Haloo? Kuuleeko tulevaisuuden työpaikat? — Miikka Keränen\nVihreällä taloudella luodaan Suomen uudet menestystarinat.\nTänään ja etenkin lähitulevaisuudessa ongelmat liittyvät ympäristöön ja ilmastoon. Yritykset ja yhteiskunnat tulevat tarvitsemaan teknologiaa ja tuotteita, joilla ne voivat muuttaa oman tuotantonsa ja toimintansa kestäväksi. Ilmastopäästöt pitää saada nollaan, eikä muitakaan ilmansaasteita saa syntyä. Vesistöihin ei saa enää päästää jätteitä. Raaka-aineet käyvät vähiin, joten kaikki pitää pystyä kierrättämään ja tuottamaan vähemmällä. Energiaa ei ole tuhlattavaksi asti, ja kaikki käytetty sähkö ja lämpö pitää tuottaa uusiutuvasti.\nTarve kestäviin ratkaisuihin syntyy joko pakolla tai oivalluksella. Pakko syntyy, kun lainsäädäntö määrää rajat. Oivallus syntyy, kun ihminen viimein tajuaa oman toimintansa ja ympäristönsä rajallisuuden.\nHaluaisin olla optimisti, ja luottaa ihmisen kykyyn tajuta luonnon ja ilmaston rajat. Mutta todennäköisempää on, että pakko syntyy vasta kuin huomaamme menneemme liian pitkälle. Ympäristötuhot, luonnonvarojen hupeneminen ja puhtaan veden puute ovat suuri este taloudelliselle kasvulle – mutta viimeistään ilmastonmuutoksen aiheuttama kurjuus ja konfliktit herättävät meidät todellisuuteen.\nSuomi voi menestyä ja nousta vain vihreällä taloudella. Puhdas teknologia on liikevaihdoltaan jo yli 20 % isompi ala kuin metsäteollisuus. Meidän tuleekin panostaa suurimpiin kasvualoihin, eikä katsoa menneisyyteen. Politiikan pitää luoda puitteet sille, että voimme olla osa ratkaisua. Jos suomalaiset kehittävät tuotteita päästöttömään tuotantoon, kierotalouteen ja energiatehokkuuteen, me voimme menestyä ja talous voi kasvaa.\nPuitteet vihreälle talousvallankumoukselle luodaan vihreällä politiikalla. Meidän pitää tehdä energiaremontti: panostetaan uusiutuviin ja luovutaan fossiilisista. Meidän pitää huolehtia koulutuksen ja tutkimuksen rahoituksesta, jotta olemme osaavin kansakunta ja valmiita luomaan innovaatioita. Meidän pitää siirtyä ympäristösakoista ympäristöveroihin.\nSuomi menestyy jälleen, kun tarjoamme vihreän talouden kysyntään uusia nokioita. Samalla olemme osa ratkaisua, jolla maailma pelastetaan ilmastonmuutokselta.\nMeillä on tarvittavat resurssit ja osaaminen nykypäivän ja tulevaisuuden ongelmien ratkaisemiseen. Vain poliittinen tahtotila ja kyky katsoa tulevaisuuteen puuttuvat. Tähän puutteeseen vastaa vihreät: me tahdomme pelastaa maailman ja luoda Suomeen vihreitä työpaikkoja.\nEduskuntavaaliehdokas / Lappi / Numero: 112\nMarko Heikkuri 4.4.2015 15:08\nMuuten viihdyttävää luettavaa, mutta et sitten tarjonnut yhtään konkreettista tapaa pelastaa maailma. Kaikki puhuvat kuten sinä ja yrittävät kierrellä asiaa mahdollisimman kaukaa. Nyt minä kysyn suoraan. Miten muuttaisit asioita?\nMiikka Keränen 4.4.2015 15:45\nMielestäni mainitsin ainakin energiaremontin, koulutuksen määrärahat ja ympäristöverotuksen.\nEsimerkkejä konkreettisista teoista uusiutuvien puolesta: tehdään verotuksella ja päästökaupalla uusiutuvista edullisempia ja fossiilisista kalliimpia. Sisällytetään energiamuotoihin se hinta, millä ne tuhoavat ympäristöä ja tulevien sukupolvien mahdollisuuksia. Leikataan pois ympäristölle haitalliset tuet, Suomessa noin 800 miljoonaa. Ei tuhlata pienen kansantalouden varoja venäläiseen ydinvoimaan, jossa kasvumahdollisuuksia ei ole.\nJaakko Aalto 4.4.2015 17:25\nEnergiaremontti on pelkkä iskusana, jos sille ei esitetä konkreettista sisältöä. Koulutuksen määräraha on pelkkä menoerä, jos ei pystytä esittämään, millä perusteilla se tuottaa tuloksellisia ratkaisuja. Verotus on pelkkä kustannusten lisäys. Tosiasiassa tuossa ei ollut ensaimmäistäkään ratkaisua, tai edes viitettä sellaisiin.\nAikoinaan, kun kännykkäbusines lähti nousuun, teknologiset perusratkaisut tunnettiin. Itse asiassa konsepti oli varsin pitkälle kehitetty, kun liikkeelle lähdettiin.\nMiikka Keränen 4.4.2015 17:52 Vastaus kommenttiin #3\nKannattaa tutustua Energiaremonttiin, niin tiedät mistä näissä vaaleissa puhutaan: http://energiaremontti2015.fi\nYhteen blogiin ei kaikki mahdu. En voi aina koulutusta puolustaessani vääntää rautalangasta sen hyötyjä. Jos lukija ei niitä lähtökohtaisesti tiedä tai tunnusta, olemme niin eri sivulla, että tuskin mikään perustelu enää edes auttaisi.\nVerotukseen on linkki, lue sieltä aiempi blogini.\nEipä nytkään tarvitse nollasta lähteä. Puhdasta teknologiaa on jo olemassa, mutta se on se suurin kasvuala. Suomi voi joko siitä hyötyä tai sitten ostaa muilta mailta vaadittavat tuotteet. Päätös on meidän.\nJarmo Makkonen 4.4.2015 18:09\nEnergiaremontti tarkoittaisi energian kallistumista ja samalla kilpailukyvyn menettämistä. Suomella ei ole varaa energiaveroihin.\nMiikka Keränen 4.4.2015 18:22\nEnergiaremontti tarkoittaa energiantuotannon omavaraisuuden lisäämistä, kilpailukyvyn säilyttämistä myös tulevina vuosikymmeninä sekä kymmeniä tuhansia uusia työpaikkoja Suomeen. Verotuksen pitää ohjata uusiutuva energia edullisemmaksi kuin fossiiliset polttoaineet.\nJarmo Makkonen 4.4.2015 18:49\n"Verotuksen pitää ohjata uusiutuva energia edullisemmaksi kuin fossiiliset polttoaineet."\nTuota nyt ei saa kuin korottamalla fossiilisten ja ydinenergian veroja. Vihreät eivät tiedä mitään markkinataloudesta ja ideologinen suhtautuminen ydinvoimaan on pahin ongelma. Aivan varmasti poliitikot ovat kykenemättömiä vaikuttamaan globaalisti fossiilisen energian tuotantoon ja siksi yrittävät rankaista kuluttajia, Suomessa sekä Euroopassa tuotanto siirtyy Aasiaan jossa ei vihreyttä vaalita.\nMiikka Keränen 4.4.2015 19:11\nVoi myös vastata suoraan tuohon edelliseen kommenttiin, eikä aloittaa aina uutta viestiketjua.\nOlen pian kauppatieteiden kandi, ja tiedän erittäin hyvin mitä on markkinatalous. Tiedän myös paljon kansantaloudesta.\nPositiivisia uutisia Aasiasta sen verran, että Kiinassa oli ensimmäinen vuosi, jolloin saasteiden määrä ei noussut.\nTimo Huolman 4.4.2015 19:12\nHaloo todellisuus kutsuu, kuuleeko vihreät? ;)\nMiikka Keränen 4.4.2015 20:28\nIhana nähdä noin timanttisen taitavaa argumentointia Puheenvuorossa, jossa yleensä sorrutaan epämääräisiin heittoihin! 5/5 ja nokkajuna!\nBörje Uimonen 5.4.2015 09:28\nVanhat lehmät on peräpohjolassa lypsetty kuiviin jo aikaa sitten. Nyt pitää investoida uuteen nousuun. Tällä hetkellä velkarahaa saa negatiivisella korolla, joten investointien takaisinmaksuajat ovat lyhyitä.


Pea Toes Down Under: maaliskuuta 2010\ntiistai 30. maaliskuuta 2010 23.15 Lähettänyt Sanelma\nNo niin, moikka moi!\nKolmas päivä täällä Sydneyssä ok kääntymässä iltaan päin. Oon nyt Jordanin kanssa täällä kirjastossa, sen pitää tehä jotain yliopistojuttuja ja mä pääsin viimein koneelle. Siellä kotona ei siis toimi netti, joten päivitykset on nyt vähän hitaita. Mutta ei se mitään.\nMä lähdin matkaan siis sunnuntaina. Ennen koneen nousua piti käydä viel mummolassa ja Hesassa nopsaan, eli lähdettiin melko aikasin. Lentokentällä kaikki meni hyvin, virkailija ei huomauttanu edes 2,6kg ylipainosta laukussa yms. Mut sit tuli kyl fiilis päälle, ku pääsin koneeseen. Kone oli ylibuukattu ja ainoat vapaat paikat oli business-luokassa. No, mulla oli käyny hyvä tuuri ja mun paikka olu business-luokassa! Ja se oli ihan hullun ämee paikka ;D Levee penkki, mikä käänty melkein mihin suuntaan ikinä halusinkaan, omat tv-ruudut sun muut... Melkein 10h lentomatka meni nopsaan siinä matkatessa.\nMulla oli vaihto Hong Kongissa, ja pakko sanoo et se kaupunki näytti niiiin siistiltä! Olisin halunnu vaan hengailla siellä muutaman päivän. Mut, reilu tunnin vaihto ja sit lähtikin kone jo Ausseihin. Tällä kertaa olin normaaliluokassa, ihan takana. Mun vieressä istu semmonen nepalilainen mies ja joo... Lento oli suht inhottava kun oli kaikkia ilmakuoppia hirveesti yms. Mut turvallisesti pääsin kuitenkin perille.\nSydneyn lentokenttä oli aika hauska. Eka yks mies katto mua hullun julmasti ja kysy, et mitä lääkkeitä ja ruokaa mulla on mukana. Selitin jotain Panadolista ja suklaasta ja sit se ilkeennäkösenä ohjas mut toiseen jonoon. Lopulta mun ei tarvinnu edes avata laukkuja eli pääsin nopsaan niistä selvittelyistä läpi.\nOlin Sydneyssä siis 10 aikoihin illalla. Käytiin siinä vielä kaupunkikierroksella ja totta kai katsastamassa Sydneyn Oopperatalo ja muut tärkeet näkymät. Olin ihan umpifiiliksissä. Vielä enemmän innostuin vielä ku päästiin "kotiin"; se talo on niiiiin hieno ja Charlie-koira on maailman sulosin! Se tosin karkas multa tänään, mutta jooo....\nEilinen päivä meni kokonaan kaupungilla. Aamu lähti tooodella hitaasti käyntiin; ei millään meinannu päästä ylös tai alkaa purkaa kamoja... Käytiin syömässä sushia ja nuudelia, kierreltiin kaupunkia ja käytiin kaikissa mielenkiintosissa paikoissa, kuten museossa, katedraalissa ja muissa. Mut siis oikeesti, ne oli hullun mielenkiintosia :D Käytiin myös leffassa ja muuta peruskamaa, mut oli tosi kiva päivä! Oltiin kotona siinä iltayheksän aikoihin ja melkein suoraan nukkumaan.\nTää päivä on menny kans kaupungilla. Jortsu lähti yliopistoon aikasin, mut mä en päässy sängystä ylös ennen puol 12. Yhen aikoihin pääsin lähtee kaupungille, mut meinas tulla vähän mutkia matkaan... No siis. Ensinnäkin olin ihan pihalla sen ulko-oven kanssa ku en saanu sitä millään lukkoon. Samalla, kun olin säätäny sen oven kanssa, ihmettelin että mihin Charlie hävis. Huhuilin sitä hetken ja pian joku valkonen karvapallo kurkisti portin takaa. Lähin sen perään, ja se vaan juoksi multa pakoon. Luulin eka, et oli kylmä päivä mut ku juoksentelee semmosen pikkuterroristin perässä nahkatakissa ni olin iha uupunu! Sain sen kuitenkin suht helposti kiinni ja jätin sen sit sisälle. Jordan kyl sano et se olikin vaan halunnu päästä sisälle koska ei se mihinkään karkaa, eli taitaa tulla samanlaisia lähtöjä sen kanssa myöhemminkin.\nTänään kierreltiin satama-aluetta läpi ja aurinkokin paisto. Täällä on ollu siis vähän sateista ja pilvistä, mut silti mun mielestä tosi lämmin eli tykkään kuitenkin. Käytiin myös semmosessa siistissä design-tapahtumassa ja ostin aika makeen rannekorun. Tunnin päästä mennään syömään vanhempien ja ainakin pikkuveljen kanssa ja illalla sit Oopperataloon konserttiin!\nUnohin mun kameran tonne laatikoille kun ei saanut ottaa laukkuja mukaan. Tuli siis hullun tylsä listauspostaus, mut netti toimii kuulemma jo tänään eli pääsen muokkaamaan tätäkin siistimpään kuntoon! Jee. Harmi vaan ku en ottanu sitä mukaan koska tää kirjastosali on niin hieno.. Voisin vaan kierrellä tätä ympäri :D\nToivottavasti Suomessa kaikki hyvin. Oon meinannu jäädä jo muutamia kertoja auton alle kun en meinaa muistaa vasemmanpuoleista liikennettä. Moikat!\nkeskiviikko 24. maaliskuuta 2010 15.53 Lähettänyt Sanelma\nTänään oli sit vika ylppärikirjotus, matikka. Oli aika jännä fiilis poistuu sieltä luokasta ja mennä automaattisesti meiän Lukio Loungeen ja sit yhtäkkiä tajuta et hei - eihän mull oo enää mitään pakollista täällä. Kaikki kurssit on suoritettu, kaikki kirjotukset kirjotettu (jos ne nyt meni läpi, eiköhän! koputtakaa puuta...) ja tää olis sit tässä. Tai no, ite valkolakkihan olis toki ihan kiva saada kuin myös ne ylppärijuhlat... Mutta niihin on vielä reilu pari kuukautta :)\n"Juhlistin" tätä päivää mun amiskavereiden kanssa :D Mentiin keilaamaan ja sit loppuilta vaan hengailtiin. Oli tosi kivaa ja rentoo. Mun fiilis on kokonaisuudessaankin tosi rento, vaikka tuntuukin että mulla on vielä tosi paljon hoidettavaa ennen sunnuntain lähtöä. Haluaisin nähä ja sanoo pienet heipat kaikille ystäville ja nähä sukulaisiakin, hankkia vielä pari juttua sinne reissuun, täyttää hakemukset yliopistoihin (mihin haen?) ja ammattikorkeisiin (mihin haen?), hankkia pääsykoemateriaalit ja pahin - pakata. Mä inhoon pakkaamista. Oon varmaan maailman hitain ja toivottomin pakkaaja. Alotan sen aina ihan liian myöhään ja sitten ärsyynnyn siitä, miten vähän mulla on aikaa pakata. Mutta, nyt oon jopa suunnitellut vähän tätä urakkaa! Pakkailen pikku hiljalleen, aina vähän päivässä... Mitä mulla nyt on, kolme päivää enää aikaa :D Mutta toisaalta, oon Sydneyssäkin vaan sen 7 viikkoa että eihän sille ajalle mitään kummosempia tarvitse. Oli miten oli, mua inhottaa se pakkaaminen.\nHuomenna aattelinkin käydä kaupungilla vähän ostoksilla, ennen ku meen kaverin kanssa leffaan. Illalla on vielä kevään vika laulutunti ja sitten yleistä härväystä. Perjantai ja lauantai on myös täynnä ohjelmaa, eli voi olla että tää mun painajaispakkaaminen täytyy oikeastikin aloittaa organisoidusti - esmes huomenillalla. Ehkä.\nAi niin! Oli mulla syykin, miksi itse asiassa tulin kirjoittamaan tänne mun matkablogiin jo nyt vaikken matkalla vielä olekaan. Siellä talossa, missä asun, ei toimi nyt netti. Toivon niin paljon, että se saadaan kuntoon mahdollisimman pian. Sit pääsisin kirjoittelemaan tännekin helposti, koska tein tän blogin kuitenkin Sydneyn reissu-blogiks. Pidetään peukkuja pystyssä, että se saadaan toimimaan!\nNyt painun yöunille ja nukun aamulla piiiitkään enkä laita herätyskelloa lähellekään. Ihanaa :)\nmaanantai 15. maaliskuuta 2010 11.54 Lähettänyt Sanelma\nSiitä on nyt reilu kuukaus, kun matka Sydneyyn varmistu. En oo oikein antanu ittelleni lupaa fiilistellä ihan kympillä, koska vielä pitäis hetki keskittyä kouluun sun muuta. Mut nyt (just kirjotusten alkaessa, heh heh...) tajusin, että kahen viikon päästä mä oon just saapunu Sydneyyn ja oon jo siellä! Ihan käsittämätöntä! Eihän tästä illan lukemisesta oo tullu mitään, mutta korvaan sen huomenna vaikka.\nEn ollu vielä ihan kauheesti valmistellu matkaa ennen ku tänään. Käytiin ostaa miniläppäri ja tää on kyl tosi kiva ja näpsäkkä! Ja kevyt; joku reilu kilon eli voin kannella tätä siellä ympäriinsä. Tän nimi on Vauva! Heh. Lauantaina käyään sit shoppailee muuta tarpeellista. Eipä tässä kauheesti nyt viitti sinne roudata tavaraa, eiköhän sieltä löydy kaikkee kivaa kuitenkin.\nMut joo, nyt Täykkäreitten pariin. Palaillaan taas piakkoin, lähempänä matkaa....\nWhiiii! 2 viikkoo!!!


Samir avautuu viimein elämästään Taimille – lue huippujatkiksen neljäs osa! | Me Naiset\nSamir avautuu viimein elämästään Taimille – lue huippujatkiksen neljäs osa!\nnelli hietala kuvitus helmi järvinen\nklo 16:34 | 18.6.2016\nNaapurimökin porukka ei ole lainkaan niin pelottava kuin Taimi kuvitteli. Samir ja Taimi saavat jänispaistia ja lämpimät vaatteet, joista Taimi on ikionnellinen. Kun he palaavat mökkiinsä, Samir avautuu elämästään.\nTaimi muisteli, että hänen lapsuuden kaverinsa kotona oli ollut kirjahyllyn päällä täytetty, lasisilmäinen haukka ja että perheen seinällä oli roikkunut hirvensarvessa kivääreitä ja kiikarit. Kaikki, mitä Taimi tiesi metsästämisestä, perustui tuon kaverin, Ellan, puheisiin.\nKerran Ella oli näyttänyt Taimille jäniksenkäpälää, jonka oli saanut isältään. Se oli ollut oikea, jänikseltä katkaistu etukäpälä. Taimi oli ollut vähällä yökätä raajan nähdessään, mutta Ella oli kantanut sitä mukanaan aina, kun oli kaivannut erityistä onnea.\nHän oli ollut varma, että käpälällä oli taianomainen vaikutus, ja että hän sen ansiosta menestyi kokeissa, sai lauantaisin kaupasta suosikkikarkkejaan ja pääsi toivomalleen hevosleirille.\nEllan jäniksenkäpälä oli ollut Taimin ensisijainen vaikutin, kun hän oli neljätoistavuotiaana ryhtynyt kasvissyöjäksi. Hän oli ollut silloin – ja oli yhä – sitä mieltä, että jäniksen käpälä toi eniten onnea jänikselle itselleen. Jos käpälä ei syystä tai toisesta ollut kiinni jäniksessä, niin se, jos jokin, oli varma merkki siitä, ettei käpälä tuonut onnea.\nNaapurimökin ulkovalo syttyi Taimin ja Samirin lähestyessä portaita. Äkillinen kirkkaus sai valmiiksi jännittyneen Taimin hätkähtämään. Säikähdystä lisäsi se, että jonnekin mökin taakse majoitettu koirakuoro yltyi sellaiseen möykkään, ettei heidän saapumisensa takuulla jäänyt arvoitukseksi kenellekään kilometrin säteellä. Taimi toki tiesi, että pihavalo toimi liiketunnistimella, mutta hänelle tuli silti tunne, että joku vakoili heidän lähestymistään.\nTaimin sydän hakkasi niin, että hänen oli vaikea kuulla omien rystystensä naputus, kun hän koputti ovelle. Hän ei muistanut jännittäneensä yhtä paljon edes rehtorin kansliaan menemistä. Rehtorista oli sentään tiennyt, että tämä käyttäytyi jokseenkin rationaalisesti.\nNaapurimökin puuovi oli täsmälleen samanlainen kuin heidänkin mökkinsä. Verhot olivat kiinni, mutta sisältä kuului puheensorinaa, ja Taimi joutui koputtamaan toisenkin kerran, ennen kuin kukaan tuli avaamaan.\nHänen suureksi hämmästyksekseen oven avasi nainen. Hoikka, legginsseihin ja fleecepusakkaan pukeutunut nainen, jolla oli olutpullo kädessään.\n– Hei, anteeksi kun me häiritään tähän aikaan, mutta olisiko teillä lainata tulitikkuja? Taimi henkäisi valmiiksi suunnittelemansa vuorosanat ja kertoi heidän yöpyvän naapurimökissä.\nNainen perääntyi ovelta ja pyysi heidät sisään.\n– Toki meillä tikkuja on, hän ilmoitti iloisesti ja lähti kaiketi hakemaan niitä, sillä katosi viereiseen huoneeseen.\nNaisen läsnäolo rauhoitti Taimia siinä määrin, että hän uskaltautui hetkeksi lämpimään. Hänen jalkansa tuntuivat jääpuikoilta.\nMökin ikkunoissa roikkui samanlaiset verhot kuin heillä, ja tupakeittiö oli muutenkin identtinen. Naapureiden tilat kuitenkin jatkuivat pari huonetta pidemmälle ja ilmeisesti heidän ulkorakennuksessaan oli myös sauna.\nTakassa rätisi tuli. Pitkän pöydän ääressä istui neljä miestä.\n– Iltaa vaan naapureille, toivotti vatsakas, hyvän matkaa kaljuuntunut mies.\nTaimi kuuli ulko-oven tömähtävän kiinni takanaan.\n– Iltaa, Samir vastasi, – teillä on komea paisti tuolla narulla roikkumassa.\nTaimi hätkähti niin, että melkein hyppäsi. Miksei Samir voinut antaa hänen hoitaa puhumista? Viimeinen asia, mitä miehen kannatti tehdä, oli yrittää kommunikoida metsästäjien kanssa näiden omalla kielellä! Se saisi heidät vain suuttumaan. Mitä Samirkin muka paisteista tiesi?\n– Ai niin, siellä pihalla! Hyvä kun muistutit, nuorempi, ruutupaitaan pukeutunut mies huudahti, – se pitääkin muistaa hakea pois sieltä.\n– Eikä se, totta puhuen, mikään järin suuri ole, puuttui puheeseen kolmas, nelissäkymmenissä oleva mies – isompi meillä on tässä pöydässä.\nMies viittasi höyryävään pataan. Vasta nyt Taimi kiinnitti huomiota mökissä leijailevan ruoan tuoksun. Se muistutti erehdyttävästi karjalanpaistia.\n– Anteeksi, satuimme juuri ruoka-aikaan, Taimi pahoitteli.\nHetki sitten hävinnyt nainen palasi ja ojensi Taimille tulitikkulaatikon.\n– Jääkää toki syömään, hän kehotti, – tästä riittää kyllä.\n– Meillä on kyllä hiukan kiire… Taimi esteli, – pitää ehtiä vielä lämmittämään.\n– Teillä on koko yö aikaa lämmittää, kalju mies vähätteli, – ja lyön vetoa, ettette ole koskaan maistaneet jänispaistia.\nMies oli oikeassa. Taimi ei ollut koskaan maistanut jänispaistia. Ei olisi välittänyt maistaakaan.\nNainen kolisteli jo astiakaapista lisää lautasia.\nTaimi yritti kiinnittää Samirin huomion taustatuen toivossa, mutta mies riisui kenkiään eikä huomannut hänen epätoivoaan.\n– Kai me hetki voidaan viipyä, mies lupasi.\nPöytään tehtiin tilaa ja seurue esitteli itsensä. Taimi kätteli jokaista, mutta unohti saman tien melkein kaikkien nimet. Hän muisti ainoastaan, että eniten äänessä oleva kalju mies oli Veikko ja nainen Elina.\nTaimin ja Samirin eteen tyrkättiin avatut olutpullot ja heidän lautasensa kauhottiin niin täyteen, ettei Taimi tiennyt, oliko se kohteliaisuus vai rangaistus.\nTaimin helpotukseksi jänispaisti paitsi tuoksui, myös näytti karjalanpaistilta. Hän ei missään tapauksessa aikonut paljastaa olevansa kasvissyöjä, siitä olisi seurannut väistämättä jonkinlainen moraaliin ja arvoihin liittyvä keskustelu, jota tässä seurassa ei kannattanut käydä. Taimi piilottaisi lihakimpaleet perunan sekaan ja nielisi ruoan nopeasti kuin lääkkeen, ettei isäntäväki loukkaantuisi. Onneksi tarjolla ei sentään ollut pihviä tai muuta purukumia muistuttavaa lihaa. Sellaista hän ei olisi saanut alas.\nVeikko ehdotti maljaa jänikselle ja uusille naapureille. Kaikki nostivat olutpullonsa ilmaan ja kilistivät niitä vastakkain, eikä kukaan muu kuin Taimi tuntunut pitävän epäilyttävänä sitä, että hänet ja Samir rinnastettiin padassa tirisevään paistiin. Taimi hörppäsi kuitenkin kuuliaisesti pullostaan ja näki Samirin tekevän samoin. Mies ei voinut olla ainakaan kovin harras muslimi, kun alkoholia sisältävä juoma näytti kelpaavan tälle. Ehkäpä toinen tämän vanhemmista oli suomalainen. Tai sitten mies tosiaan oli adoptoitu. Pystyikö islamista eroamaan? Ulkonäköä lukuun ottamatta Samir vaikutti ihan suomalaiselta, vaikka olikin outoa, ettei tämä pelännyt metsästäjiä tai muita täkäläisiä. Taimista tuntui, että he olivat kuin Hannu ja Kerttu noidan piparkakkumökissä.\nTaimi huomasi olevansa nälkäinen. Ilmeisesti muutkin olivat, sillä maljojen noston jälkeen keskustelu taukosi ja tuvassa kuului pelkkä aterinten kilinä. Perunamuusi oli herkullista, ja paistikin kaiketi, vaikkei Taimi oikein osannut sen onnistuneisuutta arvioida. Hän ei pitänyt lihan suutuntumasta eikä mausta, eikä hänellä ollut aavistustakaan, miltä jänisparan kuului maistua. Jos paistista jotakin oli sanottava, niin ainakin se oli niin mureaa, että Taimin oli helppo nyhertää se pieniksi paloiksi, jotka saattoi niellä perunaan piilotettuna. Onneksi ateria ei ollut lainkaan muodollinen, eikä kukaan vahtinut toistensa suupaloja.\n– Tämä on erinomaista, Samir kehui ja kauhaisi suuhunsa ison annoksen paistia.\n– Pureskelkaa huolellisesti. Jäniksessä on paljon pieniä luita, Elina varoitti.\nSehän olisikin illan kruunu, kun kasvissyöjälle jäisi luu kurkkuun, Taimi ajatteli happamana. Vaikutti siltä, että vatsat alkoivat täyttyä, sillä keskustelu virisi uudelleen.\n– Mitä te täällä Särkipoukamassa teette? Veikko kysäisi suupieliään pyyhkien.\nLautaset tyhjenivät. Ruutupaitaan pukeutunut mies imeskeli luuta, ja muut näyttivät tekevän samoin. Taimi oli luullut, että sellaista näki vain siipiravintoloissa ja alkuperäiskansoista kertovissa dokumenteissa. Hän oli enemmän kuin tyytyväinen, ettei hänen lautaselleen ollut osunut ainoatakaan.\n– Me on käyty täällä ainakin viitenä vuonna näihin aikoihin, ja tämä on ensimmäinen kerta, kun täällä on muitakin kuin metsästäjiä.\nVeikko silmäili heitä naureskellen.\n– Ainakin oletan, että ette ole metsästäjiä.\nTaimi kertoi, että he olivat jääneet vahingossa bussista kesken matkan ja tulleet Särkipoukamaan yöksi, koska tämä oli kylän ainoa majapaikka.\nTaimi vilkaisi lautastaan kaapivaa Samiria, joka ei selvästikään aikonut tarkentaa hänen puheitaan kertomalla, etteivät he oikeastaan tunteneet toisiaan. Ei siihen kaiketi ollut syytäkään. Oli parempi pitää rintamalinja yhtenäisenä siltä varalta, että leppoisilta vaikuttavien metsästäjien käytös muuttuisi äkisti. Taimi suorastaan hätkähti viereisellä penkillä istuvan Samirin ulkonäköä, jota oluen punakoittaman, vatsakkaan Veikon vieressä istuminen korosti. Jos Samirilla olisi ollut parta, tämä olisi sopinut minkä tahansa muodikkaan vaatemerkin keulakuvaksi.\nOlut nousi päähän. Taimi oli juonut ja syönyt nopeasti, sillä hänellä oli kiire pois epämukavasta tilanteesta. Hän halusi mahdollisimman nopeasti takaisin omaan lämpimään mökkiinsä, peiton alle, pois märistä housuista.\nNähdessään Samirin saavan lautasensa tyhjäksi, Taimi ponnahti ylös ja alkoi kiitelleen ja anteeksipyydellen tehdä lähtöä. Häntä paleli, ja hän pelkäsi keskustelun lipsahtavan minä hetkenä hyvänsä kielletylle alueelle, kuten politiikkaan, maahanmuuttoon, uskontoon, ruokaan tai mihin tahansa, mistä ihmisillä oli tapana puhua keskenään.\nTaimin housuista jäi kankaalla päällystetyn tuolin istuimeen märkä läntti. Tahra näytti kiusallisen paljon siltä kuin hän olisi pissannut housuunsa. Oli varmaa, että ainakin Elina huomaisi sen, joten Taimi katsoi parhaaksi kertoa seurueelle vaelluksestaan pihan poikki ja ensikohtaamisesta nyljetyn jäniksen kanssa.\n– Uskoin, että se oli ansa. Jonkinlainen pedoille viritetty houkutin, jonka alla oli huolellisesti peitetty kuoppa ja sen pohjalla loukku. Perässäni tuntuivat roikkuvan paitsi sudet, myös koiralauma ja hampaisiin saakka aseistettu, verenhimoinen metsästyspartio, jolla oli tapana täräyttää kuoliaaksi kaikki, mikä liikkuu ja tutkia vasta jälkeenpäin, mitä tuli tehtyä.\nSeurue ulvoi naurusta, vaikka Taimi ei liioitellut juuri lainkaan.\n– Eli jos ihmettelette, miksi tuolini on märkä eikä minulla ole sukkia, niin se johtuu siitä, että jouduin maastoutumaan hankeen paetessani teitä ja ainoa mukana oleva vaatekertani kastui.\nVeikon vatsa hytkyi ja Elina pyyhki silmiään. Samirinkin suupieli nyki. Taimi ei ollut koskaan pitänyt itseään erityisen hauskana ihmisenä, mutta poikkeusolosuhteissa hänestäkin taisi sukeutua humoristi. Tilanne oli outo, mutta ei lainkaan hullumpi.\n– Tähän lääniin myönnettiin joulukuussa yksi sudenkaatolupa, ruutupaitamies kertoi naurusta voipuneella äänellä.\n– Se on käytetty ajat sitten, eikä täällä ole laumaa ainakaan sadan kilometrin säteellä, Elina täydensi.\n– Eivätkö sudet vaella pitkiäkin matkoja? Taimi muisteli lukeneensa.\n– Kyllä ne nälkäisinä vaeltavatkin, mutta niitä on niin vähän, että ruokaa riittää kyllä.\n– Ei me koiria tuolla ulkona pidettäisi, jos täällä susia liikkuisi, Veikko huomautti.\n– Edes jälkiä ei olla nähty, vaikka on koluttu maastossa jo kohta viikko, miehistä hiljaisin lisäsi.\nTaimi oli ehtinyt pujottaa vettä tirsuvat kengät jalkaansa, kun Elina syöksyi ovelle hyvästelemään. Taimi ei ollut huomannut naisen poistuvan, mutta jossakin välissä tämä oli ehtinyt kääräistä mukaansa vaatemytyn, jonka hän nyt tyrkkäsi Taimin syliin.\n– Vähintä, mitä me voidaan tehdä säikytettyämme sinut henkihieveriin, Elina naureskeli, – on lainata kuivat housut ja sukat.\nTaimi vastusteli, koska tunsi jäävänsä kiitollisuudenvelkaan. Hän selitti, ettei ehtisi palauttaa vaatteita aamulla, koska he olivat lähdössä niin aikaisin. Elina ei kuitenkaan huolinut myttyä takaisin, vaan kehotti häntä jättämään housut oman mökkinsä kuistille. Hän voisi hakea ne sieltä seuraavana päivänä.\nElina voitti. Taimilta loppuivat perustelut ja hänen oli pakko ottaa vaatteet mukaansa.\nSadan metrin paluumatka mökille tuntui huomattavasti menomatkaa lyhemmältä. Taimi oli tuskin ehtinyt valittaa navakasta tuulesta, kun he jo kopistelivat portaita ylös valaistulle terassille.\nNaapurissa vierailu oli ollut lyhyt, mutta ilmalämpöpumppu oli sillä välin ehtinyt muuttaa heidän mökkinsä ilmaston useamman asteen miellyttävämmäksi.\nEdellisestä riisuutumisnäytöksestään opiksi ottanut Taimi kipitti suoraan kylpyhuoneeseen vaihtamaan housuja. Hän oli salaa tyytyväinen Elinan antamiin legginsseihin. Ne olivat hiukan liian tiukat, mutta huomattavasti mukavammat kuin märät farkut tai peitosta tehty hame, jonka putoamista piti varoa joka hetki.\nSamir sai uunin syttymään ja alkoi penkoa keittiön kaappia.\n– Otatko kahvia? mies kysyi.\n– En, Taimi hämmästyi, – en minä näin myöhään. Valvoisin vain koko yön.\n– Kyllä tässä muutama tunti on vielä valvottava, mies tuumasi, – lämmittäminen on yhtä tyhjän kanssa, jos pellit jäävät auki koko yöksi.\n– Aiotko sinä sulkea pellit? Taimi kauhistui.\nHän ei todellakaan voisi nukkua. Hänen elämänsä oli tuon ihmisen käsissä.\n– En tietenkään vielä, mutta sitten kun tuli on palanut loppuun.\n– Suomessa kuolee parikymmentä ihmistä häkään joka vuosi.\n– Saat kyllä hoitaa lämmityksen, jos haluat, Samir tokaisi kaapin oven takaa.\n– Täällä on sokeriakin, ja teetä, mies ilahtui.\n– Kupillisen teetä voisin ottaa, Taimi sanoi muistaessaan Leenan antaman leivän, – jos se on kofeiinitonta.\nHänellä oli taas nälkä. Se johtui poikkeusolosuhteista. Kun Taimilla oli turvaton olo, hän söi lakkaamatta. Oluen juominen ja hangessa juoksentelu vain edesauttoivat asiaa.\n– Ei varmasti ole kofeiinitonta, Samir pärskähti Lipton-pakettia heilutellen, – eihän sellainen edes ole mitään teetä.\n– Ehkä sitten kuumaa vettä ja hunajaa, Taimi päätti.\nSamir onnistuikin löytämään kaapin perältä hänelle hunajapussin.\nHeidän istuessaan pöydän ääressä Taimi huomasi, kuinka hiljaista mökissä oli. Tuli kohisi pesässä, hänen lusikkansa kilahteli mukin laitoja vasten, leivän kuori rapisi Samirin leikatessa sitä, ilmalämpöpumppu humisi. Ei kuulunut liikenteen melua, television hälyä tai kodinkoneiden hyrinää, vain hiljaista sadattelua Samirin kirotessa tylsää veistä.\nÄänettömyys oli suorastaan aavemaista. Se sai Taimin kuuntelemaan korvat tarkkoina metsän kohinaa, nurkkien risahduksia ja räystäiden rapsahduksia. Olikohan mökissä hiiriä? Jos oli, niin ne haistaisivat leivän ja alkaisivat varmasti temmeltää huoneessa valojen sammuttua. Pitäisiköhän Taimin nukkua ylä- vai alasängyssä? Kummassa hän olisi paremmassa turvassa hiiriltä?\nOlisikohan Taimilla yöllä muutakin pelättävää kuin hiiret?\nKukaan järkevä naisihminen tuskin ottaisi tuntematonta miestä mukaansa erämaamökkiin, Taimi havahtui pohtimaan. Kaikkeen sitä olikin valmis ryhtymään unohtaakseen menneisyyden väärät valinnat! Hän ei taatusti saisi unta koko yönä. Oli kerrassaan absurdia, että hän, kaikista varovaisista ihmisistä varovaisin, oli päätynyt tähän tilanteeseen. Mieshän voisi olla vaikka murhaaja!\nSamir ei tosin käyttäytynyt millään tavalla uhkaavasti. Tämä ei vaikuttanut edes olevan kovin kiinnostunut hänestä. Mies ei ollut tarjoutunut lämmittämään hänen palelevia varpaitaan, kehunut hänen silmiään tai maininnut edes mitään hänen takamuksestaan – jota tämä oli ehtinyt katsella hyvän tovin Taimin riisuutuessa – vaikka se oli hänen ylivoimaisesti kehutuin ruumiinosansa.\nPieni jutustelu saisi Taimin keskittymään muihin asioihin. Jos hän tutustuisi mieheen, hänen ei tarvitsisi ajatella tätä niin paljon.\n– Mistä sinä olet kotoisin? Taimi kysyi.\nSamir oli löytänyt jostakin kourallisen voinappeja. Ehkä Leena oli antanut ne hänelle heidän kirjoittautuessaan sisään. Mies yritti möyhentää kohmeista voita leipäviipaleen päälle, mutta se ei suostunut levittymään tasaisesti. Lopulta Samir luovutti ja jätti rasvan niin paksuksi kerrokseksi, että Taimia ällötti. Tervetuloa sydän- ja verisuonitaudit!\n– Turusta, Samir mukelsi suu täynnä leipää.\n– Joo. Entä sinä?\n– Sieltä itärajalta!\nTaimin syntyperääkö tässä hämmästeltiinkin?\n– Oletko sinä suomalainen ihan syntyjäsi?\n– Senkö sinä halusit tietää? Olin viisi, kun tulimme Irakista.\n– Oletko sinä muslimi?\n– No joo, tavallaan… mutta niin maallistunut, että siitä on vähän turha puhua. Mun vanhemmat oli toisinajattelijoita jo silloisessa Irakissa, siksi meidän piti lähteä.\nTaimi ei tiennyt mitä sanoa. Hän otti kulauksen kuumaa vettä ja alkoi itsekin kesyttää voinappia leipäviipaleelle.\n– Oletko sinä kristitty? Samir virnisti.\nVastakysymys oli epäilemättä aiheellinen. Taimi ei muistanut, oliko häneltä koskaan kysytty uskonnosta. Jossain lomakkeissa tietysti, mutta ei taatusti treffeillä. Vaikka nämä eivät tietenkään olleet treffit…\n– Erosin kirkosta teininä.\nTaimi päätti kysyä lisää, kun haastattelu kerran oli molemminpuolinen.\n– Onko sinulla sukulaisia Irakissa?\n– On, isovanhemmatkin, mutta en ole käynyt siellä sen jälkeen kun lähdin.\nSamir puraisi leipää.\n– Se on hämmentävä juttu, koska sitä maata, jota vanhemmat edelleen muistelee, ei tavallaan enää ole. Olen asunut Suomessa melkein koko ikäni, mutta koska en näytä täkäläiseltä, kaikille pitää aina selittää, mikä mun tausta on. Se Irak, josta sukulaiset enimmäkseen puhuvat, on kuitenkin jostain seitsemänkymmentäluvulta, siltä ajalta, jolloin sellaiset ihmiset niin kuin isä, saivat kulkea vapaana.\nMinä en oikeastaan muista muuta kuin pakolaisleirin, josta me tultiin tänne ja sitten tietysti vanhempieni puheet maasta, jota en ole edes nähnyt muualla kuin valokuvissa. Se on kuin joku Narnia, minne pääsee vain lipaston laatikon kautta.\n– Eikö sinne mennä vaatekaapista?\nTaimi yritti keventää tunnelmaa, mutta Samir ei edes hymähtänyt.\n– Kuvittele, että sinulta jatkuvasti tivattaisiin, että mistä sinä oikein tulet. Että heti kun ihmiset näkevät sinut tai kuulevat nimesi, niin niillä on jo ennakkokäsitys siitä, kuka olet. Eikä niinkään se, voin ihan hyvin kertoa.\n– Ymmärrän senkin, että ihmisillä on ennakkoluuloja, mutta koska olen vähän erivärinen, kaikilla valkoisilla suomalaisilla tuntuu olevan ikään kuin synnynnäinen oikeus arvioida, saanko olla täällä vai en. Eikä ne ikinä usko, kun sanon, että olen Turusta, vaan aina pitää selostaa koko henkilöhistoria.\nMinun kohdalla arvio toki yleensä on se, että olen ihan ok ja vähän vähemmän maahanmuuttaja, kun olen ollut täällä lapsesta. Siksi olen tavallaan syytön, mutta ne eivät silti tajua, ettei minulla mitään muuta kotimaata ole kuin Suomi ja että niistä irakilaisista juurista on pakko toitottaa lähinnä sen takia, että kysyjät itse eivät pysty pitämään mun kaltaista ihmistä suomalaisena.\nSamir hörppäsi kahvia ja jatkoi:\n– Ja sitten ihmetellään, miksi jotkut pitävät lähtömaansa kulttuuria suuremmassa arvossa kuin täkäläistä! Kun mekin, jotka ei edes tiedetä miltä Irakissa näyttää, ollaan täällä niin pirun muukalaisia. On aina helpompi kuulua johonkin, vaikka vähän kuvitteellisestikin, kun suomalaiseksikaan ei saa itseään sanoa.\nTaimi oli ehtinyt syödä koko leipäviipaleen Samirin puheen aikana. Limppu oli hapanta ja tiivistä. Mummo oli tainnut joskus leipoa sellaista. Silloin kun se oli vielä asunut talossa, jossa oli leivinuuni.\n– Silti minä yleensä aina sanon, että olen turkulainen, kun joku kysyy, Samir virnisti.\n– En ole koskaan ajatellut sitä noin, Taimi tunnusti.\nHän tunsi olonsa jollain tavalla syylliseksi, koska oli sortunut kysymään samaa kuin muutkin. Ei hänkään ollut pitänyt Samiria suomalaisena, vaikka tämä puhui moitteetonta kieltä. Ei hänkään ollut osannut olla utelematta tämän taustaa, vaikka olikin ajatellut, että miehen oli täytynyt asua Suomessa jo hyvän aikaa. Eikö hänenkin käsityksensä suomalaisuudesta ollut juuri niin kapea kuin mies oli äsken esittänyt? Jos hänen viereensä olisi bussissa istunut reisitaskuhousuihin pukeutunut valkoinen mies, olisiko hän kysynyt, onko tämä kristitty?\nTaimi ei osannut jatkaa keskustelua, joten hän nousi pöydästä ja sipsutti katsomaan tulta. Reisitaskumiestä hän ei ainakaan olisi ottanut mukaansa. Ei, vaikka tälle olisi myönnetty Nobelin rauhanpalkinto.\nMökin lattia oli jäätävän kylmä, mutta kuivissa housuissa ja viltin sisälle kääriytyneenä alkoi olla varsin mukavat oltavat. Taimi tarttui tukevalla otteella uunin luukkuun kiskaistakseen sen auki, mutta tajusi samassa metallinupin olevan hehkuvan kuuma. Hän miltei kuuli ihonsa sihahtavan. Kesti vielä hetken ennen kuin kipu tuli. Taimi kiljaisi, irrotti kätensä niin nopeasti kuin pystyi ja alkoi vaistomaisesti heilutella sormiaan.\n– Laita se kylmään veteen, Samir neuvoi ja nousi pöydästä, – tuon lunta.\nTaimi hyppi yhdellä jalalla, voivotteli, käänsi hanan kylmälle ja työnsi kätensä raanaan alle. Hän oli niin huono tässä. Niin huono. Miten oli edes mahdollista, että hänestä, huolellisesta ja pikkutarkasta ihmisestä, sukeutui tällainen toivoton koheltaja heti, kun hän joutui pois kotiympäristöstä?\nTaimihan inhosi koheltamista. Hän kiersi kaukaa kaikki tilanteet, jotka edes haiskahtivat vaarallisilta tai nolostuttavilta. Hän ei pukeutunut naamiaisiin, kokeillut erikoisia hiustyylejä, juonut liikaa, tanssinut provosoivasti tai lähestynyt miehiä, joihin hänellä ei ollut mahdollisuuksia. Hän nolostui pelkästään katsellessaan muiden toilailuja televisiosta.\nEtusormeen näytti nousevan rakkula. Pitäisikö sitä näyttää terveysasemalla huomenna? Olisiko hänen syytä hakea sairauslomaa?\nSamir toi Taimille kourallisen lunta, laittoi sen mukiin ja käski hänen työntää sormensa sinne.\nTaimi teki niin kuin mies kehotti, mutta hänen kättään alkoi kylmää melkein heti. Hän epäili saavansa pian paleltumiakin. Olikohan se mahdollista? Että ihmisellä oli samassa kädessä sekä palo- että paleltumavammoja?\nHän nojasi tiskipöytään, vaihtoi painoa jalalta toiselle ja puntaroi ajatusta.\n– Kai tämän voi jo ottaa pois? hän kysyi.\n– Pidä se nyt vain siellä, Samir vastasi.\n– Se on kylmää.\n– Sen on tarkoituskin olla kylmää.\n– Mikä lääkäri sinä oikein olet?\n– Itsehän kysyit!\n– Olen seisonut tässä jo ainakin viisi minuuttia.\n– Pikemminkin kaksi.\n– Tuo puhelin!\n– Soitatko ambulanssin?\nSamir nakkasi puhelimen Taimin eteen. Vasemmalla kädellä kirjoittaminen oli hidasta, eivätkä verkkosivut meinanneet millään avautua.\n– Käsi ehtii jäätyä, ennen kuin pääsen Terveyskirjastoon, Taimi valitti.\nSamir kumartui katsomaan uuniin. Tuli paloi iloisesti.\nVahingoniloisesti, jos Taimilta kysyttiin.\n– Oletko sinä aina noin kireä? Samir kysyi.\n– Kireä? Rempseäkö pitäisi olla? Keskellä erämaata, käsi palaneena!\n– Näytähän sitä.\nSamir tarttui häntä ranteesta ja katseli palaneita sormenpäitä arvioiden.\n– Vesikello siihen taitaa tulla.\nHakutulokset avautuivat viimein. Taimi puri hampaita yhteen niin, ettei meinannut edes nähdä mitään. Hänkö muka kireä!\n– Mitä siinä sanotaan? Samir kysyi.\n– Jäähdytä palovammaa 10-20 minuuttia, Taimi luki ääneen puhelimen näytöltä.\nSamir työnsi hänen kätensä takaisin mukiin, eikä malttanut olla virnistämättä:\n– Mitä minä sanoin!\n– Miten niin kireä? Taimi tivasi.\n– No… vaikutat siltä, että pelkäät koko ajan kaikkea.\n– Enkä pelkää. Minä varaudun. Se on eri asia. Pelko on hallitsematonta. Varautuminen ehkäisee pelkoa.\n– Ai niin kuin siellä jäällä? Tai naapurissa?\n– Lapsikin tietää, ettei jäälle kannata mennä, jos on ollut suojasää. Ja aseistettujen miesten varominen on pelkkää viisautta.\n– Älä nyt loukkaannu, mutta olet sinä vähän neuroottinen. Pelkäät varmasti minuakin.\n– Sinuakin! En varmasti pelkää. Minähän pelastin sinut!\n– Pelastit minut? Samir tyrskähti.\n– Niin, sieltä linja-autoasemalta. Ei sinun näköinen tyyppi voi liikkua pimeällä yksin tällaisessa paikassa.\n– Totta. Olisin varmaan jäänyt aamuyöllä postiauton alle.\n– Ei ole minun syy, ettei iso mies ymmärrä omaa parastaan.\n– Ja se parasko on piilotettu tänne metsän keskelle?\n– Sinä et vaan tajua. Olet asunut täällä niin kauan, etkä silti tajua. Minä olen nähnyt, mihin ne pystyvät.\n– Ketkä ne?\n– Sellaiset ihmiset, joita nämä pikkukylät on täynnä.\nTaimi oli huomaamattaan vetänyt kätensä pois mukista ja unohtanut laittaa sen takaisin.\n– En minä halua ajatella, että asuin- tai synnyinpaikka kenenkään ajatusmaailmaa määrittelee. Olethan sinä itsekin Joensuusta.\n– Niin olenkin, Taimi sanoi, – ja siksi minä tiedän.\nHän kuivasi kätensä keittiöpyyhkeeseen, ajatteli jättää jutun siihen, mutta Samirin epäuskoinen ilme sai hänet jatkamaan:\n– Olin kaksitoista, kun näin niiden hakkaavan yhden mustan pojan kaupan edessä. En tuntenut niitä, ne oli sen verran vanhempia, mutta osa niistä oli ollut meidän koulussa. Olin just hakenut jäätelön ja tulossa ulos marketista, mutta en sitten uskaltanut mennä kadulle kun näin niiden tulevan, vaan jäin tuulikaappiin seisomaan ja teeskentelin lukevani ilmoitustaulua.\nKukaan ei mennyt väliin. Minä en mennyt väliin. Ihmiset katsoivat toiseen suuntaan ja vaihtoivat kadun puolta. Se poika oli hätinä kuusitoista, makasi maassa, ja olin ihan varma, että se kuolisi siihen lasin toiselle puolelle, mutta en silti uskaltanut mennä ulos. Niitä kuulapäitä oli neljä tai viisi, en muista enää tarkasti. Muistan vain pesäpallomailan ja sen pojan vauhkon katseen, kun se tajusi, mitä oli tapahtumassa. Kaupasta soitettiin poliisit, mutta ne sai piestä sen ihan rauhassa, ennen kuin kukaan ehti paikalle.\nTaimi tuijotti kattolistaa, ettei itkisi.\nHänen ei olisi pitänyt aloittaa tästä aiheesta.\nNelli Hietala on hämeenlinnalainen kirjailija. Hän on julkaissut mm. teokset Lintujen käytännöllisyydestä ja Käsipohjaa. Viimeisin romaani, nuorille suunnattu\nMiia Martikaisen kärsimysviikko, on ilmestynyt tänä keväänä.


Suomen gospelhuiput striimaavat oman joulukonserttinsa - Seurakuntalainen\nadventti 12.12.2020 08:53 (päivitetty 19:12)\nJoukko kotimaan nimekkäimpiä gospelartisteja yhdistää voimansa livestream-joulukonsertissaan.\nPekka Simojoen Ikiaikojen taa -kappale nousi vuosi sitten suureen suosioon ja nyt sen sanoma johdattaa livestream-konserttia.\nKoronapandemia on saanut sekä seurakunnat että maallisen puolen tapahtumajärjestäjät turvautumaan nettistriimeihin ja radiolähetyksiin osallistujien ja yleisöjen tavoittamiseksi. Samaan kelkkaan hyppää nyt myös joukko Suomen eturivin gospelartisteja, jotka ovat päättäneet striimata oman joulukonserttinsa yhteisvoimin.\nKuvittele vanha pohjalaistalo, jonka tunnelmallisen tuvan täyttävät Pekka Simojoen, Jipun, Even & Ossin, Heidi Simeliuksen, Pekka Laukkarisen sekä Olli Heleniuksen tarinat ja laulu. Välillä silmäkulma saattaa kostua, kun nämä herkät artistit muistelevat oman lapsuutensa jouluja ja laulavat heille rakkaita jouluisia kappaleita.\nTähän pyrkivät ainakin konsertin järjestäjät, Ohjelmatoimisto Kristalli ja Radio Dei, jotka tuottavat maksullisen livestreamkonsertin jouluviikolla. Järjestäjät ovat arvioineet virtuaalikeikan kelpaavan myös joululahjaostokseksi, sillä suoran lähetyksen ohella joulukonsertin voi katsoa lippukoodilla myös joulupyhinä ja vielä hieman niiden jälkeenkin.\nJohanna Vauton mukaan gospelartistit eivät tyydy joulukonsertissaan ainoastaan tulkitsemaan heille rakkaimpia joululauluja vaan he myös muistelevat itselleen merkityksellisiä jouluja. Kuva: Mika Nuorva\n– Tämä on tosi inspiroiva projekti. Saamme hienon ja koskettavan kokemuksen verkon välityksellä, uskoo Kristallin toimitusjohtaja Johanna Vauto.\nTapahtuma kulkee nimellä Ikiaikojen taa, joka on samalla Pekka Simojoen kappale.\n– Kun kuulin laulun ensimmäisen kerran, sen sanat kolahtivat minuun heti. Tämä laulu vie sinne ikiaikojen taa Jeesuksen seimen äärelle, joulun sanoman ytimeen, Vauto selittää.\nPekka Simojoki kertoo, että kappaleen syntyyn ei liity dramatiikkaa, vaan se löysi hahmonsa joulun pyhinä vuonna 2009.\n– Minulla oli pitkään pyörinyt kitarassani pieni sointuriffi, jossa oli jotain niin jouluista ja kaihoisaa, että melodia alkoi rakentua niiden päälle. Työnimeksi annoin tälle Joulu ensimmäinen. Kun huomasin, kuinka paljon sen nimisiä lauluja jo on, vaihdoin nimeksi Ikiaikojen taa, joka muutenkin kertoo laulun sanomasta enemmän.\nPari vuotta sitten Antti Vuori teki kappaleesta uuden upean sovituksen, jonka Pekan tytär Heidi Simelius esitti joulukonsertissa. Viime jouluna he työstivät siitä upean musiikkivideon, jonka myötä laulu syttyi ihan uudella tavalla ja lähti lentoon.\n– Olen ollut tosi iloinen ja vähän häkeltynytkin siitä vastaanotosta, minkä se on saanut. Minulle sanottiinkin, että siinä on jotain samaa kuin vanhassa Tulkoon joulu -kappaleessa. Ainakin toivon, että se on jotenkin löytänyt sitä ensimmäisen joulun henkeä, Simojoki kertoo.\nSimojoen mukaan sekä itse kappale että tuleva konsertti haluavat liittää kuulijansa siihen vuosituhansia pitkään kristittyjen vaellukseen, joka lähti aikanaan Betlehemistä.\n– Saamme joka joulu katsoa ihmettä ja aavistella sitä suunnatonta salaisuutta, joka makaa vaatimattomassa seimessä. Siinä on jotain ’pyhää ja puhdasta’, niin kuin laulu sen ilmaisee.\nRadio Dein Herätys!-aamulähetyksen maanantaiaamun 14.12. somekisassa on järjestäjien mukaan mahdollisuus voittaa vapaalippuja Ikiaikojen taa -konserttiin.\nKatso video [Youtube]:\nadventti, heidi simelius, Ikiaikojen taa, joulu, joulukonsertti, pekka simojoki\nVanhempi kuin Joulupata – Sotahuuto-lehti 130 vuotta


LIEVÄÄ MUISTISAIRAUTTA SAIRASTAVAN JA HÄNEN OMAISENSA KOKEMUKSIA SOPEUTUMISVALMENNUSKURSSILTA - PDF\nLIEVÄÄ MUISTISAIRAUTTA SAIRASTAVAN JA HÄNEN OMAISENSA KOKEMUKSIA SOPEUTUMISVALMENNUSKURSSILTA\nDownload "LIEVÄÄ MUISTISAIRAUTTA SAIRASTAVAN JA HÄNEN OMAISENSA KOKEMUKSIA SOPEUTUMISVALMENNUSKURSSILTA"\n1 LIEVÄÄ MUISTISAIRAUTTA SAIRASTAVAN JA HÄNEN OMAISENSA KOKEMUKSIA SOPEUTUMISVALMENNUSKURSSILTA Hannele Patjas PRO GRADU - TUTKIELMA Hoitotiede Turun yliopisto Hoitotieteen laitos Toukokuu 2010\n2 TURUN YLIOPISTO Hoitotieteen laitos PATJAS, HANNELE: Lievää muistisairautta sairastavan ja hänen omaisensa kokemuksia sopeutumisvalmennuskurssilta Pro gradu -tutkielma, 61 s., 22 liitesivua Hoitotiede Toukokuu 2010 Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata lievää muistisairautta sairastavan ja hänen omaisensa kokemuksia sopeutumisvalmennuskurssilta. Tutkimuksen kohderyhmänä oli viisi muistisairastunutta ja heidän viisi omaistaan, jotka osallistuivat Muistiliiton sopeutumisvalmennuskurssille. Tutkimusaineisto kerättiin teemahaastattelulla, jonka teemat muodostettiin aiempien tutkimusten perusteella. Haastattelun teemat olivat kokemuksia kuntoutuksesta, vertaistuesta ja kuntoutumista tukevasta ohjauksesta ja neuvonnasta sekä kurssin toteutumisesta. Aineisto analysoitiin sisällönanalyysillä. Muistisairastuneet ja omaiset kokivat kuntoutuksen tärkeänä asiana, joka virkistää ja ylläpitää toimintakykyä. Sairastuneiden kuntoutusmuodot ovat muuttuneet ja omaisista on tullut aktiivisia kannustajia ja kuntoutuksen mahdollistajia. Tutkimukseen osallistuneet sairastuneet ja omaiset kokivat vertaisryhmistä saadun tuen yhtenä tärkeimpänä asiana sopeutumisvalmennuskurssilla. Erityisesti omaiset kertoivat, että toisilta saatu tuki auttoi arjessa jaksamista. Kuntoutumista tukeva ohjaus ja neuvonta koettiin hyödylliseksi. Omaiset pitivät tärkeänä saada tietoa myös tulevasta, koska kyseessä on etenevä sairaus. Muistisairastuneet ja omaiset kokivat sopeutumisvalmennuskurssin virkistävänä kokemuksena. Kaikki kurssille osallistuneet osallistuisivat jatkossakin vastaavalle kurssille, jos heille tulisi siihen mahdollisuus. Tulosten perusteella voidaan todeta, että muistisairaille ja heidän omaisilleen suunnattu sopeutumisvalmennus on tärkeä kuntoutusmuoto, josta on hyötyä sekä sairastuneille että omaisille. Sopeutumisvalmennus tukee sairastunutta ja omaista sekä auttaa selviytymään arjessa. Tuloksia voidaan hyödyntää kehittämällä sopeutumisvalmennuskursseja ja mallintamalla niissä jo toimivia menetelmiä. Asiasanat: lievää muistisairautta sairastava, omainen, sopeutumisvalmennus, kuntoutus\n3 TURUN YLIOPISTO Department of Nursing Science PATJAS, HANNELE: The Mild Dementia Patient s and his Caregiver s Experiences of the Adaptation Training Course Master's thesis, 61 p., 22 pages of appendices Nursing Science May 2010 The aim of this study was to describe the mild dementia patient s and his caregiver s experiences of the adaptation training course. The target group for the study consisted of five mild dementia patient and five of their caregivers who participated in the adaptation training course of the Alzheimer Society of Finland. The research material was collected through thematic interviews, which formed the themes of previous studies. The interview themes were the experiences of rehabilitation, peer support, guidance and counselling and the implementation of the course. The material was analyzed by content analysis. Dementia patients and caregivers felt the rehabilitation as an important issue, which stimulate and maintain ability to function. Dementia patient s forms of rehabilitation have changed and caregivers have become active in encouraging and enablers of rehabilitation. Patients and caregivers, who participate in the study, felt the aid that they received from peer groups as one of the most important thing in the adaptation training course. Especially caregivers told that the support, that they received from others helped to coping with everyday life. Guidance and counselling was felt to be useful. Caregivers felt important to know what will happen next, because dementia is a progressive disease. Dementia patients and their caregivers felt adaptive training course refreshing experience. All participants would participate in the course in future, if they had a change. Results suggest that adaptation training course, which is directed to dementia patients and their caregivers, is an important form of rehabilitation, and it is useful both the patients and their caregivers. Adaptation training support dementia patient and his caregivers and helps to cope with everyday life. Results can be used by developing adaptation training and modelling already operating methods. Keywords: mild memory suffering from illness, caregivers, adaptation training\n4 SISÄLTÖ 1 JOHDANTO..4 2 TIEDONHAKU.6 3 MUISTISAIRAAT JA OMAISET SOPEUTUMISVALMENNUKSESSA Muistisairaudet Muistisairastuneet ja omaiset Sopeutumisvalmennus Kuntoutus Vertaisryhmä Kuntoutumista tukeva ohjaus ja neuvonta TUTKIMUKSEN TARKOITUS JA TUTKIMUSTEHTÄVÄ TUTKIMUKSEN EMPIIRINEN TOTEUTUS Tutkimuksen kohderyhmä Tutkimusaineiston keruu Aineiston analyysi TUTKIMUSTULOKSET Muistisairastuneiden ja omaisten kokemuksia Kokemuksia kuntoutuksesta Kokemuksia vertaistuesta Kokemuksia kuntoutumista tukevasta ohjauksesta ja neuvonnasta Kokemuksia sopeutumisvalmennuskurssin toteutumisesta Tutkimustulosten yhteenveto POHDINTA Tutkimustulosten tarkastelu Tutkimuksen eettisyys Tutkimuksen luotettavuus Johtopäätökset ja jatkotutkimusaiheet..50 LÄHTEET..53 LIITTEET Liite 1. Tietohaun kuvaus Liite 2. Tutkimusten yhteenveto Liite 3. Teemahaastattelurunko Liite 4. Esimerkki analyysin etenemisestä luokitusrungossa\n5 1 JOHDANTO Muistisairaus on sairautena pysyvä ja etenevä. Se aiheuttaa toimintakyvyn laskua, muisti- ja käyttäytymishäiriöitä, kuten ahdistusta ja masennusta. Toimintakyvyn lasku vähentää kykyä selviytyä päivittäisistä toiminnoista lisäten palvelun tarvetta. (Avila ym ) Muistisairauden esiintyvyys lisääntyy merkittävästi iän myötä. Se on maailmanlaajuisesti merkittävä sairaus, sillä se koskettaa enenevässä määrin väestöä joka puolella maailmaa. (Overshott & Burns 2005, Yu ym ) Suomessa on arviolta henkilöä, joilla kognitiivinen toiminta on lievästi heikentynyt, kärsii lievästä ja vähintään keskivaikeasta muistisairaudesta. Joka vuosi uusia muistisairaustapauksia ilmaantuu noin (Käypä hoito 2006.) Muistisairauksien diagnosointi ja hoito ovat kehittyneet niin nopeasti, että sosiaali- ja terveydenhuollon palvelut eivät ole kehittyneet samaa tahtia. Sairauden entistä varhempi tunnistaminen on nostanut esiin kokonaan uuden potilasjoukon: sairauden varhaisvaihetta elävät ja lievästi muistisairastuneet. Diagnostiikan rinnalla lääkehoidot ovat kehittyneet hidastamaan muistisairauksien etenemistä ja toimintakyvyn heikkenemistä. Hyviä vuosia on luvassa enemmän kuin ennen. Silti kolme neljästä tarvitsee sairauden loppuvaiheessa pitkäaikaishoitopaikan. (Granö ym. 2006, Banerjee ym ) Muistisairaiden kokonaishoidon haasteeksi on myös noussut tavoitteellisen ja läpi sairauden jatkuvan kuntoutuksen kehittäminen ja arvioiminen. Kuntoutuksen tavoitteena ovat jäljellä olevan toimintakyvyn ylläpitäminen ja elämänlaadun edistäminen. Toimintakyvyn ylläpitämisellä on tutkimusten mukaan pystytty parantamaan muistisairastuneiden elämänlaatua. (Granö 2006.) Suomessa on alueellisia käytäntöjä kuntoutuksen suhteen, joten muistisairautta sairastavat ja heidän omaisensa ovat eriarvoisissa asemassa riippuen asuinpaikkakunnastaan. Esimerkiksi alkuvaiheen muistisairastuneelle jaettavaa ensitietoa ei ole tarjolla kaikilla paikkakunnilla. Tarvitaankin lisää kuntoutuksen vaikuttavuudesta kertovaa tutkimusta, jotta toimivista käytännöistä kehitettäisiin saumattomia palveluketjuja valtakunnallisesti. 4\n6 Muistisairauksiin on kehitetty erilaisia tehokkaita lääkehoitoja, mutta lääkehoidon rinnalla muistisairastunut ja omainen tarvitsevat myös tietoa ja tukea etenevästä sairaudesta. Tietämättömyys sairauden aiheuttamista muutoksista ja selviytymiskeinoista voi aiheuttaa ahdistusta ja masennusta sairastuneelle ja hänen omaiselleen. Sairautta koskevan ohjauksen ja neuvonnan avulla muistisairastuneet ja heidän omaisensa löytävät uusia selviytymisstrategioita, jolloin ahdistus lievenee. (Chung 2001.) Lisäksi ohjauksella ja neuvonnalla voidaan lisätä omaisen ja sairastuneen hyvinvointia sekä lisätä hyviä vuosia kotona (Mittelman ym. 2006). Muistisairastuneiden omaisille suunnatut interventiot voivat vähentää tutkimuksen mukaan eristäytymisen ja pettymysten tunnetta. Omaisilla tulee olla tarkkaa tietoa sairauden aiheuttamista muutoksista, jotta he jaksaisivat elää sairastuneen kanssa ja voisivat tukea sekä hoitaa häntä. (Andrèn & Elmstå 2008.) Tässä tutkimuksessa selvitetään aluksi yleisimpiä muistisairauksien piirteitä ja oireita lyhyesti. Sen jälkeen määritellään sopeutumisvalmennuskurssi ja kuntoutus alkuvaiheen muistisairauden näkökulmasta. Lisäksi esitellään vertaisryhmätoiminta sekä kuntoutumista tukeva ohjaus ja neuvonta. Tutkimustarkoituksen ja tehtävän jälkeen esitellään tutkimuksen empiirinen toteutus. Tutkimustuloksissa esitetään sairastuneiden ja omaisten aineiston tulokset ensin erillään ja lopuksi esitetään lyhyt yhteenveto. Tutkimuksen lopuksi pohditaan tuloksia suhteessa aiempiin tutkimustuloksiin ja arvioidaan tutkimuksen eettisyyttä ja luotettavuutta ennen johtopäätöksiä ja jatkotutkimusaiheita. Tämän tutkimuksen tarkoituksena on kuvata lievää muistisairautta sairastavan ja hänen omaisensa kokemuksia sopeutumisvalmennuskurssilta. Tutkimuksen tavoitteena on tuottaa tietoa avo-sopeutumisvalmennuskurssille osallistuvien kokemuksista kurssista. Saadun tiedon avulla voidaan sopeutumisvalmennuskursseja kehittää ja mallintaa niissä jo toimivia menetelmiä. 5\n7 2 TIEDONHAKU Tutkimus perustuu kansainvälisten PubMed (Medline), Cinahl sekä Cochrane - tietokannoista ja suomalaisen Medic-tietokannasta löydettyyn kirjallisuuteen. Tavoitteena oli löytää muistisairastuneille ja heidän omaisilleen suunnattuja tutkimuksia, joissa tutkittiin kuntoutusmenetelmien ja kuntouttamista tukevan ohjauksen ja neuvonnan sekä vertaistuen vaikutusta muistisairastuneeseen ja omaiseen. Hakuja tarkennettiin rajaamalla aika 10 vuoteen, ihmisiin kohdistuviin tutkimuksiin ja mahdollisuuteen saada koko teksti. Hakujen jälkeen aineisto käytiin läpi ja arvioitiin sen sopivuutta ja laatua lukemalla otsikot, abstraktit ja kokotekstit. Haku on kuvattu yksityiskohtaisemmin liitteessä 1 ja sen tuloksena löytyneet tutkimukset liitteessä 2. Hakua jatkettiin manuaalisesti saatujen artikkeleiden lähdeluetteloista ja Turun yliopiston kirjaston Volter-tietokannasta, koska kansainvälisten hakujen kautta oli saatu liian vähän Suomessa ja Pohjoismaissa tehtyjä tutkimuksia. Hakusanoina käytettiin tällöin dementia, Alzheimerin tauti, sopeutumisvalmennus, vertaistuki ja kuntoutus. Aineistosta valittiin kymmenen teosta. Lisäksi Muistiliitosta sai tutkimusta koskevaa aineistoa, joista valittiin kolme teosta. Manuaalisen haun avulla valitut aineistot käsittelivät muistisairauden diagnosointia, vertaistukea ja kuntoutuksen eri muotoja. Systemaattisen haun avulla valittiin yhteensä 33 tutkimusta (liite 2) ja manuaalisen haun avulla 13 teosta. Valitut tutkimukset perustuivat ennen valintaa määriteltyihin sisäänottokriteereihin, jotka perustuivat tutkimuksen tarkoitukseen. Kriteereinä olivat, että tutkimus kohdistui ihmiseen, lievään muistisairauteen ja kuntoutukseen. Suurin osa valituista tutkimuksista oli pitkittäistutkimuksia, joissa oli interventioryhmä ja vertailuryhmä. Osa artikkeleista oli systemoituja kirjallisuuskatsauksia. 6\n8 3 MUISTISAIRAAT JA OMAISET SOPEUTUMISVALMENNUSKURSSILLA 3.1 Muistisairaudet Muistisairaudella tarkoitetaan elimellistä, aivoja vaurioittavan sairauden aiheuttamaa laaja-alaista muistin ja tiedonkäsittelyn heikentymistä, joka vaikuttaa arkiselviytymiseen. Kyseessä on oirekokonaisuus, johon muistihäiriön lisäksi liittyy vähintään yksi seuraava oire: kielelliset häiriöt, kätevyyden heikkeneminen, tunnistamisen vaikeutuminen ja monimutkaisten älyllisten toimintojen heikkeneminen. Oireet voivat olla ohimeneviä, pysyviä tai eteneviä riippuen dementiaa aiheuttavasta syystä. Etenevä muistisairauden yleisimmät syyt ovat Alzheimerin tauti (n. 60 %) ja verisuoniperäinen (vaskulaarinen) muistisairaus (n %). Muita muistisairauksia aiheuttavia syitä ovat mm. aivovammat ja päihteet. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Sulkava 2003, Granö ym. 2006, Käypä hoito 2006.) Muistisairaus luokitellaan vaikeusasteen mukaan lieväksi, keskivaikeaksi ja vaikeaksi. Lievästi ja keskivaikeasti muistisairastunut pystyy yleensä elämään kotonaan säännöllisen avun turvin, kun taas vaikeasti muistisairastunut tarvitsee jo ympärivuorokautista auttamista ja valvontaa. Lievää muistisairautta sairastavan henkilön hoidossa pyritään yhdistämään mahdollinen oireita helpottava lääkehoito ja muut toimintakykyä säilyttävät kuntoutusmenetelmät. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Sulkava 2003, Granö ym ) Lääkitys on osa etenkin Alzheimerin taudin kokonaisvaltaista hoitoa. Kun diagnoosi on tehty, tulee aina harkita hoitoa Alzheimer-lääkkeillä. Ensisijaiseksi lääkkeeksi suositetaan asetyylikoliiniesteraasin estäjää. Kohtalaisen vaikeassa tai vaikeassa Alzheimerin hoidossa voidaan aloittaa myös memantiinilla. Lääkehoidon ensisijaisina tavoitteina ovat sairastuneen kognitiivisen toimintakyvyn ja omatoimisuuden ylläpitäminen, tilan vakiinnuttaminen ja käytösoireiden lievittäminen. Tavallisin hoitovaste lievässä vaiheessa on tilan vakiintuminen. Hoito Alzheimer-lääkkeillä lopetetaan, ellei sen valvonta onnistu tai sairastuneella ilmenee jatkuvia haittavaikutuksia (ripuli, oksentelu ja pahoinvointi). Lääkityksen lopetukseen vaikuttaa myös, jos hoitovastetta ei saavuteta millään lääkkeellä tai lääkeyhdistelmällä (eli tila 7\n9 heikkenee nopeasti lääkityksen aikana). Useimpien käytösoireiden osalta lääkkeettömät hoidot ovat ensisijaisia. Osa käytösoireista häviää yleensä itsestään, joten lääkehoito on tilapäistä. Tilannetta tulee arvioida muutaman kuukauden välein. (Käypä hoito 2006.) Ikääntymiseen liittyvät henkisen suorituskyvyn muutokset ovat yleensä lieviä, eivätkä ne vaikuta arjessa selviytymiseen. Lievällä kognitiivisella heikentymisellä tarkoitetaan tilannetta, jossa muistihäiriö tai jonkin muun henkisen suorituskyvyn osa-alueen heikentyminen on selvästi voimakkaampi kuin vastaavan ikäisellä väestöllä yleensä. Oireisto ei kuitenkaan vielä merkittävästi häiritse arjessa selviytymistä. Eteneviin muistisairauksiin kuuluvat jatkuvasti pahenevat muistivaikeudet ja muiden dementiaoireiden ilmaantuminen. (Steenman ym. 2005, Granö ym ) Alzheimerin tauti on yleisin (65 70 %) muistinheikkenemiseen johtavista sairauksista. Tauti alkaa hitaasti ja etenee vaiheittain johtaen lopulta kuolemaan. Taudin alkamisiän perusteella on tehty luokittelu varhaisella (alle 65-vuotiaana) ja myöhäisellä iällä alkavaan tautityyppiin. Myöhäisellä iällä (yli 65-vuotiaana) alkava Alzheimerin tauti on sairauden yleisin muoto. Alzheimerin tauti jaetaan edelleen kolmeen eri vaiheeseen, jotka ovat lievä, keskivaikea ja vaikea. Taudin ensimmäisinä oireina ovat muistihäiriöt ja uuden oppimisen heikentyminen. Oirekuvaan kuuluvat lisäksi kielelliset vaikeudet, päättelykyvyn ja toiminnanohjauksen heikentyminen sekä aloitteellisuuden vähentyminen. Sairauden lievässä vaiheessa esiintyy käytösoireita, joista mm. masentuneisuus ja ärtyneisyys ovat yleisiä. Kun sairaus etenee, heikentyvät ajan- ja paikantaju ja hahmottamisen vaikeus lisääntyy. Toimintakyky päivittäisissä toiminnoissa heikkenee niin, että tarvitaan toisen ihmisen apua. Alzheimerin taudin kesto voi vaihdella viidestä vuodesta yli 20 vuoteen. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Cummings ym. 2002, Farina ym. 2001, Sulkava 2003, Overshott & Burns 2005, Granö 2006, Käypä hoito 2006, Yu 2006, Clare ym ) Verisuoniperäinen (vaskulaarinen) muistisairaus on seurausta erilaisista verenkiertohäiriöiden aiheuttamista aivokudoksen vaurioista. Muistihäiriöt jaetaan alatyyppeihin vaurion sijainnin ja syntymekanismin mukaan. Oireet riippuvat verenkiertohäiriön sijainnista. Sairaus etenee portaittain, joten välillä vointi voi olla tasainen ja kohentua, joskus taas tulee äkillisiä sekavuustiloja. Oirekuvaan kuuluvat muistin heikkenemisen lisäksi kävelyn, aloitekyvyn ja ajatustoimintojen heikkeneminen 8\n10 sekä toiminnan ohjauksen hidastuminen ja häiriintyminen. Myös käytöshäiriöt ja tunneelämän yliherkkyys ovat yleisiä, koska tietoisuus toimintakyvyn puutteista ja heikkenemisestä säilyy kauemmin kuin Alzheimerin taudissa. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Sulkava 2003, Oveshott & Burns 2005, Granö 2006, Clare ym ) Kolmanneksi yleisin muistisairaus on Lewyn kappale tauti. Tauti on saanut nimensä mikroskooppisen pienistä Lewyn kappaleista, jotka sijaitsevat aivokuorella ja aivorungon alueella. Siihen liittyvät henkisen suorituskyvyn heikentyminen ja Parkinsonin taudin kaltaiset oireet, kuten jäykkyys ja hitaus sekä kasvojen ilmeettömyys ja liikkumisen vaikeutuminen. Tautiin liittyvät myös vireydentason ja oireiden nopea vaihtelu, sekavuusalttius sekä yksityiskohtaiset näköharhat. Näköharhat ovat useimmiten eläväisempien unien jatkoa valvetilassa. Lewyn kappale taudin alkuvaiheessa muistihäiriöitä ei välttämättä esiinny paljoakaan, mutta ne lisääntyvät taudin edetessä. Taudin kesto on 2-20 vuotta. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Sulkava 2003, Oveshott & Burns 2005, Granö 2006.) Erityisesti aivojen frontaali- eli otsalohkoja vaurioittavan muistihäiriön ensimmäisiä oireita ovat käyttäytymisen ja persoonallisuuden muutokset. Tyypillisiä piirteitä ovat myös aloitekyvyttömyys ja apaattisuus, mutta toisaalta voi esiintyä estottomuutta ja tahdittomuutta. Oirekuvaan kuuluvat toiminnan ohjauksen vaikeutuminen sekä arvostelukyvyn ja toiminnan suunnitelmallisuuden heikkeneminen. Sairaus saattaa myös lisätä kielellisiä vaikeuksia. Alkuvaiheessa muisti on kohtalaisen hyvä, mutta sairauden edetessä muistihäiriöt lisääntyvät. (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Sulkava 2003, Granö 2006.) 3.2 Muistisairastuneet ja omaiset Muistisairauksia pidetään usein ikääntyneiden ihmisten sairauksina, mutta Suomessa on alle 65-vuotiasta muistisairautta sairastavaa ihmistä. Määrän voidaan olettaa olevan kasvussa mm. tarkentuneen diagnostiikan ja kasvavan tietämyksen myötä. Muistisairauksien oireet ja hoito ovat lähes samanlaisia iästä riippumatta. Vakava sairaus on aina kriisi, ja työikäisillä on etenkin sairauden alkuvaiheessa enemmän sairauden kokemiseen liittyviä käytösoireita, kuten masennusta, ahdistuneisuutta ja eristäytymistä sosiaalisista tilanteista. (Muistiliitto 2010.) 9\n11 Muistisairastuneella tulee olla mahdollisuuksia ja keinoja vaikuttaa ennakoivasti tulevaan elämäänsä, koska kyseessä on etenevä sairaus. Hoitotahdon avulla muistisairastunut voi ilmaista omaa hoitoaan koskevan tahdon sellaisen tilanteen varalta, että hän ei itse enää pysty osallistumaan hoitopäätöksen tekemiseen. Hoitotahdossa voidaan ilmaista suostumus tai kielto tiettyihin hoitotoimenpiteisiin, nimetä sijaispäättäjä hoitoa koskeviin ratkaisuihin sekä esittää toiveita hoivan ja elämänlaadun suhteen. Sairastuneella on oikeus myös nimetä itselleen edunvalvoja maistraatin avulla. (Muistiliitto 2010.) Omaisten rooli muistisairaudessa on merkittävä. Sairauden edetessä sairastunut ei tule toimeen ilman toisen ihmisen apua päivittäisissä toiminnoissa. Monilla sairastuneilla tärkein apu on lähellä oleva omainen, joka on usein puoliso tai oma lapsi. Ikääntyneillä muistisairastuneilla oma puolisokin on itse usein ikääntynyt ja sairas. Osa omaisista toimii muistisairastuneen omaishoitajana, joka saa kunnalta palkkaa tehtävästään. Omaishoitajuuteen kuuluvat myös säännölliset vapaapäivät, jolloin sairastuneelle tarjotaan mahdollisuus lyhytaikaishoitoon. Näiden vapaiden tarkoituksena on edistää omaisen jaksamista tarjoten hänelle vapaata aikaa, jonka ajan sairastunut on ympärivuorokautisen hoidon piirissä. (Sosiaali- ja terveysministeriö 2006.) Muistisairaudet koskettavat sairastunutta ja koko perhettä kokonaisvaltaisesti. Sairastuneiden elämänlaadun arvioimiseen on kehitetty erilaisia mittareita, joiden avulla pyritään arvioimaan muistisairastuneen elämänlaatua suhteessa hänen toimintakykyynsä (Banerjee ym. 2005). Omaisten jaksamista ja hyvinvointia on tutkittu enemmän ja heidän jaksamisensa arviointiin on myös kehitetty useita mittareita. Mittarit arvioivat omaisten jaksamista, masentuneisuutta ja terveydentilaa yleensä. (Millan-Calenti ym. 2000, Gauglerin ym ) Omaisille suunnatuissa interventiotutkimuksissa omaisten jaksamista on tutkittu antamalla heille ohjausta ja neuvontaa, vertaistukea ja käyttäytymisterapiaa. Näillä interventioilla on todettu olevan vaikutusta omaisten jaksamiseen kontrolliryhmiin nähden. Tutkimusten mukaan omaisten jaksaminen tukee muistisairastuneen olemista kotihoidossa, ja sairastuneen pitkäaikaishoidon tarve viivästyy. (Millan-Calenti ym. 2000, Banerjee ym. 2005, Mittelman ym. 2006, Selwood ym. 2007, Gauglerin ym ) 10\n12 3.3 Sopeutumisvalmennus Sopeutumisvalmennuksella tuetaan sairaita tai vammaisia henkilöitä sekä heidän perheitään selviytymään sairauden tai vamman aiheuttamista muutoksista elämässä. Sopeutumisvalmennus on yksi osa kuntoutusta. Valmennusta järjestetään yksilö- tai ryhmä-, avo- tai kurssimuotoisena toimintana. Sopeutumisvalmennukseen kuuluu vertaistoiminta, jolloin tavoitteena on poistaa vammaisuuden ja sairauden kielteisiä vaikutuksia osallistavan yhteisöllisen kehityksen kautta. Sopeutumisvalmennuksessa lähestytään elämänhallintaa ja hyvinvoinnin saavuttamista sairastuneen ja omaisen aktiivisen osallistumisen avulla. Valmennus koostuu mm. asiantuntijaluennoista ja vertaistoiminnasta. (Muistiliitto 2010, STM 2010.) Sopeutumisvalmennuksen tarjoamat erilaiset neuvonta- ja tukimuodot pyrkivät vähentämään omaisen hoitamisen taakkaa ja lisäämään motivaatiota sairastuneiden hoitoon. Lisäksi ne virkistävät sairastunutta ja pyrkivät hidastamaan pitkäaikaishoitoon joutumista. (Hyvärinen ym. 2003, Smits ym ) Sopeutumisvalmennuksesta säädetään myös useammassa laissa, esimerkkinä vammaispalvelulaki (Finlex 380/1987) ja Kansaneläkelaitoksen kuntoutuslaki (Finlex 566/2005). Tutkimuksen kohteena olevassa Muistiliiton sopeutumisvalmennuskurssissa oli tavoitteena tukea toimintakyvyn ja elämänlaadun ylläpitämistä sekä positiivisten voimavarojen löytymistä sairauden alkuvaiheessa. Kurssilla mietittiin yhdessä kuntoutuksen ja kuntoutumisen uusia näkemyksiä muistisairauksissa. Kurssi tarjosi myös mahdollisuuden tutustua toisiin samankaltaisessa elämäntilanteessa oleviin ihmisiin. Sopeutumisvalmennuskurssin ohjaajina toimi kolme Muistiliiton työntekijää. Viisi kurssikertaa oli jaettu teemoittain, joissa oli luennoimassa eri asiantuntijoita. Jokaisella kurssikerralla sairastuneet ja omaiset jaettiin omiin vertaisryhmiinsä, joissa käsiteltiin yhteisiä asioita. Kurssille osallistujat saivat myös pohdittavaa mukaansa kotitehtävien muodossa. (Muistiliitto 2008.) 11\n13 3.3.1 Kuntoutus Kuntoutus tukimuotona Kuntoutus on käsitteenä moniulotteinen. Sillä voidaan kuvata sairastuneen ja kuntouttajan välistä vuorovaikutussuhdetta. Kuntoutuksella voidaan myös tarkoittaa sairastuneen ja hänen läheistensä saamaa kuntoutuspalveluiden kokonaisuutta, tai se voidaan ymmärtää yhteiskunnallisena palvelujärjestelmänä. Nykyään kuntoutuksen näkökulma korostaa yksilöä toimintaympäristössään ja yhteisönsä jäsenenä. Ihminen ymmärretään kokonaisuutena, ympäristönsä osana ja omaa toimintaansa ohjaavana yksilönä. (Kettunen ym. 2002, Pirttilä 2004, Granö ym ) Kuntoutus on suunniteltua ja moniammatillista toimintaa, jossa tavoitteena on edistää sairastuneen ihmisen mahdollisuuksia elää ja osallistua sairauden aiheuttamista rajoitteista huolimatta. Muistisairastuneen ihmisen kohdalla tavoitteina ovat lisäksi toimintakyvyn parantaminen ja ylläpitäminen sekä elämänlaadun ja elämänhallinnan lisääminen. Kuntoutusta suunniteltaessa ja toteuttaessa tarvitaan tietoa sairaudesta, sairastuneen ihmisen elämäntilanteesta sekä hänen persoonastaan. Muistisairastuneen ihmisen kuntoutuksessa korostuu kuntoutuksen ennaltaehkäisevä ja toimintakykyä ylläpitävä luonne. Kyseessä on mahdollistava kuntoutus, jolloin kuntoutustilanteissa painopiste siirtyy menneestä tulevaan, yksilöllisten ominaisuuksien ja rajoitusten selvittämisestä toimintamahdollisuuksien tarjoamiseen. Yksilöllinen ja tavoitteellinen kuntoutus perustuu yhdessä kuntouttajan, kuntoutujan ja hänen läheistensä kanssa kirjallisesti laadittuun kuntoutussuunnitelmaan. Kuntoutussuunnitelma on osa hoito- ja palvelusuunnitelmaa. Muistisairauden luonteen vuoksi ei välttämättä voida sitoutua pitkäkestoisiin kuntoutusprosesseihin. Myös kuntoutusmuodot muuttuvat etenevän sairauden muuttuessa. (Kettunen ym. 2002, Pirttilä 2004, Granö ym. 2006, Heimonen & Voutilainen 2006.) Kuntoutuksen lähikäsitteenä voidaan pitää kuntoutumista, jonka Granö ym. (2006) määrittelevät sairastuneen ihmisen terveydentilan tai toimintakyvyn kohentumisena kuntoutuksen tai muiden tekijöiden seurauksena. Se voidaan myös nähdä pyrkimyksenä voittaa sairaudesta tai vammasta johtuvat vaikeudet, ja se on uuden mielekkyyden ja tarkoituksellisuuden löytämistä sairaudesta huolimatta. Kuntoutumisen lähtökohtana on 12\n14 tapahtuneen hyväksyminen ja muutosten kohtaaminen askel kerrallaan. Muistisairauksissa kuntoutuminen voidaan hahmottaa elämänlaadun ja mielekkyyden kokemuksen säilymisenä mahdollisimman kauan. (Granö ym. 2006, Teri ym ) Kuntoutumista edistävät terapiat Kognitiivinen kuntoutus eli muistikuntoutus on paljon 1960-luvulta lähtien käytetty kuntoutusmuoto muistisairauksissa (Erkinjuntti & Huovinen 2001, Ball ym. 2002, Pirttilä 2004). Muistikuntoutus voidaan jakaa orientaatio- ja muisteluterapiaan. Orientaatioterapian tavoitteena on parantaa tai ylläpitää sairastuneen tietoisuutta ajasta ja paikasta kertaamalla toistuvasti, mikä aika nyt on ja missä ollaan. (Farina ym. 2001, Pirttilä 2004, Overshott & Burns 2005, Spector ym ) Muistiterapiassa käydään läpi sairastuneen menneitä tapahtumia ja kokemuksia kuvien ja äänien avulla (Woods ym. 2007). Liikunnalliset ongelmat, kävelyvaikeudet, tasapaino-ongelmat ja kaatuilu ovat yleisiä muistisairauksissa (Iersel ym. 2003). Liikuntakyvyn menetys on yksi keskeisimmistä laitoshoitoon ja kuolemaan johtamista syistä (Arcoverde ym. 2008). Liikunnan ja kognitiivisten taitojen välillä on useissa tutkimuksissa todettu olevan yhteys (Baker ym Geda ym. 2010, Orgeta ym. 2010). Fysioterapian tavoitteena onkin tukea muistisairastunutta ylläpitämään tai parantamaan itselleen parasta mahdollista liikkumis- ja toimintakykyä selviytyäkseen jokapäiväisessä elämässään. (Pirttilä 2004, Granö ym. 2006, Yu ym. 2006). Fysioterapiassa käytetään mahdollisimman laajasti fyysisiä voimavaroja. Prosessiin kuuluvat toimintakyvyn arviointi, voimavarojen tunnistaminen, keinojen määrittäminen ja toteuttaminen sekä arviointi. Fysioterapiaa voidaan käyttää joko yksilö- tai ryhmäkuntoutuksena. Alkuvaiheen muistisairautta sairastava voi osallistua myös tasapaino- ja kävelykuntoutusryhmiin. (Pirttilä 2004, Granö ym ) Toimintaterapiaa käytetään mm. neurologisessa kuntoutuksessa yleisesti. Sen avulla pyritään ylläpitämään muistisairastuneen toiminnallista identiteettiä tukemalla häntä osallistumaan henkilökohtaisesti merkityksellisiin toimintoihin. Yhtenä tukemismenetelmänä on toimintaympäristön muokkaaminen yksinkertaisemmaksi. Toimintaterapeutit tekevät myös kotikäyntejä, jolloin he arvioivat muistisairastuneen 13\n15 henkilön selviytymistä kotiympäristössä. Toimintaterapeutit ohjaavat ja neuvovat tarvittavien apuvälineiden käytössä ja kodin muutostöissä. (Pirttilä 2004, Granö ym ) Musiikkiterapiassa käytetään musiikin eri elementtejä vuorovaikutuksen keskeisinä välineinä. Musiikkiterapia voi olla yksilö- tai ryhmäterapiaa. Sitä käytetään kokonaiskuntoutuksen osana muiden hoitomuotojen rinnalla tai pääasiallisena hoitomuotona. Musiikki tarjoaa keinoja vuorovaikutukseen sellaisille henkilöille, joiden kielelliset kyvyt ovat heikenneet. (Pirttilä 2004, Granö ym ) Puheterapian tavoitteena on tukea muistisairastunutta ihmistä ylläpitämään toiminta- ja kommunikaatiokykyään, jonka avulla hän voi tulla toimeen vuorovaikutustilanteissa. Puheterapia sisältää puheen, kielen ja kommunikaation tutkimisen sekä kuntoutuksen suunnittelun ja järjestämisen. Puheterapiassa korostuu yhteistyö omaisten ja läheisten kanssa. Ruokailuun ja nielemiseen liittyvä ohjeistus on osa puheterapeuttista kuntoutusta. (Granö ym ) Taideterapiaa käytetään muistisairastuneiden kuntoutumiseen pyrkimyksenä vapauttaa sisäiset voimavarat taiteen keinoin. Tavoitteena on muutosprosessi kohti tasapainoista ja harmonista elämää. Taideterapiaa voidaan toteuttaa maalaamisen, piirtämisen sekä muovailun keinoin yksilö- tai ryhmätoimintana. Terapia tarjoaa muistisairastuneille ihmiselle mielen virkistystä, iloa ja sosiaalisia kontakteja. (Pirttilä 2004, Granö ym ) Vertaisryhmä Vertaisryhmällä (self help group, suom. myös oma-apuryhmä) tarkoitetaan ryhmää, jossa kaikilla osallistuvilla on sama elämäntilanne. Vertaisryhmiä voi syntyä ennalta sovitusti tai sattumalta, kun samassa elämäntilanteessa olevat ihmiset kohtaavat. Ryhmä on tehtäväkeskeinen, joten sen tavoitteena on vertaistuen (peer support) saavuttaminen. Tukea antavassa vertaisryhmässä keskitytään konkreettisesti arkipäivän vaikeuteen ja siitä selviytymiseen tietoa ja kokemuksia jakaen. Vertaistukeen perustuvan auttamisen ydin on Hyvärin (2005) mukaan ihmisten välinen arkinen kohtaaminen ilman rooleja. Samassa tilanteessa olemisen kokemus on vertaisryhmälle aina tärkeä, vaikka kukin 14\n16 olisikin hiukan eri vaiheessa. Vertaisryhmässä keskustelun painopiste voi olla sekä menneisyydessä, nykypäivässä että tulevaisuudessa. Vertaisryhmät ovat arvokkaita, koska ne rohkaisevat jäseniään uskomaan itseensä ja omiin kokemuksiinsa. Lisäksi vertaisryhmän jäsenet saavat kokemuksen omasta asiantuntijuudestaan ja voimaantumisestaan aikaisemman uhrin ja passiivisen asiakkaan roolistaan. (White & Dorman 2000, Mead ym. 2001, Adamsen 2002, Vilen ym. 2002, Harjula 2003, Hyväri 2005, Nylynd 2005, Percy ym ) Tutkimusten mukaan muistisairastuneet ja heidän omaisensa hyötyvät eniten tavatessaan toisia perheitä ja saadessaan vertaistukea, jolloin omaisen taakka pienenee ja sairastuneen laitostuminen hidastuu (Woods ym. 2003). Hyvärin (2005) tutkimuksen mukaan vertaistuessa yksityiset kokemukset saavat yhteisöllisten kokemusten ulottuvuuksia. Samanlainen elämäntilanne on yksi vertaistuen edellytys. Vertaistukeen perustuvien suhteiden luominen edellyttää kokemusten jakamista ja vuorovaikutteista kohtaamista. Pelkkä kokemusten julkinen kertominen tai pelkkä yleisö ei vielä riitä, vaan tarvitaan yhteisesti jaettu sosiaalinen tila, missä vastaanottajat ovat keskustelun aktiivisia osallistujia. Vertaistuessa omat kokemukset luovutetaankin toisten käyttöön. (Hyväri 2005.) Yhteisöllisyys edistää toimintaan sitoutumista, ryhmäprosessin etenemistä ja luottamuksellisen ilmapiirin syntymistä (Wilska-Seemer 2005). Vertaisryhmillä on pitkät perinteet erityisesti Pohjois-Amerikasta, jossa on jo luvulla keskusteltu vertaisryhmien merkityksestä. Vertaisryhmätutkimusta on tehty mm. sosiologiassa, sosiaalityössä, psykologiassa ja psykiatriassa. Tutkimuksessa on kaksi pääkoulukuntaa: sosiaali- ja yhteiskuntatieteet sekä psykologia ja terveystieteet. Tutkimusteemoja ovat mm. arvot, kohtaaminen, osallisuus, vaikuttaminen, vastavuoroisuus, voimaantuminen ja yhteisöllisyys. Psykologian ja terveystieteiden tutkimuksissa painottuvat yksilölliset kokemukset ja ryhmädynamiikka. (Nylynd 2005.) Nylundin (2005) mukaan sosiaali- ja terveysalan järjestöillä on vankat perinteet vertaisryhmien perustamisessa Suomessa. Vertaistuki vakiintui Suomessa sosiaali- ja terveysalan työssä 1990-luvun puolivälissä (Hyväri 2005). Ryhmiä perustetaan ja tutkitaan koko ajan enenevässä määrin, koska perinteiset kyläyhteisöt hajoavat ja sosiaaliset verkostot vähenevät ihmisten muuttaessa maaseudulta kaupunkeihin. Myös sairaudet hajottavat luontaista tukiverkostoa, joten tukea haetaan muualta 15\n17 samankaltaisessa elämäntilanteessa olevilta (Saarenheimo 2005) luvulla kansainvälisiä tutkimusteemoja ovat olleet päihderiippuvuus, psyykkiset ja fyysiset sairaudet, omaishoitajat sekä ikääntyneet Kuntoutumista tukeva ohjaus ja neuvonta Tutkimusten mukaan muistisairaat ja heidän omaisensa tarvitsevat ohjausta ja neuvontaa selviytyäkseen muistisairauden kanssa elämisestä. Tieto voi koskea sairautta, sosiaalisia etuuksia, käytännön neuvoja, hoitovinkkejä ja kuntoutusta (White & Dorman 2000, Millan-Calenti ym. 2002, Harjula 2003, Haapasaari 2004, Granö ym. 2006). Ohjauksen ja neuvonnan avulla voidaan hidastaa muistisairastuneen joutumista pitkäaikaishoitoon lisäämällä sairastuneen itsenäisyyttä (Mittelman ym. 2006, Roger 2008) sekä vähentää sairauteen liittyviä käytöshäiriötä (Callahan ym. 2006). Lisäksi ohjauksella ja neuvonnalla on mahdollista ennaltaehkäistä esimerkiksi onnettomuuksia, kuten kaatumisia ja lääkehoitoon liittyviä poikkeamia (Roger 2008). Tiedon avulla sairastunut ja omainen ymmärtävät myös sairautta paremmin ja pystyvät etsimään erilaisia selviytymiskeinoja uusiin tilanteisiin (Chung 2001, Selwood 2007, Barber ym. 2008). Muistisairauteen sairastunut ja hänen omaisensa tarvitsevat ensitietoa heti diagnoosin saamisen jälkeen. Ensitiedolla tarkoitetaan perustietoja sairaudesta, hoidosta, kuntoutuksen mahdollisuuksista sekä tarjolla olevista palveluista. Ohjauksen aikana annetaan tukea myös diagnoosin aiheuttamaan tunnekriisiin ja neuvotaan haettavissa olevista sosiaalietuuksista. Ensitiedon tavoitteena on vahvistaa sairastuneen ja hänen omaisensa elämänhallinnan tunnetta, tukea elämän uudelleen rakentamista muuttuneessa elämäntilanteessa sekä motivoida hoitoon ja kuntoutumiseen. (Kettunen ym. 2002, Kokkonen & Heimonen 2004, Granö ym ) Ensitiedon avulla omainen ja sairastunut ymmärtävät, mistä on kyse, ja heillä on mahdollisuus suunnitella tulevaisuutta ja päätöksentekoa laajemmin (Andrèn & Elmstå 2008). Kuntoutusohjaus tarkoittaa kuntoutusohjaajan antamaa ohjausta ja neuvontaa, sairaudesta tai vammasta aiheutuvien psyykkisten tai sosiaalisten ongelmien selvittämistä sekä kuntoutumista ja sosiaalista toimintakykyä edistäviä tukitoimia. Sen tavoitteena on turvata tiedon ja tuen saannin jatkuvuus sairastuneelle ja hänen 16\n18 läheisilleen. Ohjaus auttaa ymmärtämään sairautta ja sen vaikutuksia arjessa. (Kokkonen & Heimonen 2004, Granö ym ) Neuvonta on tärkeä kuntoutuksen muoto muistisairastuneelle ja hänen omaiselleen, kun se on oikein ajoitettua ja kohdennettua. Neuvonta on tavoitteellista, systemaattista sekä asiakasta tuen ja palveluiden piiriin ohjaavaa toimintaa. Keskeisenä periaatteena on ennakoitavuus, joka auttaa sairastunutta ja hänen omaisiaan valmistautumaan sairauden etenemiseen. Oikeaan aikaan annettu ohjaus vähentää omaisten taakkaa ja masennuksen oireita. Inhimillisten oikeuksien toteutumisen valvonta ja varmistaminen ovat neuvonnan lähtökohtia. (Kokkonen & Heimonen 2004, Granö ym. 2006, Gaugler ym ) 4 TUTKIMUKSEN TARKOITUS JA TUTKIMUSTEHTÄVÄ Tutkimuksen tarkoituksena on kuvata lievää muistisairautta sairastavan ja hänen omaisensa kokemuksia sopeutumisvalmennuskurssilta. Tutkimuksen tavoitteena on tuottaa tietoa avo-sopeutumisvalmennuskurssille osallistuvien kokemuksista kurssista. Saadun tiedon avulla voidaan sopeutumisvalmennuskursseja kehittää ja mallintaa niissä jo toimivia menetelmiä. Tutkimustehtävänä on hakea vastausta kysymykseen: Mitä kokemuksia on muistisairastuneilla ja omaisilla sopeutumisvalmennuskurssilla? Tutkimustehtävään haetaan vastauksia tutkimusaineistosta, joka kerätään teemahaastattelun avulla. Ongelma on käytännönläheinen ja sen avulla on tarkoitus selvittää sopeutumisvalmennuskurssin merkitystä muistisairastuneelle ja hänen omaiselleen. 17\n19 5 TUTKIMUKSEN EMPIIRINEN TOTEUTUS 5.1 Tutkimuksen kohderyhmä Tutkimuksen kohderyhmänä olivat avo-sopeutumisvalmennuskurssille osallistuvat lievää muistisairautta sairastavat henkilöt sekä heidän omaisensa. Tämän tutkimuksen näytteen muodostivat Muistiliiton sopeutumisvalmennuskurssille osallistuneet sairastuneet sekä heidän omaisensa, joita oli yhteensä kymmenen henkilöä, joista viisi sairastunutta ja viisi omaista. Kaikki kurssilaiset osallistuivat tutkimukseen. Laadullisessa tutkimuksessa aineiston kokoon ei ole yleisohjetta, vaan se keskittyy pieneen määrään tarkoituksellisesti valittuja tapauksia, harkinnanvaraiseen näytteeseen (Alasuutari 1999, Patton 2002, Hirsjärvi & Hurme 2008). Tutkimukseen osallistujista seitsemän oli naisia ja kolme miestä. Sairastuneiden diagnoosin saamisen ajankohta vaihteli 2 kuukaudesta 10 kuukauteen (taulukko 1). Yhdellä sairastuneella lääkärintutkimukset olivat vielä kesken, eikä hänellä ollut diagnoosia muistisairaudesta. Diagnoosin saaminen ei kuitenkaan suoraan kerro sairastamisen kestosta. Kaikilla Alzheimerin tautiin sairastuneilla oli lääkitys tautiin. Kaikki sairastuneet ja omaiset olivat yhtä omaista lukuun ottamatta eläkkeellä. Lähes kaikki sairastuneet selvisivät haastattelujen perusteella kotona omaistensa turvin. Yksi omainen toimi sairastuneen palkkiota saavana omaishoitajana ja yhdellä yksin asuvalla sairastuneella kävi kotihoito. Lisäksi kaksi yksin asuvaa sairastunutta sai erilaisia tukipalveluja, kuten ateriapalvelua. Haastatteluun osallistuneet kertoivat saaneensa ensitietoa sairaudesta eri lähteistä. Sairastuneet kertoivat saaneensa tietoa sairaudestaan diagnoosin antaneelta lääkäriltä ja omaiseltaan. Omaiset kertoivat saaneensa ensitietoa lääkäriltä, hoitajilta ja erilaisista luentotilaisuuksista. Yksi omainen kertoi, ettei ollut saanut ensitietoa lainkaan. Kaikki omaiset pitivät ensitietoa erittäin tärkeänä ja kokivat, että tietoa kuuluisi antaa myös omaisille tämän tyyppisessä sairaudessa. Yksi omainen ehdotti, että ensitietoa voisi antaa suunnitellusti useammalla kerralla, koska diagnoosin saatua ei kaikkea annettua tietoa pysty sisäistämään. 18\n20 Sopeutumisvalmennuskurssille osallistuneet omaiset kertoivat saaneensa tiedon kurssista sairastunutta hoitavilta tahoilta, kun taas kaikki sairastuneet saivat tiedon omaisiltaan. Kaksi sairastunutta sai kertomansa mukaan tiedon vasta samana päivänä, kun kurssi alkoi. Muistisairastuneilla ja heidän omaisillaan oli erityyppistä tietoa kuntoutusmenetelmistä ennen sopeutumisvalmennuskurssia. Osa sairastuneista käytti kuntoutuksen eri muotoja, kuten fysio- ja toimintaterapiaa sekä ohjattua liikuntaa, joten heillä oli enemmän tietoa kuin niillä sairastuneilla, joiden kuntoutus koostui päivittäisestä liikunnasta ja harrastuksista. Muistiliiton sopeutumisvalmennuskurssi oli suunnattu lievää muistisairautta sairastaville. Lievää muistisairautta sairastavan muistitestin tulos tulisi olla pistettä (Käypähoito 2006). Tutkija teki kaikille tutkimukseen osallistuneille sairastuneille Minimental State Examination (MMSE) -muistitestin haastatteluiden yhteydessä, jos sitä ei ollut tehty edellisen puolen vuoden aikana, ja jos he suostuivat testiin. Yksi sairastunut kieltäytyi muistitestistä, ja hän kertoi, että hänelle oli testi tehty kuukausi aiemmin, jolloin tulos oli ollut yli 20 pistettä. Muiden sairastuneiden MMSE - muistitestin tulokset olivat 21 25/30 pisteen välillä. Taulukko 1. Sairastuneiden esitiedot Nro Aika diagnoosin varmistumisesta haastatteluhetkellä Diagnoosi MMSEmuistitestin pisteet 1. 2 kk Alzheimerin tauti 23/ kk Alzheimerin tauti 22/ kk Alzheimerin tauti 21/30 4. ei diagnoosia - 25/ kk Verisuoniperäinen muistisairaus yli Tutkimusaineiston keruu Tutkimus tehtiin Muistiliiton pyynnöstä, joten liitto toimi myös tutkimusluvan myöntäjänä. Tutkija tapasi Muistiliiton yhteyshenkilöt ennen sopeutumisvalmennuskurssia ja sopi heidän kanssaan tutkimuksen etenemisestä ja 19


Kohonnut kolesteroli on riskitekijä, joka kannattaa hoitaa | Orion\nKohonnut kolesteroli on riskitekijä, joka kannattaa hoitaa\nMiksi kohonnut kolesteroli on vaarallista ja miten sitä voi hoitaa? Tuore Kohonneen kolesterolin hoito -oppaamme sisältää vinkkejä ja ohjeita kohonneen kolesterolin hoitoon. Oppaasta löydät hoitoon liittyviä termejä sekä ohjeita kolesterolia ehkäiseviin elämäntapamuutoksiin.\nKolesterolin hoito vähentää valtimonkovettumataudin eli ateroskleroosin riskiä. Lääkehoito aloitetaan, kun valtimotautien kokonaisriski on kohonnut eikä toivottuja tuloksia saavuteta pelkästään elämäntapamuutoksilla.\nTutustu uudistuneeseen kolesterolioppaaseen!\nTiedätkö, mitkä tekijät vaikuttavat kolesteroliisi?


Kurpitsa 'Uchiki Kuri' Monivärinen | Plantagen\nLajike tekee tummanoransseja pyöreitä kurpitsoja, joiden sisus on tummankeltainen ja makea. Kylvä siemenet yksittäin ruukkuihin vihannesmultaan. Sijoita lämpimään paikkaan noin 26 °C:een ja siirrä taimettumisen jälkeen valoisaan paikkaan huoneenlämpöön. Istuta taimet ulos lämpimään ja suojaisaan paikkaan ravinteikkaaseen maahan, kun hallanvaara on ohi. Kastele ja lannoita säännöllisesti. Kurpitsat voidaan varastoida talveksi\nKylvä toukokesäkuussa suoraan kasvupaikalle. Kylvä riveihin tai leveästi.


Miksi moni nainen haluaa seksiä kuukautisten aikaan? | Seiska\nMiksi moni nainen haluaa seksiä kuukautisten aikaan?\nJoidenkin naisten kohdalla kuukautisten yksi sivuvaikutus on kohonnut libido. Vaikka moni nainen vakuuttaa halujensa heräävän kuukautisten aikana, ei tieteellä ole yhtä selvää selitystä sille, miksi näin tapahtuu. Tutkijat ovat yleisesti sitä mieltä, että kierron ja libidon välillä on yhteys, mutta tälle yhteydelle ei ole yksiselitteistä vastausta.\nLUE MYÖS: HARRASTA SEKSIÄ KUUKAUTISTEN AIKANA!\n– Estrogeenin, progesteronin, testosteronin ja DHEA-hormonien tasot nousevat ja laskevat syklisesti naisen kuukautiskierron mukaan, selittää gynekologi Adeeti Gupta.\nJokaisella hormonilla on tärkeä rooli seksielämän kannalta. Hormones and Behavior-lehdessä julkaistussa tutkimuksessa seurattiin naisten kuukautiskiertoa ja hormonitasoja. Niitä verrattiin osallistujien omiin raportteihin heidän seksihaluistaan. Tutkijat havaitsivat, että estrogeenin ja progesteronin muutoksilla oli merkittävä vaikutus myös libidoon.\n– Estrogeeni edistää libidon ja halujen heräämistä, Gupta jatkaa:\n– Progesteroni on vakauttava hormoni, joka tukahduttaa libidon.\nEnnen kuukautisia, molemmat hormonit ovat huipussaan. Juuri ennen kuukautisten alkua, niiden määrä kehossa romahtaa, sanoo sertifioitu seksiterapeutti, Nan Wise:\n– Vuodon aikana estrogeeni alkaa jälleen nousta tasaisesti.\nSeksi alentaa stressiä ja helpottaa kipuja\nKuukautisten aikana ja progesteroni on alhaisimmillaan. Juuri tämä aika kuusta on monelle naiselle libidon kannalta otollista aikaa seksille. Silti kaikki naiset eivät halua kuukautisten aikana ajatella seksiä. Tutkimukset ovat myös osoittaneet, että hormonit pyrkivät kohottamaan libidoa erityisesti naisen ovulaation aikaan, eli noin puolivälissä kuukautiskiertoa. Tämä tarkoittaa sitä, että myös muut tekijät vaikuttanevat naisten raportoimaan halukkuuteen juuri kuukautisten aikana, arvelee Wise.\n– Jotkut naiset ovat kertoneet, että jos he masturboivat tai harrastavat seksiä kuukautisten aikaan, lantion alueen kongestio tai kuukautisten aiheuttamat krampit helpottavat.\nOn todettu, että seksi ja orgasmi voivat alentaa stressiä ja helpottaa PMS-kipuja. Nämä kaksi asiaa saattavat johtaa siihen, että naiset alkavat alitajuisesti haluta seksiä kuukautisten aikana. Ennen kaikkea kyse lienee kuitenkin naisten yksilöllisistä haluista. Jotkut naiset haluavat seksiä kuukautisten aikana, toisille se ei tule kuuloonkaan. Monelle verenvuoto, turvotus ja krampit tekevät seksistä suorastaan vastenmielisen ajatuksen, jota mitkään hormonit eivät kykene selättämään.\nNainen, ansaitse ilmaista pornoa kuukautisilla!\nJanni Hussi avautuu hygieniasta Selviytyjät-kuvauksissa: Bingo! Arvatkaa, kuka oli ensimmäisenä pyytelemässä kuukautissuojia!\nKohtunoita kehottaa naisia juomaan kuukautisverta!


TU: Valtionyhtiöt lisäävät työttömyyttä - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nTU: Valtionyhtiöt lisäävät työttömyyttä\nJulkaistu 05.08.2009 12:32\nToimihenkilöunionin puheenjohtaja Antti Rinne arvioi valtio-omisteisten yhtiöiden nousevan alkavan syksyn yhteiskuntavastuuta vähiten kantaviksi yrityksiksi. Rinteen mukaan jo yksin Neste Oilissa ja alkoholiyhtiö Altialla lomautukset tai irtisanomiset uhkaavat yhteensä tuhatta ihmistä. Rinne perää valtioneuvostolta yhtenäistä työvoimapolitiikkaa. Hän arvostelee hallitusta yksisilmäisyydestä ja siitä, että se ei itse noudata omia suosituksiaan:\n- Näyttää siltä, että vetoamalla muun muassa edessä olevaan työvoimapulaan valtioneuvosto edellyttää kaikilta muilta tahoilta kuin itseltään vastuullista ja maltillista henkilöstöpolitiikkaa myös vaikeissa olosuhteissa, Rinne toteaa. TU:n puheenjohtajan mielestä merkittävät henkilöstöjärjestelyt valtion omistamissa yhtiössä vaikuttavat välillisesti myös tulevaan sopimuskierrokseen:- Hallituksen pitäisi kaiken aikaa kartuttaa neuvotteluosapuolten ja kansalaisten luottamusta voidakseen tarvittaessa ottaa johtajuuden työmarkkinaprosessissa. Holtiton omistajapolitiikka ei Rinteen mukaan synnytä uskoa tai luottamusta valtioneuvoston kykyyn hoitaa taantumaa. (MTV3)\nTulipalot vaatineet jo 55 ihmisen hengen


Hugo 2016 -voittajat paljastettiin – nämä olivat vuoden parhaat scifi-teokset - AfterDawn\nAfterDawn > Uutiset > Hugo 2016 -voittajat paljastettiin – nämä olivat vuoden parhaat scifi-teokset\nHugo 2016 -voittajat paljastettiin – nämä olivat vuoden parhaat scifi-teokset\nKirjoittaja Sami Koivunen @ 22.8.2016 12:34 Kommentteja (2)\nMidAmeriCon II:ssa järjestetyssä World Science Fiction Convention -tapahtumassa paljastettiin tämän vuoden Hugo-voittajat.\nTapahtumassa palkittiin laajasti tieteis- ja fantasiateoksia eri luokissa. Parhaaksi romaaniksi valittiin N.K. Jemisinin The Fifth Season ja parhaaksi elokuvaksi The Martian. The Martian -kirjan kirjoittanut Andy Weir valittiin puolestaan epävirallisesti 2014-2015 parhaaksi uudeksi kirjoittajaksi. Netflix sai oman osansa menestyksestä, kun Jessica Jones -sarjan jakso valittiin parhaaksi lyhyeksi näytelmäteokseksi.\nAlla kaikki Hugo 2016 -ehdokkaat ja -voittajat. Kategorioiden voittaja on merkitty tummenetusti.\nParas romaani (yli 40 000 sanaa)\nThe Cinder Spires: The Aeronaut's Windlass by Jim Butcher (Roc)\nParas pienoisromaani (17 500 – 40 000 sanaa)\nPenric's Demon by Lois McMaster Bujold (Spectrum)\nParas pitkä novelli (7 500 – 17 500 sanaa)\n"Folding Beijing" by Hao Jingfang, trans. Ken Liu (Uncanny Magazine, Jan-Feb 2015)\n"And You Shall Know Her by the Trail of Dead" by Brooke Bolander (Lightspeed, Feb 2015)\n"Obits" by Stephen King (The Bazaar of Bad Dreams, Scribner)\n"What Price Humanity?" by David VanDyke (There Will Be War Volume X, Castalia House)\n"Flashpoint: Titan" by CHEAH Kai Wai (There Will Be War Volume X, Castalia House)\nParas novelli (alle 7 500 sanaa)\n"Cat Pictures Please" by Naomi Kritzer (Clarkesworld, January 2015)\n"Asymmetrical Warfare" by S. R. Algernon (Nature, Mar 2015)\n"Seven Kill Tiger" by Charles Shao (There Will Be War Volume X, Castalia House)\n"If You Were an Award, My Love" by Juan Tabo and S. Harris (voxday.blogspot.com, Jun 2015)\nParas liittyvä kirja\n"The Story of Moira Greyland" by Moira Greyland (askthebigot.com)\n"The First Draft of My Appendix N Book" by Jeffro Johnson (jeffro.wordpress.com)\n"Safe Space as Rape Room" by Daniel Eness (castaliahouse.com)\nParas graafinen tarina\nJessica Jones: "AKA Smile" written by Scott Reynolds, Melissa Rosenberg, and Jamie King, directed by Michael Rymer (Marvel Television; ABC Studios; Tall Girls Productions;Netflix)\nMy Little Pony: Friendship Is Magic: "The Cutie Map" Parts 1 and 2 written by Scott Sonneborn, M.A. Larson, and Meghan McCarthy, directed by Jayson Thiessen and Jim Miller (DHX Media/Vancouver; Hasbro Studios)\nParas kustannustoimittaja, lyhyet teokset\nParas kustannustoimittaja, pitkät teokset\nThe John W. Campbell -palkinto parhaalle uudelle kirjoittajalle\nTägit: Netflix tv-sarjat elokuvat Hugo kirjat\n<Samsung luopuu leikistä: Lopettaa musiikkipalvelunsa >PlayStation 4:n tulevasta Slim-versiosta vuoti kuvia


August 2020 - Page 3 of 5 - KAISA T.\nMeidän pihalla on vihdoin jotain vihreää ja vehreää. Nimittäin siirtonurmi!\nAlkuvuoden suunnitelmat pihan suhteen meni uusiksi kiitos koronan, mutta emme ole antaneet sen pahemmin vaivata. Päätimme, että teemme pihaa sen verran kuin rahkeet riittävät tänä kesänä ja sillä hyvä. Aika paljon olemme omin voimin saaneet pihalla tehtyä, mutta valitettavasti epäonnea koronan lisäksi on myös ollut vaihteeksi matkassa. Luottotyömiehemme joutui nimittäin jäämään pitkälle sairauslomalle, juuri kun olimme saaneet pohjatyöt valmiiksi terassin jatkoa varten. Siitä syystä nurmikon reunaa pitkin kiertävä terassialue/kulkureitti rantaan jäi tekemättä.\nNyt olemme onneksi saaneet sovittua syyskuulle uuden tekijän ja sormet ristiin, että tämä terassin jatko saataisiin vielä maaliin alkusyksyn aikana. Ajattelin tehdä pihasta toisenkin postauksen, joten kerron siinä lisää suunnitelmistamme. Tämän postauksen aiheena oli nurmikko, joten pari sanaa siitä.\nPäädyimme tosiaan tilaamaan siirtonurmikon sen helppouden ja nopeuden vuoksi. Tuntuu, että siirtonurmi on tänä päivänä se järkevin vaihtoehto, eikä kovinkaan moni enää istuta nurmikkoa pihalleen siemenistä. Siirtonurmea myyvistä yrityksistä sain teiltä paljon vinkkejä ja päädyimme lopulta tilaamaan siirtonurmen suhteellisen läheltä, Loviisasta. Ennen siirtonurmen asentamista teimme useamman päivän maatöitä, sillä tonttimme ei todellakaan ollut alun alkaen valmis alusta nurmelle. Meidän piti rajata, tiivistää sekä tasoittaa alue mahdollisimman hyvin. Heinäkuussa vuokrasimme nosturin, jonka avulla teimme raskaimmat maatyöt eli kivien siirtämiset. Päädyimme muotoilemaan kivistä kvartaalinmallisen alueen terassin eteen ja jakamaan alueen niin, että suurin osa tästä tulisi olemaan nurmea ja muutoin sitä peittäisi terassi. Muutama pieni alue päätettiin myös jättää istutuksille, jotka ovat itse asiassa myös työlistalla tässä loppukesästä.\nRajatun alueen pohjamaa on pitkälti ruopattua merenpohjaa, joka rakennusaikana siihen nostettiin. Kahden vuoden ajan annoimme maan painua ja tiivistyä. Nyt loppusilauksena tasasimme sen huolella ja poistimme kaikki vähänkään isot kivet tieltä, jotta nurmikko saisi mahdollisimman tasaisen pohjan. Pyrimme myös tekemään kaadot niin, ettei keskelle nurmikkoa syntyisi vettä kerääviä syvennyksiä. Kun pohja oli valmiina, tilasimme mullat. Alunalkaen nurmialueen piti olla helposti rajattavissa terassialueeseen, mutta koska se on yhä vaiheessa piti keksiä jotain muuta.\nTilasin netistä vahvaa nurmikon/istutusalueen rajausnauhaa, jonka sai metallipiikeillä kiinnitettyä maahan. Tämän avulla saimme muotoiltua nurmialueesta juuri sellaisen kuin halusimme. Siirtonurmelle sopivan mullan määrän kanssa meillä kävi joku kömmähdys, sillä jouduimme tilaamaan sitä toisen mokoman satsin (rekkalavallisen) lisää. Olimme kyllä kysyneet ohjeet mullan määrästä ja tilanneet niiden mukaan, mutta ehkä meillä oli käynyt pieni laskutoimitusvirhe tai sitten se kävi toisessa päässä. Onneksi mullan toimittanut firma oli niin ystävällinen, että saimme vielä saman päivän aikana uuden satsin pihalle, eikä tästä koitunut sen kummempaa vahinkoa kuin muutaman tunnin siesta työntekoon. Mullan levityksen jälkeen mieheni vielä tasoitti ja tiivisti mullan perusteellisesti.\nSitten saapui nurmi. Olimme tilanneet sen mullan toimituksesta seuraavalle viikolle ja hieman huolestuneina katsoimme, kun sääkartat lupailivat todella helteisiä kelejä. Siirtonurmi kun on todella herkkää tavaraa asennusvaiheessa, eikä saisi kuivahtaa yhtään. Onneksi mitään superhellettä ei tullut ja saimme avuksemme joukon sukulaisia nurmikonlevitystalkoisiin, joten homma sujui todella rivakasti. Siirtonurmi on levitettävä paikalleen samanpäivän aikana tai muuten se kuolla kupsahtaa. Yksin tuo urakka olisi ollut mahdoton, mutta porukalla se meni ihan näppärästi. Nurmen määrä onnistuttiin arvioimaan paremmin, vaikka muutamat neliömetrit sitä jäikin yli. Onneksi näin päin! Ennen asennusta ja heti asennuksen jälkeen olemme kastelleet nurmea ahkerasti, useamman kerran päivässä. Ohjeiden mukaan olemme myös pyrkineet välttämään kovaa kulutusta (pelailua nurmella yms.) ja antaneet nurmikolle kasvurauhan. Kaksi ensimmäistä viikkoa ovat tässä ne kriittisimmät.\nVaikka nurmella ei ole vielä hirveästi pelailtu tai leikitty on tuo vehreys kyllä tehnyt ihmeitä pihalle. Tällä viikolla se leikataan ensimmäisen kerran ja vitsit miten odotankaan sitä vastaleikatun nurmen tuoksua! En malta odottaa, että saamme tämän osan pihasta viimeisteltyä; terassin kiertämään nurmea ja kaavailemamme istutusaltaat tehtyä. Sen jälkeen tämän vuoden pihahommat taitaa olla paketissa. Ensi vuodelle on isot suunnitelmat, mutta niistä lisää myöhemmin :)