Naisen Kosketus | Seksinovellit.org\nKielien lukemiseen liittyvästä asennevammaisuudestani oli kuitenkin seurannut lukuisia vaikeuksia ohdakkeisella opintielläni. Lopulta minulle oli tapahtunut niin surkeasti, että seiskaluokan joulutodistuksessani englannin numeronani oli ollut tylysti nelonen. Pian tämän jälkeen äitini oli hankkinut minulle yksityisopettajan, jonka opastuksella minun oli määrä pakertaa englannin kotiläksyjä ainakin sen verran, että siirtyisin seuraavana syksynä normaalisti luokalta toiselle. Moisen määräyksen kuultuani olin aluksi tietenkin yrittänyt laittaa hanttiin kaikin keinoin, mutta sillä kerralla vanhempani eivät olleet kuunnelleet lainkaan selityksiäni vaan olivat suorastaan raahanneet minun opettajatädin luokse.\nOlin niin tavattoman nuori ja kokematon, etten vielä osannut lukea rivien välistä naisen todellisia ajatuksia. En osannut tehdä mitään päätelmiä Leenan levottomista liikkeistä ja läpitunkeutuvista katseista. En vielä tiennyt, ettei nainen koskaan ehdota miehelle suoraan seksiä vaan että hän tuo sen aina ilmi jollakin epäsuoralla tavalla, sanattomilla viesteillään tai kehonsa kielellä. Olin siksi vain tavattoman ihmeissäni, kun Leenan suusta purkautui yskäisyyn peiteltyjä kaipaavia huokauksia. Haistoin usein, että opettajatätini hameen alta kantautui sieraimiini pistävä ja voimakas sillin tuoksu, mutta tuotakaan seikkaa en osannut tulkita oikein. Itse asiassa Leenan haarojen välistä kulkeutuva tuoksu tuntui minusta aluksi suorastaan vastenmieliseltä, vaikka sen tarkoituksena olikin saada sulounessaan uinuvat hormonini hyrräämään.\n- Hienoa Janne! Opithan sinä vaikka mitä, kunhan vain viitsit hieman yrittää, Leena sanoi innostuneesti ja taputti minua äidillisesti olkapäälle.\n- Eiköhän tämä opiskelu ala jo riittämään tältä päivältä. Juodaanko vaikka pulla-kahvit ja jutellaan samalla ensi lauantain ohjelmasta? Leena ehdotti.\n- Voit käydä tässä välissä pissalla, jos on tarvetta. Osaat kai jo käydä yksin vessassa? Vai tarvitsetko pitelijän…? Leena lausui kuin ohimennen ja naurahti niin härnäävästi, etten kerta kaikkiaan voinut enää katsoa häntä silmiin.\nVirtsarakkoni oli lähes tyhjä, mutta livahdin silti vessaan. Olin kerrassaan ymmälläni Leenan omituisista vihjauksista, ja minusta tuntui vahvasti siltä, että minun pitäisi saada olla hetki aivan yksin. Olin sekaisin Leenan äkillisistä lähentelyistä, enkä todellakaan tiennyt, kuinka minun olisi pitänyt suhtautua tuohon kypsään ja kokeneelta vaikut-tavaan naaraaseen. Aikaisemmat kokemukseni tytöistä rajoittuivat muutamiin hätäisiin kähmintöihin ja joihinkin epämääräisiin pikkupusuihin. Olin siksi hieman peloissanikin, kun avasin vessan oven ja tepastelin pöntölle.\nMieleeni juolahti, että vasta edellisenä iltana olin nähnyt erään pornolehden värikkäällä mainossivulla aivan samanlaisen tekopeniksen, mikä Leenallakin oli peilikaapissaan: se oli vaaleanpunainen väriltään ja ainakin 20 senttimetriä pitkä. Silitin hitaasti pippelinkorvikkeen nihkeää pintaa ja tunsin sormenpäissäni, että siinä oli aivan samanlaisia pullottavia suonia ja kiemurtelevia poimuja kuin oikeassakin mulkussa erektiotilassa. Minusta tuntui jotenkin uskomattomalta, että oma opettajatätini oli hankki-nut sellaisen surisevan ja tärisevän leikkikalun itselleen. Että tuttuakin tutumpi Leena tyydytti itseään ja vieläpä oikein apuvälineiden kanssa!\nTeinipojan epäröintini alkoi haihtua ja koin tilanteen koko ajan yhä kiihottavampana. Aloin jo kuvitella, milloin pullealihainen opettajatätini oli viimeksi survonut tekomunaa haarojensa väliin - ehkäpä vain hetkeä ennen oppituntimme alkamista…? Huomasin myös pohtivani, oliko Leena muistanut pestä dildonsa viimeisen käyttökerran jälkeen vai oliko kumipampun pinnalla yhäkin hänen alapäänsä eritteitä.\nPalleissani kihelmöi jo niin enteilevästi, että tiesin purkautumiseni koittavan hetkenä minä hyvänsä. Hyväilin kulliani pitkillä hartailla vedoilla, enkä varmaankaan olisi enää kuullut enkä nähnyt mitään, vaikka koko maailma olisi palanut ilmiliekeissä ympärilläni. Valmistauduin siementeni lentämiseen ohjaamalla heppini lavuaarin reunalle. Päätin antaa palaa täysillä. Mutta juuri kun orgasmi meinasi käydä ravistelemaan keski-vartaloani, tunsin olkapäälläni kevyen kosketuksen: Leena seisoi takanani ja tuijotti minua peilin kautta suoraan silmiin.\n- En muistanut Janne kertoa sinulle, että wc:n oven lukko on hajonnut. Enhän olisi muuten päässyt tänne sisälle… Viivyit täällä niin kauan, että minua kävi jo huolestuttamaan onko sinulle sattunut jotain. Tuli mieleeni, jos olet vaikka liukastunut lattialla ja lyönyt pääsi seinään. Kun tuo laatoitus on aika liukas suihkussa käymisen jälkeen… Anteeksi vain jos keskeytin jotain…\nLeenan selitykset äkillisestä vessaan tulemisesta eivät kuulostaneet kovin uskottavilta, ja siksi mieleeni syöksyi ensimmäisen kerran epäilys, olivatko kaikki äskeiset tapahtumat etukäteen järjestettyjä. Lattia nimittäin oli täysin kuiva, eikä suihkua varmaankaan ollut käytetty kertaakaan koko päivän aikana. Toisaalta olisin voinut vaikka vannoa, että olin lukinnut vessan oven heti sisälle tultuani. Ja sitä taas en uskonut alkuunkaan, että lukko olisi ollut mukamas rikki, koska eihän wc-nuppi olisi muuten niin selvästi napsahtanut kiinni. Ainoa vaihtoehto siis oli, että viekas opettajatätini oli hiipinyt äänettömästi oven taakse ja että hän oli tiirikoinut sen auki jollakin sopivalla metalliesineellä, kuten esimerkiksi pienellä ruuvimeisselillä. Tiesin itsekin, kuinka helppoa tavalliseen käymälään oli murtautua, koska ala-asteella meidän rasavillien kauhukakaroiden suurimpia huveja oli ollut murtautua tyttöjen vessaan kesken tarpeiden teon.\nMaltoin tuskin odottaa, milloin saisin nähdä opettajatätini aivan ilkosillaan. Jos hänen vartalonsa tuntui jo näin ihanalta vaatteiden läpi tunnusteltuna, niin kuinkahan ihanalta se mahtaisikaan tuntua, kun hänen päällänsä ei olisi rihmankiertämääkään…? Käteni hapuilivat Leenan pakaroilla ja toinen jalkateräni nosti hänen pitkähelmaista hamettaan ylöspäin. Olin jo viemässä sormiani hänen löysän paitansa alle, mutta silloin hän yhtäkkiä irrottautui minusta ja kävi availemaan housujani.\n- Älähän hätäile poikaseni, sillä meillä on koko pitkä päivä aikaa tutustua toisiimme… Mitään kiirettä ei ole. Jos menee iltamyöhälle, voit selittää äidillesi että perehdyimme oikein syvällisesti englannin kielen kaikkiin kummallisuuksiin. Voit sanoa, että Leena-täti antoi sinulle oikein perusteellista opetusta… kaikenkattavat pohjatiedot koko tulevaan elämääsi… Huomaatko Janne, kuinka hauskaa ja kiinnostavaa tämä kielten opiskelukin voi olla? Heh heh…\nKuuntelin opettajatätiäni typerästi hymyillen, enkä osannut tehdä muutakaan kuin antautua jälleen hänen vietäväkseen. Ei kai minulla sitten ollut tulenpalavaa hoppua saada häneltä vaatteita pois, kun hän kerta noin selvästi antoi ymmärtää olevansa valmis monen tunnin pituisiin orgioihin?\n- Ei ole. Joko me kohta mennään sänkyyn? Saat viedä poikuuteni Leena rakas! huokaisin hieman hermostuneesti, koska enhän kuitenkaan täysin käsittänyt opettajatätini aikailua, vaikka se niin kutkuttavan jännittävältä tuntuikin.\n- Janne rakas kyllä minä näen, kuinka kovat paineet sinulla on palleissasi. Kun touhutipatkin jo valuvat ulos… Mutta jos sinä nyt ottaisit minut, ei sinusta olisi minulle mitään iloa, koska laukeaisit jo parin työnnön jälkeen. Sinun häntäsi käy nyt liian kuumana… Siemenvarastosi täytyy tyhjentää ennen kuin aloitamme tosi toimet… Teetkö sen itse vai tahdotko että minä teen sen puolestasi?\nVoihkaisin raukeasti ja vein käteni opettajatätini olkapäille. Hänen taitavat kätensä jatkoivat vakaata työskentelyään alapäässäni, ja minun sekavassa mielessäni kävi koko ajan kuumeinen taistelu kahden piinaavan tunteen välillä: pääsisinkö nautin-non huipulle asti vai jäisinkö kenties matkan varrelle. Se oli todellakin yhtä vuoristoradassa matkustamista niin kuin Leena oli ennustanutkin.\nPippelinpääni turposi Leenan käsittelyssä ylikypsää mansikkaa muistuttavaksi muhkuraiseksi nupiksi ja sen herkät ja teräväpiirteiset reunukset imivät hänen sormen-päistään niin mukavia sykäyksiä, että virtsaputkestani alkoi valua kirkasta nektaria melkein jatkuvalla syötöllä. Kelpasipa minun katsella, kuinka sinertävänkiiltävästä terskastani virtasi kimaltelevaa nestettä naaraani käsivarrelle niin kuin pienenä keväisenä purona. Mutta vieläkin kiihottavampaa oli kuunnella narttuni rivoja huokauksia, kun hän alkoi hinkata orastavaa miehisyyden merkkiäni lähes mielipuolisesti:\n- Oi Janne! Anna spermasi lentää minun kasvoilleni. Tahdon pumpata sinun neitseelliset siemenesi! Tahdon maistella palliesi tuottamaa hedelmällistä ainetta! Sinulla on niin ihana kyrpä… ihana nuoren pojan tuppikulli… Saat työntää sen kohta märkään vittuuni… Minun vittuni odottaa sinun kyrpääsi. Mutta sitä ennen sinun täytyy tyhjentää varastosi minun päälleni. Anna sen tulla Janne! Anna sperman ruiskahtaa! Sen jälkeen pääset poikuudestasi eroon. Lupaan sen sinulle. Meillä on koko päivä aikaa… monta ihanaa tuntia edessä… Ooh Janne-kulta…!\nKuulosti aivan epätodelliselta, että muutoin niin sivistynyt ja hienotunteinen opettajatätini päästeli suustaan noin karkeita sanoja ja ilmauksia. Hän oli muuttunut koko-naan toiseksi persoonaksi, ja nyt hänen kielenkäyttönsä oli jo sitä luokkaa, että varmaan moni linnankundikin olisi kuunnellut sellaisia puheita korvat tulipunaisina heloittaen ja vaivautuneesti yskien. Ja mitä kiivaammin hän mulkkuani runkkasi, sitä raaemmaksi hänen jatkuva huokailunsa muuttui. Lopulta joka toinen sana oli kyrpä ja joka toinen sana vittu niin että litisevä runkkailumme oli kuin pelkkää miljoonien kyrpien ja vittujen säestämää irstasta sinfoniaa.\n- Sehän tapahtui oikein sujuvasti. Nam nam, kuinka ihanalle sinun liemesi maistuukaan… Kuinka hienosti sinulta suihkusikaan! Olen suorastaan ylpeä sinusta Janne!\nOlin ampunut siemensyöksyni opettajani suuhun, enkä voinut todellakaan väittää, että hän olisi pakottanut tai edes painostanut minua niin tekemään. Alkuepäröin-tien jälkeen olin ollut täydellä kympillä leikissä mukana, enkä siten voinut enää tuudittautua sellaisen kuvitelman varaan, että olisin vain ollut viriilin ikäneidon viaton ja tahdoton uhri. Aivan rehellisesti sanoen mielessäni oli käynyt välillä niinkin pimeitä ajatuksia, että selättäisin kirkuvan Leena-raukan väkisin alleni.\nHuomasin pahaksi onnekseni, että nesteitäni oli roiskunut Leenan paidallekin. Ummistin silmäni ja yritin olla ajattelematta mitään, mutta mieleeni luikerteli taas ahdistavia ajatuksia. Helvetti vieköön Leenahan oli vanhempieni perhetuttava, joka nautti yleistä luottamusta kaikissa kansalaispiireissä ja jota vanhat ihmisetkin pitivät oikein kunnollisena naisena! Muistin, että kotiseurakuntamme kirkkoherrakin oli kerran jutellut kaupan kassajonossa, kuinka mukavaa ja kitkatonta neiti Pajusen kanssa oli tehdä yhteistyötä; Leena nimittäin työskenteli kunnanjohtajan sihteerinä ja oli sen vuoksi jatkuvasti tekemisissä pitäjämme isokenkäisten kanssa.\nEhdin huitaista villapaidankin päälleni, kunnes Leena keskeytti hosumiseni suutelemalla minua niskaan. Jäykistyin liikkumattomaksi, koska sainhan peräkkäisiä pikkupusuja niin herkälle alueelle, että kävin väistämättäkin empimään paniikinomaisia aikeitani. Tunsin selässäni lämpimien sormenpäiden vaanivat kosketukset, ja aivan kohta opettajatätini jo lirputteli toista korvanlehteäni kielellään. Mistä kummasta hän oli oppinutkaan kaikki nuo viettelemisen keinonsa, mutta merkillisellä tavalla hän kuitenkin sai minut pysähtymään kuin elottomaksi patsaaksi. Hänen oli pakko olla joku taikuri, mietiskelin kuumeisesti ja pidättelin samalla hengitystäni, ettei uudestaan heräilevä naisen kaipaukseni paljastuisi.\n- Kyllä sinä tykkäsit siitä äskeisestä käsittelystäni. Etkö tykännytkin? Suorastaan nautit siitä… Ei sinun palleistasi olisi muuten lentänyt niin paljon spermaa. Sehän suorastaan pulppusi minun suuhuni… Se oli ihanaa katseltavaa. Ethän sinä vielä aio lähteä? Voisitko jättää kiimaisen Leena-tädin tyydyttämättä? Et sinä voisi tehdä niin ilkeää temppua minulle. Ja kai sinä itsekin tahdot kokea ensimmäisen yhdyntäsi? Nyt jos koskaan sinulla on aivan ainutlaatuinen tilaisuus päästä miesten kirjoihin… kun Leena-täti opettaa sinulle kaiken kädestä pitäen… Tämä hetki voi olla aivan ratkaisevan tärkeä koko myöhemmälle miehiselle itsetunnollesi. Jos sinä nyt jänistät, se voi hyvinkin jäädä painamaan mieltäsi vuosien ajaksi. Sitten ehkä kadut vielä eläkeläisukkonakin, kun et aikoinaan käyttänyt tilaisuutta hyväksesi. Ja saatat myös epäonnistua monessa tulevassa iskuyrityksessäsi vain sen vuoksi, kun sait kokemattomana nuorukaisena ikuiset haavat herkkään sieluusi. Kyllä Leena-täti tietää, kuinka vakavasti te nuoret pojat otatte ensimmäiset seksikokemuksenne. Luota minuun Janne! Minä tiedän mistä puhun, koska olenhan kuitenkin jo nähnyt elämää paljon enemmän kuin sinä. Anna minun opettaa sinut upeaksi ja oikealla tavalla itsevarmaksi rakastajaksi. Sitten sinusta kultaseni voi tulla suoranainen pukki! Näiden seutujen kuuluisin naistenmies… Ajattelepa ihan vakavasti, millaista mainetta ja kunniaa se sinulle toisikaan. Mutta valinta on sinun, sillä enhän minä voi päättää mitään puolestasi. Mieti kuitenkin kaksi kertaa, tahdotko olla aikamiehenä arka ja epävarma peräkammarin poika vai rohkea ja taitava Casanova…\nYritin käskeä itseäni lähtemään, mutta jäin silti pohtimaan opettajatätini pitkää puhetta, jota hän oli tehostanut vetoavilla katseillaan ja maanittelevilla äänensävyillään. Leenan oli pakko olla hyvin tunneälykäs nainen, koska tuota pikaa hän jo siirtyi käsittelemään pahimpia pelkojani. Hän veteli taas oikeista naruista ja manipuloi tahtoani niin taitavasti, etteivät jäseneni kerta kaikkiaan enää totelleet aivojeni heikkeneviä käskyjä:\n- Äläkä nyt ota mitään suorituspaineita panohommista. Ymmärrän, ettet ole vielä laskenut nesteitäsi kenenkään naaraan uumeniin… Kohtelen sinua sen mukaisesti ja teen sinulle kaiken mahdollisimman helpoksi. Saat maata allani ja nautiskella aivan passiivisesti, kun pimppini sieppaa pippelisi sisäänsä… Eikä sinun tarvitse pelätä että tulisin raskaaksi, koska syön ehkäisypillereitä. Olen vastuuntuntoinen nainen ja pidän kyllä huolen, ettei sinulle voi tulla tästä mitään vaikeuksia. Huolehdin sinusta loppuun asti… aivan loppuun asti…\n- Mitään pelättävää ei ole. Kukaan ei saa koskaan tietää näistä touhuistamme, kun me kumpikin pidämme suumme kiinni kaikesta tapahtuneesta. Tämä kaikki jää ikuisiksi ajoiksi meidän kahden väliseksi salaisuudeksi. Tulet Janne vielä huomaamaan, että juuri siinä piilee koko jutun suurin viehättävyys… kun meidän suhteemme on niin salainen ja kielletty… Kiimamme tulee kasvamaan aivan mielettömäksi, kun joudumme välillä riutumaan useita päiviä puutteessa. Kun kumpikin odottaa yhtä malttamattomana seuraavaa lauantaipäivää ja onanoi itsensä uneen… Mutta yksi asia sinun on ehdottomasti luvattava minulle. Sinä et saa koskaan kertoa näistä leikeistämme kenellekään. Et saa vihjaista sanallakaan, mitä näiden seinien sisäpuolella on oikeasti tapahtunut. Et saa uskoutua edes parhaimmalle kaverillesi, vaikka sinun kuinka tekisi mieli kehaista kokemuksillasi. Tämä on niin pieni ja sisäänlämpiävä paikkakunta, ettei täällä mikään juttu pysy kovin kauan pimennossa, jos sen erehtyy yhdellekin ihmiselle puhumaan. Voitko Janne luvata ja vannoa minulle tämän asian?\nLeenan tiukansävyinen kysymys tuntui minusta täysin turhalta, koska vasta äskenhän olin itse pelästynyt kaikkein eniten juuri siitä vaihtoehdosta, millaiseen kiipeliin joutuisimmekaan jos nämä tapahtumat kantautuisivat tavalla tai toisella ulkopuolisten korviin. En silti hermostunut laisinkaan, vaikka Leena vannottikin minua näin kovasti pitämään turpani ummessa. Se oli kuitenkin varma merkki siitä, ettei hän toiminut päättömästi omien mielihalujensa mukaan vaan että hän oli miettinyt asioita kauaskantoisemminkin. Olin sangen epävarma itsestäni, ja siksi minusta tuntui rauhoittavalta ajatella, että toinen osapuoli pystyi koko ajan säilyttämään terveen järkensä ja normaalin harkintakykynsä, vaikka välillämme olikin tapahtumassa niin epätavallisia asioita.\n- Lupaan sen Leena sinulle. Vaikenen kuin muuri. Mutta entäpä jos tämä juttu paljastuu aivan vahingossa? Saattaahan esimerkiksi joku utelias naapuri kuulla tai nähdä jotain… Sitten hurjat juorut lähtevät liikkeelle ja meitä kumpaakin aletaan pitää silmällä joka paikassa? Kuinkas sitten suu pannaan?\n- Nyt et käy enää sellaisia miettimään! Eihän sinulla olisi mitään hätää, vaikka jäisimmekin tästä kiinni. Minähän siitä vaikeuksiin joutuisin etkä sinä. Sinä pääsisit kuin koira veräjästä, mutta minä menettäisin maineeni ja joutuisin varmaan myös häipymään näistä maisemista ikuisiksi ajoiksi, koska olisin sen jälkeen leimattu nainen tällä paikkakunnalla. Tässä tuppukylässä nainen saa huoran maineen paljon vähemmästäkin syystä kuin oman oppilaansa viettelemisestä. Voimme siis vain arvailla, millaisen leiman saisinkaan otsaani tästä jymyjutusta… Varmaan minua pidettäisiin täysin häiriintyneenä lapseensekoajana, enkä voisi enää koskaan toimia yksityisopettajana. Työpaikastanikin minut varmaan hiillostettaisiin lähtemään pois vähin äänin. Sillä jos nyt tarkkoja ollaan, niin minähän syyllistyn koko ajan suoranaiseen rikokseen kun sekstailen kanssasi. Sinähän olet vielä sakkolihaa, koska olet alle 16-vuotias… Saisin varmaan jonkin tuomionkin, jos kaikki paljastuisi ja jupakka etenisi yleisen syyttäjän käsiteltäväksi. Juuri siksi sinunkin pitää ymmärtää, ettei tästä huudella eteenpäin. Mutta viime kädessä minä olen kuitenkin yksin kaikesta vastuussa. Minä olen täysi-ikäinen namutäti ja sinä olet vain avuton pikkupoika… Oikeusoppineiden mielestä olet uhrini, vaikka olisitkin yhtä innostunut touhuistamme kuin minäkin. Eikä sinua ainakaan äsken tarvinnut kovin paljon houkutella mukaan… Heh heh…\n- Nyt ei käydä enää empimään. Kun ovi on kerran avattu, sitä ei voi enää sulkea… Kuuntele vain pippelisi tunteita ja anna tapahtumien vyöryä eteenpäin omalla painollaan. Ohoh… sehän tuntuukin jo olevan aivan työkunnossa… Voi sinua pikku-hupsua! Meinasit jo viheltää pelin poikki, vaikka tämä toinen kaveri alapäässäsi on päässyt leikissä vasta hyvään alkuun. Kuinkahan suuressa hädässä sinä äsken oikein olitkaan, kun yritit rynnätä kotiisi vaikka villatöppösesi ja kaikki alusvaatteesi olivat kaiken aikaa tuolla nurkassa? Olisipa sinulle mahtanut tulla ulkona kylmä, kun olisit tarponut pakkasessa ja viimassa monta kilometriä ilman aluspaitaa ja pitkiä kalsareita… Hih hih… Minun pieni mieheni aikoi tehdä hätäpäissään aivan typerän tempun. Mutta kyllä Leena-mamma tiesi koko ajan, ettet sinä kuitenkaan lähde… Viimeistään ulko-ovella olisit kääntynyt takaisin, kun olisin näyttänyt sinulle hieman sulojani… Hih hih hii… et sinä olisi voinut minulta karata…\n- Suutun sinulle pahemman kerran, jos vielä kerrankin yrität peittää itseäsi noilla typerillä rievuilla. Onko selvä? Tahdon nähdä sinut koko ajan aatamin asussa. Tahdon ihailla suloista tuppikulliasi aina kun olet vierelläni… Saanko kultaseni vähän maistella sitä?\nHän laskeutui taas kontalleen eteeni, eikä hänen hyytelömäisesti hyllyvää vartaloaan peittänyt enää mikään muu kuin valkoiset pikkupöksyt ja kaarituelliset ruskeat rintaliivit. Kosketin hänen kermanväristä sileää ihoaan; se oli säästynyt liialta auringon valolta, eikä siinä näkynyt häiritseviä rusketusraitoja.\nKaikesta päätellen Leena oli todellakin ehtinyt turhautua pitkänpuoleiseksi venähtänee-seen keskusteluumme, koska hän alkoi veivata kaluani hetkeäkään empimättä. Kankeni jämähti tuossa tuokiossa täyteen stondikseensa, enkä osannut kuin huokailla mielihyvästä, kun opettajatätini pitkä kieli kävi nuoleskelemaan herkkumutterini teräväpiirteisiä reunuksia. Hän lipoi ja näykki terskaani joka puolelta ja silitteli samalla heppini vartta molemmilla kämmenillään. Hän puristi hellävaraisesti kiveksiäni ja imaisi heppiäni niin kuin se olisi ollut suussasulavan makea tikkukaramelli.\nOlin luopunut Paulaan kohdistuneista seurusteluhaaveistani, eikä tikkujäätelöiden ostamiseeni siten liittynyt mitään epätoivoisia kuvitelmia, että niin alkeellinen ja kerrassaan säälittävä temppu olisi tehnyt häneen vaikutuksen. Myöhemmin sain kyllä kuulla hänen epäilleen jotain sellaista, sillä eihän meidän takapajuisessa maalaiskunnassamme ollut laisinkaan tavallista, että poika pysäytti tytön kadulla ja pyysi hänet mukaansa kahvilaan. Hykertelin vain hiljaa mielessäni, kun kuulin yhdeltä sun toiselta-kin kaveriltani, mitä Paula oli kaikessa yksinkertaisuudessaan minusta luullut ja puhunut.\nEhkäpä Paula oli itsevarmasti salaa toivonutkin, että minä olisin yrittänyt takertua häneen kiinni niin että hän olisi saanut leikkiä kanssani kissaa ja hiirtä. Olin ehtinyt jo huomata, kuinka tärkeää monenkin tytön itsetunnolle oli, että hän sai tuntea olevansa ihailtu ja vaikeasti saavutettava. Mutta jos Paulalla oli minun suhteen sellaisia suunnitelmia, niin siinä tapauksessa hän kyllä erehtyi pahemman kerran, koska eihän minun ylpeyteni antanut periksi alistua miksikään tappioon tuomituksi kilpakosijaksi. Luontainen vaistoni oli nimittäin heti sanonut, että sittenhän minä vasta itseäni nöyryyttäisinkin, jos suostuisin alentumaan joksikin hänen hätävarakseen.\nOli sanomattakin selvää, että sain tästä lyhyestä kahvilatuokiosta valtavasti aineksia seuraaviin masturbointifantasioihini. Kuinka monena yönä muistelinkaan tappi kourassa Paulan kaikkia eleitä ja ilmeitä, kun hän oli oikein maiskutellut jätskiä suuhunsa… Eikä minun tarvinnut enää turvautua pelkkään mielikuvitukseeni, koska olihan ihastukseni kohde oikeastikin maistellut pallihikeäni ja ummehtuneen esinahkani kuvottavia aromeja. Ei hän olisi voinut koskaan aavistaa, kuinka monta orkkua hän tietämättään minulle lahjoitti.\nMutta nyt minun kaluni oli todellisen seksipommin suussa! Se tuntui minusta edelleen aivan uskomattomalta, koska olinhan kuitenkin aikaisemmin varautunut odottamaan vielä muutaman vuoden ensimmäisiä kunnon seksikokemuksiani. Olin kehittynyt tavallista aikaisemmin nuoreksi miehenaluksi, mutta en tuntenut paikkakunnaltani oikeastaan ketään ikäistäni tyttöä, jonka olisin voinut kuvitella suostuvan kanssani sänkyhommiin. Puritaanisen ahdasmielisessä maalaisyhteisössämme tyttöparkojen piti kantaa puhdasta siveyden kruunua melkeinpä kehdosta hautaan. Pojat saivat elää ja mellastaa vapaammin, mutta tyttärien neitsyyttä ja koskemattomuutta yritettiin varjella ja säästää aviovuotee-seen saakka lähes joka perheessä.\nSe oli kerrassaan upeaa katseltavaa: että joku nainen saattoikin ottaa minulta suihin noin suurella antaumuksella ja että hän kaiken lisäksi tuntui itsekin nauttivan tuosta toimituksesta. Ja mikä taituri minun kypsä narttuni olikaan, koska hän ei tyytynyt vain lutkuttamaan mekaanisesti kulliani. Hän teki jatkuvasti kaikenlaisia kivoja temppuja, jotka tuottivat minulle lukuisia pieniä esiorgasmeja. Sain huomata ilokseni jo näin varhaisessa vaiheessa, ettei pitkitetty orgasmi ollut vain naisten etuoikeus. Kuinka typeriä ne naiset olivatkaan, joiden mielestä miehen laukeaminen rajoittui pelkkään siemensyöksyyn.\nOpettajatätini jatkoi lutkutustaan ja katsoi minua suurilla ruskeilla silmillään niin kuin olisi tahtonut ottaa tilanteesta kaiken mahdollisen irti. Hänen rivoakin rivompi katseensa seurasi tarkasti jokaista kasvojeni liikettä, ja minusta alkoi tuntua vahvasti siltä ettei meidän kahden välillä olisi kohta enää muuta kuin mitään häpeilemätön saatanallinen kiima.\nMutta juuri silloin Leena järjestikin minulle aivan toisenlaisia tuntemuksia. Hän alkoi hyväillä sormillaan peräaukkoani ja avasi suutaan enemmän auki. Odotin jännityksellä mitä hän seuraavaksi tekisi, mutta jo siinä samassa hän olikin tunkenut sileän etusormensa tiukkaan persereikääni. Ulvaisin kivusta ja yritin rimpuilla vastaan, kun hän alkoi liikutella sormeaan edestakaisin neitseellisessä anuksessani. Hän nauroi käheästi kuin pahaisinkin prostituoitu ja sieppasi herkän terskani hampaidensa väliin. En uskaltanut vastustella lainkaan, koska naaraani ilme oli muuttunut hetkessä suorastaan uhkaa-vaksi. Aikoiko hän puraista letkuni poikki, ellei saisi hullua tahtoaan läpi?!\nAnaalini oli kuin tulessa, mutta en silti voinut olla naurahtamatta, kun kuuntelin otsa hiessä Leenan katkonaista ja hieman kärsivän oloistakin huokailua. Tappini kärki oli hänen virheettömän valkoisten hampaidensa välissä, eikä hän siten voinut kuin mutista epäselvästi miehisen valtikkani takaa. Hänen kerkeä sormensa sukelsi juurta myöten peppuuni ja alkoi rynkyttää peräsuoleni seinämiä niin kuin mäntä sylinteriä. Tunsin keskivartalossani karmaisevaa vihlontaa, kun naarasleijonani terävä raatelukynsi kiemurteli korppumaisten perseposkieni välissä repien paskaisen viemäriputkeni lähes vereslihalle.\nNo, mielikuvitukseni laukkasi tietenkin turhan lennokkaasti, sillä eihän minun suloinen Leenani tahtonut kuin tuoda hieman vaihtelua esileikkiimme. Hän huomasi runnovansa liian rajusti peppureikääni ja tyytyi toistaiseksi vain pitämään sormea paikallaan reiässäni. Hän vapautti kankeni kärjen piinallisesta vankeudestaan ja siirsi kasvo-jaan kyrvän vartta pitkin alemmaksi lipoen samalla penikseni tummaa nahkaa joka puolelta. Tunsin sykkyrälle kihartuneissa ruskeissa munakarvoissani hänen pienen nöpönenänsä raskaan tuhinan, enkä juurikaan yllättynyt, kun kivespussini alkoivat saada peräkkäisiä näykkiviä suudelmia.\n- Nuole terskaa vielä vähän aikaa… Sinä osaat tehdä sen niin hyvin… Leena rakas et voi olla niin julma, ettet hyväilisi Pikku-Jannea. Auta nyt minua, please!\n- Ei se käy. Tahdon tehdä sinusta miehen, eikä se onnistu jos vielä imuttelen munaasi. Kiimasi on jo niin korkealla, ettet kovinkaan kauan enää kestäisi sitä. Pikku-Jannen sietokyvylläkin on rajansa… Tiedän sen.\n- No käydään sitten rakastelemaan! Mitä me enää jahkaillaan? Levitä minulle haarasi Leena-kulta!\n- Janne-kulta minun oli pakko vähän ojentaa sinua. Minä aivan säikähdin, kun yritit melkein raiskata minut. Anna anteeksi, kun satutin sinua. Annathan minulle anteeksi?\n- Tahdotko kultaseni vielä tulla mieheksi?\n- En tee sinulle mitään pahaa. Luota minuun kultaseni.\nLeena avasi lavuaarin alla olevan kaapin hitaasti auki ja vilkaisi minua olan yli arvoituksellisesti hymyillen. Yritin kurkkia mitä hän sieltä oikein penkoi, mutta en nähnyt mitään, koska hänen leveä ahterinsa keikkui koko ajan edessäni. Silmäni lepäsivät hänen muhkeissa muodoissaan, ja vaikutti vähän siltäkin niin kuin hän olisi lisännyt perseensä sulaviin liikkeisiin muutamia ylimääräisiä, täysin tarpeettomia keinahduksia. Hän tonki kätköään niin kauan, että hänen valkoiset pikkarinsa alkoivat valua viettelevästi alaspäin. Kuminauhareunuksen ei olisi tarvinnut siirtyä kuin muutamia millimetrejä alemmaksi, kun olisin jo nähnyt välähdyksen hänen hikoilevasta peppuvaostaan.\n- Laitoin sinulle käsiraudat kultaseni. Nyt et voi koskettaa minua, kun otan pippelisi uumeniini. Saat näin aluksi tutustua suloihini vain munallasi… Enkö olekin aika epeli naiseksi? Suoranainen syöjätär… Hih hih hii…\n- Soo soo poikaseni… Et saa olla tuhma Leena-tädille. Vai etkö enää muista, mitä juuri äsken lupasit minulle? Sinähän nimenomaan lupasit totella minua kuuliaisesti. Annoit minulle täydet valtuudet ohjata tätä leikkiä mieleni mukaan… Ja sen minä todella teenkin! Eihän sovittuja asioita käydä enää perumaan. Mitäs lupasit…\n- No joo, mutta en minä sentään tällaista luvannut. Tämähän on jo aivan selvä raiskaus! Sinulla Leena ei ole kaikki kotona!\nTajusin, etten voisi enää kääntää Leenan päätä puhumalla. Hän aikoi todellakin toteuttaa kummallisen fantasiansa, vaikka juttelikin minulle koko ajan kujeilevasti ja ikään kuin leikillään. Ajauduin suoranaiseen pakokauhuun ja yritin vielä kerran tempaista käteni vapaaksi. Mutta käsiraudat olivat niin lujaa tekoa, että sain tuota pikaa vain hennot ranteeni kipeiksi, kun sätkyttelin ja riuhdoin käsiäni selkäni takana. Leena nauroi voiton-riemuisesti vierelläni ja sitoi jalkanikin nilkoista yhteen jollakin hyvin tahmealla ja lujasti ihoon tarttuvalla nauhalla. Käsitin silmänräpäyksessä, miksi ihmeessä muovikassissa oli ollut ilmastointiteippiäkin: tuskinpa opettajatätini oli ottanut teippirullaa putkiremontin varalle vaan kokonaan toisenlaisiin tarkoituksiin…\nEn uskaltanut enää liikkua mihinkään suuntaan, koska viimeisin järjenrippeeni sanoi että sidottuna ja sokaistuna vankina kaatuisin tavattoman helposti. Menin paniikkiin ja turvauduin vihonviimeiseen pelastautumiskeinooni, kävin huutamaan ja karjumaan niin kuin haavoitettu jalopeura:\n- Apua! Tulkaa auttamaan! Hullu nainen yrittää tappaa minut! Naapurit tulkaa apuun! Nopeasti nyt!\n- Arvasin että yrität käydä kirkumaan. Mutta sepä loppuu heti kättelyssä, kun tukin naamasi umpeen tällä kerrassaan kätevällä teipillä. Kas näin Janne-kulta! Nyt sinun avunpyyntöjäsi ei kuule enää kukaan. Hih! Saat möykätä vaikka kuinka paljon, mutta siitä ei ole sinulle mitään hyötyä… hih… Meillä on vielä monta kivaa hetkeä edessä… hih hih…\n- Lopultakin rakas Janne… lopultakin saamme tulla yhdeksi lihaksi…\nTunsin jälleen heppini varressa suloisenpehmeän tönäisyn. Pohdin mielessäni, mikä kohta Leenassa saattoikin tuottaa näin ihania väreilyjä kyrpäni kiristyneeseen nahkaan. Sitten tunsin, kuinka hänen paksut mustat hiuksensa alkoivat kutitella lantioitteni seutua. Ihoni tärähteli tahattomasti hänen hiustensa kiusoittelevista hipaisuista, mutta en voinut kunnolla edes nauraa koska suunihan oli teipattu umpeen. Leena taisi aavistaa että olin herkkä kutiamaan, koska hän siveli kutreillaan kivespussejanikin. Nytkähtelin hervottomasti ja pelkäsin pissaavani hänen päällensä, koska niinkin nolosti minulle oli tapahtunut joskus pienempänä, kun olin joutunut pidättelemään sisältäni karkaamaan pyrkivää hihitystä.\n- Voi Janne-kulta…! Sinun kullisi pää on nyt kuin kala kuivalla maalla. Pissa-reikäsi avautuu ja sulkeutuu niin ihanan kiihottavasti, kun minun nännini hierovat mulkkuasi. Tunnetko kuinka ne kovettuvat herkkumutteriasi vasten? Siitä tiedät, että pilluni on nyt kuin tulessa… Muista tämä merkki jatkossakin poikaseni. Aina kun nännini muuttuvat tällaisiksi biljardipalloiksi, märkä vittuni odottaa kyrpäsi kosketusta… Silloin se suorastaan vaatii kulliasi sisälle… Oi Janne kuinka olenkaan odottanut tätä hetkeä!\nLeena ei puhunut tässäkään asiassa pötyä, koska kyrpäni todellakin tuntui liukuvan kuin kahden kovettuneen luumun välissä. Ja mitä taas hänen pimperoonsa tuli, se taisi olla jo enemmän kuin valmis ottamaan lemmennuijani kauan odotetulle vierailulleen. Haistoin sieraimissani pistävän ja väkevän sillin tuoksun ja olin tuntevinani polvissani jotain hyvin limaista ja kosteaa, kun uhkea naaraani hinkkasi reisiään yhteen. En tiennyt oliko se kuvitteluani, mutta vaikutti aivan siltä niin kuin hänen vitustaan olisi valunut tahmeaa limaa taukoamattomana virtana. Voimakas pillun tuoksu täytti koko huoneen alkuvoimaisen janoavilla aromeillaan, ja siitä päätellen Leenan avautunut reikä sylki eritteitään jatkuvalla syötöllä.\n- Janne rakas… minun pieni mieheni…! Ihastuin sinuun aivan ensisilmäyksellä. Sytytit himoni välittömästi. Heti silloin kun avasit ensimmäistä kertaa asuntoni oven ja kun kysyit minulta poispäin katsellen, että sinäkös se olet se Leena-ope, jonka luokse mutsi minut passitti tulemaan. Yritit pelata jotain kovanaamaa, vaikka oikeasti olitkin sangen ujo ja pelokas… Kai aavistit jo silloin, ettei minuun tehoa mikään suun soittaminen ja vastaan vänkääminen? Otin sinulta turhat luulot pois heti kättelyssä… Olen koko aikuisikäni unelmoinut kaltaisestasi söpöstä neitsykäispojasta… Olen aina tahtonut kouluttaa itselleni sellaisen rattopojan, joka toteuttaa kaikki fantasiani. En minä tahdo ketään keski-ikäistä läskimahaukkoa, jolla ei edes seiso kunnolla. Sinut minä tahdon poikaseni… Sinulla ottaa eteen vaikka koko yön! Tiedätkö kultaseni, että me kaksi olemme suoranainen ihannepari? Nainen nimittäin on seksuaalisesti vireimmillään vasta yli 30-vuotiaana. Vasta silloin alamme päästä kunnolla eroon kaikista typeristä estoista ja turhista suoritus-paineista. Ja miehen otollisin paneskeluaika on juuri puberteetti-iässä… Silloin te pienet miehet ette juuri muuta ajattelekaan kuin kosteaa pimpsaa. Juuri silloin pojasta tulee aivan upea rakastaja, kun hänen ensipanokseen sattuu tällainen kokenut ja kiimainen täti… Teinitytöistä ei ole mihinkään. Eivät ne vielä osaa käsitellä miehiä…\nOdotin jännityksellä, kuinka kauan Leena vielä pitäisi minua piinassa. Olin huomannut jo ties kuinka monta kertaa, että hän opetti minulle erotiikan aakkosia sillä samalla kurin-alaisella pedanttisuudella millä hän yritti takoa päähäni englannin kielioppiakin. Olin joutunut myöntämään itselleni, että varmaan kaikki sujui paljon paremmin, kun noudatimme Leenan käsikirjoitusta näissä leikeissämme.\nPenikseni tunsi kiihottavan litisevää hinkkaamista, kun emättimen juomuiset seinämät imivät terskaani yhä syvemmälle. Siellä aivan pohjalla oli kuin kymmeniä uusia pikkuvittuja, jotka antoivat näykkiviä suukkoja muurinmurtajani kärjelle. Sain myös huomata suureksi ilokseni, että Leena osasi antaa jännittäviä sykäyksiä mulkulleni. En tiennyt kuinka ihmeessä hän sen teki, mutta tunsin munassani monta kertaa lujan puristuksen, joka oli niin vahva että se melkein pysäytti edestakaisen liikkeen. Ehkä hän teki sen jotenkin lantioitaan jännittämällä tai peräaukkoaan supistamalla, mene ja tiedä. Tuntui kuitenkin vaikealta uskoa, että pillun puristukset olisivat olleet tahattomia refleksejä, koska merkillisellä tavalla ne aina sattuivat aktimme kiihkeimpiin hetkiin.\nLeenan suloisesti lerpattavat häpyhuulet saavuttivat aseeni kiristyneen kärjen, ja hänen suustansa karkasi riettaampaa huokailua kuin koskaan aiemmin. Hän yritti puhuakin jotain, mutta en erottanut hänen katkonaisesta muminastaan kuin joitakin lyhyitä lauseita: ”Sinun kyrpäsi… Leena-tädin vitussa… Siellä se nyt on… Anna palaa beibi… älä pidättele suotta… anna sen vain laueta rakas… Älä minusta nyt välitä… saat hoidella minut sitten myöhemmin… Ethän vielä edes tiedä kuinka saan sen superorkun…” Aloin olla jo niin ekstaasissa, etten edes yrittänyt analysoida hänen voihkaisu-jaan. Odotin vain tuskansekaisen hekuman vallassa, milloin naaraani karvapehko laskeutuisi takaisin alas. Ja siinä samassa hän tulikin alas niin kovalla rytinällä, että hänen painava ahterinsa suorastaan niittasi pakarani kiinni lattiaan. Kuulin hikoilevan lihan irstaan paiskauksen ja vikisin onnesta, vaikka toisaalta tunsinkin kipeässä kankussani vihlovaa särkyä.\nOlin yllättynyt moisesta teosta, mutta jo tuossa tuokiossa käsitin mitä naiseni päässä oikein liikkuikaan. Hän nimittäin alkoi liikutella pilluvakoaan pitkittäin terskani päällä. Se tuntui aivan jumalaiselta, aivan siltä niin kuin joku hyvällä mielikuvituksella varustettu kiusanhenki olisi silitellyt härnäävästi herkkumutteriani tuuhealla hanhensulalla. Leenan turvonneet häpyhuulet olivat ihanan pehmoiset ja ne päästelivät rivoja ääniä terskaani hangatessaan; kivesteni ja pakaroitteni samanaikainen vaiheittainen supistuminen toi tilanteeseen suoranaisen lyyrisenkin silauksen.\nNäinkö helppoa olikin saada naaraiden hormonit hyrräämään? Helvetti vieköön aivan samanlaisia kuolevaisia he taisivat olla kuin miehetkin, vaikka yrittivätkin olla jotenkin siveämpiä. Ja paskat! Se heidän tekopyhä seksikielteisyytensä oli pelkkää silmänlumetta. Nythän sain kokea ihan konkreettisesti, ettei miesten ja naisten himoissa ja haluissa ollut mitään eroa. Itse asiassa olisin jopa uskaltanut väittää naarasta seksuaalisesti vireämmäksi sukupuoleksi, kun tein pikaisia päätelmiä hurjasta opettajatädistäni. Aivan suotta siis olin kunnioittanut niin paljon tyttöjä ja kokenut heidän rinnallaan jotain typerää alemmuudentunnetta.\nMinulle kirkastui hetkessä, että tästä lähtien minun pitäisi suhtautua tyttöihin aivan toisella tavalla kuin aikaisemmin. Minun tulisi unohtaa kokonaan epäröivä asenteeni ja käydä tekemään tytöille suoria ehdotuksia aivan hullun rohkeudella. Sillä olinhan sen itsekin jo nähnyt vaikka kuinka monta kertaa, että pimujen vonkaamisessa se ei pelannut joka pelkäsi. Ja ennen kaikkea minun pitäisi haistattaa pitkät elinympäristöni tiukkapipoisille ja suorastaan luonnottomille moraalisäännöille. Orgasmin tuloksia me kaikki ihmiset kuitenkin olimme, sanoipa joku puutteessa riutuva nutturapää siihen mitä tahansa.\nLeena jatkoi raivokasta kyrpäni pumppaamista ja kallisti ylävartaloaan niin paljon alas-päin, että hänen nänninsä hipoivat rintakehoani panemisen tahdissa. Tiesin että orgasmini olisi käsillä hetkenä minä hyvänsä:\n- Anna palaa Janne! Mitä sinä enää pihtailet? Leena voihkaisi minulle suorastaan käskevästi.\n- Juuri noin Janne! Juuri noin saat spermasi helpoiten virtaamaan. Ooh! Oi taivas… kuinka ihanalta sinun kyrpäsi tuntuukaan… Kuinka perkeleen hyvää se tekeekään minun vitulleni! Näin herkullista munaa en ole ennen saanutkaan. Olet loistava rakastaja… minun pieni mieheni…\nYritin vielä kokeilla, olisiko vilkkaasta mielikuvituksestani mitään apua siemen-syöksyn viivästyttämiselle. Kävin hädissäni ajattelemaan erästä rinnakkaisluokallani olevaa Nooraa, koska hän oli kiistattomasti vastenmielisimmän näköinen tyttö jonka tunsin paikkakunnaltani. Nooralla oli kierot silmät ja niin ulospäin törröttävät etuhampaat, että hän joutui jatkuvasti pitämään mielettömän suuria hammasrautoja suussaan. Tämän kaiken lisäksi Noora pukeutui aivan mauttomasti, eikä hänen luurankomaisessa vartalossaan ollut ripaustakaan naisellisesta pehmeydestä. Itse asiassa hän muistutti ulkonäöltään enemmän poikaa kuin tyttöä ja käyttäytyikin kuin joku siivoton ja tökerö jätkä.\n- No niin muruseni, nyt olet sitten mies… Onneksi olkoon! Minusta ainakin se tuntui todella ihanalta. Entä sinusta? Purista kättäni kolme kertaa, jos olet samaa mieltä kuin minäkin. Mutta jos et tykännyt tuosta äskeisestä, ota kätesi pois kädestäni…\n- Hih… Nyt sinulla on kaikki parhaimmat jutut vielä kokematta. Paljastan sinulle asioita vähän kerrallaan… Sillä tavalla me kumpikin pysymme kiimassa koko iltapäivän. Jonkun toisen naisen kanssa olisit juhlinut juhlasi jo ajat sitten. Mutta minä en olekaan mikä tahansa vosu, minun kanssani olet nyt päässyt vasta hyvään alkuun… Eivätkä nämä leikkimme suinkaan pääty tähän päivään. Meillä on koko pitkä kevät aikaa paneskella toisemme vaikka hengiltä… Hih hih hii… Kultaseni onhan minulla maailman paras vittu? Onhan rakas?\n- Tule kultaseni! Seuraa johtajaa.\n- No… Menitkö ihan sanattomaksi? Vai kävitkö jo miettimään, että kaikkea se puutteessa oleminen teetättääkin? Kun tällaiseen vanhaan akkaan erehdyit sekoa-maan… Hih hih…\nLeenan vittu oli kerrassaan karvainen. Pikimusta mätäs oli levinnyt niin laajalle, ettei niitä olisi pystynyt peittämään teelautasella – iso ruokalautanen siihen olisi tarvittu. Kuohkeasti pömpöttävä tupsukka työntyi niin vahvasti ulospäin, etten lainkaan ihmetellyt miksi nuo pitkät kiehkurat eivät tahtoneet oikein pysyä pikkupöksyjen alla. Ne olivat kuin joitakin höylänlastuja, jotka kiemurtelivat kuin viidakkopuiden liaanit joka suuntaan. Tuijotin hänen häpykarvojaan kerran jos toisenkin ja mieleeni muistui pillujaan levittelevät neekerinaiset, joiden kuvia olin katsellut heppi kourassa pornolehdistä.\nOlin opiskellut ihmisen biologiaa sekä miestenlehdistä että lääkärikirjoista, ja siksi tiesin ainakin suurin piirtein, mitä kaikkea Leenankin vittu piti sisällään. Ulompana olivat suuret häpyhuulet ja niiden sisällä pienet häpyhuulet, joissa ei ollut enää karvoja. Nyt ymmärsin täysin, miksi olin nauttinut niin suunnattomasti, kun Leena oli liikutellut pilluvakoaan pitkittäin terskani päällä. Hänen pienet häpyhuulensa olivat nimittäin erittäin herkullisen näköiset, koska ne levisivät sivuille melkein kuin perhosen siivet jättäen keskelle vain tiukalta näyttävän pikkureiän. Ne lerpattivat pitkinä kielekkeinä lemmenonkalon ympärillä ja olivat yhtä helakanpunaisia kuin vasta nuijitut raa’at naudanlihakimpaleet.\nLeenan häpyhuulet eivät olleet yhtä symmetriset kuin hänen utareensa: oikea häpyhuuli oli selvästi suurempi kuin vasen. Se oli kuin jokin turvonnut nahkariekale, joka valui hänen pyllyvakoaan kohti suorastaan irvokkaan limaisena ja melkein violetinvärisenä. En nähnyt kunnolla naaraani persereikää, mutta kaikesta päätellen hänen anuk-sensakin ympärillä oli runsaasti karvoitusta.\nSuutelin Leenaa silmät ummessa ja pyörittelin hänen tummia kutrejaan hyppysissäni. Työnsin kieleni syvälle hänen suuhunsa, enkä ainakaan pistänyt pahakseni kun hän vastasi kiihkeästi kielisuudelmaani. Näykimme toistemme kieliä ja kyöhnäsimme alastomia vartaloitamme vastakkain. Minulla seisoi koko ajan kuin nuorella siitosorhilla ja huomasin uhkeassa tammassani ilmiselviä malttamattomuuden oireita, kun hän tunsi kivikovan kankeni hyväilevät liikkeet vatsanahkassaan. Kuljetin kyrpääni hänen pilluaan kohti ja kävin vuorostani imemään hänen kaulaansa.\n- Tahdotko jo ottaa minut kultaseni?\n- Hienoa Janne! Nyt sinäkin tajuat, että seksistä pitää repiä kaikki ilo irti. Orgasmi on vain lopullinen sinetti koko hommalle. Se on kuin makea kirsikka kermaleivoksen päällä, jonka jokainen kunnon nautiskelija säästää vihonviimeiseksi suupalakseen. Vain täydellinen idiootti hotkaisee kirsikan ensimmäiseksi, koska sen jälkeen muu leivos ei maistu enää miltään tai jää jopa kokonaan syömättä. Olet nopea oppimaan! Mutta niinhän sitä sanotaan, että luonto tikanpojan puuhun opettaa… Kunpa olisit yhtä motivoitunut muuhunkin opiskeluusi. Hih hih…\n- Soo soo poikaseni! Älähän nyt innostu liikaa. En minä sentään mikään tahdo-ton lutka ole, jota sinä saisit kohdella aivan kuten haluat. Tuoppa se kullisi vähän lähemmäksi ja pane minua rintojen väliin.\n- No eikö se sana kuulu? Jos et tottele minua, panen taas persettäsi. Työnnän sinne toisenkin sormen ja rynkytän sinua niin kovasti, että lopulta jo rukoilet minulta armoa… Ja sitähän et varmaan tahdo kokea kultaseni?\n- Sitähän minäkin… Nam nam kuinka herkulliselta sinun siro häntäsi näyttääkään minun isojen tissieni välissä… Se on kuin puuskuttava höyryveturi kahden kukkulan välissä. Anna palaa Janne! Puske minun tisujani aisallasi!\nEn tahtonut vielä ampua satsejani pellolle, mutta toisaalta en osannut enää lopettaakaan raivokasta panemista. Leenakin hoksasi tilanteen kriittisyyden. Hän kampesi itsensä altani vapaaksi ja nousi sängystä pois. Hän avasi yöpöydän laatikon ja käski minun käydä selälleni maaten. Toteutin hänen määräyksenä melko epäröiden, koska enhän taaskaan osannut aavistaa mitä hänen päässään mahtoi liikkua. Mikä olisikaan hänen seuraava siirtonsa?\n- Mitä ihmettä sinä säpsähtelet? Otan sinusta vain pienen muiston. Älä pelkää suotta kultaseni…\n- Tahdon että sinusta jää asuntooni jotain pysyvää ja konkreettista. Vaikkapa muutamia pippelikarvojasi, jos ei muuta jäisikään… Emme varmaankaan voi tavata kuin kerran viikossa. Siksi minulla täytyy olla jokin elävä muistutus sinun olemassaolostasi, etten kuole ikävääni yksinäisinä iltoina. Masturbointikin tuntuu paremmalta, kun saan hyväillä munakarvoillasi poskiani. Tai ehkäpä liimaan ne johonkin dildooni… Sitten olet aina luonani!\nLeenan epäsuora ehdotus tuntui tietenkin hyvin viehättävältä, niin viehättävältä, että siitä oli mahdotonta kieltäytyä. Ihmettelin vain suuresti, miksi hänen piti valita rattopojakseen juuri minut. Ulkonäkönsä ja sosiaalisten taitojensa perusteella hän olisi taatusti voinut bongata jonkun aikuisenkin miehen rakastajakseen tai jopa tulevaksi aviomiehekseen. Silloin hän olisi saanut vertaisensa kumppanin, jonka kanssa hän olisi voinut seurustella julkisesti ja aivan ”tosi tarkoituksellakin”.\nOmassa ikäluokassani loistaminen ei kuitenkaan tuottanut minulle suurinta ylpeyden tunnetta, koska toki tajusin, että päihitin mennen tullen kavereitteni pikkupippelit vain poikkeuksellisen varhain alkaneen murrosikäni vuoksi. Aikuisten miesten munat sen sijaan eivät kasvaneet enää milliäkään, ja siksi ne olivat täysin vertailukelpoisia oman letkuni rinnalla. Kuinka suurta ylpeyttä olin tuntenutkaan nähdessäni, että yllättävän monella naapurin ukolla tai isäni työkaverilla oli pienempi mulkku kuin minulla! Pituuteni ja lihaksistoni kasvu oli vielä kesken, mutta penikseni mitoissa painiskelin jo täysiään raavaitten äijien sarjassa.\n- En suinkaan kultaseni. Tarvitsemme kohta peiliä, mutta vielä ei ole sen aika… Sitä ennen yksi tärkeä juttu pitää hoitaa pois päiväjärjestyksestä.\nVoimakas vitun tuoksu kulkeutui sieraimiini ja limaiset häpyhuulet keikkuivat edessäni vaativan näköisinä. Olin tukehtumaisillani päälläni vyöryvästä lähes satakiloisesta lihavuoresta, mutta silti minulle tuli omituisen raukea ja levollinen olo, kun käsky-valta oli jälleen siirtynyt rouva majurille. Hän takertui niskavilloihini kuin petolintu ja puski uljasta karvapehkoaan lähemmäksi suutani.\n- No niin poikaseni… Nyt katsotaan oletko sinä mies vai hiiri. Nuole pimppiäni pieni mieheni! Ja muistakin tehdä se hyvin. Tämä on sinulle näytön paikka. Kohtahan se nähdään, onko sinusta naisen tyydyttäjäksi… Asia kun on niin, että vain harvat naiset saavat orgasmin pelkästä yhdynnästä. Siihen tarvitaan miehen sormet ja kieli avuksi. Tie naisen sydämeen käy klitoriksen kautta. Muista se poikaseni! Minä ainakaan en ole koskaan saanut sitä paljon mainostettua emätinorgasmia. Lähellä se on usein ollut, mutta aina se on jäänyt vähän kesken. Aina on pitänyt hoidella hommat loppuun sormipelillä.\nLeena kohotti persettään niin paljon ylöspäin, että pystyin hengittämään normaalisti. Hän nytkäytti vittunsa kasvojeni yläpuolelle ja pyöritteli alapäätänsä joka suuntaan. Hän levitti pillunsa auki ja hyväili sitä viettelevästi sormillaan. Tuijotin lumoutuneena hänen helakanpunaisia sisuskumejaan ja voihkaisin onnellisesti, kun emättimestä valui tahmeita pisaroita poskilleni. Lipaisin huuliani ja maistoin suussani suolaisen, hieman happaman ja melko kirpeän aromin.\n- Nyt saat tutustua naisen sukupuolielimiin kaikessa rauhassa… Tee minulle gynekologinen tutkimus Janne-kulta! Saat leikkiä lääkärisetää. Hih…\n- Siinä se nyt on… minun klitorikseni…! Tämä kohta sinun täytyy löytää jokaisesta tytöstä. Se on sellainen taikanappula, ettei sitä tarvitse kuin hieman koskettaa kun pimppi jo kostuu aivan litimäräksi. Se on ylivoimaisesti naisen herkin paikka. Tai ainakin minulla se on kaikkein paras kohta… Aivan kuten terska teillä miehillä. Ooh Janne… näppäile minun häpykieltäni… soittele sitä kuin pientä lyyraa… oih…\nKatsoin ihastuneena suurta löydöstäni, enkä osannut kuin kummastella, miksi en ollut sitä jo aikaisemmin huomannut. Olin ilmeisesti ollut hetki sitten sokea, koska näkyihän Leenan klitoris aivan selvästi, kun sitä vain osasi katsoa oikeasta kulmasta. Ja aivan sen alapuolella oli pikkuruinen kostea reikä, joka ei kai voinut olla mikään muukaan kuin virtsaputken suu. Varmistuin havainnostani, kun näin että kyseisestä reiästä tuli tahattomasti pieni keltainen pisara, joka valui häpyhuulta pitkin ulospäin työntyvään karvametsikköön.\nOlin täynnä uhonsekaista eläimellistä kiimaa, mutta pakotin silti itseni rauhalliseksi aloittaessani klitoriksen näpelöimisen. Sisäinen vaistoni nimittäin sanoi, että hätäily voisi taas pilata koko homman. Naarasta pitäisi hieman lämmitellä ennen varsi-naista pillun nuolemista. Kosketin ensin aivan varovasti hänen häpykieltänsä. Se oli kuin suurennettu tulitikun pää, luumainen kiva napukka, joka tärähteli näppäilevistä koske-tuksistani melkein kuin mustekynän jousi. Tunsin kuinka se paisui ja kovettui sormieni välissä niin kuin pieni kikkeli.\nLeena takertui hiuksiini ja avasi revaansa mallin vuoksi pari kertaa aivan ammolleen. En voinut kuin hämmästellä hänen pillunsa mukautumiskykyä mitä kummallisempiin olosuhteisiin. Ehkäpä peniksen koko ei ollutkaan niin ratkaiseva tekijä naimahommissa, mitä olin aikaisemmin luullut. Leenan pimpistä sai ainakin sellaisen vaikutelman, että se sopeutui yhtä luontevasti niin isoille kuin pienillekin kaluille. Miestenlehtien kyselypalstoillakin vakuuteltiin aina, että kaikenkokoiset ja –muotoiset mulkut soveltuivat yhtä hyvin naisen tyydyttämiseen, jos mies vain osasi käyttää letkuaan taitavasti. Ehkä se ei ollut pelkkää lohdutuspuhetta pienimunaisille miehille.\n- Voi Janne… Kyllä sinne uppoaa vaikka koko kätesi. Huomaatko kuinka jousta-vat lantiot minulla on? Varsinaiset synnyttäjän lantiot… Olen joskus kokeillut pimppini venymiskykyä erilaisilla esineillä. Kaikkea on kokeiltu kurkusta ja lauantaimakkarapötköstä lähtien… Heh… Siitä huolimatta ohut joulukuusen kynttiläkin voi tehdä tosi kudaa. Pimppini mukautuu periaatteessa vaikka lyijykynän kokoisen pippelin työntöihin… Enkös olekin aika veijari naiseksi?\n- Älä enää kiduta minua… Helpota minun oloani Janne rakas! Pilluni kokoa voit testata joskus toistekin. Etkö näe kuinka kovasti kaipaan kielesi kosketusta?\nKyrpäni kävi seisomaan kuin rautakanki, kun näykin kieleni kärjellä emättimen liukkaita seinämiä ja kun samalla suorastaan mässäilin emäntäni turvonneilla häpyhuulilla. Kutittelin sormenpäilläni noita lerpattavia kielekkeitä ja otin ne monta kertaa huulieni väliin kunnon imuttelua varten. Huomasin että Leena oli jo täysin kypsää kamaa rajum-paan käsittelyyn, ja siksi rohkenin jopa pureskella varovasti hänen perhosmaisesti leviäviä häpyhuuliaan.\n- … uih… voi taivas kun tekee hyvää… ooh… oih… nuole vielä rajummin rakas Janne…\nKuinka puolittaista tyydytystä olisin saanutkaan leikeistämme, jos se ei olisi koskaan johtanut kuin omaan laukeamiseeni? Kuinka typeriä juntteja ne miehet olivatkaan, jotka tuijottivat sängyssä vain omaan napaansa? Ne tylsämieliset idiootit, joiden panot kestivät vain pari hätäistä minuuttia ja jotka eivät ymmärtäneet höykäsen pöläystäkään kunnon esileikeistä ja naisen henkisistä tarpeista! Eivätkö he tajunneet, kuinka paljosta he jäivät itsekin paitsi jättäessään naisensa kokonaan tyydyttämättä? Se jos mikä oli todella tylyä ja itsekästä käyttäytymistä: se että mies vain ruiskasi rojut sisälle, käänsi kylkeään, pieraisi ja kävi samoin tein nukkumaan.\nJa sitten tuollaiset tollot saattoivat vielä pitää itseään suurina rakastajina! Olin kyllä kuullut, millaisia tarinoita lukuisat pitäjämme ukkomiehet juttelivat huoltoaseman kahvilassa viikonlopun lähestyessä. Sekö muka oli kehumisen arvoista, ettei naista edes suudeltu yhdynnän aikana? Vannoin mielessäni, ettei minusta saisi koskaan tulla niin surkeaa panomiestä.\nLirputtelin Leenan pimppiä yhä raivokkaammin ja takerruin molemmin käsin hänen pitkulaisiin karvoihinsa – kuinka suloisesti ne taipuivatkaan sormenpäitteni painalluksista… Nuolaisin vielä kerran sisuskumeja ja siirsin kieleni lipomaan hänen klitoristaan. Hän kohotti sopivasti persettään niin että taikanappula oli kieleni ulottuvilla kuin tarjottimella. Nuolin sitä aluksi pitkillä hartailla vedoilla ja sitten tihensin tahtia tuntuvasti.\nLeenan hurmioituneet voihkaisut upposivat tajuntaani kuin häkä päähän. Työnsin sormeni takaisin hänen uumeniinsa ja aloitin hurjan pumppaamisen, koska sisäinen vaistoni sanoi, että emäntäni nauttisi klitoriksen nuolemisesta vieläkin enemmän kun panisin häntä samalla sormilla. Se olikin minulta onnistunut veto:\n- Oi Janne sinähän teet minut suorastaan hulluksi! Olet aivan taivaallinen nuolija! Se on ihan lähellä… se tulee aivan kohta… aivan kohta… Ooiih…!\n- Tahdon että hoitelet minut loppuun panemalla. Saat naida minua kyljellään. Opitpahan samalla uuden asennon…\n- Ihanaa Janne… Juuri tätä minä tarkoitin… Pane ja runkkaa minua niin rajusti kuin suinkin pystyt! Kyllä minun paikkani kestävät. Oih!\nOli minun onneni, että Leenan kriittinen hetki oli jo käsillä. Hidastin aavistuksen verran panemisen tahtia ja pyörittelin hänen klitoristaan koko kämmenellä. Tunsin kuinka hänen karvapehkonsa alkoi keinahdella enteilevästi käteni alla ja kuinka hänen kohollaan oleva jalkansa kävi sätkimään ilmassa hervottomasti. Upotin kynteni hänen utareisiinsa ja rummuttelin hänen sykkivää häpykieltänsä sormenpäilläni niin kuin se olisi ollut äärimmäisen kireälle viritetty peltirumpu.\n- Ei enää kultaseni! Minun taikanappulani on nyt niin kipeä ja arka, ettei se siedä vähään aikaan pienintäkään kosketusta. Niin käy aina kunnon orkun jälkeen. Mutta voit silti panna minua. Anna mennä vaan! Täytyyhän sinunkin saada oma osuutesi tästä ihanuudesta.\nOlin niin kiimoissani, ettei minun tarvinnut pumpata Leenaa kuin puolenkymmentä kertaa. Sen jälkeen pyllyni jo supistui aivan pieneksi ja kiehuvat nesteeni syöksyivät hänen uumeniinsa. Tottuneena salarunkkarina olin oppinut saamaan orgasmin ilman turhia äännähdyksiä, mutta tässä tilanteessa minunkin suustani karkasi tahaton onnen karjaisu. Hitto soikoon olihan kyseessä kuitenkin ensimmäinen kertani, jolloin sain naisen laukeamaan!\n- Mitäpä suotta kainostelisin. Kunnon pano saa usein suolistoni kiertämään. Tämä on minun tapani kiittää sinua ensiluokkaisesta pimppini tyydyttämisestä. Heh heh hee… Ota minun pieruni pelkkinä kunnian osituksina. Heh…\nYmmärsin täysin jos teinitytöt tahtoivat vältellä viimeiseen asti meidän poikien vaanivia katseita intiimeissä tilanteissa, mutta se ei enää uponnut kaaliini, että naiseksi kehittyminen piti salata saman sukupuolen edustajiltakin. Kuinkahan suuri painajainen heille sitten mahtoi tulla kuukautisten alkamisesta? Joutuivatko he hankkimaan terveyssiteensä postimyynnin kautta, ettei kukaan paikkakuntalainen saisi vahingossakaan tietää, ettei naapurin tuttu likka ollutkaan enää viaton pikkutyttö? Miksi helvetissä ihmiset tekivät täysin luonnollisista asioista niin kiusallisia juttuja, että niitä piti peitellä jopa parhaimmilta ystäviltään?\n- Sopiihan se. Minun täytyy kohta lähteä. Jo senkin takia, ettei mutsi ala soittele-maan joka kaverin kotiin, että minne se poika on jäänyt taas luuhaamaan.\nJäin tahallani hänen peräänsä, koska tahdoinhan seurata kuinka kivulloisesti hänen leveä takapuolensa keinahteli monen tunnin pituisten irstailujen jälkeen. Hykertelin itsekseni katsoessani hänen katkonaista kävelyään. Viimeiset voiton merkkini valuivat hänen paksuja reisiään pitkin, ja kasvoni olivat aivan tahmeat hänen suolaisista eritteistään. Röyhistin rintaani ja puristin tyytyväisenä pallejani. En ollut aivan turha häiskä, koska olinhan onnistunut antamaan naaraalleni sellaista tehohoitoa, että hän oli lähes liikuntakyvytön!\n- Syötä se minulle Janne-kulta!\n- Ihan oikeasti Janne… Tyydytit minut aivan upealla tavalla. Mitään vastaavaa en ole ennen kokenut, vaikka olenkin jo 32-vuotias. En sano tätä mielistelläkseni sinua, koska haluan muutenkin olla rehellinen sinulle. Asia vain on niin, että tuo äskeinen kohtaus oli tähänastisen elämäni paras seksikokemus!\n- Pimppini on vieläkin aivan märkä… Se on kuin rypsiöljyssä uitettu kumirukka-en… Voisin rakastella kanssasi vaikka koko yön, mutta valitettavasti se ei ole mahdollista. Käydään pesulla ja mennään nukkumaan eri osoitteisiin. Mutta ei unohdeta toisiamme tulevan viikon aikana! Kiitos Janne kun annoit minulle alapään haiveniasi. Ne antavat minulle iloa ja voimaa koko viikoksi!\n- Olet sinä Leena aikamoinen epeli… Taisit järjestää minulle aivan harkitusti tämän viimeisen kiusauksen?\n- Itse asiassa tämä kaikki taisi olla sinun katalaa juonitteluasi? Kaikki nämä päivän tapahtumat… Kyllä minäkin jotain ymmärrän, vaikka olenkin näin nuori ja kokema-ton poikanen. Älä aliarvioi minun älyäni. Onhan minulla sentään silmät päässä…\nLeena jatkoi kiihottamistani, eikä sanonut mitään. Työnsin käteni hänen pusikkoonsa ja totesin heti kättelyssä, että hän oli puhunut täysin totuudenmukaisesti paritte-uelintensä kosteusasteesta: pimppi oli aivan yhtä märkä kuin äsken, ellei peräti märempikin.\n- Sanohan Leena minulle aivan suoraan, olitko sinä jättänyt tarkoituksella vessaan kaikki ne esineet, joita siellä oli kun patistit minua menemään pissille opetus-tuokiomme päätyttyä? Siellähän oli hieromasauvasta lähtien ties millaisia yllykkeitä melkein nenän edessä. Likavaatekorin kansikin oli merkillisen paljon raollaan… Ja oliko se oven lukko muka oikeasti rikki? Entäpä ne alakaapista löytyneet käsiraudat ja sitomis-välineet? Minun on aika vaikeaa uskoa, että kukaan tervejärkinen ihminen säilyttäisi niin henkilökohtaisia esineitä asuntonsa vessassa, jossa kaikki satunnaiset vieraatkin käyvät tarpeillaan.\n- Nyt naidaan eikä pohdita joutavia asioita. Ota minut takaapäin kultaseni! Pane minua kuin astutuskunnossa olevaa tammaa. Ole minun siitosorhini!\n- Soo soo poikaseni! Jätä peppuni rauhaan.\n- Totta kai tulen ajoissa. Älä kanna siitä huolta. Hyvää yötä Leena-kulta.\n- Hyvää yötä rakas Janne… Ja kauniita unia…\nOpin sinä keväänä Leena-tädin luona suurin piirtein kaikki mahdolliset rakastelu-taidot ja siinä ohessa englantiakin sen verran, että vältyin kirkkaasti ehtojen saamiselta. Leena teki minusta miehen, ja häneltä saamillani opeilla olen pärjännytkin vallan hyvin koko aikuisikäni. Mutta jos tuosta kaikesta lukijoille kertoisin, joutuisin kirjoittamaan vielä monta uutta tarinaa…\nKatso kaikki kirjoittajan Mikko Repolainen novellit.\nArviot 3.9 / 5. Arvostelijoita 40


Sivuston postilaatikon lisääminen sähköpostien säilyttämiseksi asiayhteydessä - Office-tuki\nSivuston postilaatikon lisääminen sähköpostien säilyttämiseksi asiayhteydessä\nSharePoint Online Office yrityksille Office 365 Small Business SharePoint Server 2019 SharePoint Server 2016 SharePoint Foundation 2013 SharePoint Server 2013 (Enterprise) Lisää... Vähemmän\nSähköpostin käyttäminen on hyvä tapa työskennellä ja viestiä ryhmäsi kanssa. Lisäämällä postilaatikon sivustoon saat käyttöön keskeisen paikan sähköposteille ja asiakirjoille, joita voivat tarkastella ja muokata vain ne, joilla on asianmukaiset sivuston käyttöoikeudet.\nTärkeää: SharePoint Onlinen sivuston postilaatikko-ominaisuus poistetaan käytöstä maaliskuusta 2017 alkaen. Tämä ominaisuus poistetaan kokonaan tulevassa versiossa. Uudet SharePoint Online -organisaatiot eivät voi enää käyttää sivuston postilaatikko-ominaisuutta. Nykyiset SharePoint Online -organisaatiot eivät voi enää luoda uusia sivuston postilaatikoita. Ennen maaliskuuta 2017 luodut ja käyttöön otetut sivuston postilaatikot toimivat edelleen.\nMicrosoft tarjoaa syyskuussa 2017 käyttöön prosessin, joka auttaa siirtymistä olemassa olevista sivuston postilaatikkosivustoista Office 365 -ryhmään. Jos käytät tällä hetkellä sivuston postilaatikko-ominaisuutta SharePoint Onlinessa, sinun kannattaa harkita vaihtamista Office 365 -ryhmien käyttöön sähköpostiyhteistyön tukemiseksi. Katso lisätietoja artikkelista Office 365 -ryhmien käyttö sivuston postilaatikoiden sijaan.\nAloita sivuston postilaatikon kanssa lisäämällä ensin Sivuston postilaatikko -sovellus.\nHuomautus: Sivuston postilaatikon luomisen jälkeen et voi muuttaa sen sähköpostiosoitetta. Sivuston postilaatikon sähköpostiosoite määräytyy sivuston näyttönimen perusteella, joten valitse sivustoa nimetessäsi nimi, joka toimii hyvin myös sähköpostiosoitteena.\nSovelluksen lisäämisen jälkeen voit muuttaa Postilaatikko-linkin pikakäynnistyksessä, jotta se on helposti saatavilla, jos aiot käyttää postilaatikkoa usein. Kun avaat postilaatikon ensimmäisen kerran, saat kehotuksen määrittää kieli- ja aikavyöhykeasetukset.\nVihje: Haluatko lisätietoja siitä, miten voit hyödyntää organisaatiossa sivuston postilaatikoiden? Tutustu yleiskatsaus: sivuston postilaatikon käyttäminen ryhmän yhteiskäytön. Sivuston postilaatikoiden kirjoittavat hyvien blogion myös.\nSivuston postilaatikko -sovelluksen lisääminen sivustoon\nVoit lisätä Sivuston postilaatikko -sovelluksen sivustoon kahdella tavalla. Nopein tapa on napsauttaa Säilytä sähköposti asiayhteydessä -laattaa Sivuston käytön aloittaminen -WWW-osassa.\nNapsautettuasi laattaa valitse Lisää kohde seuraavalla näytöllä.\nJos sivustossa ei ole käytössä Sivuston käytön aloittaminen -WWW-osaa, voit lisätä sivuston postilaatikon myös seuraavalla tavalla.\nValitse Sivuston sisältö -sivulla Lisää sovellus.\nValitse Omat sovellukset -sivulla Sivuston postilaatikko.\nLisättyäsi Sivuston postilaatikko -sovelluksen sivustoon, saatat haluta muuttaa sen sijaintia pikakäynnistyksessä. Kun avaat sen ensimmäisen kerran, saat kehotuksen määrittää sivuston postilaatikon.\nPostilaatikko-linkin muuttaminen pikakäynnistyksessä (valinnainen)\nLisättyäsi Sivuston postilaatikko -sovelluksen sivustoon voit halutessasi lisätä siihen linkin Pikakäynnistys-kohdassa, jotta sivustosi käyttäjät voivat käyttää sitä helposti. Oletusarvoisesti asentamisen jälkeen se on pikakäynnistyksen kohdassa Viimeisimmät.\nVoit kuitenkin laittaa sen pysyvämpään kohtaan pikakäynnistyksessä.\nHuomautus: Voit poistaa tai järjestää linkkejä pikakäynnistyksessä milloin tahansa. Tässä osiossa kuvatut vaiheet vain siirtävät Postilaatikko-linkin pois Viimeisimmät-kohdasta.\nVoit siirtää Sivuston postilaatikko- linkin pikakäynnistyksessä seuraavasti:\nValitse pikakäynnistyksessä Muokkaa linkkejä.\nVedä Postilaatikko-linkki haluamaasi sijaintiin pikakäynnistyksessä.\nVoit poistaa sen pikakäynnistyksestä napsauttamalla X-kohtaa Viimeisimmät-linkin oikealla puolella.\nHuomautus: Jos Viimeisimmät-kohdassa on muita linkkejä, se kannattaa ehkä jättää pikakäynnistyspalkkiin poistamisen sijaan .\nKun olet lisännyt Sivuston postilaatikko -sovelluksen sivustoon, seuraava vaihe on sivuston postilaatikon määrittäminen. Tämä vaihe täytyy tehdä vain kerran.\nSivuston postilaatikon luomisen jälkeen valitse pikakäynnistyksessä uudelleen Postilaatikko ja valitse sitten Exchangen hallintakeskus -sivulla Kieli ja Aikavyöhyke.\nValitse Tallenna päättääksesi sivuston postilaatikon määrittämisen.\nMääritys voi kestää jopa 30 minuuttia. Sivuston postilaatikon määrittämisen jälkeen kaikille sivuston Omistajat- ja Jäsenet-oletusryhmien jäsenille lähetetään sähköpostiviesti. Odotuksen aikana voit jatkaa sivuston käyttämistä.\nHuomautus: Jos sinulla on useita toimialueita, sivuston postilaatikko käyttää oletustoimialueeksi määritettyä toimialuetta.\nJos henkilö, joka käyttää sivuston postilaatikkoa toisen Outlook, sinun on joitakin tapoja, Lisäasetukset. Nähdäksesi, mitkä Outlook-versioita tuetaan, ja kuinka käyttäjien lisääminen SharePoint-ryhmien hakuun, niiden käyttää sivuston postilaatikko Outlookissa on artikkelissa Sen sijaan, että sivuston postilaatikoiden käyttö Office 365-ryhmiä.\nHaluatko jakaa sivuston postilaatikon muiden kanssa? Valitse Jaa sivuston oikeassa yläkulmassa ja kirjoita sitten kutsuttavien henkilöiden nimet tai sähköpostiosoitteet.\nKäytä sivuston postilaatikon ryhmän sähköpostin järjestämiseen\nVoit käsitellä tiedostoja sivuston postilaatikon käyttäminen


Tarkoittanee myös sitä, että niin kauan kun on ihmisiä, jotka "kävelevät päin punaisia", meillä on vielä hiukan toivoa.\nLaskekaa paljonko ylimääräistä, täysin turhaa seisoskelua vuodessa tulisi, kun kuljen niistä valoista keskimäärin neljä kertaa päivässä.\nTämä nyt ei kuulu retkuiluun millään lailla mutta ihan pakko kysyä: mitä teet sillä täysin turhalta seisoskelulta säästyneellä ajalla?\nHyvä. Päästään siirtymään takaisinpäin varsinaiseen palstan aihepiiriin: Seisoskelen mieluummin ihan kaikessa rauhassa tunturin laella maisemaa silmäilemässä tai ikimetsän siimeksessä kuuntelemassa tuulen huminaa latvustossa.\nSalama, etkö oo huomannut miten turhia fiilistely-roihuja jotkut pitää yllä keskellä kesää "sallituilla nuotiopaikoilla" puilla, jotka on jouduttu rahtaamaan paikalle moottorikelkoilla? Ja sitten vielä tulevat autiotupien kaasuilla keittelemään kaffensa!\nTuollaisista asioista on ainakin mun vaikea kellekään mennä sanomaan, jos eivätten itse ymmärrä. Sivusta kattoen vain ihmetyttää moinen ajattelemattomuus.\nJoskus oon yrittänyt hienovaraisesti mainita , kuten esim. Repoveellä , kun yhen perheen poika heitteli sieltä niiden jyrkkien portaiden yläpuolen kallioilta kiviä alas, ettei oikein pitäis tuollaista tehdä, oon itsekin kerran saanut kivestä osuman Kolilla! Perhe loukkaantui kovasti, ja puolusteli vielä että " eihän siellä alla oo polkuakaan"!!! Yritin selittää etteivät kaikki kulje poluilla, mutta seurue poistui paikalta kovin nyreissään! Ehkä retkeilyinnostus lopahti alkuunsa mun varovaiseksi tarkoitettuun huomauttamiseen? Mikä siinä on, kun vaikka kuinka taidolla yritän sanojani asetella, ne käsitetään vinoiluksi? Joku savolaisviäräleuka taas saa v**uilla vaikka miten, niin asia menee läpi huumorilla...\nEhkä retkeilyinnostus lopahti alkuunsa mun varovaiseksi tarkoitettuun huomauttamiseen?\nMikä siinä on, kun vaikka kuinka taidolla yritän sanojani asetella, ne käsitetään vinoiluksi? Joku savolaisviäräleuka taas saa v**uilla vaikka miten, niin asia menee läpi huumorilla...\nOlisit jättänyt hienostelut pois ja sanonut suoraan. Tai sitten olisit voinut tehdä pienen harhautuksen ja tulla paikalle muka kivestä päähän saaneena.\nJoku savolaisviäräleuka taas saa v**uilla vaikka miten, niin asia menee läpi huumorilla...\nJukkis..mitäs jos jutun juoni olikin seuraava:\nAnoppi asu tässä kiveheeton piässä.... sattu viime osumaan, ee asu ennee....\nTaitaa "Ikihonka" olla tuo liikennevaloissa säästynyt aika tuhlattu johonkin joutavaan, ennen kuin on tunturin laelle tai ikimetsään omien joukkoon päästy.\nVastuu se siirtyypj kuulijalle kun myö aletaan huastelemmaa! Vuan jos sattuupj Kallavetteen puttoomaaan niin sitten ee naarata.\nOn aika laittamattomasti sanottu.\nMe emme ole täysin muuttuneet ulkopäin ohjailtaviksi olioiksi, joilta puuttuu erilaisten tilanteiden vaatima harkintakyky.\nToisaalta täytyy ymmärtää myös lainlaatijaa joka tietää, että tuota harkintakykyä ei ole jaettu tasapuolisesti meille kaikille, jotenka laeista on tehty ehdottomia, joiden rikkojia pitää rangaista, ainakin teoriassa.\nÄkkiseltään tulee mieleen kolmenlaisia kulkijoita.\nEnsin niitä jotka pyrkivät noudattamaan kaikkia lakeja,asetuksia,sääntöjä, pilkulleen, ja närkästyvät jos toiset eivät toimi samoin.\nSitten on täysin päinvastainen porukka, joka vähät välittää mistään laeista, säännöistä, tai vastaavista, ja jotka aiheuttavat käytöksellään vaaratilanteita, niin itselleen kuin toisillekin.\nKolmantena on suurin osa porukkaa, joka luovii tuossa välimaastossa, suurin piirtein lakeja ja säännöksiä noudattaen, mutta aina silloin tällöin kaidalta tieltä langenneina.\nTässä viimeisessä porukassa, jo suuruutensakin vuoksi on eniten jakautumista alalahkoihin, sen mukaan mihin sekakäyttäjän oma kiinnostus tässä elämässä suuntautunut. Oman kiinnostuksensa alueella hän useimmiten pyrkii noudattamaan sääntöjä, mutta muualla hän on suopeampi säännösten rikkomisten suhteen.\nTunnistin Umpihangen tekstistä uuden määrittelyn itselleni:\nEikös sekakäyttäjät ole uutisoinnin mukaan olleet jo kauan se pahin ongelma\nMoralisointi on hauskaa..\nMielestäni hyvä teon seurauksen mittari on seuraava: jos minä saan, niin myös muiden on saatava.\nMallan alue ei kestä laajamittaista vapaata retkeilyä. Kevo ei myöskään. Kiva on kusaista porttikongiin, mutta laajempi kuseskelu...\nEn ole vielä vakuuttunut siitä, että punaistapäin-anarkia olisi henkisen kasvun merkki.\nKerran käynyttä: Olin palaamassa reissusta Mallan läpi ja matkalla oli turistilauma kulkemassa missä sattuu. Mulla alkoi veri kohista korvissa ja punainen huntu alkoi laskeutua silmieni eteen -pakenin paikalta kauhuissani omaa reaktiotani.\nEi, mutta pieni häivähdys siitä.\nEipä se sitä olekaan. Mutta se on merkki siitä, että ihmisessä on potentiaalia itsenäiseen päätöksentekoon ja henkseen kasvuun, ja että häntä ei ole vielä täysin nujerrettu. Kaikilla tuo potentiaali ei tosin sitten koskaan realisoidu.\nLain sekakäyttäjä ja punaistapäin-anarkisti Markku\nEiköhän löytyne parempiakin paikkoja toteuttaa itsenäistä päätöksentekoa ja henkistä kasvuaan. Itse en harrasta punaisia päin kävelyä, mutta yllättäin saatan ylittäänkin kadun jossa ei ole liikennevaloja, mutta suojatiet löytyy, jostakin aivan muusta kohtaa kuin suojatien kohdalta. Herää kysymys minne katosi moraali .


Luonnonlapsi: Se joka väitti, että onnea ei voi ostaa, unohti koiranpennut.\nSe joka väitti, että onnea ei voi ostaa, unohti koiranpennut.\nAPUA. Nyt se kuume sitten iski, nimittäin kamalin kaikista.. pentukuume! Ja kysynpähän vain, miten voi olla mahdollista, että kuumeilen taas pennusta? Kenties tauti on sellaista sorttia, että kun se kerran iskee, niin siittä ei parane, vaan se aina aika-ajoin näyttäytyy ja nostattaa kuumeen.\nNimittäin minullahan parhaillaan pörrää jaloissa täysin keskenkasvuinen hirviö pentu. Tai noh, eihän se enää ole suloinen pikkupentu.. vaan melko iso poika jo. Huimat 7kk! Mutta jokatapauksessa.. ei minun kuuluisi haaveillakkaan pennusta, voi kamala. Silti ajauduin ihastelemaan Kodan ja Theddyn, sekä parin muun hauvan pentukuvia ja kuolasin niitä pitkän tovin.\nHih, mikä söpöläinen vauva Koda :3 Tuossa iässä Kodaa kutsuttiin nimellä Lirupippeli.\nOlen tässä nyt kovasti joutunut pitämään mieleni hallinnassa ja sormeni kurissa, etten ole ajautunut surffailemaan lappalais kasvattajien sivuille. Sehän tästä nyt vielä puuttuisi, jos sattuisi löytymään joku täydellinen pentue.\nVoi hellanlettas miten sulonen pienokainen Theddyki on muka ollu. Se kasvo kyllä aivan liian nopiaa!\nTällähetkellä minun ei tosiaan pitäs unelmoida kolmannesta koirasta, mutta minkäs sille voi? Alitajuntani yrittää kokoajan kehitellä jotain selityksiä, miksi muka voisin ottaa kolmannen koiran. "Siinähän se menisi samalla kun nuo kaksi muutakin" Eijei. Noissa kahdessa on ihan tarpeeksi hommaa minulle, vaikka tosin tuo toinen ei periaatteessa minun olekkaan.\nTuitui mitä vauvvoja! Nämä tollerin alut ovat ystäväni viime keväisestä pentueesta.\nOn nuo koiranpennut kyllä niin ihmeellisiä sydämenvalloittajia. Ehkä nyt kaikkein viisainta olisi sulkea silmänsä tuollaisilta ylisulosilta pentukuvilta ja keskittyä noihin nykysiin karvanaamoihin. Sallin pentuhaaveiluni sitten vasta parin vuoden päästä (:\nSuvi Nikkola 1. maaliskuuta 2013 klo 14.14\naivan ihana blogi !! liityn ehdottomasti lukijaks !\nja rakasta ylikaiken tota sun banneria :)\nJanssku K 1. maaliskuuta 2013 klo 14.20\nVoi, kiitoksia kovasti kehuista :) Mukava kuulla noin positiivista palautetta.\nKaisa 1. maaliskuuta 2013 klo 14.22\nVoii mun sydän suli noille kuville! Varsinki noi vikojen kuvien vaavit aww :D\nJanssku K 1. maaliskuuta 2013 klo 14.24\nSemmosia ne koiranpennut ovat, oikeita sydäntensulattajia (:\nLotta 1. maaliskuuta 2013 klo 17.00\nBlogillas on ihana nimi, jotenki tosi oivaltava <3 Noi sun koiras on kans maailman suloisimmat, ihanat tommoset karvapallot! <3\nJanssku K 1. maaliskuuta 2013 klo 17.06\nVoi, kiva kuulla että tykkäät ja kiitos muutenkin kehuista :) Piristävät aina mieltä.


Jadine - Naimisiin.info\nJadine replied to Air's topic in Häiden jälkeen\nVihkiminen jännitti, mutta itse hääjuhlassa olin yllättävänkin rento.\nJadine replied to TM_Whitney's topic in Häiden jälkeen\nJadine replied to a topic in Häiden jälkeen\nAjattelin etukäteen, että varmaan pidän hössötystä jälkikäteen turhana, mutta kyllä se oli kaiken sen vaivan arvoista. Se oli niin täydellinen päivä. Olisin tosin voinut stressata paljon vähemmän, jos olisin saanut kaiken tehtyä vähän aiemmin. Viime hetkille jäi ihan liikaa tekemistä.\nJadine replied to aakoo's topic in Häiden jälkeen\nTodella huonosti. En meinannut millään saada unta ja heräsin jo varmaan aamuneljältä enkä saanut enää sen jälkeen nukuttua. Kävin niin ylikierroksilla, ettei nukkumisesta tullut mitään.\nJadine replied to .o.O.o.'s topic in Häiden jälkeen\nJadine replied to bit's topic in Häiden jälkeen\nVietimme päivän osin huvilalla, jossa nukuimme sekä hääyön että sitä seuraavan yön ja jossa sulhon kaverit myös yöpyivät, ja osan päivästä olimme minun vanhempieni luona saksalaisvieraiden kanssa ja veimme vieraita myös junalle/bussille. Avasimme myös häälahjat ja luimme kortit.\nYllätyin siitä, miten hyvin asiat menivät omalla painollaan. Varsinkin äitini ja kaaso huolehtivat asioista niin hyvin, että jopa sellaiset asiat hoituivat, joista en ollut muistanut heille sanoa. Meidän ei tarvinnut kuin olla ja nauttia. Olin myös yllättynyt juhlan rennosta tunnelmasta. Meidän suvussa on ollut vähän jäykkiä häitä, mutta meidän häät olivat ihan erilaiset. Vieraat jopa tanssivat koko illan, mitä en olisi ikinä uskonut. Lisäksi olin yllättynyt siitä, miten hyvin saksalainen anoppi viihtyi Suomessa. Hän oli etukäteen valittanut kuukausikaupalla, että onko meidän pakko pitää häät niin kaukana, mutta hänpä ihastui Suomeen niin, että suunnittelee jo uutta reissua.\nMeillä oli lihapullia, karjalanpiirakoita, salaattia sekä muun ruoan jämät. Emme olleet varanneet iltapalaa kuin 2/3 porukasta, mutta loppujen lopuksi kaikki olivat vielä iltapala-aikaan paikalla. Onneksi ruoka kuitenkin riitti.\nJadine replied to maarittti's topic in Häiden jälkeen\nToimivat: - Drinkkiliput. Jokainen sai mieleistään juomista ja meidän maksettavaksemme tuli vain kohtuullinen määrä. Loppujen lopuksi kyllä juuri kukaan ei itse ostanut juomia, sillä olimme printanneet kavereille vähän ylimääräisiä drinkkilippuja. Yllätyksekseni myös lapset (jotka saivat kukin yhden lipun) olivat todella innoissaan drinkkilipuista ja kävivät oikein ylpeinä ostamassa omat juomansa lipuillaan. - Vieraskirja, johon otettiin vieraista polaroid-kuvat ja he saivat kirjoittaa meille avioliittoneuvoja. Kirja on ihan mahtavaa luettavaa jälkikäteen! - Piñata lapsille oli oikein suosittu ja lapset odottivat sitä kovasti. - Rento ja meidän näköinen ohjelma. Ketään ei nolattu tai pakotettu ja ohjelmaa oli juuri sopivasti. - Salatehtävät olivat tosi suosittuja ja olivat osaltaan tekemässä rentoa tunnelmaa. Turhat: - Soittolistat. Olin tehnyt erikseen päivä- ja iltasoittolistat. Päivälista soi lopulta ehkä puolen tunnin ajan aika hiljaisella. Illalla taas kyllä soitettiin koko ajan musiikkia, mutta vierailla oli niin paljon musiikkitoiveita, ettei meidän valitsemia biisejä kovin montaa ehtinyt tulla.\nJadine replied to a topic in Monikulttuuriset avioliitot/hääjuhlat, hääjuhlan vietto ulkomailla\nJadine replied to Christabel-'s topic in Yleistä hääkeskustelua\nJadine replied to "hallitus"'s topic in Kihlautuminen\nKieltämättä olisi kyllä kirpaissut, jos pikkusisko olisi kihlautunut ennen minua. Olin kuitenkin odottanut kosintaa niin monta vuotta. Ehdimme seurustella melkein 7 vuotta ennen kuin mies vihdoin kosi. Vähän hölmöä sikäli kommentoida, että jos asia haittaa, niin kannattaa mennä itse kihloihin ensin. Meillä sekä minä että mies olimme sitä mieltä, että haluamme kosinnan tulevan mieheltä. Näin ollen en voinut naisena oikein kuin odottaa (ja vihjailla ).\nJadine replied to Ebba's topic in Yleistä häävalmisteluista\nJadine replied to Nasu76's topic in Eurooppa\nJadine replied to nedis's topic in Hääpäiväosasto\n@Aleze: Paljon paljon onnea teille! Ihanaa, kun olette kaiken stressaamisen ja byrokratian kiemuroiden jälkeen vihdoinkin vaimo ja mies.


Syömishäiriöiden tyypit » Sisä-Suomen SYLI ry\nSyömishäiriöiden tyypit ja yleisyys\nSyömishäiriöt ovat yllättävän yleisiä. Suomalaisessa väestötutkimuksessa on arvioitu, että jopa joka kymmenes tyttö kärsii syömishäiriön oireita nuoruusikänsä aikana.\nTunnetuimpia syömishäiriöitä ovat anoreksia eli laihuushäiriö ja bulimia eli ahmimishäiriö sekä niiden epätyypilliset muodot, vaikkakaan ne eivät ole väestötasolla yleisimpiä syömishäiriöitä. Yleisin syömishäiriön muoto on BED (binge eating disorder eli ahmintahäiriö), johon kuuluu ahmimista, mutta syödystä ruuasta ei bulimian tavoin yritetä päästä eroon. Seurauksena on yleensä painonnousu ja pitkän ajan kuluessa usein myös ylipaino. Ahmintahäiriön elämänaikainen esiintyvyys on naisilla 1,9–3,5 % ja miehillä 0,3–2,0 %.\nAnoreksia ja epätyypillinen laihuushäiriö ilmenevät syömisen välttämisenä ja säännöstelynä, jota seuraa usein voimakaskin laihtuminen. Tyypillistä on lihomisen pelko; sairastava asettaa itselleen epärealistisen alhaisen painotavoitteen, ja näkee itsensä lihavampana kuin onkaan. Ruokavalio kapeutuu koostuen vähäenergisistä ruoka-aineista, ja runsaskaloriset ruuat pelottavat sairastunutta. Anoreksiasta voidaan usein erottaa kaksi alatyyppiä: rajoittava anoreksia, jossa saadun energiamäärän rajoittaminen ja kuluttaminen pakonomaisesti liikkumalla on keskeistä, sekä ahmimis-tyhjentäytymis -tyyppinen anoreksia, jossa rajoittamisen lisäksi saattaa esiintyä ahmimista, mutta saadusta energiasta pyritään pääsemään eroon esimerkiksi oksentamalla. Suomalaisnaisista 2,2 %:n ja suomalaismiehistä 0,24 %:n on arvioitu sairastavan laihuushäiriötä 30 vuoden ikään mennessä.\nBulimiassa ja epätyypillisessä ahmimishäiriössä keskeisenä oireena ovat toistuvat ahmimiskohtaukset, jolloin tunne syömisen hallinnasta katoaa. Ajattelua hallitsee syöminen ja voimakas halu syödä, kuitenkin sairastunut pelkää lihomista. Kohtauksen jälkeen ruoasta pyritään ”hankkiutumaan eroon” esimerkiksi oksentamalla tai ulostuslääkkeillä. Bulimian elämänikäiseksi esiintyvyydeksi on arvioitu naisilla 0,9-1,5 % ja miehillä 0,1-0,5 %.\nMuita epätyypillisiä syömishäiriöitä tai häiriintyneen syömiskäyttäytymisen muotoja ovat mm. ortoreksia ja ARFID .\nOrtoreksia ilmenee pakonomaisena tarpeena syödä mahdollisimman terveellisesti, mikä johtaa usein varsin kapeaan ja rajoittavaan ruokavalioon, joka on jokaisella ortoreksiasta kärsivällä omanlaisensa. Usein siitä karsiutuvat pois kokonaiset ruokaryhmät kuten rasvat, hiilihydraatit tai prosessoidut elintarvikkeet. Ortoreksiasta kärsivä kokee itsensä usein paremmaksi kuin muut, jotka syövät hänen näkemyksensä mukaan epäterveellisesti. Usein ortoreksian piirteitä esiintyy yhdessä muiden syömishäiriöiden kanssa, ja se voi riittämättömän energiansaannin takia johtaa anoreksiaan.\nARFID (avoidant restrictive food intake disorder) eli "välttävä/rajoittava syömisen häiriö" on tilanne, jossa henkilö ei pysty iänmukaisesti ylläpitämään riittävää ravitsemustilaa. Sairastunut on saattanut varhaisesta lapsuudesta asti ollut hyvin valikoiva syöjä. Tavallisesta lapsen epäluulosta uusia ruokia kohtaan tilanteen erottaa kuitenkin se, että kelpaavien ruokien ja ruoka-aineiden valikoima on sekä tyypiltään ja valikoimaltaan hyvin suppea. Uusiin tai uudella tavalla valmistettuihin ruokiin liittyy voimakasta pelkoa. Välttely saattaa liittyä siihen miltä ruoka näyttää, maistuu tai tuntuu suussa (aistiyliherkkyys). Myös aiemmin koettu epämiellyttävä tapahtuma ruokailun/syömisen yhteydessä - esimerkiksi ruuan vetäminen väärään kurkkuun, oksentaminen tms - voi laukaista oireilun. Henkilö ei kuitenkaan pelkää lihomista, mikä erottaa ARFID:in esimerkiksi anoreksiasta. Häiriintynyt syöminen häiritsee lapsen tai nuoren fyysistä ja sosiaalista kehitystä, johtaa alipainoisuuteen ja on saattanut jatkua vuosia. ARFID:sta kärsivät ovat keskimäärin nuorempia kuin anoreksiaan tai bulimiaan sairastuneet. Sairastuneista jopa kolmasosa on poikia, mikä on selkeästi suurempi osuus kuin anoreksiassa tai bulimiassa.


Veli Pohjolainen | Veli Pohjolaisen kotisivut\nTervetuloa Veli Pohjolaisen kotisivulle\n”Karttulan Pohjolaisia ja Pielaveden Hujasia”\nKirjassani olen käsitellyt molempien sukujen elämää useiden satojen vuosien ajalta ja saanut eri henkilöistä kertovien tarinoiden kautta muistiin paljon katoavaa sukuhistoriaa. Tämä olkoon osaltani kunnianosoitus heille ja heidän elämäntyölleen. Kirjan tavoitteena oli kerätä talteen arvokasta sukujemme historiaa, eikä sukutaulujen tekemisessä ole pyritty täydelliseen tieteellisyyteen. Aineiston laajuuden takia kaikkien sukutauluissa mainittujen tietojen oikeellisuutta ei ole pystytty tarkistamaan alkuperäislähteistä.\nOlen saanut paljon perustietoa myös Suomen Sukututkimusseuran internet-tiedostoista, ”http://www.genealogia.fi”, jossa varsinkin Savossa asuneista Pohjolaisista ja Hujasista on löydettävissä varsin kattavat tiedot. Kirjassa käytetyistä lähteistä on lähdeluettelo molempien sukujen osalta. Yhteensä noin 3100 nimeä käsittävä aakkosellinen henkilöhakemisto on sijoitettu molempien sukujen lähdeluetteloiden jälkeen. Valokuvat ovat pääasiassa peräisin kirjassa esiintyvien henkilöiden arkistoista. Henkilökuvia ja tarinoita eri henkilöiden elämästä on lähes sata. Osan teksteistä ovat kirjoittaneet kirjassa esiintyvien henkilöiden lapset tai lapsenlapset esi-isiensä muistoksi. Osan olen itse kirjoittanut haastattelujeni pohjalta. Näiden kirjoitusten kautta on saatu pelastetuksi paljon kallisarvoista sukuperintöä tulevien sukupolvien käyttöön.\nInnostukseni sukukirjan kirjoittamiseen sain vuoden 2003 alkupuolella. Opiskelin sosiaa-lipsykologiaa Kuopion avoimessa yliopistossa 1999-2002. Sosiaalipsykologia tieteenalana tutkii sosiaalista vuorovaikutusta yksilön ja hänen sosiaalisen ympäristönsä välillä. Sen historialliset juuret juontavat psykologiaan ja sosiologiaan ja sen kiinnostuksen kohteena ovat myös ihmismielen sosiaalinen muotoutuminen sekä ryhmien väliset suhteet. Mikä onkaan sen kiinnostavampi ryhmä tutkimuskohteeksi kuin perhe ja suku. Vuonna 2003 aloin kerätä materiaalia ja samalla aloin kirjoittaa. Tämän kirjan olen tehnyt päivätyöni ohella. Kolme vuotta on kulunut ja nyt kirja on valmis. Kirja on omakustanteinen, joten vastaan itse kaikista kirjan tekemisestä aiheutuneista kustannuksista. Näiden kolmen vuoden aikana olen elänyt henkisesti ehkä elämäni parasta ja antoisinta aikaa. Tänä aikana olen oppinut tuntemaan sekä itseni että suuret sukuni.\nLämpimät kiitokseni kaikille, jotka ovat myötävaikuttaneet kirjani valmistumisessa. Kiitän myös kaikkia niitä henkilöitä, jotka ovat kirjoittaneet tarinoita tai henkilökuvia läheisis-tään. Sisareni Anna Leena Andersen ja veljentyttäreni Helena Pohjolainen ovat auttaneet ja tukeneet minua monin tavoin työssäni, siitä heille lämpimät kiitokseni. Kiitokset myös Hilkka Piriselle useista mukavista haastattelutuokioista ja Seppo Räsäselle, joka on opastanut ja auttanut minua monien atk-pulmien ratkaisemisessa. Erityisesti haluan kiittää suurenmoista perhettäni, joka on tukenut ja kannustanut minua vuosia kestäneessä hankkeessani.


Olen potenut flunssaa tämän viikon, ja olen yskinyt kyljet kipeiksi. Enkä nuku. Onneksi minulla on omatekoisia rohtoja, propolista, ja tänään jo tuntui elämä voittavan. Yhtäkkiä huomasin, että joulumyyjäiset ovat pian viikon päästä ja aloin tehdä sinne myytävää. Tästä se lähtee, mehiläisvahapaketista.\nEnsin vaha leikataan sopivan malliseksi. Levystä tulee kaksi kynttilää.\nSitten sitä käytetään uunissa, jotta se vähän pehmenee. Kääritään sydämen ympärille.\nPian niitä alkaa olla isompi kasa.\nKoska vahasta jää pieniä paloja, sulatan ne vesihauteessa.\nJa kaadan muotteihin.\nMonenlaista kuviota tulee.\nLopuksi käärin kynttilät sellofaaniin ja laitan vahakuvion vielä koristeeksi. Mitähän pyytäisin näistä? Jonakin vuonna kynttilöitä on ostettu, toisinaan taas ei. Koskaan ei tiedä.\nLähettänyt Tuulento klo 16.59\nAnonyymi 27. marraskuuta 2015 klo 20.50\nViime ja edellisvuonna tuollaisia kynttilöitä oli Tampereen joulutorilla, hintaa en muista. Mutta tykkäsin siitä miedosta hunajan tuoksusta kovasti.\npappilanmummo 27. marraskuuta 2015 klo 23.24\nSama homma meneillään täälläkin onn ollut. Mehiläisvaha tuoksuu.\nAnonyymi 28. marraskuuta 2015 klo 10.36\nMiten tälläinen kynttilä palaa? Montako tuntia?\nTuulento 28. marraskuuta 2015 klo 15.19\nVoi että! En ole katsonut kellosta, mutta sen tiedän, että siinä on puhdas liekki ja muistelen, että aika nopeasti palaa.\naimarii 28. marraskuuta 2015 klo 16.36\nJos ei oteta lukuun sitä moninaista hommaa, ennen kuin mehiläisvaha on tuolla tavalla levyinä pöydälläsi, niin itse sapluunan mukaan sen leikkaaminen ja sydänlangan ympäri kääriminen näyttää nopeammalta ja "helpommalta", kuin kastamalla steariini- parafiini seoksessa.\nEn ole varmaan koskaan polttanut mehiläisvahakynttilää. Se vahinko pitää kyllä korjata.\nMaahinen 29. marraskuuta 2015 klo 8.42\nSinä ahkeroit sairaanakin. Hienoilta näyttävät ja pikkukoristeet tosi sieviä. Toivottavasti saat kaikki kaupaksi.\nLauri 29. marraskuuta 2015 klo 13.50\nTaidokkaasti olet tehnyt, Käsin tehdyistä saa pyytää reilusti.\nuggla 29. marraskuuta 2015 klo 17.59\nNytpä selvisi kynttilän tarina, olen nimittäin saanut tuommoisen,se on siis mehiläisvahaa.\nKiiris 29. marraskuuta 2015 klo 23.03\nKyllä ovat kauniita, oman käden työt. Hyvä sinä!!\nSelma 30. marraskuuta 2015 klo 16.11\nFlunssa hellitti lopulta minullakin, mutta sattui flunssapiikityksen aikaan, joten rokotuskin jäi ottamatta, toistaiseksi.\nKukaan ei kaupannut tällaisia mehiläisvahakynttilöitä eilisillä Naistenmessuilla en aikanaa löytänyt sellaista myyntipöytää. Ostin sitten purkin hunajaa. Kato oli käynyt myös kauppiaissa, oli monen monta tyhjää myyntipaikkaa.\nAina 1. joulukuuta 2015 klo 8.15\nKova homma noissa kynttilöissä. En ole tehnyt, mutta jo katsoessa hiki valuu.\nValo ja varjo 3. joulukuuta 2015 klo 14.49\nHienoja.Kynttilän teko on ollut monesti mielessä. Ostin kerran jo sydänlankaa mutta hukkasin sen. Tarkoituksena on ollut sulatella vanhat pätkät. Oletkos niin tehnyt ikinä?


Suklaata, suklaata... - Travel stories shared by a travel writer and photographer\nEdellinen artikkeliSikke Sumari Kreetalla – Sikke Sumari in CreteSeuraava artikkeliLisää suklaata!\n2 vastausta artikkeliin ”Suklaata, suklaata…”\nHyvän kuuloinen ohje!\nTämä on – takuuvarmasti! Useamman kerran kokemuksell 🙂\nViimeksi kokeilin maidotonta versiota eli laitoin maidotonta Floraa voin sijaan. Ei voita voita, mutta hyvää kuitenkin!


Marisanna.fi :: Keskittäminen myrkkyä pienyrityksille\nLisännyt: MarisannaJarva 28. tammikuuta, 2014\nKeskusta on tunnetusti haka kunta-asioiden hoidossa. Alueiden elinvoimalle vähintään yhtä tärkeitä ovat paikalliset pk-yritykset, joiden pärjääminen menee usein käsi kädessä julkisen päätöksenteon kanssa. Mitä vaikutuksia lähiaikojen muutoksilla ja päätöksillä kunnissa, valtiossa ja EU:ssa on suomalaiselle pienyrittäjälle?\nVaikka palveluiden keskittämisessä haetaan usein säästöjä julkisen puolen menoihin, vaikutukset ulottuvat myös alueen ostosliikenteeseen, yritysten liikevaihtoon ja työpaikkoihin usein negatiivisesti. Julkisten palveluiden sijoittumisellaon suuri vaikutus yksityiseen sektoriin: jos sote-palvelut keskitetään alueen kaupunkiin tai kuntaliitosalueen keskukseen, on etenkin erikoisliikkeillä ja ruokakaupoilla suuri riski valua asiointiliikenteen vuoksi samaan taajamaan tai loppua kokonaan. Asiointikäyntien keskittyessä ovatkuluttajat ja koko alue lopulta häviäjä, kun kilpailu ja yritysten määrä konkreettisesti vähenee.\nKuntien ja valtion työpaikkojen keskittäminen ei suoraan tarkoita työntekijöiden muuttamista perässä. Asuinkunnan yritykset joutuvat kuitenkin taistelemaan asiakkaistaan työpaikkakunnan usein suurempien kilpailijoiden kanssa, koska monet siirtävät päivittäisruokaostoksensa ja muitakin hankintojaan työmatkojensa oheen. Toinen kysymys on, säästääkö isommassa kauppamarketissa käynti todella aikaa tai rahaa ja saako asiakaspalvelua. Konkreettisia laskelmia omista ostoksista tehdessä moni yllättyykin.\nPaikallisille yrityksille ovat elintärkeitä niin asiakas uskollisuus kuin julkiset hankinnatkin. Euroopan parlamentti hyväksyi viime viikolla uuden julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön, joka helpottaa pienyritysten osallistumista kilpailutuksiin, kun hankinnat on pilkottava jatkossa pienempiin osiin. Kokeneetkin yritykset ovat jääneet suurien, usein ylikansallisten yhtiöiden jalkoihin liian laajojen hankintojen kilpailutuksissa, minkä seurauksena esimerkiksi paikalliset ambulanssiyritykset ovat joutuneet lopettamaan. Huonona puolena direktiivi lisää kuitenkin sääntelyä, jotka tuovatpienyrityksille haasteitamm. ympäristövaatimuksina ja tarjousasiakirjojen teossa. Suomi jo valmistelee vuonna 2016 voimaan tulevia lakimuutoksia, joista on tehtävä mahdollisimman joustavia, jotta hyvä muutos ei vesity.\nAlueilla ja kunnissa on pohdittava jatkuvasti, mihin päätökset ohjaavat ostosliikennettä ja yrityksiä. Mihin päättäjänä voi sitten vaikuttaa? Palveluverkoston muutoksia ja muita isoja päätöksiä valmisteltaessaetenkin keskuskaupunkeja ja taajamia ympäröiville alueilleon tehtävä aina maaseutuvaikutusten ja/tai yritysvaikutusten arviointi.Julkisia hankintojavoi osin jo nyt ja jatkossa on jopa jaettavapienempiin osiin.Liian harvoin käytetyllä neuvottelumenettelyllävoi myös ajaa paikallisia yrityksiäsisäänhankintojen kriteereihin ja toteuttajiksi.Paikallisten palvelujen käytön lisäämiseksi voi tehdäkampanjoita ja ostoetujärjestelmiä alueen asiakkailleyritysten, kuntien ja elinkeinojen kehittämistahojen kanssa.\nLisää keinoja ja kannustimia on jo ja tulee luoda edelleen pienten kuntien elinvoimaisen kaupan ja yritystoiminnan kehittämiseksi. Yrittäjyys on parasta aluekehittämistä.Siksi Keskustan on oltava ykkönen myös pienten kuntien yritysten puolustajana.


Tervetuloa Kool Kat Recordsin kotisivulle.\nKool Kat Records on levy-yhtiö, myy ja korjaa dj-laitteita (mm. Technics vinyylilevysoittimia, mikserit), verkkokauppa (äänitteet, levarit, mikserit, vaatteet ym) ja on tuotantoyhtiö niin musiikin kuin tapahtumien osalta.\nKool Kat Recordsin juuret Suomen hip hop kulttuurissa juontavat aina vuoteen 1984 jolloin aloitimme luomaan Suomeen jotain uutta ja ennenkokematonta.\nAlkuajan toiminta on pienen yhteisön pyyteetöntä harrastusta, aherrusta ja ihailua esikuvia kohtaan joita on mm Grandmaster Flash & The Furious Five, Kurtis Blow, Afrika Bambaataa, DJ Kool Herc, Busy Bee, Fab 5 Freddy, Fearless Four, Funky Four Plus One, The Sugarhill Gang, Fantastic Five ja Grandmaster Caz & The Cold Crush Brothers.\nKool Kat Records julkaisi vuonna 2006 kunnianosoituksena omille esikuville tuottajakaksikon Kollabo Brothers – For My Peoples albumin missä on mukana feattaamassa legendat kuten Grandmaster Caz, Donald D, Diamond D, Tim Dog ja Paris.\nVoit katsoa Kollabo Brothers ft. Diamond D – My Flows To Blow videon YouTubessa\nKollabo Brothers – For My Peoples albumia promottiin erittäin laajasti mm Japanissa missä heidän albumin mainos esitettiin kenties maailman vilkaimmalla alueella Tokion Shibuyassa, Japanissa.\nVoit katsoa promovideon YouTubessa


Jack Wolfskin Sierra Pass naisten kuoritakki keltainen - Vaeltajankauppa\nTuoteryhmät Vaatteet Jack Wolfskin Sierra Pass naisten kuoritakki keltainen\nEcosphere-sarjan vedenpitävä naisten takki\nJack Wolfskin Sierra Pass naisten keltainen kuoritakki on valmistettu 100% kierrätetyistä materiaaleista. Kevyt takki suojaa kalvonsa ansiosta sateelta ja toimii niin harrastuksissa kuin arjessa. Sateenpitävyyden lisäksi takki on myös tuulenpitävä. Kainaloissa on vetoketjut, jotka mahdollistavat tuuletuksen jos kuumuus meinaa iskeä päälle ulkoillessa. Kevyt kalvotakki pakkautuu pieneen tilaan ja kulkee helposti mukana repussa tai laukussa.\nVedenpitävä Texapore Ecosphere -kalvo\nAsiakasarviot: Jack Wolfskin Sierra Pass naisten kuoritakki keltainen\nkäyttäjältä Johanna päiväys: 8.4.2020\nTakki suojaa tuulelta, mutta hihoissa olevien vetoketjulla suljettavien tuuletusaukkojen takia takki hengittää mukavasti. Tuuletusaukot ovat hihojen alapuolella ja siitä syystä voivat olla auki sateisellakin ilmalla. Takin keltainen väritys on kuin pukeutuisi karkkiin. Takki sopii malliltaan hyvin erilaisille vartaloille. Hupun muotoilusta sekä korkeasta kauluksesta plussaa takille.\nSelaa myös nämä tuoteryhmät: Vaatteet, Takit, Naisten takit, Vedenpitävät takit, Naisten vedenpitävät takit


admin – Raaseporin Kokoomus ry\nInfo / Kirjoittaja admin\nOlen työskennellyt pitkään palvelualalla mitä moninaisimmissa tehtävissä sekä työsuhteessa, että yrittäjänä. Harrastuksiini kuuluu vapaaehtoistyö, erityisen lähellä sydäntäni on muistisairaiden, ja lapsiperheiden auttaminen. Olen asunut Raaseporissa reilun vuoden verran. Kaupunki on kaunis, rauhallinen ja turvallinen paikka asua. Aluevaaleissa päätetään meitä kaikkia koskettavista asioista, terveyden-ja hyvinvoinnin palveluista, sekä pelastustoimesta. Miksi juuri minä olisin sopiva edustaja teille? Olen …\nOlen 36 – vuotias viiden lapsen isä Tammisaaresta. Työskentelen luokanopettajan sijaisena kolmatta vuotta Pohjan ruotsinkielisellä alakoululla. Olen työskennellyt lähes koko tähänastisen koko työurani lasten ja nuorten parissa, sekä liikunta-alalla. Harrastan perheen kanssa erilaisia aktiviteettejä ja perhe-arki onkin mielestäni paras osa elämää. Henkilökohtaisia kiinnostuksen kohteita ovat m.m. liikunta eri muodoissa, lukeminen, musiikki ja politiikka. Poliittisen päätöksenteon …\nvilander isak Lue lisää »\nCopyright © 2022 Raaseporin Kokoomus ry | Powered by Raaseporin Kokoomus ry