelut (liite 1) työntekijöiden työajalla, mutta osallistuminen oli silti vapaaehtoista. Valitettavasti näistä työntekijöistä ei löytynyt vapaaehtoisia arviointihaastatteluja varten. Tämän jälkeen oltiin yhteydessä toiselle kotihoidon alueelle, jolloin haastatteluaika saatiin sovittua. Paikalla\n36 35 oli tarkoitus olla vähintään kaksi haastateltavaa. Haastattelupäivänä sairastapausten vuoksi pystyttiin kuitenkin haastattelemaan vain yhtä sairaanhoitajaa. Haastattelu toteutettiin kotihoidon tiloissa. Tilaisuuden aluksi haastateltava tutustui haastattelulupaan (liite 2) ja allekirjoitti sen sekä sai valmiin ohjelehtisen tutustuttavakseen. Varsinainen haastattelu nauhoitettiin. Haastattelun nauhoitus varmistaa, että olennaiset seikat säilyvät ja niihin voidaan palata analysointi vaiheessa (Hirsjärvi & Hurme ). Haastattelua oli toteuttamassa kaikki kolme opinnäytetyön tekijää. Sujuvuuden vuoksi työnjako oli sovittu etukäteen. Yksi haastattelija oli vastuussa haastatteluluvasta, ohjeistuksesta ja nauhoittamisesta. Varsinaiset etukäteen tehdyt kysymykset (liite 4) esitti toinen haastattelija. Teknisten ongelmien varalta kolmas haastattelija teki kirjallisia muistiinpanoja. Lisäksi kaikilla haastattelijoilla oli mahdollisuus esittää tarkentavia kysymyksiä. Analyysi tehtiin heti haastattelun jälkeen. Välitön analysoiminen takaa tuoreen aineiston ja tutkijan inspiraation säilymisen (Tuomi & Sarajärvi ). Aineistonpurku voidaan suorittaa kahdella eri tavalla: kirjoitetaan aineisto sanasanalta puhtaaksi eli litteroidaan tai tehdään päätelmiä teema-alueittain suoraan tallennetusta aineistosta. (Hirsjärvi & Hurme ) Pienen aineiston vuoksi haastattelumateriaalia ei litteroitu vaan tulokset poimittiin suoraan nauhoituksesta. 9.2 Arvioinnin tulokset ja johtopäätökset Haastattelusta kävi ilmi, että haastateltava ei varsinaisesti saanut ohjelehtisestä uutta tietoa. Hän piti kuitenkin hyödyllisenä sitä, että tieto oli koottu yhteen. Näin hoitaja voi kerrata osaamaansa sekä käyttää ohjelehtistä muistin virkistyksenä asiakkaita ohjatessaan. Haastateltava piti melatoniin ottamista ohjelehtiseen hyvänä. Hänen mukaansa melatoniinia käytetään vähän, mutta siitä puhutaan paljon ja haittavaikutukset ovat vähäiset. Hän mainitsi haastattelussa myös melatoniinia sisältävän yömaidon, mutta ei ehdottanut sen lisäämistä ohjelehtiseen. Haastateltava luonnehti ohjelehtistä kattavaksi ja hyvin koostetuksi. Hän ei keksinyt aiheita, joita olisi jäänyt ohjelehtisestä kaipaamaan. Hän kuitenkin toivoi, että ammattihenkilöille tarkoitetun ohjelehtisen rinnalla olisi asiakkaille tarkoitettu versio. Monet kotihoidon asiakkaat ovat muistisairaita, eivätkä välttämättä muista illalla päivällä saamaansa ohjausta. Lääkehoidon osuuden kohdalla haastateltava toi esille, että ohjelehtisestä puuttuu yleisiä lääkeaineita. Todellisuudessa hänen mainitsemansa lääkeaineet kuitenkin kuuluvat bentsodiatsepiinien ryhmään, jotka ovat ohjelehtisessä mainittu. Myös vaikuttavat aineet löytyvät ohjelehtisen infolaatikosta. Pidemmän ohjelehtiseen tutustumisen jälkeen sekaannusta ei\n37 36 luultavasti olisi tapahtunut. Ohjelehtinen olisi ollut hyvä antaa haastateltavalle jo aiemmin tutustuttavaksi haastattelutilanteen sijaan. Haastateltava ei olisi jättänyt ohjelehtisestä mitään siinä olevaa osuutta pois. Hän löysi ohjelehtisestä ristiriitaisuuden asiakas ja potilas termien käytössä. Työssä oli muuten puhuttu asiakkaasta, mutta kertaalleen oli virheellisesti mainittu potilas. Tämä korjattiin ohjelehtisen lopulliseen versioon. Ohjelehtisessä käytettyä kieltä haastateltava piti selkeänä ja muotoilua ammattihenkilöille sopivana. Tiedon määrä oli haastateltavan mielestä sopiva. Hän piti sitä nopeasti luettavana tietoiskuna, jonka voi ottaa helposti mukaan asiakaskäynnille myös kokonsa puolesta. Keskeisempien lähteiden mainitsemista haastateltava piti hyvänä. Näin lukija voi syventää lukemaansa oman kiinnostuksen ja tarpeen mukaan. Haastateltava piti ohjelehtistä hyödyllisenä ohjauksen tukena. Hän koki, että voisi ottaa hyvin ohjelehtisen mukaansa asiakaskäynnille ja käydä siitä läpi asiakkaan kanssa tämän yksilöllisen tarpeen mukaan. Kokonaisuutena hän piti ohjelehtistä napakkana pakettina työssä käytettäväksi. Haastattelun lopuksi haastateltava pyysi, että saisi ohjelehtisen itselleen, johon tietysti suostuttiin. 10 Opinnäytetyön luotettavuus ja eettisyys Lähdekritiikki on harkintaa kirjallisuuden valinnassa. Sitä tarvitaan sekä lähteitä valittaessa että niitä tulkittaessa. Lähteiden valinnassa on kiinnitettävä huomiota kirjoittajan tunnettavuuteen, lähteen uskottavuuteen ja ikään, todenmukaisuuteen sekä julkaisijaan. (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara ) Aineistoa kerättäessä kiinnitettiin erityistä huomiota käytettyjen lähteiden valintaan. Kaikki työssä käytetyt lähteet ovat 2000-luvulta. Niiden kirjoittajat ovat lääkäreitä ja tutkijoita. Valinnassa on käytetty lähtökohtana Käypä Hoito suositusta (Duodecim 2008). Työhön on valittu lähteitä, joiden sisältö ei ole ristiriidassa suosituksen kanssa. Kirjallisuuskatsausta tehtäessä suositellaan käytettäväksi sekä elektronisia tietokantoja että manuaalista hakua. Hakutermit tulee valita huolellisesti ja käyttää alalla tunnettuja tietokantoja. Luotettavuuden takaamiseksi kirjallisuuskatsausta olisi hyvä olla tekemässä vähintään kaksi ihmistä. (Patala-Pudas 2008) Kirjallisuuslähteitä lainattaessa omaan tutkimukseen tulee lainaus osoittaa asiaankuuluvin lähdemerkinnöin (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara ). Hakuprosessissa on käytetty Terveystieteiden Nelli-tietokantaa. Hakutermejä ovat olleet erityisesti keskeiset käsitteemme sekä etukäteen tehdyn sisällysluettelon otsikot. Opinnäytetyö-\n38 37 tä on ollut tekemässä kolme ihmistä, joten lopullinen valinta on koostunut useamman henkilön mielipiteestä. Työtä tehtäessä lähdeviitteet ja lähdeluettelo on tehty huolella. Ohjelehtisen sisältö perustuu kirjallisuuskatsauksessa hankittuun aineistoon. Apteekin edustaja on tarkastanut ohjelehtisen lääkehoidollisen sisällön. Lisäksi ohjelehtistä on arvioinut useampi tekijäryhmän ulkopuolinen henkilö, jotka ovat myös antaneet palautetta prosessin aikana. Raportissa on tuotu avoimesti esille prosessin kulkuun vaikuttaneita tekijöitä. Ohjelehtisen valmistuttua tehtiin puolistrukturoitu arviointihaastattelu ulkopuolisen palautteen saamiseksi. Tutkimuksessa kiinnitettiin erityistä huomioita eettisyyteen ja haastateltavan asemaan. Haastateltavien henkilöllisyys ei saa paljastua lopputuloksesta (Tuomi & Sarajärvi ). Työssä ei käytetä haastateltavan nimeä. Myös haastateltava työyksikkö on jätetty mainitsematta yksityisyyden turvaamiseksi. Kotihoidon yksiköt ovat pieniä, joten henkilöllisyys olisi helposti pääteltävissä työpaikan perusteella. Haastateltavien valinnassa kiinnitettiin huomiota siihen, että haastateltavat työntekijät olivat tutkijoille entuudestaan tuntemattomia. Haastateltavia ei pyydetty työyksiköistä, joissa opinnäytetyön tekijät ovat työskennelleet. Näin aikaisemmat mielikuvat haastattelijoista eivät vaikuttaneet tutkimustuloksiin. Tutkimukseen osallistuminen tulee olla vapaaehtoista (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara ). Tutkimuslupa pyydettiin aluksi kotihoidon työntekijöiden lähiesimieheltä, joka samalla ehdotti haastateltavia. Ehdotetut hoitajat saivat kuitenkin itse valita osallistumisestaan tutkimukseen. Heitä lähestyttäessä mainittiin vielä erikseen vapaaehtoisuudesta. Vaikka haastateltavien löytyminen osoittautui hankalaksi, samoilta työntekijöiltä ei pyydetty osallistumista montaa kertaa, jotta he eivät kokisi tulleensa painostetuksi. Myös lopullinen haastateltava allekirjoitti kirjallisen suostumuksen haastatteluun. Tutkimukseen osallistujille tulee kertoa tutkimuksen tarkoituksesta ja tavoitteista. Aineistoa ei tule käyttää muuhun kuin esiteltyyn tarkoitukseen. (Tuomi ) Haastateltavalle kerrottiin avoimesti työstä jo haastattelupyynnön yhteydessä. Lisäksi tarkoitus ja tavoitteet käytiin läpi myös haastattelun aluksi ja ne tulivat esille myös haastateltavan allekirjoittamasta luvasta. Haastattelunauhoite hävitettiin heti analysoinnin jälkeen. Tutkimuksen otoksen tulee olla riittävän kattava. Riittävän otoksen koko riippuu tutkimuksesta. (Tuomi & Sarajärvi ) Arviointitutkimuksessa haastateltiin vain yhtä kotihoidon työntekijää. Otos on suppea, mutta palvelee kuitenkin tarkoitusta. Tarkoitus oli saada ulkopuolista palautetta ohjelehtisestä. Laadullisessa tutkimuksessa ei ole tarkoitus yleistää saatuja tuloksia (Tuomi & Sarajärvi ). Yksittäisiä tapauksia syvällisesti tutkimalla voidaan kuitenkin saada kuvaa ilmiöstä yleisemmällä tasolla (Tuomi ). Haastattelun luotettavuutta saattaa heikentää haastateltavien taipumus antaa toivotun kaltaisia vastauksia (Hirs-\n39 38 järvi & Hurme ). Opinnäytetyön tekijät olivat arviointihaastattelun toteuttajina, joten tämä saattoi vaikuttaa annetun palautteen luotettavuuteen. 11 Pohdinta Ohjelehtisen kohderyhmäksi rajautui prosessin aikana kotihoidon lääkehoidon koulutusta saanut hoitohenkilökunta, eli sairaanhoitajat, terveydenhoitajat, lähihoitajat ja perushoitajat. Alkuperäinen ideamme oli, että ohjelehtinen olisi myös lääkehoidon koulutusta saamattoman henkilökunnan hyödynnettävissä. Apteekin edustaja toi kuitenkin esille näkökulman siitä, että olisi hankalaa tehdä ohjelehtinen näin laajalle kohderyhmälle. Lääkehoidon koulutusta saamattoman henkilöstön ei tulisi myöskään antaa lääkehoidon ohjausta. Ohjelehtiseen haluttiin kuitenkin sisällyttää lääkehoidollinen osuus. Tämän vuoksi ohjelehtinen suunnattiin koulutetulle hoitohenkilökunnalle, jotka ovat lain mukaan vastuussa lääkärin ohella lääkehoidon toteuttamisesta. Opinnäytetyössä tehty kirjallisuuskatsaus pohjautui Unettomuuden Käypähoito suositukselle (Duodecim 2008). Tämän pohjalta tehtiin ohjelehtisen ensimmäinen versio. Ensimmäisessä yhteisessä tapaamisessa apteekin asiantuntijaedustajan kanssa hän toi esille sen, että käytännössä unettomuuden hoito poikkeaa paljon Käypähoito - suosituksesta. Unilääkkeitä käytetään usein pitkäaikaisesti, lyhytkestoisen hoidon sijaan. Apteekin edustaja toivoi, ettei ohjelehtisestä tulisi liian valistava ja pitkään unilääkkeitä käyttäviä syyllistävä. Työssä haluttiin kuitenkin pyrkiä muutokseen, joten unettomuuden lääkkeetöntä hoitoa korostettiin ohjelehtisessä. Lääkkeellisen hoidon osuutta muokattiin apteekin edustajan toiveesta yksilöllisiä hoitolinjoja huomioivaksi. Ohjelehtisessä mainittuihin keskeisiin lähteisiin valittiin Käypähoito suositus (Duodecim 2008), jotta työntekijä voi halutessaan tutustua myös tähän näkökulmaan tarkemmin. Valmiissa ohjelehtisessä pyrittiin huomioimaan sekä Unettomuuden Käypähoito-suositus (Duodecim 2008) että apteekin edustajan esille tuomaa nykytilaa kuvaava näkökulma. Toisinaan tasapainoilu näiden välillä oli haastavaa. Mielestämme onnistuimme kuitenkin tässä lopulta hyvin. Ohjelehtisen yleinen linja noudattaa Käypä Hoito suositusta (Duodecim 2008), mutta ohjelehtisessä on kuitenkin maininta siitä, että lääkäri saattaa asiakaskohtaisesti poiketa suosituksesta. Lisäksi ohjelehtisen suunnittelussa käytettiin Terveyden edistämisen keskuksen terveysaineiston laatukriteereitä. Laatukriteerit antoivat yksityiskohtaisia ohjeita materiaalin suunnitteluun ja työssä noudatettiin näitä tarkasti. Ohjelehtisen suunnittelu oli helpompaa, kun lähteenä oli tutkittua tietoa aineiston ulkoasun toteutuksesta.\n40 39 Opinnäytetyön tavoitteena oli tehdä työelämää palveleva tiivis ohjelehtinen. Kirjallisuuskatsausta tehdessämme huomasimme, että aiheesta on kirjoitettu paljon ja aineistoa kertyi runsaasti. Jouduimme työn aikana useaan otteeseen pohtimaan, mikä on kotihoidon työntekijälle oleellista tietoa. Työn edetessä jouduimme tiivistämään aineistoa runsaasti ja rajaamaan joitakin aiheita kokonaan pois lopullisesta versiosta. Mielestämme onnistuimme lopulta tavoitteessamme hyvin. Kotihoidon työntekijältä saamamme palaute tukee tätä näkökulmaa. Opinnäytetyön alkuvaiheessa kirjallisuuskatsaus olisi voinut olla johdonmukaisempi. Tämä olisi helpottanut työn tekemistä myöhemmissä vaiheissa. Ohjelehtistä arvioivaan haastatteluun olisi toivottu useampaa osallistujaa laajemman näkökulman saamiseksi. Olimme kuitenkin tyytyväisiä siitä, että haastattelu saatiin toteutettua onnistuneesti, vaikka vapaaehtoisten haastateltavien löytäminen osoittautui haastavaksi. Ohjelehtistä arvioivaan haastatteluun haettiin alun perin vain sairaanhoitajia. Halusimme heidän arvioivan ohjelehtistä, sillä käytännössä sairaanhoitajat ovat ensisijaisesti vastuussa kotihoidon lääkehoidosta. Sairaanhoitajat huolehtivat erityisesti uusien lääkkeiden aloituksista ja siihen liittyvästä ohjauksesta. Jälkikäteen arvioituna olisi ollut järkevämpää hakea haastateltaviksi myös lähihoitajia ja perushoitajia, sillä vapaaehtoisten sairaanhoitajien löytäminen oli todella haastavaa. Tällöin olisimme voineet saada näkökulmia myös siitä, eroaako ohjelehtisen hyödynnettävyys työelämässä eri ammattiryhmien välillä. Opinnäytetyöprosessin aikana koemme oppineemme paljon. Erityisesti olemme oppineet suhtautumaan aiempaa kriittisemmin tutkittuun tietoon. Lisäksi työn tekeminen on opettanut meille luonnollisesti paljon unettomuuden lääkkeellisestä ja lääkkeettömästä hoidosta. Olemme joutuneet kiinnittämään koko työn ajan huomiota tiedon esittämiseen työelämää palvelevassa muodossa. Uskomme hyötyvämme tästä taidosta työelämässä. Työn tekeminen kolmen hengen ryhmässä on kehittänyt yhteistyö- ja vuorovaikutustaitojamme. Aikatauluttaminen oli ajoittain haastavaa, mutta suunnitelmallisuudella onnistuimme tässä mielestämme jopa odotettua paremmin. Kotihoidon työntekijälle toteutetussa arviointihaastattelussa tuli esille toive työntekijöille tarkoitetun ohjelehtisen rinnalla kulkevasta potilasohjeesta. Kotihoidossa ohjataan paljon muistisairaita asiakkaita, joten ohjauksen tueksi tällaisesta materiaalista olisi hyötyä. Tästä saisi tulevaisuudessa hyvän kehittämiskohteen. Lisäksi olisi mielenkiintoista tutkia myöhemmin käyttöönoton jälkeen ohjelehtisen käyttöä, siitä saatua hyötyä sekä vaikutusta ohjaukseen.\n41 40 Lähteet Duodecim Käypä Hoito suositus Unettomuuden hoito. <http://www.kaypahoito.fi/web/kh/suositukst/naytaartikkeli/tunnus/hoi50067> Luettu Englund, A. & Partonen, T Duodecim 2009, 125, 6, Eskelinen, S Terveysportti/Sairaanhoitajan käsikirja Vanhusten unihäiriöt. <http://www.terveysportti.fi/dtk/shk/koti> Luettu Espoon kaupunki. 2006A. Vanhusten asuminen. <http://www.espoo.fi/default.asp?path=1;28;11866;18678;40525> Luettu Espoon kaupunki 2006B. Kotihoidon asiakkaaksi pääsy. <http://www.espoo.fi/default.asp?path=1;28;11884;102938;103630;103634;111091> Luettu Finlex Ajantasainen lainsäädäntö Laki potilaan asemasta ja oikeuksista. <http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1992/ > Luettu Friman, T Nauti valosta. Lapsen maailma 2008, 67, 3, 40. Hirsjärvi, S. & Hurme, H Tutkimus haastattelu, teemahaastattelun teoria ja käytäntö. Helsinki: Yliopistopaino Kustannus. Hirsjärvi, S., Remes, P. & Sajavaara, P Tutki ja kirjoita. Jyväskylä: Tammi. Hägg, T., Rantio, M., Suikki, P., Vuori, A. & Ivanoff-Lahtela, P Hoitotyö kotona. Helsinki: WSOY. Härmä, M. & Sallinen, M Uni, terveys ja toimintakyky. Duodecim 2006, 122, 14, Ikonen, E-R. & Julkunen, S Kehittyvä kotihoito. Helsinki: Edita. Kivelä, S-L Vanheneminen, uni ja unettomuus. Suomen Lääkärilehti 2006, 61, 12, Kivelä, S-L Voimavaroja unesta Hyvä uni iäkkäänä. Vammala: Kirjapaja. Kivelä, S Iäkkäiden uni ja unettomuus. Terveydenhoitaja 2009, 7, Lääkelaitos Kulutusluvut lääkeryhmittäin. <http://www.nam.fi/instancedata/prime_product_julkaisu/laakelaitos/embeds/kulutusluvut _laakeryhmittain_2008.pdf> Luettu Lindberg, N., Tani, P., Appelberg, B., Stenberg, D. & Porkka-Heiskanen, T Uni mielenterveyden häiriöissä. Suomen lääkärilehti 2004, 59, 34, Lääketietokeskus Pharmaca Fennica. <http://www.terveysportti.fi/terveysportti/pharmaca2.pharmaca> Luettu Parkkunen, N., Vertio, H. & Koskinen-Ollonqvist, P Terveysaineiston suunnittelun ja arvioinnin opas. Helsinki: Terveyden edistämisen keskus.\n42 41 Partinen, M. & Huovinen, M Terve uni. Helsinki: WSOY. Partonen, T Unettomuuden lääkehoito uudistuu. Suomen Lääkärilehti 2007, 62, 44, Partonen, T Aikabiologiset unilääkkeet. Duodecim 2008, 124, 13, Partonen, T. & Lauerma, H Unihäiriöt. Psykiatria 2007, Jyväskylä: Duodecim. Patala-Pudas, L Kirjallisuuskatsaukset Hoitotieteissä. Oulu: Oulun Yliopiston Hoitotieteiden laitos. < Luettu Paunio, T. & Porkka-Heiskanen, T Unen merkitys sairauksien synnyssä. Duodecim 2008, 124, 6, Saddichha, S Diagnosis and treatment of chronic insomnia. <http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/pmc /?tool=pubmed> Luettu Sosiaali- ja terveysministeriö Turvallinen lääkehoito Valtakunnallinen opas lääkehoidon toteuttamisesta sosiaali- ja terveydenhuollossa. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö. Seppälä, M Vanhusten unihäiriöt. Geriatria 2003, Helsinki: Duodecim. Tokola, E Lääkehoito kotona. Helsinki: Tammi. Tuomi, J Tutki ja lue Johdatus tieteellisen tekstin ymmärtämiseen. Jyväskylä: Tammi. Tuomi, J. & Sarajärvi, A Laadullinen tutkimus ja sisällön analyysi. Helsinki: Tammi. Wade, A., Ford, I., Grawford, G., McConnachie, A., Nir, T., Laudon, M. & Zisapel, N Nightly treatment of primary insomnia with prolonged release melatonin for 6 months: a randomized placebo controlled trial on age and endogenous melatonin as predictors of efficacy and safety. <http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/ > Luettu\n43 42 Liitteet Liite 1 Tutkimuslupalomake Tutkimuslupapyyntö Espoo Hyvä osastonhoitaja, Olemme Laurea Ammattikorkeakoulun terveydenhoitajaopiskelijoita. Teemme opinnäytetyötä Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeettömästä ja lääkkeellisestä hoidosta kotihoidontyöntekijöille. Opinnäytetyö liittyy Laurea Otaniemen ja Tapiolan apteekin yhteiseen hankkeeseen Lääkkeitä käyttävien asiakkaiden itsehoidon edistäminen apteekkilaitoksen ja terveydenhuollon yhteistyönä. Ohjaavina opettaja opinnäytetyöllemme toimivat lehtorit Liisa Haarlaa ja Kaija Heikkilä. Haluamme tehdä työelämää palvelevan ohjelehtinen. Tämän vuoksi toivomme arviointia laatimastamme ohjelehtisestä kotihoidon näkökulmasta. Tarkoituksena on antaa ohjelehtinen kahden kotihoidon sairaanhoitajan tutustuttavaksi. Tämän jälkeen sovimme sairaanhoitajien kanssa haastattelun, jossa he voivat vapaasti kommentoida ohjelehtisen työn onnistumista. Haastattelut on tarkoitus toteuttaa lokakuussa Haastattelu kestää noin 20 minuuttia. Haastattelut nauhoitetaan ja nauhoitteet tuhotaan tutkimuksen analysoinnin jälkeen. Pyydämme lupaa toteuttaa haastattelut työyksikössänne kahdelle sairaanhoitajalle. Haastateltavien henkilöllisyys tai työyksikkö ei tule esille tutkimuksesta. Vastamme mielellämme mahdollisiin kysymyksiinne. Emma Lautaporras Johanna Vironen Neea Jukarainen Terveydenhoitajaopiskelija Terveydenhoitajaopiskelija Terveydenhoitajaopiskelija Liisa Haarlaa Lehtori, TtM Kaija Heikkilä Lehtori, THM Annan luvan toteuttaa tutkimuksen työyksikössämme. Paikka ja aika Allekirjoitus Nimenselvennys\n44 43 Liite 2 Haastattelulupa HAASTATTELULUPA Olemme Laurea ammattikorkeakoulun terveydenhoitajaopiskelijoita. Teemme opinnäytetyötä Ohjelehtinen unettomuuden lääkkeettömästä ja lääkkeellisestä hoidosta kotihoidontyöntekijöille. Opinnäytetyö liittyy Laurea Otaniemen ja Tapiolan apteekin yhteiseen hankkeeseen Lääkkeitä käyttävien asiakkaiden itsehoidon edistäminen apteekkilaitoksen ja terveydenhuollon yhteistyönä. Ohjaavina opettaja opinnäytetyöllemme toimivat lehtorit Liisa Haarlaa ja Kaija Heikkilä. Haastattelun tarkoituksena on saada palautetta toteuttamastamme ohjelehtisestä. Haluamme tehdä ohjelehtisestä työelämää palvelevan. Kotihoidon työntekijänä olette avainasemassa arvioimassa sitä, miten ohjelehtistä voidaan hyödyntää asiakkaillenne toteutetussa ohjauksessa. Haastattelun aikana teillä on mahdollisuus kertoa oma mielipiteenne ohjelehtisestä. Tulemme myös esittämään muutamia valmiita kysymyksiä, joihin saatte vasta vapaamuotoisesti. Haastattelu kestää noin 20 minuuttia ja se tullaan nauhoittamaan. Haastattelun analysoinnin jälkeen nauhoitteet tullaan tuhoamaan. Henkilöllisyytenne tai työyksikkönne ei tule ilmi tutkimuksesta. Teillä on mahdollisuus keskeyttää haastattelu koska tahansa perustelematta päätöstänne. Emma Lautaporras Johanna Vironen Neea Jukarainen Terveydenhoitajaopiskelija Terveydenhoitajaopiskelija Terveydenhoitajaopiskelija Liisa Haarlaa Lehtori, TtM Kaija Heikkilä Lehtori, THM Allekirjoituksellani suostun haastattelun toteuttamiseen yllämainituin ehdoin. Paikka ja aika Allekirjoitus Nimenselvennys\n45 44 Liite 3 Haastattelukysymykset 1. Mitä uutta tietoa ohjelehtinen antoi sinulle? 2. Mitä tietoa olisit kaivannut lisää? 3. Olisiko jonkun osuuden mielestäsi voinut jättää pois? 4. Millaiseksi koit ohjelehtisessä käytetyn kielen? 5. Miten arvioisit tiedon määrää ohjelehtisessä? 6. Miten luulet ohjelehtisen palvelevan käytännön työtäsi? 7. Miten arvioisit ohjelehtistä kokonaisuutena?\n46 Liite 4 Ohjelehtinen 45