lauluni sadepäivän varalle: elokuuta 2018\nTunnisteet: alanya, maailmalla, ruoka, sushi, turkki 0 kommenttia\nKavioiden kopse ja hevoskärryjen kilinä kuuluu jo kaukaa. Alanyan katuja pitkin viilettää koristeelliset hevosten vetämät kärryt kyydissään turisteja. Fayton eli hevosvaljakkoajelu palmujen reunustamilla kaduilla kuulostaa romanttiselta. Ei ole.\nFacebookin Alanya-aiheisiin ryhmiin paukahtaa aika ajoin kuvia tai videoita katujen varsille kuukahtaneista hevosista. Ne eivät ole enää jaksaneet painaa pitkää päivää paahtavassa helteessä. Yksi viimeisimmistä tapauksista oli jaettu 18. elokuuta 2018 Facebookin avoimeen ryhmään ”ALANYA DUYARLI HAYVAN SEVERLER”.\nAsiasta uutisoitiin laajasti myös paikallisissa uutisvälineissä:\n» Yeni Alanya: Ata yapılan eziyet kamerada\n» Alanya Adres: Alanya'dan tepki yağıyor: Fayton eziyetine son verin\n» Kanal Alanya: "Alanya'da fayton yasaklansın"\n» Gazete Alanya: Faytona koşulan at yol ortasına yığıldı, hayvanseverler isyan etti\n» Son Dakika: Susuzluktan Yere Yığılan Atı Ayağa Kaldırıp Devam Eden Adama Sosyal Medyadan Büyük Tepki Geldi\nKesäisin Alanyassa on lämmintä iltaisinkin yli 30 astetta, päivisin auringossa lämpötila kipuaa lähemmäs 50 asteeseen. Hevoset paiskivat töitä seitsemänä päivänä viikossa, vailla vapaapäiviä. Hevoset juoksutetaan työpaikalleen kaupunkiin useamman kilometrin päästä, eikä niille päivän aikana tarjota riittävästi vettä tai ruokaa. Kunnon kenkiä niillä ei ole, vaan kavioiden pohjiin on naulattu palaset vanhoista autonrenkaista.\nUseimmiten hevoset ovat vuokrahevosia. Ajuri on vuokrannut ne turistikauden ajaksi ja niistä revitään kaikki tehot irti. Ajuria harvemmin kiinnostaa hevosten hyvinvointi. Ainakaan riittävässä määrin. Raha on se joka ratkaisee. Vuokra pitää saada katettua ja lisäksi tuottoakin pitäisi saada. Lisäksi jokainen joka tuntee Alanyan liikennekulttuuria ymmärtää kuinka turvattomia hevoset ovat liikenteessä. Hevoskärryissä ei ole kunnon valoja, heijastimia Turkissa ei harrasteta.\nYlläolevissa kuvissa hevoset nimeltä Pamuk ja Sultan, Alanyan vanhoja katuhevosia, jotka Sari ja Nicole pelastivat aikoinaan varmalta kuolemalta. Pamuk oli ajettu niin loppuun, ettei se jaksanut enää edes seistä. Se oli jätetty roskakasaan kuolemaan, mutta ilmaiseksi ajuri ei siltikään siitä suostunut luopumaan. Hevoset saatiin keräystuloin ostettua turvaan ja hyvällä hoidolla ne saatiin toipumaan ja nykyään ne elelevät onnellisina, kaukana turismikeskuksesta.\nYlläoleva kuvan olen ottanut Istanbulista, Büyükadan saarelta, jossa ongelma on Alanyaakin suurempi. Istanbulissa hevoskärryjä vastaan on kampanjoitu jo vuosia. Siellä asiasta kampanjoi mm. eläinsuojeluyhdistys Haytap (www.haytap.org). Tutkimuksen mukaan valjakkokäyttö lyhentää hevosten elinikää jopa 90%. Hevosten arvioitu elinikä on 20 vuotta, mutta hevoset jotka työskentelevät kärryjä vetäen elävät vain noin kaksi vuotta. Istanbulissa kuolee vuosittain satoja hevosia, virallisten raporttien mukaan 400, todellisuudessa ehkä jopa tuplaten.\n» Hürriyet Daily News: Use with carriages shortening horses’ life expectancy by 90 percent\nLotta Karoliina on myös kirjoittanut aiheesta blogiinsa:\nLähdin kuvaamaan blogikirjoitusta varten Alanyan hevosvaljakoita ja katselin huolestuneena tätä hevosta, joka nuokkui väsyneenä kadunkulmassa Damlataksen alueella. Ottaessani näitä kuvia ajuri alkoi kyselemään onko minulla joku ongelma. Hän nyki hevostaan hereille ja alkoi selittämään, että ei se normaalisti ole tuollainen ja liikkuu hyvin. Todella toivoisin niin.\nÄlä tue eläinrääkkäystä! Väsyneet hevoset eivät kuulu Alanyan kaduille kärryjä vetämään. Valitse taksi tai bussi. Jos haluat tutustua kaupunkiin, tee se mielummin kaupunkijunan kyydistä. Tai mene ihastelemaan maisemia Alanyan köysiradalle.\nJos haluat yrittää vaikuttaa asiaan käy allekirjoittamassa vetoomus, jossa toivotaan, että Alanyan kaupunki ryhtyy kiireellisiin toimiin hevosten olosuhteiden parantamiseksi ja vaarojen poistamiseksi. Vetoomus luovutetaan Alanyan kaupunginjohtajalle myöhemmin tänä vuonna:\n» Change.org: Better and safer conditions for horses working in front of carriages in Alanya\nTunnisteet: alanya, eläimet, maailmalla, turkki 9 kommenttia\nLuonnonkaunis Kral Koyu on loistava päiväretkikohde Alanyasta.\nSe on suojainen lahti, johon on luolamainen sisäänkäynti kallioiden läpi. Kral Koyu sijaitsee 23 kilometrin päässä Gazipaşasta ja 67 kilometrin päässä Alanyasta.\nIsolta tieltä Kral Koyulle opastaa kyltti, jossa lukee "Antiochia Ad Cragum". Tie lähtee kiemurtelemaan ylös vuoren rinnettä, korkeimmillaaan 300 metriä meren pinnan yläpuolelle. Ylhäältä avautuvat upeat maisemat merelle, josta tie laskeutuu alas banaaniviljelysten läpi. Parkkipaikalta näkyy jo hienosti Kral Koyu, joka suomeksi käännettynä tarkoittaa Kuninkaan lahtea. Alueella sijaitsee myös antiikin aikaisen kaupungin rauniot.\nParkkipaikalta on vielä jonkun verran kävelymatkaa alas pitkin kivistä polkua, joten retkeen kannattaa varautua kunnon kävelykengillä.\nPaikka oli paljon kauniimpi ja suurempi kuin olin näkemieni kuvien perusteella kuvitellut sen olevan. Kävimme pulahtamassa lahden kirkkaassa vedessä ja istuskelimme rantakivikossa kuumasta päivästä nauttien ennenkuin aloimme kipuamaan taas takaisin autolle.\nSyrjäisen sijaintinsa vuoksi kohde on ollut jokseenkin tuntematon turisteille, mutta viime aikoina paikkaa on tuotu enemmän ihmisten tietoisuuteen ja sinne on alettu järjestää enenevissä määrin myös retkiä.\nTunnisteet: antiikin aikainen, gazipaşa, historialliset nähtävyydet, luonto, luontokohde, maailmalla, meri, päiväretkikohde, turkki 0 kommenttia\nTunnisteet: antiikin aikainen, denizli, hierapolis, historialliset nähtävyydet, maailmalla, pamukkale, turkki, unesco 0 kommenttia


Kuuntelijamatka Bangkokiin ja Pattayalle 16.1.-31.1.2006 – Järviradio\n31.1.2006 jarviradionetti Matkakertomukset 0\nKaakkois-Aasiassa sijaitseva Thaimaan kuningaskunta on matkailumaana vailla vertaa – upeat rannat, edullinen hintataso, erittäin paljon nähtävää ja ystävälliset ihmiset. Thaimaan pääkaupunki ja ainoa miljoonakaupunki sijaitsee Chao Phraya-joen alajuoksulla alle 50 km Siaminlahdesta pohjoiseen. Bangkok on maan sydän; politiikan, kaupan ja kulttuurin keskus. Se on esikaupunkeineen yli kymmenen miljoonan ihmisen koti, joka elää omaa tahtiaan kaikkina vuorokaudenaikoina. Se on kaupunki, jossa ikävystyminen on lähes mahdotonta. Bangkok on persoonallinen yhdistelmä uutta ja vanhaa, ikiaikaista siamilaista kulttuuria väritettynä moderneilla ostoskeskuksilla ja valtavilla toimisto- ja asuinkomplekseilla. Sen kaduilta löytyvät jotkut maailman parhaista ravintoloista ja hotelleista.\nYli 300 buddhalaista temppeliä ja luostaria sulautuu saumattomasti paksun savusumun peittämään pilvenpiirtäjämereen ja jos vain pystyy kestämään liikenneruuhkat ja kuumuuden, tarjoaa Bangkok lähes loputtomasti mielenkiintoista nähtävää ja koettavaa. Bangkok on yllättäen melko nuori kaupunki. Se oli uinuva kalastajakylä ennen kuin kuningas Rama I perusti sen nykyiselle paikalleen vuonna 1782. Lähes 100 vuotta kaupungin liikenne hoitui vain veneillä kapeita kanavia eli klongeja pitkin. Vasta vuonna 1860 se sai ensimmäisen katunsa, New Roadin. Kanavia pitkin voi edelleen kulkea vesitakseilla, mutta suurin osa kanavista on peitetty betonikansilla kuusikaistaisten pääkatujen ja supermoottoriteiden tieltä.\nBangkokissa on temppeleitä niin paljon, että niiden kiertämiseen voisi käyttää vaikka koko lomansa. Suuri palatsi ja Wat Phra Kaew, jota nimitetään yleisesti myös Smaragdibuddhan temppeliksi, ovat ehkä Bangkokin parhaiten maailmalla tunnettuja nähtävyyksiä. Niitä alettiin rakentaa Bangkokin perustamisvuonna 1782 ja alue on lähes neliökilometrin kokoinen ja alueella on yli sata rakennusta. Temppeleihin sisälle mentäessä kengät on aina otettava pois ja pukeutumisessa on huomioitava, etteivät shortsit eivätkä paljaat olkapäät ole sallittuja!\nWat Pho on Bangkokin temppeleistä vanhin ja suurin. Sen historia alkaa jo 1500-luvulta, mutta nykyinen temppelirakennus valmistui 1781. Sen sisällä on Thaimaan suurin makaava Buddha, 46 m pitkä ja 15 m korkea, joka kuvaa Buddhaa vaipumassa nirvanaan. Lisäksi temppelialueella lepää kuningas Rama I:n maalliset jäännökset ja alueella on yhteensä yli tuhat Buddha-patsasta. Wat Phon alueella, sen temppelihallissa on maan laajin, 394 Buddhapatsasta käsittävä kokoelma. Aikanaan Wat Pho oli ensimmäinen julkisen koulutuksen keskus. Nykyään sen yhteydessä on maan suurin traditionaalinen hierontakoulu.\nThaimaassa jokainen mieshenkilö käy kokeilemassa munkkina olemista, se on perheille kunnia-asia. Aamulla ennen auringon nousua voit törmätä oranssikaapuiseen munkkiin, hän on kerjäämässä päivän ruoka-annostaan. Avustaminen on tarpeen, koska munkki lahjoittaa varansa uskonyhteisölleen. Näin meille kertoilee oppaamme Riitta Sutela Domina Travelilta.\nSaasteet ja liikenneruuhkat ovat vaivanneet Bangkokia jo 1960-luvulta lähtien, mutta vähitellen niihinkin on tulossa helpotusta. Neljän kerroksen korkeudella kiitävä kaksilinjainen ja huippumoderni Skytrain avattiin kuninkaan syntymäpäivänä 5.joulukuuuta 1999. Bangkokissa voi myös kokeilla kolmipyöräistä tuk-tukia eli mopotakseja, niitä on aina saatavilla ja kyyti on vauhdikasta. Kaiken muun lisäksi siellä on vielä vasemman puoleinen liikenne.\nSuanlum iltamarkkinat lähellä Lumphinin puistoa ovat ehkä viihtyisimmät iltamarkkinat. Alueella on paljon mukavia ruokaravintoloita ja noin 3500 pientä kojua, jotka myyvät laadukkaita vaatteita, sisustustavaroita ja kaikenlaisia käsitöitä. Alue on avoinna joka ilta.\nBangkokissa on lukuisia toinen toistaan suurempia ostoskeskuksia ja tavarataloja, kuten Robinson, Big C ja Carrefour, joilla on liikkeitä Bangkokissa ja monissa muissa kaupungeissa.\nChina Town, kiinalainen kaupunginosa, jossa on paljon pieniä kauppoja ja ravintoloita, on tunnettu myos kultakaupoistaan.\nLomamme aikana juhlittiin myös kiinalaista uutta vuotta, alkoi koiran vuosi.\nBangkokista matkamme jatkui parin tunnin bussikyydin päähän Pattayan rantalomakohteeseen. Pattaya sijaitsee Siaminlahden rannalla. Tammikuussa on Thaimaassa talvikausi, päivällä lämpötila on yli 30 astetta ja yölläkin yli 20 astetta.\nNäköalakukkulalla oli kultainen Buddha-patsas.\nHotellimme Natural Park oli hiljaisemmalla Jomtien Beachin puolella. Lavataksilla matka taittui nopeasti Pattayan keskustaan.\nNong Nooch oli myös upea paikka, valtavan laaja puisto, ponsai-puiden alue, ranskalainen puisto-osuus ja kaktusalue sekä eksoottinen orkideapuutarha, näimme thamaalaisen kulttuuriesityksen ja elefanttiesityksiä.\nNorsun kyydillä Anita ja Liisa näkivät alueen myöskin vähän korkeammalta\nKrokotiilipuistossa näimme upean puiston ja krokotiiliesityksiä, joissa näimme krokotiilien käsittelyä ja rohkea mies työnsi päänsäkin krokotiilin kitaan.\nEri-ikäisiä ja -kokoisia krokotiilejä oli useissa häkeissäkin\nAlcazar-kabareessa näimme upeat puvut, komeat lavasteet ja tuttuja lauluja. Jälkeenpäin yllätyimme kauniista esiintyjistä!\nPattayalta teimme kahden päivän retken Kwai-joelle. Retki alkoi sunnuntaiaamuyöllä kello 5 ja aluksi matkattiin Bangkokiin, sitten Damnoen Saduakin uiville markkinoille. Kapeat jokiuomat olivat täynnä turisteja kuljettavia veneitä. Varhain aamulla tuoreita maan antimia myytiin suoraan thaimaalaisista veneistä ja uivien markkinoiden laituritkin ovat täynnä myyntikojuja, joista voi ostaa halpoja vaatteita ja taidokkaita käsitöitä.\nSuola-altaita reitimme varrella jatkoimme kohti Kanchanaburia.\nEnnenkuin pääsimme yöpymispaikkaamme Kanchanaburissa, olimme nähneet kuuluisan Kwaijoen sillan, joka oli korjattu sodanaikaisen pommituksen jäljiltä.\nKaarevat osat sillassa ovat alkuperäisiä. Olimme nähneet myös sotavankimuseon, jossa oli kuvia sotavankien elämästä ja työstä ja näimme myöskin sankarihautausmaan.\nMeidän ns. hotellihuoneemme oli todellakin joessa olevalla lautalla oleva maja, lattiat ja seinät olivat lautaa, naapurin saattoi nähdä seinien lautojen raoista. Oppaan mukaan salaisuuksia ei kannattaisi seuraavan illan ja yön aikana kertoilla, sen kuulisivat myös naapurit. Illan pimetessä huoneisiin tuotiin öjlylamput, koska sähköä ei ollut.\nKävimme putouksilla suihkussa ja niskahieronnassa. Illallisen söimme myöskin lautalla, ympärillä oli pilkkopimeää ja Myanmarin eli entisen Burman rajalle vain noin 10 km.\nYön nukuimme majassa kuitenkin hyvin, nyt ei ollut liian kuuma, olimmehan noin 1000 m merenpinnasta, eli aika korkealla, joten yö majassa oli suorastaan viileä.\nAamulla kaunis auringonnousu ja aamiaisen aikana lautalla saimme kiertoajelun joella.\nMatkamme jatkui Helvetintulen solaan, eli kallion läpi oli tehty ” kuolemanrautatietä” varten aukko, jota sotavangit tekivät käsivoimin aikoinaan yötä päivää…\nMatkalla näimme myös kesyt apinat, joita saatoimme syöttää pähkinöillä, varoituksena vain, että ne voivat viedä mukaansa tavaroitasi, joten pidä huoli puhelimestasi. Seuraavana olikin vuorossa halukkaille norsuajelua Kwaijoen maisemissa. Lounaan söimme rantaravintolassa, jonka jälkeen teimme historiallisella junalla matkaa parin aseman välin verran. Retki oli lopussa, joten bussilla kohti Pattayaa, jonne saavuimme illan tullen.\nLoma Thaimaassa oli loppumassa, enää vain tavaroiden pakkaus matkalaukkuihin, jotka tulivat täydemmiksi, kuin uskoimmekaan. Tuliaisia ja ostoksia oli ostettu todella edullisesti, joten lentokoneen painorajoitus oli ymmärrettävää. Aamuyöllä kello 4 aikoihin bussilla lähdettiin kohti Bangkokin lentokenttää, lento Suomeen kesti 10 tuntia, kelloja siirrettiin taaksepäin 5 tuntia, niin Alajärvellä oltiin tiistai-iltana kello 21.\nSeuraavina iltoina aikaero väsytti, mutta mieleen jäi mukavat muistot ja valokuvia tuli otettua paljon. Kun kaukokaipuu iskee, istumme nojatuoliin ja katsomme kuvia ja laitamme soimaan thaimaalaiset cd-levyt. Kaipaamaan jäimme myöskin tuoreita hedelmiä, mm. ananas ja mandariinit olivat niin mehukkaita, että…\nTapasimme siellä monia suomalaisia, jotka viettävät Suomen kylmät talvikuukaudet Pattayalla, suomenkielellä pärjää hyvin, kun on löytänyt suomalaisten omistamat ravintolat, vuokrat asunnoista eivät ole suuren suuria ja lämmityskuluja ei ole ollenkaan. Kaurapuuroakin löytyy aamiaiseksi.\nMukana oli reipas joukko Järviradion kuuntelijoita, näimme ja koimme yhdessä paljon – kiitos teille kaikille!\nTapaamisiin Irene ja Markku Järviradiolta


Rouva ikkunassa - Olgan kotona\nNiinhän se on että perhe-elämään kuluu isä,äiti ja lapset 😉 Ja kun on parisuhteessa,niin on onni että rakastaa puolisoaan, kaikillahan sekään ei ole itsestäänselvyys……… <3\nMinä ollessani kotiäitinä kaupungissa katselin mieheni työpäivän päätyttyä aika-ajoin ikkunasta ja hymy levisi huulille, kun tuttu hahmo ilmestyi pihaan! Nauttikaa te siellä nyt! Koko perhe koossa – parasta! <3 Minna\nJenna Helén 03.07.2014\nIhanaa <3 Nauttikaa toistenne seurasta. Itse kotiäitinä ollut nyt viisi vuotta ja välillä on aika yksinäistä kun ei ole ketään aikuista juttu seuraa. Lapsethan höpöttelee kokoajan ja meneehän se aika niidenkin kanssa. Nauraen ja tietty välillä kiukutellen 😀 Mutta on se ihanaa kun se mies tulee töistä kotiin. Ja edelleen, näiden monien vuosien jälkeen, odottelen tässä keittiössä ja katselen ikkunasta. Ja kun se mies sieltä pihaan saapuu niin siellä ne perhoset vatsassa kutittelee 😉\nSatu T 04.07.2014\nPääsen tunnelmaan! Juuri tänään sanoin, etten ole varmasti ikinä iloinnut mieheni lomasta näin paljon kuin nyt, kun olen kotona meidän pirpanan kanssa 🙂


uudistunut -blogit - Sivu 1 - Blogivirta.fi\nTänään on 26.04.2019 03:03 ja nimipäiviään viettävät: Terttu, Teresa, Teresia ja Terese. Käytämme EVÄSTEITÄ | MOBIILIVERSIO M.BLOGIVIRTA.FI\nHae uutisista sanalle uudistunut\nEkofokus\t- 08.04.2019 11:23\nSuomen ympäristökeskuksen uudistunut Ilmastodieetti.fi-laskuri ohjaa entistä selkeämmin konkreettisiin tekoihin oman hiilijalanjäljen pienentämiseksi. Laskuri on saanut uuden ilmeen ja on käytettävissä nyt myös mobiililaitteilla. Ilmastodieetti.fi on työkalu , jolla jokainen voi laskea henkilökohtaisen hiilijalanjäljen, eli asumisesta, liikkumisesta, ruoasta ja muiden tavaroiden ja palveluiden kulutuksesta aiheutuvat kasvihuonekaasupäästöt. Uudistettu laskuri antaa aiempaa...\nHilavitkutin.com\t- 21.02.2019 09:00\nHonda Super Cub C125 – ”pappatunturi” vuonna 2019\nHonda toi jokin aika sitten uudistetun version Monkeysta. Nyt on vuoro Honda 50:lle, joka on jokseenkin kuten Tunturin klassikko. Kenties suurimmat uudistukset ajossa ovat isompi moottori, 125cc, sekä kytkimetön vaihteisto. Oheisella videolla esitellään Honda Super Cub C125: Tällä videolla enemmän ajelua: Vaikuttaa hauskalta peliltä. Ainoa miinuspuoli mikä tulee mieleen, on että tällä kun ajelee, niin […]\nStylefellow\t- 14.01.2019 10:20\nStylefellow’n omistama Kellofoorumi on ensimmäinen itsenäinen suomalaiseen kellokeskusteluun erikoistunut keskustelufoorumi, joka on avattu maaliskuussa 2013, ollen jotakuinkin saman ikäinen kuin Stylefellow. Kellofoorumi ja Stylefellow viettävät yhteisiä syntymäpäiviään maaliskuussa Aika tyylikäs -tapahtuman yhteydessä Tampereella, Baselworldin jälkeisenä perjantaina. Vuosien myötä Kellofoorumin rooli on muuttunut verkkaisemman kelloaiheisen keskustelun areenaksi, sillä...\n40+ blogit\t- 17.06.2018 06:04\n*Yhteistyössä Silja Line Suomi Toukokuun alussa pääsin kesken kiireiden katkaisemaan arjen uudistuneelle Baltic Princess -laivalle, jonne Silja Line oli kutsunut vaikuttajaristeilylle liki 30 bloggaajaa ja toimittajaa. Baltic Princesshän on meille… The post Uudistunut Baltic Princess ja maailman kaunein saaristo tarjoavat kunnon irtioton arjesta appeared first on Nelkytplusblogit .\nGo 4 it vol. 2\t- 17.05.2018 22:50\nIhan ensimmäiseksi: mitkä fantastiset kesäkelit sitä onkaan meitä hemmotellut! En muista, että viime kesänä olisi ollut montaakaan näin helteistä päivää. Ja että vielä illallakin tarkenee t-paidassa – priceless! No, mutta päivän aiheena on kurkistus muutaman viikon takaiseen some-vaikuttajien Inspiration Weekend 2018 -tapahtumaan. Joku ehkä muistaa (ja postauksen lopusta löytyy #tagit, joilla voi tsekata) aikaisemmin, jo […] Artikkeli Uudistunut Inspiration Weekend 2018...\n40+ blogit\t- 07.05.2018 20:53\nTälpuoljokkee\t- 13.03.2013 11:39\nTaas herätellään tätä blogia eloon. Olen neulonut niin kovin kovin vähän viime aikoina, joten mietin ehkä tätä sisältöasiaa uudelleen. Kohokohta on ollut viikon talviloma Istanbulissa, jota suosittelen kyllä lämpimästi kaupunkilomakohteena - myös talviaikaan! Historiaa, arkkitehtuuria, kulttuurielämyksiä ja eksotiikkaa paikassa, jossa itä ja länsi kohtaavat. Yllätyin itsekin huomatessani, kuinka vähän loppujen lopuksi tiedän faktaa kulttuurista, joka alkaa tuolla...\nMusta mutta valkoinen\t- 24.07.2012 08:30\nOlin jo pidempään halunnut mennä tarkastamaan uudistuneen Motin Helsingin Töölössä. Kesäisenä lauantaina meidän lisäksemme paikassa oli vain toinen pariskunta. Heidän lähdettyä olimme paikan ainoat asiakkaat, niin hiljaista oli että hovimestarikin lähti kesken illan kotiin. No saimme toki siis hyvää palvelua... Ainoa suuri miinus ravintolalle oli laskun maksun aikana kun mikään peli ei suostunut toimimaan ja he joutuivat lähettämään laskun meille kotiin. Aloitimme...\nSanottavaani sanottuna.\t- 23.08.2009 05:19\nUudistunut yliopisto, jne.\nHelsingin Yliopiston uusi toimintastrategia pähkinänkuoressa: [ linkki ]. Jalo - ja jokseenkin banaali - tavoite, joka kuulostaa lähinnä päiväkerhossa kasatulta. Tähän kun liittää seikan, että yliopistomme tapaa osoittaa itseoikeutettua paremmuuttaan huippututkimuksen määrällisellä runsaudella. Pohtiville tehtäköön tiettäväksi, että tavallinen, ei-huipputasoinen tutkimus päättyi yliopistolla jossain kaksituhattaluvun alkupuolella, jos retoriikkaan on uskominen. Aktuaalia...


Hiljaa ja suu kiinni – onko tämä tärkein koronaohje? – verkkouutiset.fi\nKorona leviää useimmiten ilmateitse ihmiseltä toiselle. LEHTIKUVA / AFP Oliver Bunic\nJuha-Pekka Tikka | 05.07.2020 | 23:58 - päivitetty 06.07.2020 | 08:30\nVapaaksi koronasta -asiantuntijaryhmän koordinaattori ja neurotutkija Pirta Hotulainen on jakanut twitterissä Tiede-lehden blogin, jossa pohditaan muun muassa tahtoa ehkäistä koronan superleviämistä.\n– Superleviämisten ehkäiseminen on tietysti helpommin sanottu kuin tehty, mutta ainakin niiden synnyinsijoja tunnetaan jo yli 1100 tapauksen edestä: häät, hautajaiset, synttärit, juhlat, konsertit, urheilutapahtumat, uskonnolliset kokoukset, vankilat, lihatehtaat, yökerhot, risteilyalukset ja ylipäätään kaikki tilanteet jossa iso porukka nujuaa samassa (sisä)tilassa, tutkija Teppo Mattson kirjoittaa.\n– Mitä isompi porukka, sitä enemmän mahdollisia tartuttajia ja tartutettavia. Puhuminen, laulaminen, huutaminen ja hengästyminen ovat näissä tilanteissa riskejä, sillä superleviämisten perusteella merkittävä osa tartunnoista tapahtuu hengitysteitse ennen kuin tartuttaja alkaa itse oireilla. Kenties tärkein ohje olisikin pysytellä hiljaa ihmisjoukoissa, jos niitä ei pysty välttämään.\nKeuhkosairauksien professori Marjukka Myllärniemi on tarttunut viimeiseen lauseeseen ja jatkaa siitä twiitillään:\n– ”Kenties tärkein ohje olisikin pysytellä hiljaa ihmisjoukoissa” – voisiko tähän vielä lisätä hiljaa ja suu kiinni, keuhkolääkäri kirjoittaa.\nTwiittiketjussa toivotaan, että ”erityisesti kaupoissa pitäisi olla muistutus että vain myyjältä kysyminen sallittu, muu tarpeeton jutustelu kielletty sisätiloissamme myös työntekijöiltä”.\nMyös museoihin toivotaan maskisäännön lisäksi ”mykkäkäynnit, puhuminen kielletty, koska mahdollinen virus leviää ja jää ilmaan. Kaikki voivat levittää koronaa. Vain muutama ihminen kerrallaan, tuuletus sen jälkeen ilman puhdistamiseksi”.\nTiede-lehdessä pohditaan, että ”tupakanhajun leviäminen antaa jonkinlaisen tuntuman siitä, miten virukset voivat pahimmillaan levitä ja kuinka pitkään voivat ilmassa enimmillään leijailla. Jokainen tupakanhajulle herkkä tietää, että pari metriä on suojaväliksi kovin lyhyt. Ja kuinka pitkään haju voi viipyä. Korona ei sentään vaikuta tarttuvan aivan tuhkarokon herkkyydellä muutamista henkäyksistä, mutta pidempi oleilu oireettoman levittäjän uloshengityksessä voi riittää tartuntaan. Melko läheisessä kontaktissa leviävät pisarat lienevät kuitenkin superleviämistilanteista päätellen yleisin tartuntamuoto”.\n— Ali Nouri (@AliNouriPhD) July 5, 2020\n”Kenties tärkein ohje olisikin pysytellä hiljaa ihmisjoukoissa” voisiko tähän vielä lisätä hiljaa ja suu kiinni https://t.co/rBMxrN6z8x\n— Marjukka Myllärniemi (@myllarni) July 3, 2020\nSuspected Covid-19 outbreaks in English workplaces double in a week https://t.co/RGIANIFyJE pic.twitter.com/kW3VoPor6v\n— Caelainn Barr (@caelainnbarr) July 2, 2020\nTartuttavia on paljon vähemmän liikkeellä, jos ollenkaan ja omilla toimilla (varo kaikkea, pidä etäisyyttä eritoten jos joku puhuu kovaan ääneen tai yskii, pidä maskia) pystyy hyvin minimoimaan riskit. Elämän pitää myös jatkua, koronasta huolimatta


Juicen tytär oikeuteen poliisivoimin\n"Mä vaan myöhästyin"\nLeikkiaseella toteutetusta ryöstöstä tuomittu Leidi Johanna Leskinen piti käräjäoikeutta pilkkanaan.\nEdesmenneen Juice Juhani Leskisen esikoistytär Leidi Johanna Leskinen, 30, viivytti eilisen oikeudenkäynnin alkua useita tunteja, ennen kuin poliisipartio tavoitti hänet. Partio kiidätti hänet Tampereen oikeustalolle, mutta vielä aulassa Leskinen yritti luikahtaa tupakkakoppiin, minkä poliisi sai estettyä.\nLeskisen olisi pitänyt saapua vastaamaan syytteisiin ryöstöstä, pahoinpitelystä, laittomasta uhkauksesta ja näpistyksestä jo 10.30, mutta käräjäoikeus sai hänet eteensä vasta kello 13 jälkeen.\n- Mä vaan myöhästyin, kuului Johanna Leskisen perustelu.\nAviopari uhkasi aseella ja veitsellä\nRyöstö ja laiton uhkaus tapahtuivat 13. kesäkuuta 2005 Tampereella, kun Leskinen kävi silloisen aviomiehensä kanssa perimässä velkoja tuttavamieheltä yksityisasunnossa.\nSisään päästyään Leskinen osoitteli asunnossa ollutta naista revolverin näköisellä käsiaseella, ja hänen aviomiehensä uhkasi miestä veitsellä.\n- Johanna sanoi, että istu siihen sängylle ja ota rauhallisesti, kertoi uhkailtu nainen.\nSekä Leskinen että hänen ex-miehensä kiistivät uhkailleensa aseella tai vieneensä tuttavamieheltä rahaa. Tampereen käräjäoikeus kallistui kuitenkin sille kannalle, että Leskinen oli uhkaillut naista leikkiaseella, jota uhri oli luullut oikeaksi.\n- He käsittivät tilanteen väärin. Mun mielestä me lähdettiin sieltä niin, ettei kenellekään jäänyt huonoja fiiliksiä, sanoi Johanna Leskinen.\nPariskunta sai saaliikseen 260 euroa ja 98 kappaletta tabletteja. Leskisen ex-aviomies kiisti pariskunnan hyötyneen "juttelukäynnistä" millään tavoin.\nPotkuja ja pullolla lyömistä\nLisäksi Leskinen ajautui katutappeluun 20-vuotiaan ystävättärensä kanssa toukokuussa Tampereen keskustassa. Leskinen myönsi lyöneensä naista viinipullolla päähän, mistä vastapuolelle aiheutui kuhmu. Myös 20-vuotias syyllistyi pahoinpitelyyn potkiessaan maahan kaatunutta Leskistä kasvoihin. Naiset kuitenkin sopivat asian keskenään jo ennen oikeudenkäyntiä, joten heillä ei ollut vaatimuksia toistensa suhteen.\nSiitä huolimatta Johanna Leskinen sai yhdistettynä tuomiona sekä pahoinpitelystä, ryöstöstä että laittomasta uhkauksesta yhteensä viisi kuukautta ehdollista vankeutta. Lisäksi Leskisen katsottiin syyllistyneen näpistykseen, kun hän oli vienyt trendivaatekaupasta topin ja pipon, joiden yhteisarvo oli hieman yli kymmenen euroa.\nLeskisen ex-mies tuomittiin neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen, ja katutappelun toinen osapuoli sai 50 kuuden euron päiväsakkoa Leskisen pahoinpitelystä.\nLeikkiaseella uhkailun kohteeksi joutunut nainen saa 850 euron korvaukset henkisistä kärsimyksistään.


Sofokles - Antigone - Keskisuomalainen\nKulttuuri 04.08.2011 00:06\nSuom. Kirsti Simonsuuri. Like 2011. 111 s.\nF riedrich Nietzschen mukaan kreikkalainen tragediankirjoittaja Sofokles (noin 495−406) loi draamansa valon ja laulun jumalan Apollonin suosikkina.\nNietzschelle Sofokleen teokset ovat unenomaisia havaintoja käsittein havaitsemattomasta mutta koettavissa olevasta todellisuudesta - hedelmällisyyden ja runouden jumalan Dionysoksen kosketuksesta, luonnon ja hengen musiikilliseen tapaan valaistuista syvyyksistä ja korkeuksista.\nNietzsche tähdentää, että viihdytyksen tai sijaistodellisuuden sijaan taide ja estetiikka - erityisesti musiikki ja tragedia - ilmentävät kärsimyksen ja hurmion liittoa, vitaalisuutta, elämäntahdon perusteita, dionyysisyyttä.\nMyytin Antigone asettuu Theeban hallitsijaa Kreonia vastaan. Kreonin hybristä ja maallista valtaa uhmaten nainen hautaa taistelussa kuolleen veljensä Polyneikeen pyhien rituaalien mukaisesti. Kreon tuomitsee Antigonen kuolemaan, mutta menettää samalla läheisimmät ihmisensä ja luhistuu itse.\nTragediassa maallinen kohtaa ylimaallisen. Sofokleeta pidetään yhteiskunnallisena konservatiivina. Tragedian kannalta hänen kunnioituksensa ajatonta perinnettä kohtaan merkitsee kuitenkin radikalismia suhteessa ajalliseen ja totunnaiseen, normeihin, lakiin, valtioon.\nItse asiassa Antigonessa on menossa jumaliin uskova kapina sivistyksellisiä, poliittisia ja ylipäätään maallisia kivettymiä vastaan.\nNimihenkilön kiehtovuuteen sisältyy myös kansalaistottelemattomuus, toisinajattelu, naisen aseman ajaminen, valtaa uhmaava yksilöllinen valinta.\nKirsti Simonsuuren arkinen käännös on avain nykyhetkiseen lukutapaan. Hänen sankarittarensa ei ole edellisten suomennosten tyyliin "neito", vaan "tyttö". Hänen Antigonensa on moderni, arvoituksellinen ja ajaton.\nKäännös huomioi mielestäni elävästi myös "kuolemattoman musiikin", hurmoksen, kärsimyksen, dionyysisyyden, jota kuulemme Nietzschen korostavan.\nSofokleeta on usein tulkittu psykoanalyyttisin motiivein. Huomio ei tällöin suuntaudu vain henkilöiden tietoiseen valintaan, vaan myös tiedostamattomaan itseyden toteutumiseen: irrationaaliseen tahtoon, joka ylittää järkevyyden rajat.\nItsekäs Kreon sitoutuu maalliseen, Antigone aistillisuuden lisäksi yliaistilliseen. Molemmat ihmiset ovat kreikkalaisen tragedian tyyliin jumalien lapsia. He ovat vastakohtaisia tekijöitä myytissä, jonka kautta Sofokles tarkastelee yhteisöllisten ja yksilöllisten etujen ja jumalallisten voimien toisiinsa sovittautumisen mahdollisuutta.\nTapahtumia todistavine ja jumalia ylistävine kuoroineen draama näyttää dynaamiselta rituaalilta. Sofokles kunnioitti aikansa uskonnollista käytäntöä ja eli tasapainoista elämää. Mutta vaikka kuoro koostuu vanhoista miehistä, toimintaa liikuttaa nuori ja kiihkeästi edistysmielinen nainen.\nTragedia on suuri mysteeri. Simonsuuren käännös osaltaan osoittaa, että me intohimoinemme, uskoinemme ja rajoituksinemme yhä elämme noissa salaperäisissä ja vaikuttavissa ihmisyyden ja yli-ihmisyyden voimakentissä.


Taide, tiede ja kuratointi, OSA 2 - IHME\nTaide, tiede ja kuratointi, OSA 2\nTaideprojekteja vasemmalta. 1) Ilmastopyörre-taideohjelma Tealemetree workshop Hyytiälän metsäasema Agnes Meyer-Brandis, 2015 © VG Bildkunst 2019. 2) IHME-teos 2018: Henrik Håkansson THE BEETLE -teoskyltti Myyrmäki, Vantaa. Kuva: Veikko Somerpuro. 3) Bioart Society Second Order Group Field_Notes EOS 2018.\nTämä kaksiosainen keskustelu purkaa kolmen nykytaidetoimijan kannalta olennaisia taiteen, tieteen ja kuratoinnin liittymäkohtiin nivoutuvia kysymyksiä ja tavoitteita. IHME Helsingin toiminnanjohtaja ja kuraattori Paula Toppila kutsui mukaan keskusteluun kaksi kollegaansa: Capsulan ja Helsingin yliopiston Ilmakehätieteiden keskuksen (INAR) Ilmastopyörre-taideohjelman kuraattorin Ulla Taipaleen ja Bioart Societyn johtajan Erich Bergerin. Keskustelun ensimmäinen osa julkaistiin joulukuussa. Tämä toinen osa keskittyy yksinomaan nykytaiteen tilaustöiden ja tutkimusohjelmien kuratointiin. Kolmas osa järjestetään yleisötilaisuutena Sofia Future Farmin tiloissa 16. tammikuuta 2020 osana Tieteiden yön tapahtumia.\nMitä teemme, kun kuratoimme (jatkoa 1. osasta)\nUT: Itsenäisen kuratoinnin historia on Suomessa lyhyt, ei pelkästään kuraattorikoulutuksen historia. Muistelen omasta kokemuksestani, että 2000-luvun alussa oli aika outoa esittäytyä kuraattoriksi, joka ei ollut työssä jossain taidelaitoksessa.\nPT: Minäkin opiskelin kuratointia, nimittäin De Appel -säätiössä, niinkin varhain kuin vuosina 1996–97. Sen jälkeen olen kuratoinut näyttelyitä vierailevana kuraattorina taidelaitoksissa. Olen myös kuratoinut biennaalien edustuksia ja monen tyyppisiä näyttelyitä eri yhteyksissä. Työskentelin Näyttelyvaihtokeskus Framen kuraattorina pitkään, ja työhöni siellä kuului näyttelykuratointia, mutta kuratoin jo silloin uusia teoksia julkisiin tiloihin.\nOlen samaa mieltä siitä, että itsenäinen kuratointi ja ehkäpä tilausteosten kuratointi ovat Suomen oloissa moniin muihin Euroopan maihin verrattuna myöhäisiä tulokkaita. Samalla täytyy muistaa, että poikkeuksia on, kuten Timo Valjakka, IHMEen asiantuntijaryhmäkollegani vuosina 2009–2019, joka on 1990-luvulta lähtien toiminut vakituisesti itsenäisenä kuraattorina.\nKun ajatellaan tilaustöitä suomalaisissa museoissa, muistelen esimerkiksi Kiasmassa olleen mahdollista tilata teoksia suoraan kokoelmiin ensimmäisen kerran 2011, ja ensimmäinen tilausteos tuotettiin yhteistyössä IHMEen kanssa, nimittäin kolmas IHME-teos, Superflexin Eläköön nykyaika (Stora Enson talo). Mutta toki tilausteoksia on toteutettu tuota aiemmin Suomessakin. Kuratointi valittaessa valmiita teoksia näyttelyyn tietyn teeman tai idean pohjalta on erilaista kuin silloin, kun kuratoidaan uusia teoksia tiiviissä yhteistyössä taiteilijoiden kanssa.\nUT: Niin, on aikamoinen riski, kun alussa ei ole mitään konkreettisempaa kuin käsitteellinen visio. Myös keskustelut rahoittajien kanssa olivat erilaisia kymmenen vuotta sitten: piti selittää, että meillä on nyt tällainen idea ja näkemys mutta ei vielä teosta. Sitä ei aina ollut kovin helppo ymmärtää. Moni asia on muuttunut, osittain Helsingin ja Suomen tilannetta ovat muuttaneet myös Aalto-yliopiston ja Taideyliopiston Kuvataideakatemian kuratoinnin maisteriohjelmat.\nPT: Todellakin, kuraattorijoukko Suomessa on nyt monipuolisempi, ja se on hienoa. Tarvitaan ehdottomasti useampia ääniä, erilaisia lähestymistapoja, niin taidelaitoksissa kuin niiden ulkopuolellakin, näin opimme toisiltamme.\nEB: On mielenkiintoista nähdä, mihin kuraattorit nykyään pystyvät; erittäin hyvä esimerkki Suomesta on Museum of Impossible Forms Helsingin Kontulassa. Myös Bioart Societyn toiminta perustuu kuratointiprosessiin, me tarjoamme käsitteelliset puitteet, ja avustamme taiteilijoita sillä tavoin, että heidän työskentelynsä tapahtuu vuoropuhelussa kanssamme.\nMinulle muistutettiin äskettäin, kun viimeistelimme 10-vuotisjuhlajulkaisuamme, että kirjan toimittamisessa ja kuratoinnissa on monia yhtäläisyyksiä. Lähivuosien näyttelyohjelmassa tarkoituksemme onkin vahvistaa kuratoinnin osuutta: taiteilijat tulevat työskentelemään kuraattorien kanssa galleriatilassamme, he voivat tehdä kokeiluja ja oppia yhdessä käytännön kautta.\nTaiteen ja tieteen yhdistelmän eli biotaiteen kuratoinnissa tarvitaan suuri määrä erityistietoja, asiantuntemusta ja tarkkaavaisuutta, esimerkiksi käsiteltäessä elävää materiaalia galleriassa ja sen yleisötiloissa tai työpajatoiminnassa. Kuraattorien on oltava tietoisia elollisen elämän lyhytkestoisuudesta, kiinnitettävä huomionsa elävään ainekseen ja tarvittaessa huolehdittava siitä, mutta oltava myös perillä bioturvallisuudesta ja muuntogeenisiä eliöitä koskevasta lainsäädännöstä. Sen kaltaisissa teoksissa teknologia ei myöskään ole keino eikä työkalu, vaan media, jolloin tietämättömät esteettispohjaiset ratkaisut voivat helposti muuttaa työn merkitystä. Biologisessa taiteessa on erilaisia kehitysasteita, joista yksi on kuolema, ja yleisötilanteissa toimiessa nämä asiat on pidettävä mielessä, niillä on iso merkitys.\nPT: Tuosta tulevat mieleeni sellaiset IHME-teokset kuin Jeremy Dellerin Saa koskea tai Kateřina Šedán Ratikkasoittajien kiertue, joissa keskeistä osaa esittävät elävät organismit (nauraa), joita nimitämme inhimillisiksi resursseiksi, eli ihmiset. Nämä teokset, joiden ”materiaalia” voivat olla museo-oppaat ja taidekasvattajat (Deller) tai muusikot (Šedá), korostavat ihmisten välisen ja yleisön ja teoksen välisen kohtaamisen merkitystä. Tällaistenkin teosten tuottamisessa tarvitaan paljon tietoa esimerkiksi työturvallisuudesta, ylläpitoa ja hoitoa, on pidettävä huolta ihmisistä, jotka luovat tilanteen, joka on teos.\nKuratointi on valintaa, mutta ei pelkästään\nPT: Kuratoinnin olennaisena osana pidetään valitsemista: taiteilijoiden valintaa teosta tilattaessa, tutkimusohjemaan tai projektiin tai teosten valintaa näyttelyyn tai kokoelmaan. Kuraattorin tai kuraattoriryhmän valinnoissa kiteytyy ja tulee näkyväksi kuraattorin valta, vastuu ja asiantuntijuus.\nMinulle kuraattorin rooli on usein kaikkein palkitsevinta, kun valinta tehdään kollektiivina. Keskustelut ja ajatusten ja näkökulmien jakaminen tekevät kuratoinnista yhteisen oppimisprosessin, jolloin tehdyt ratkaisut ovat varsin erilaisia kuin kenen tahansa ryhmän jäsenen yksinään tekemät. IHMEessä tämä on keskeinen piirre: alusta alkaen meitä on ollut asiantuntijaryhmässä viisi henkilöä tekemässä kunkin vuoden taiteilijavalintaa.\nNyt kun meillä on uusi neuvoa-antava työryhmä – joka edeltäjästään poiketen on säätiön hallituksesta riippumaton – meitä on jälleen viisi henkeä, ja jatkamme taiteilijavalintojen tekemistä yhdessä. Valinnan jälkeen lähetän kutsun, ja aloitan taiteilijan kanssa yhteistyökeskustelun. Kehitämme nyt valintaprosessia niin, että pyydämme ensin teosehdotuksia muutamalta taiteilijalta, ja valitsemme taiteilijan siltä pohjalta. Aika näyttää, millaista oppia siitä saamme.\nEB: Tuo on minusta tosi hyvä järjestely. Ei voi edellyttää, että esimerkiksi organisaation hallituksella olisi kaikki tarvittava asiantuntemus.\nPT: Entä miten te Bioart Societyssä teette valinnat, ja mitä kuratoiminen teidän toimintamallissanne tarkalleen ottaen tarkoittaa?\nEB: Suurin osa valinnoista perustuu avoimiin hakuihin, ja aiheesta riippuen valittavana on erilaisia ryhmiä. Residenssiohjelmaa hoitaa talon sisällä Pirita Puhto, kuraattorimme ja vanhempi tuottaja, ja minä teen esivalinnan seulomalla pois hakemukset, jotka eivät täytä hakukriteerejä. Lopuista teemme ehdotuksen, jonka hallitus saa tarkastettavakseen.\nJotkut näyttelyt valitaan sisäisesti, mutta toiset tulevat projektien myötä, kuten taiteilija Christina Stadlbauerin tai Emilia Tikan ja Tokyo art & science -residenssin tapauksessa. Heidät on valittu yhteistyössä kaikkien kumppanilaitosten kanssa prosessissa, jota yleensä yhteistyöprojekteissa noudatamme. Heidän näyttelynsä perustuvat erittäin hyviin residenssituloksiin, joista osia he esittävät SOLUn tiloissa.\nKäytämme avoimia hakuja mahdollisimman paljon, esimerkiksi Field_notes -projekteissa, joiden osallistujat valitaan yhdessä ryhmänvetäjien kanssa. Ryhmänvetäjät ovat Kilpisjärvellä työryhmien fasilitoijia, he voivat olla taiteilijoita, tieteentekijöitä tai muita ammatti-ihmisiä, ja he ovat mukana valitsemassa ryhmän muut jäsenet.\nUT: Pakko sanoa, että tänä syksynä avoimet haut ylikuormittivat minut – Capsula järjesti Saasatamoisen säätiön ja Tiedonjulkistamisen neuvotteleukunnan (TJNK) tukemana avoimen haun suomalaisille ja Suomessa asuville taiteilijoille yhteistyössä Genevessä toimivan Arts at CERNin kanssa – ja sitten oli vielä toinen, Ilmastopyörre-taideohjelman kansainvälinen haku – oli siis läpikäytävä suuri määrä hakemuksia – ja jälkimmäiseen tuli yli 170 hakemusta!\nAvoin haku on kelpo tapa saada ohjelmalle kansainvälistä näkyvyyttä, ja sen avulla pääsee myös perille siitä, mitä tapahtuu juuri nyt. Avoin haku voi tuottaa yllättäviä tuloksia, mutta kaikkine valmisteluineen se on myös aika työläs menettely.\nEB: Minusta juuri se avoimessa hausa onkin todella merkittävää. Olemme aloittamassa uutta Luova Eurooppa -yhteistyöhanketta muiden organisaatioiden kanssa. Suunnitelmissa on tehdä ensin kiinnostuskysely, jossa tiedustelemme toimijoilta, kiinnostaako heitä se, mitä meillä on tekeillä muutaman seuraavan vuoden aikana, ja samalla he voivat saada informaatiota tarjoamistamme mahdollisuuksista.\nPalatakseni Field_Notesiin, se on erityistapaus, jossa valitsemme 30 ihmistä työskentelemään yhdessä viikon ajan. Jotta saadaan syntymään yhteistyökykyinen ryhmä, on syytä ottaa huomioon monia erilaisia arviointiperusteita. On pohdittava hyvin huolellisesti tarvittavia pätevyyksiä, tasapainoista sukupuolijakaumaa ja lisäksi myös sitä, ettei raha voi olla rinnakkaiskuraattorina päättämässä, kuka saa osallistua. Tärkeää on myös monipuolisuus ja paikallisten ja kansainvälisten osallistujien välinen suhde, jotta voidaan taata hyvä tietojenvaihto. Vuosien mittaan prosessi on todella hioutunut – nyt jotkut asiat, jotka aikaisemmin saattoivat jäädä huomiotta, voidaan helposti tunnistaa ja käsitellä.\nUT: Aalto-yliopiston biologisen taiteen laboratorion Biofilian residenssiin kutsuttiin vuosina 2013 ja 2014 kaksi taiteilijaa: Andy Gracie ja Paul Vanouse, joiden kanssa toteutimme taiteilijavetoisia työpajoja. Akateeminen ympäristö asettaa taiteilijalle erilaisia vaatimuksia: sosiaalisia taitoja, opetuskokemusta jne. Tullakseen valituiksi tutkimusresidenssiin, johon sisältyy myös opetusta, taiteilijalla on oltava monia erilaisia vahvuuksia. Tämä on jälleen yksi esimerkki kuratoinnista. Intuitio on eduksi.\nPT: Työelämän muilla aloilla tuota sanottaisiin rekrytoinniksi (nauraa).\nEB: Aivan. Tämä on erittäin hyvä esimerkki siitä, mitä kuratointi nykyään on. Ajatelkaapa vain asian kaikkia puolia – meidänhän täytyy olla myös headhuntereita (nauraa)!\nPT: Nimenomaan. Minulle kuratointi on paljolti myös johtamista ja ihmisten rekrytoimista ja ohjaamista tekemään yhteistyötä yhteisen tavoitteen eteen. IHME-teokset ovat laaja-alaisia julkisia taideprojekteja, joihin usein tarvitaan monia yhteistyökumppaneita, alihankkijoita, yleisötyöntekijöitä ja muunlaista asiantuntemusta. Taiteilija suunnittelee teoksen – monesti yhteistyössä muiden ihmisten kanssa, itsekin olen usein mukana – mutta etenkin sen käytännön toteutus kuuluu operatiiviseen vastuualueeseeni, koska tilaustyö on säätiön jokavuotinen päätuotanto.\nUlla, voitko kertoa, kuinka Ilmastopyörre-taideohjelma sai alkunsa ja kuinka valintamenettely ja kuratointi sen puitteissa hoidetaan.\nUT: Voin kyllä. Ajatus taideohjelmasta Helsingin yliopiston Hyytiälän metsäasemalla alkoi onnistuneen taide-tiede -vuoropuhelun seurauksena: Taiteilija Terike Haapoja otti 2008 yhteyttä Hyytiälän biologiseen tutkimusasemaan ja haki tieteentekijöiden neuvoa taideteoksiin, joissa pohdittiin hiilen kiertokulkua luonnossa. Eija Juurola oli yksi häntä neuvoneista tutkijoista. Teokset Inhale/Exhale ja Dialogue olivat myöhemmin esillä Venetsian biennaalissa (2013). Yhteistyö sai Eijan näkemään taiteeseen kytkeytyvän toiminnan mahdollisuudet metsätieteellisellä kenttäasemalla, ja aloimme yhdessä kehittämään taide-tiede -ohjelmaa. Ajattelimme, että metsäasema tarjoaisi mahtavat puitteet residensseille ja työpajoille, jotka toisivat tunnettuutta asemalla tehtävälle tutkimukselle. Saimme rahoitusta Koneen säätiöltä, ja se antoi meille mahdollisuuden toimia ja kehittää projektia eteenpäin.\nEnsimmäinen asemalle kutsuttu residenssitaiteilija oli saksalainen Agnes Meyer-Brandis, joka oli Ilmastopyörre-residenssissä vuonna 2013-14. Hänen residenssinsä ja tutkimusjaksonsa on ollut uskomattoman tuottelias, tuloksena on ollut sarja kansainvälisesti esitettyjä ja palkittuja teoksia, jotka liittyvät metsien ja ilmakehän vuorovaikutukseen.\nOn tärkeää, että taiteilijat ovat ammattilaisia ja että he osaavat hyödyntää asemalla tarjottavat resurssit. Residenssin lopputuloksena ei välttämättä tarvitse olla valmis teos, mutta sellainen voi syntyä. On ollut hienoa, että yliopisto ei ole asettanut taiteilijoille heidän luovuuttaan rajoittavia vaatimuksia tai sääntöjä oleskelun kestosta, eikä residenssien ehtona ole ollut se, että lopputuloksena syntyy valmis teos.\nPT: Mielestäni hienointa, mitä taiteilijaresidenssit voivat tehdä, on antaa vapaus olla tekemättä taideteosta, ainakaan saman tien.\nEB: Olen täysin samaa mieltä. Se on päätavoite myös meidän residenssissämme, se on tarkoitettu puhtaasti tutkimustyöhön. Pyydämme toki työskentelysuunnitelmaa ja haluamme tietää taustat, siis voivatko Kilpisjärvi ja asema toimia työn katalysaattorina, ja jollei näin ole, onko sinne välttämättä mentävä. Meidän kannaltamme oli myös kiinnostavaa pohtia, mitä taiteellinen kenttätyö voisi olla.\nNähdäkseni olemme sikäli erilaisia, että te molemmat keskitytte tuottamiseen. Me taas olemme aktiivisempia edellisessä vaiheessa, mahdollistamassa taiteellista perustutkimusta. Minusta tämän mahdollisuuden antamisessa on Bioart Societyn erityinen merkitys. Tuottaminen voi sitten tapahtua jossain muualla tai olla tapahtumatta.\nPT: Meidän projektimme kattavat koko kirjon tässä mainittuja taiteilijan ja kuraattorin yhteistyön elementtejä: taustatyön, joka voi olla sellaista kenttätyötä, josta sinä Erich puhuit, tosin urbaanissa ympäristössä, taideteoksen idean hahmottelun, teoksen parhaan mahdollisen tuotantosuunnitelman määrittelyn, teoksen toteuttamisen ja sen julkistamisen ja välittämisen yleisölle.\nToisinaan kysytään, osallistuuko kuraattori todella taideteoksen suunnitteluprosessiin. On mahdollista, että uusia teoksia tilattaessa kuraattorin yksi rooli on osallistua myös uuden teoksen suunnitteluprosessiin, mutta tämä on hyvin paljon kiinni taiteilijan tarpeista. Se on mahdollista vain taiteilijan kutsusta. Ja siinä on ilman muuta kysymys luottamuksesta. Kyseessä on keskustelu kahden (tai useamman) eri ammatteja edustavan henkilön välillä, jotka jakavat asiantuntemuksensa keskenään, jotta taiteilijan on mahdollista määritellä uusi taideprojektinsa, joka sitten toteutetaan. IHMEen kuraattorin on oltava valmis monenlaisiin rooleihin.\nUT: Tuo kysymys on minullekin esitetty, ja kuraattori osallistuu ilman muuta joskus teoksen valmistumiseen johtavaan prosessiin. Kuraattorin työn pitää jäädä taustalle, mutta sille tulisi antaa sen ansaitsema tunnustus. Asema on joskus hieman monimutkainen.\nEB: Palaan aiemmin mainitsemaani kuratointiin editointina, sillä on mielestäni tässä taas olennainen merkitys. Kuraattorien tulisi osallistaa itsensä tähän tapaan: tarkastella tekstiä ja tarkastella sitä editoijan silmin, katsoa aluksi, mitkä osat toimivat, aloittaa vuoropuhelu taiteilijan kanssa kumppanina, mutta keskustella myös esimerkiksi siitä, pitäisikö joitakin osia mahdollisesti vielä jättää pois tai kirjoittaa uudelleen.\nPT: Aikamme on ikävä kyllä lopussa, ja haluan kiittää teitä molempia tästä keskustelusta. Oli inspiroivaa kuulla teidän toimintatavoistanne ja selvitellä kuraattorin roolia tilaustöissä, residensseissä ja työpajoissa. Jatkamme keskustelua yleisötilaisuudessa Tieteiden yönä 16. tammikuuta, jolloin esittelemme kuratoimiamme projekteja, ja siirrymme vähitellen käsittelemään kestävän ekologisen kehityksen teemoja meidän kunkin toiminnassa.


Premier Hotel Rus - Kiova, alk. 34 €: Löydä parhaat tarjoukset | momondo\nperustuu 3654 arvosteluun\nTietoja: Premier Hotel Rus, Kiova\nPremier Hotel Rus sijaitsee keskustassa, ja Urheilupalatsi sijaitsee 5 minuutin kävelymatkan päässä ja Kiovan linnoitus 7 minuutin kävelymatkan päässä. Käytössäsi on ympäri vuorokauden auki oleva business center, ilmaiset sanomalehdet aulassa ja kuivapesula-/pesulapalvelut. Tämä hotelli tarjoaa asiakkailleen 1600 neliömetriä kokoustiloja, joihin kuuluu kokoushuoneet ja kokoushuone. Käytössäsi on lentokenttäkuljetukset (saatavilla ympäri vuorokauden). Jos saavut autolla, voit pysäköidä helposti, sillä maksullinen omatoiminen pysäköinti kuuluu myös palveluihin.\nPremier Hotel Rus valokuvat\nPremier Hotel Rus huonehinnat ja tarjoukset\nHaemme tärkeimmiltä varaussivustoilta ja yksittäisiltä hotellien nettisivustoilta, jotta voit vertailla Premier Hotel Rus huoneiden parhaita tarjouksia.\nNähtävyydet lähellä Premier Hotel Rus\nPremier Hotel Rus osoite: 4, Hospital'na Str, Kyiv 01601\nPremier Hotel Rus arvostelut\nHyväPerustuu 3654 vahvistettuun arvosteluihin\nPremier Hotel Rus huonevarauksen tiedot\nKuinka hotelli Premier Hotel Rus vertautuu muihin 3-tähden hotellleihin kaupungissa Kiova?\nYö Premier Hotel Rus hotellissa maksaa keskimäärin vähemmän kuin 3-tähden hotelli kaupungissa Kiova. Yö hotellissa Premier Hotel Rus maksaa tyypillisesti 48 €, kun yökohtainen hinta kaupungissa Kiova on 14 € enemmän.\nKuinka kaukana majoituspaikka Premier Hotel Rus on kentältä Kiova Boryspilin kansainvälinen lentoasema?\nHotellin Premier Hotel Rus etäisyys kentältä Kiova Boryspilin kansainvälinen lentoasema on 28,1 km. Ajomatka kentälle ja sieltä kaupunkiin on noin 52min riippuen liikenteestä. Ota huomioon ruuhka-ajat varsinkin lähellä kaupunkialueita.\nMiten pääset sujuvasti majoituspaikasta Premier Hotel Rus kentälle Kiova Boryspilin kansainvälinen lentoasema?\nJos etsit yksinkertaista tapaa päästä kentältä Kiova Boryspilin kansainvälinen lentoasema majoituskohteeseen Premier Hotel Rus, harkitse taksin tai kimppakyytipalvelun tilaamista, joka voi vierailusi aikana kuljettaa sinua yöpymispaikkaan tai tarvittaessa ympäri kaupunkia.\nOnko Premier Hotel Rus lemmikkiystävällinen majoitusvaihtoehto?\nKyllä, voit vapaasti tuoda koiran mukanasi, kun yövyt majoituspaikassa Premier Hotel Rus.\nOnko majoituspaikassa Premier Hotel Rus mahdollista syödä?\nMajoituspaikassa Premier Hotel Rus on ravintola paikan päällä, jossa hotellivieraat ja muut voivat aterioida. Kysy vastaanotosta ravintolan aukioloaikoja tai soita suoraan majoituspaikkaan Premier Hotel Rus numeroon +380 442 564 020. Yksi helpoimmista ruokailuvaihtoehdoista kaupungissa Kiova vierailevilla ja hotellissa Premier Hotel Rus asusteleville on huonepalvelu, joka on tarjolla kaikille hotellivieraille.\nLöytyykö majoituspaikasta Premier Hotel Rus uima-allasta?\nDatamme ei valitettavasti kerro onko majoituspaikassa Premier Hotel Rus uima-allas. Suosittelemme soittamaan hotellin vastaanottoon saadaksesi vahvistuksen asiaan. Majoituspaikan Premier Hotel Rus puhelinnumero on +380 442 564 020.\nMikä on hotellin Premier Hotel Rus puhelinnumero?\nMajoituspaikan Premier Hotel Rus puhelinnumero on +380 442 564 020.\nTarjoaako Premier Hotel Rus WiFi-internetyhteyden?\nKyllä, Premier Hotel Rus hotellissa on WiFi-internetyhteys hotellivieraiden käytettävissä.


Vehnänjyvän tietä Jerusalemista Köyliöön | Piispa Kaarlo Kalliala\nVehnänjyvän tietä Jerusalemista Köyliöön\nSaarna Köyliön kirkon käyttöönottamismessussa\nEvankeliumi Joh. 12: 12-24\nKuinkakohan monena palmusunnuntaina ja tänään taas alkavalla piinaviikolla täällä onkaan tultu ajatelleeksi, mikä yhdistää Jerusalemin ja Köyliön? Se kun on perin ilmeistä: edellisestä ei selvinnyt hengissä Kristus itse, jälkimmäisessä tapettiin hänen evankeliuminsa palvelija. Kumpikin surma on niin vaikuttava ja niin käänteentekevä, ettei sen muisto koskaan lakkaa liittymästä kummankaan paikkakunnan nimeen. Mutta kummallakaan paikkakunnalla kuolema ei ollut kaiken loppu tai tapahtumakulun päätös; päädyttiin johonkin sen kaltaiseen kuin mihin palmusunnuntain evankeliumikin päättyy: ”Jos vehnänjyvä ei putoa maahan ja kuole, se jää vain yhdeksi jyväksi, mutta jos se kuolee, se tuottaa runsaan sadon.”\nEroja toki on, olennaisiakin. Kun piispa Henrik tuli tänne reellään, kansan ei tiedetä hurranneen teiden varsilla saati riipineen kuusista oksia ja heiluttaneen niitä. Kun Jeesus ratsasti Jerusalemiin aasillaan, kansa oli aivan tohkeissaan. Nyt kaikki muuttuu, nyt koittaa vapautus ja vapaus, nyt aukeaa uusi aika. Kun Henrik saapui Köyliöön, hänen myötään oletettiin tulevan jotakin torjuttavaa: vieraan vallan, toisen järjestyksen ja elämän kapeutumisen. Jeesusta huudettiin ristille, koska häneen kohta petyttiin, Henrik sai kirveestä, koska hänen odotettiin olevan elävänä entistä pahempi.\nKun toivon horisontti sammuu\nJeesuksen voittokulun muuttuminen muutamassa päivässä kärsimystieksi on meille tuttu kertomus. Kun sitä seuraa etäämmältä, kun sitä muistelee vain suuria linjoja seuraten, on varaa paheksua huikentelevaista ja häälyväistä kansaa. Täältä kaukaisesta tulevaisuudesta käsin tulee äkkiä arvostelleeksi noita arvostelukyvyttömiä ja omanvoitonpyyntöisiä ihmisiä, sinne tänne ryntäilevää massaa, joka ei ollenkaan tajua, kuinka taivasten valtakunta onkaan juuri nyt heidän keskuudessaan ja kuinka paljon enemmän Jeesus onkaan kuin mitä kukaan voisi vapahtajakseen odottaa. Vähänkin lähempää katsoen on kuitenkin pakko tunnustaa, ettei tuohon joukkoon itse asiassa saa etäisyyttä. Se ei muodostu toisenlaisista vaan meidänlaisistamme. Se toimii, kokee ja reagoi niin kuin me. Se on meidän kuvamme; kun meille kerrotaan siitä, meille kerrotaan meistä.\nJeesusta vastaan ryntäävät ihmiset olivat perin juurin rikki. Elämä vieraan vallan alla merkitsi sen elämänmuodon ja oman kulttuurin välistä jatkuvaa jännitettä, varsinkin siinä, mitä Jumala-uskoon tuli. Vieraiden tuoma hellenistinen kulttuuri oli periaatteessa tuodakseen uutta tehokkuutta ja uutta hyvää: maanviljelys oli tehostumassa, mutta ei siitä tavallinen pienviljelijä mitään hyötyä saanut. Meneillään oleva vallankumous vaihdantataloudesta tuotanto- ja rahatalouteen oli selvästi ohittamassa hänet ja hänen mahdollisuutensa. Niinpä kadunmies ja –nainen näki maailman sortovoimien pyramidina, jonka painon alla itse oli. Pojat olivat joutuneet varjoisille kujille eivätkä tytöt kulkeneet tien aurinkoista puolta: elämän horisonttina ei ollut toivo paremmasta tai tyytyväisyys olemassaolevaan, vaan sielua ja mieltä riipoi entistä pahemman pelko.\nKaikki kaipaavat vapautta ja turvaa\nTämänkin takia Jeesusta vastaan rynnistävä joukko on niin meitä niin meitä. Meidän kokemuksessamme vuosisatainen edistysusko on rispaantunut yhä ohkaisemmaksi ja alkanut katkeilla. Luottamus yhäti kehkeytyvään parempaan tulevaisuuteen on so last season, niin tyystin viime vuosituhantista. Myös nyt tuntuu olevan meneillään jokin vallankumous, nousevan jokin epäjatkuvuus, jokin vallan, vaurauden, turvan ja ties minkä kaiken uusjako. Olisi loistavaa, jos joku ottaisi ohjat – joku joka osaisi, ymmärtäisi, hallitsisi ja pystyisi vaikuttamaan. Tulisi joku joka tekisi maailmasta jälleen ennustettavan, rauhallisen, toivontäyteisen ja luotettavan. Saisi asua, viljellä, tehdä työtä, opiskella ja olla ilman pelkoa.\nMessiaan tarve saattaa paisua niinkin voimakkaaksi, että myös väärä messias kelpaa – semmoinen, joka lupaa palauttaa jonkun maan ”suuruuden” ja joka osaa riittävällä varmuudella ja helppoudella osoittaa syntipukkeja oman kansan ja lähipiirin ulkopuolelta. Näitähän piisaa: minun ei ole tarpeen antaa nimiä, koska lyhkäisessäkin luonnehdinnassa oli jo vihjettä viisaalle kylliksi. Mutta yhtä aikaa kuin väärien messiaiden houkutuksille on sanottava kaikkein jyrkin EI, yhtä aikaa ei sovi väheksyä sitä toivottomuutta tai suoranaista epätoivoa, joka heidät nostaa esiin. Se ahdistava kokemus vaatii sanoitusta. Se huutaa kuulluksi tulemista. Sitä ei loputtomiin jaksa kantaa vain sisällään.\nEi se ole niin ihmeellistä, että kansa sunnuntaina tulvii Jeesusta vastaan, tervehtii häntä voittajana ja oi auta -messiashuudoin – ja jo perjantaina pui nyrkkiä ja karjuu: ”Ristiinnaulitse!” Se ei ole oikein, se on kauheaa, mutta tätä mielenmuutosta pystyy seuraamaan. Kun toivo on valtava, pettymys on suunnaton. Kun hyvän toivo katoaa, pahan valta saa tilaa.\nJos noin kävi Jeesukselle Jerusalemissa, piispa Henrikin kohtalolle Köyliössä oli paljon yksinkertaisempi selitys. Jotakin samaa siinä silti oli: häntä ei nähty toivon tuojana ja Kristuksen evankeliumin julistajana, vaan alistajana ja miehenä sortopyramidin huipulta. Tämä tulkinta on selvästikin elänyt halki vuosisatojen: tuskinpa muutoin ”hirveä murhamies Lalli” olisi saanut vaikkapa nimikkotaloa tai lehteä. Turun keskiaikaisten piispojen sineteissä hän taas on pyhän Henrikin jaloissa makaava käppyräinen hahmo.\nKirkko on sitkeä elämän merkki\nJeesus ratsasti aasilla Jerusalemiin ristille ja piispa Henrik ajoi reellä Köyliöön kuolemaan ja kumpikin paikkakunta sai lähtemättömän leiman. Mutta – kuten aiemmin sanoin – kummallakaan paikkakunnalla tämä ei päättynyt tähän. Sen tuo vastustamattomasti silminnähtäväksi tämä nyt jälleen käyttöön otettu kirkko tai Herran huone, niin kuin meillä on tapana sanoa.\nJos Jeesus olisi ollut vain kansan toiveet pettänyt messias, me emme tänään olisi tänne tulleet. Jos Henrik olisi tuonut muassaan vieraaksi koetun vallan ja oikeudettoman verotuksen, tähän paikkaan ei koskaan olisi kirkkoa noussut. Jos noin olisi ollut käydäkseen, seurakunta ei kokoontuisi, sen valitsemia luottamushenkilöitä ei siunattaisi eikä armoa annettaisi, ansiotta vielä kaiken lisäksi. Tämä kirkko itsessään kertoo, että jotakin muuta tapahtui ja että se jokin muu on kannatellut meitä jo vuosisatoja.\nKun Säkylän kirkko hyvinkin tarkkaan neljä vuotta sitten otettiin uudelleen käyttöön, kuvasin tilannetta sellaisin sanoin, joita nyt Köyliössä on tarve vain aivan vähän muunnella: ”Me olemme kokoontuneet kirkkoon juuri niin kuin meidän isämme ja äitimme ovat tehneet. Ja meidän esivanhempamme lapsineen päivineen. Kun kirkko otetaan uudelleen käyttöön, ei ole tarpeen ikään kuin vihkiä kastemaljaa, saarnatuolia tai alttaria kastemaljaksi, saarnatuoliksi ja alttariksi. Nehän ovat olleet sitä jo vuosikymmeniä tai jopa vuosisatoja. Ei niille mitään pahaa ole tapahtunut, kun niiden ympärillä on tehty arkista ja asiallista työtä. Ei elämä kirkkoa turmele eikä työ. Tämä kirkko on sama kirkko, sama Herran huone, johon köyliöläiset jo kolmatta vuosisataa kokoontuvat. Silti meillä on tarve juhlaan, kun otamme sen vastaan ja käyttöönsä korjattuna, uudistettuna ja kunnostettuna.”\nJatkumo on pitkä jo tässä kirkossa, saati sitä ennen, aina Henrikin ja Jeesuksen maallisen elämän päiviin saakka. Se, mikä meitä on vuosisatoja kannatellut – se ”jokin muu”, joka Jerusalemissa ja Köyliössä ei pääty kuolemaan – on suostuminen vehnänjyvän todellisuuteen: ”Jos vehnänjyvä ei putoa maahan ja kuole, se jää vain yhdeksi jyväksi, mutta jos se kuolee, se tuottaa runsaan sadon.” Maallisen messiaan vallankumous ja vapautusliike olisi ollut vain yksi maailmanhistorian jyvänen, jonka seuraukset olisi aikaa sitten syöty. Piispa Henrikin onnistuneesta visiitistä Lallin taloon me emme olisi koskaan kuulleetkaan – se puolestaan siitä jyvästä.\nJumalan vastaus on vehnänjyvän tie\nNiihin meidän ahdistuksiimme, joihin me totisesti tarvitsemme messiasta ja kaipaamme vapahtajaa, Jumala ei vastaa muuttamalla yhteiskunnan pelisäännöt tai puuttumalla politiikkaan: oikeat pelisäännöt ja parempi politiikka ovat meidän tehtäviämme. Väistämättömiin pettymyksiin ja kärsimyksiin hän vastaa sillä tavoin järjenvastaisesti ja odotukset ohittaen kuin minkä jo palmusunnuntai mutta etenkin piinaviikko tuovat julki. Hän ei vapauta meitä ihmisenä olemisen taakasta. Sitä vastoin hän ottaa itse kantaakseen ihmisen taakan; tänään meille on filippiläiskirjeestä luettu ikivanha hymni, jolla ensimmäiset kristityt Kristusta siitä ylistivät: ”Hän otti orjan muodon ja tuli ihmisten kaltaiseksi. Hän eli ihmisenä ihmisten joukossa, hän alensi itsensä ja oli kuuliainen kuolemaan asti, ristinkuolemaan asti.”\nJos vehnänjyvä kuolee, se tuottaa runsaan sadon. Kun – tai pikemminkin koska – Kristus suostui kuolemaan, ”koko maailma juoksee hänen perässään” yhä vain, kaikkien sortajien, itsetyytyväisten ja piittaamattomien ärtymykseksi ja katkeruudeksi. Kun Henrik hänen seuraajanaan heitti henkensä Köyliönjärven jäällä, hän loi pohjaa sille työlle, mitä kirkko Köyliössä ja koko Säkylä-Köyliön seurakunnassa tekee. Sen työn ydin on antaa elämänsä alttiiksi niin kuin Kristuskin elämänsä alttiiksi antoi.\nVehnänjyvän tie näyttää kuoleman tieltä ja sehän se ensin onkin, oltiin sitten Jerusalemissa tai Köyliössä tai missä tahansa, missä Jeesusta seurataan. Se on kuitenkin ”runsaan sadon” ja elämän tie, itse asiassa iankaikkisen elämän tie. Kun Jeesuksen seuraaminen on elämän- ja kuolemanyhteyttä hänen kanssaan, siinä loppujen lopuksi päädytään elämään kuoleman jälkeen. Kuolemalla ei ole viimeistä sanaa Jerusalemissa eikä Köyliössä. Synnin, perkeleen ja kärsimyksen turmiovallat eivät voita missään, missä Kristus on läsnä. Kuten tässä kirkossa julistettavassa armon evankeliumissa ja jaettavassa alttarin sakramentissa.


Neulova Narttu: marraskuuta 2015\nEnsimmäinen adventti ja joulufiilis täysin tiessään. Jos vaikka saisi sen lumen takaisin, se kyllä auttaisi. Vesisade ja tuuli ei oikein luo oikeanlaista tunnelmaa.\nYritetään luoda joulutunnelmaa vaikka lahjoja antamalla. Syyskuussa pidetyssä Portissa pidin kirjontapajan. Pajaa varten kehittelin kämmekkäät ja niihin kirjotakuviot. Pyhästi lupasin, että laitan ohjeen myös sähköisesti jakoon. Onneksi en luvannut, että milloin…toisaalta en ole kyllä itsekään vielä(kään) kirjonut kämmekkäiden toista paria loppuun saakka.\nAsteri-kämmekkäät on neulottu 2,5 millin puikoilla Dropsin Alpakasta. Yksi kerä riittää hyvin yksivärisiin, ja jos haluat tehdä ranteeseen ruudut ja resorit eri värillä, tarvitset lisäksi pienen nöttösen toista väriä. Kirjailuhin riittää pienet määrät eri värejä.\nKirjonnassa on käytetty peruspistoja: ristipistoja, linnunsilmäpistoja, laakapistoja, varsipistoja ja solmupistoja. Ohjessa ei varsinaisesti opasteta miten pistot tehdään, mutta ohjeita pistoihin löytyy varmasti eri lähteistä. Kirjoessa vaan muistat ettet kiristä lankaa liikaa ettei neulos mene kurttuun.\nOhjeessa on mallipiirustukset kolmelle erilaiselle ranneosalle. Voit ihan vapaasti soveltaa niitä tai keksiä omiasi. Jos ruutuneule tuntuu vaikealle, niin neulo vaikka raitoja. Yksivärinenkin toimii.\nOhje on ladattavissa pdf-tiedostona tästä linkistä.\nPs. Lisäyksenä, että ohje löytyy myös Ravelrystä Asteri nimellä.\nLähettänyt Soile klo 10.13 15 kommenttia:\nTunnisteet: kirjonta, lapaset, ohje, valmista 2015\nOlen tikutellut Steppe-sedän mysteerihuivia niin että ranteet paukkuu ja päätä kivistää. Nyt puuttuu enää neljännen etapin viimeinen kierros. Sitten odottelemaan ensi perjantain viimeistä vihjettä, jonka sisällön taidan arvata.\nHuivin koko on aiheuttanut pientä spekulaatiota, tuleeko siitä käytettävän kokoinen vai joku taskuliina. Jaoin silmukat kahdelle pitkälle pyörölle, eikä nekään ihan riittäneet. Kokoa siis kyllä piisaa. Käsien väli ei ihan riitä ja se on hyvä signaali huivin koosta.\nNyt ois kait syytä vaihtaa jouluneulomuksiin. Vähän on huono tilanne niiden kanssa...\nLähettänyt Soile klo 11.28 16 kommenttia:\nSirkka Könösen neuleet ovat minusta aina olleet kauniita. Ihailen kovasti hänen värien käyttöään sekä luonnosta poimittuja kuvioita. Hänen neuleissaan kuviot ovat orgaanisia eikä millään muotoa "tavallista kirjoneuletta." Erityisesti ketut ovat olleet minusta kovin hienoja. Kun vuonna 1997 tai -98 Kettu-neule julkaistiin Suuressa käsityölehdessä niin pitihän se puikoille pistää.\nLangaksi paitaan valikoitui tälläkin kertaa Novitan Florica. Se oli minun lempilankani viime vuosituhannella. Tällä kertaa pyöröpuikot oli jo keksitty.\nMuistan että tätä oli kiva neuloa vaikka välillä pitikin ryhtyä purkupuuhiin väärän värisen vihreän takia. Yläosassa olevista isoista ketuista ruskea on neulottu intarsiana ja mustat ovat kirjoneuletta. Pienimmät tiplut on tehty silmukoita jäjittelemällä.\nMallihan on todella väljä eivät hihatkaan sieltä kapoisemmasta päästä ole. Muistan että luin ohjetta väärin ja siksi hihat levenevät vähän turhan vauhdikkaasti. Ohjeessa kun lisäyksiä tehtiin vain yksi silmukka kerrallaan kierroksen vaihtumiskohtaan eikä kahtaa kuten tavallisesti. Olenkin pohtinut että miten tuon hihan voisi kaventaa. Helpoin olisi varmaan etsiä sopiva kohta josta päräyttäisi raakalaismaisesti saumurilla uuden sauman. Purkaisi nykyisen (venyneen) resorin pois ja neuloisi uuden tilalle.\nKettupaidan tarvikepakettia voi edelleenkin tilata Taito Pirkanmaan kaupasta tekemispakettina. Tai sitten jos sattuu löytämään tuon Suuren käsityölehden numeron, jossa ohje julkaistiin. Mua harmittaa että olen hukannut sen lehden. Harrastin myös pikkasen googlettamista ja löysin Metsä kukkii -paidan ohjeen. Ottakaahan talteen ennenkuin katoaa!\nLähettänyt Soile klo 19.40 8 kommenttia:\nKun aloittaa useamman työn kerrallaan, tuntuu ettei mistään tule valmista. Paitsi sitten yhtenä päivänä sitä tuntee olevansa ihan ässä kun on kauluri ja sukat valmiina.\nMalli: Stephen West, Askews me sweaterin pohjalta\nFiilis: ei niin paska mutsi\nTeki niin mahdottomasti mieli neuloa briochea eli kotimaisemmin patenttia, joten kun en muuta siihen hätään keksinyt otin Steppe-sedän Askew me sweater -ohjeen ja tikutin kaulurin sen mukaan. Sain kyllä upotettua sellaisen määrän virheitä tähän ettei tosikaan. Tiputin pariin otteeseen silmukoitakin ja niitäpä oli sitten mukava metsästää takaisin. Eikä ollut.\nLankana on Dropsin Alpacaa kaksinkertaisena ja siitä tuli mukavan kuohkeaa. Patentin neulomisen jälkeen on muuten kamalan vaikeaa neuloa joustinneuletta. Ja joo, pojan paita on nurinpäin päällä.\nSamaan syssyyn sain myös pojan sukat valmiiksi. Nämät olisivat valmistuneet jo aikaa siten jos en olisi neulonut ensin liian pieniä. Jotenkin en vaan suostunut uskomaan, että lapsen koipi voi olla samaa kokoa minun kanssa. Toisaalta on kätevää kun voi sovittaa omaan jalkaan. Lankana on Fabelia, harmaata ja oranssin riemunkirjavaa. Jos ketut olisivat raidallisia niin ne näyttäisivät varmaan tämmöisiltä.\nNyt jatkan Doodlerin parissa. Ensimmäisen varsion heitin huiskuikkaan, koska lanka ei vaan riittänyt. Nyt mennään uudella combolla. Katotaan miten nyt käy.\nLähettänyt Soile klo 13.10 11 kommenttia:\nTunnisteet: huivit, lapsille, sukat, valmista 2015\nKyllä on pimeää. Kun kotia töistä pyöräilin, tuntui että on myöhäisilta. Puolen tunnin kuluttua pitäisi mennä treeneihin ja tuntuu siltä kuin olisi keskiyö. Karseaa.\nKotonakin piti laittaa joka lamppuun valkeaa mutta ei tällä kyllä kuvia saa otettua.\nLauantaisella Ikean reissulla tuli sen verran pysähdyttyä matkalla että kävin Böökissä Alpakkakarkeloilla. Mukaan tarttui mm. Dropsin Air-lankaa, joka on kyllä aikas ihanaa. Tein pienen testineulepalan ja tästähän se sitten lähtee. Joku päivä ei nyt. Eilen illalla tulin laittaneeksi Steppe-sedän Doodlerin puikoille. Huomasin ensimmäistä kertaa tarvitsevani yksisarvisen ripulilankaa. Sillekin siis voi olla käyttöä.\nLähettänyt Soile klo 17.57 6 kommenttia:\nEdellisen postauksen kommenteissa päädyttiin pohtimaan Sirkka Könösen neuleita. Itse on neulonut Könösen neuleista kaksi: Metsä kukkii ja Kettu. Kumpienkin ohjeet on julkaistu Suuri Käsityö -lehdessä joskus viime vuosituhannella. Joitakin vuosia sitten Metsä kukkii -neule oli SK:n nettisivuilla kuukauden retroneuleena. Minulla on vielä tallessa valokopiot lehden ohjeesta, tallensin varmuuden vuoksi myös nettiohjeenkin jos joku päivä. Lehden julkaisuvuotta en muista mutta veikkaan 90-luvun alkupuolta. Kannessa on nainen, jolla on päällään se punaisempi versio Metsä kukkii -paidasta.\nKettupaita kyllä löytyy kaapista, palataan sitten siihen joskus myöhemmin, mutta Metsä kukkii on jossain teillä tietämättömillä. Liekö annettu, kierrätetty tai jotain. Muistan kyllä kun lankoja valkkasin Jyväskylän Sokoksella. Taitaa iso osa olla 7-veljestä, Pirkkalankaa ei niillä leveyksillä oltu nähtykään. Tai sellainen muistikuva minulla on.\nKuvaa siitä ei vain tahtonut löytyä. Ainoa on tämä usemman paidan kuva, jossa Metsä kukkii -paita on alimpana. Neulekuvausta on siis harrastettu jo kauan ennen internetin tuloa :) Kuvan kaikki paidat ovat minun neulomiani.\nMuistan, että neulomisen kanssa oli tiettyä säätämistä. En silloin vielä tajunnut kuinka tärkeää kirjoneuleessa on sitoa lankoja. Tuossa hyppelehdin iloisesti lankajuoksujen kanssa koko kuusien leveydeltä, väliin jäi varmaan joku 12 silmukkaa. Ei se kirranut tai muuta mutta olihan sitä peijaakkaan hankala pukea päälle ilman etteivät lankajuoksut olisi tarttuneet mihinkään.\nSamoin kun paita oli valmis ihmettelin kovasti sen pituutta. Mallikuvissa paita on liki polveen mutta minun paitani oli ihan tavallisen mittainen. Kun tarkemmin ohjetta tutki niin löytyihän se selityskin. Mallista on ruutupiirustus johon ei kuitenkaan ole merkitty ihan kaikki kierroksia vaan olisi pitänyt myös lukea sanallista ohjessa jos neuvottiin neulomaan sen ja sen verran kunkin kuvion jälkeen tietyllä värillä. Tämä minulta jäi kokonaan huomaamatta ja siksi paidasta tuli lyhyt. Ei kait se värityskään ihan mallineuleelle vartoja vetänyt. Tänä päivänä tummempi Metsä kukkii -neule kyllä kiehtoisi. Sitä saisi ostettua tekemispaketina Taito Pirkanmaalta, hinta vaan on aika suolainen. Olisi se kyllä aika ihana…\nValokuva-albumista löytyi muutama muukin kuva, jotka ajattelein teille näyttää. Ensimmäisenä vaikka tämä Jackpotin kuvastosta kopiotu malli.\nTykkäsin siihen aikaan kovasti Jackpotin neuleista ja vaatteista, niiden hinta vaan tavan opiskelijalle oli kova. Kävin niitä neuleita kaupassa silittelemässä ja kotona sitten tutkin heidän kuvastoja. Kuvasta sitten katsoin mallia ja piirsin ruutupiirustuksen kuvan mukaan. Tiedostan kyllä ettei ihan hyväksyttävää toimintaa mutta olin silloin nuori ja tarvitsin rahaa.\nLankana oli jotain puuvillaa ja tykkäsin neuleesta kovasti. Mutta mitä paidalle sitten tapahtui, annoinko pois vai mitä. Ruutupiirustukset ovat kyllä tallessa samoin se Jackpotin kuvastokin saattasi löytyä, vai siivosinko ne pois tuossa joku vuosi sitten? Pitää tsekata. Niissä kuvastoissa oli vielä se yksi tosi komea mallipoikakin….\nSitten vielä yksi paita. En tiedä mitä sain idean tuohon intarsiaan, kauhea lankasotku se kyllä oli. Kuvioihin ei ollut mitään piirustusta, tein niitä fiiliksen mukaan.\nKun ruudut oli neulottu päätin että pitäähän tässä jotain muutakin olla. Silmukoita jäljentäen siihen syntyi Muumitalon tapainen, kukkia ja kukkiva puu. Kevättä tässä eletään, äiti näyttää olevan harvointipuuhissa kuvan taustalla.\nLähettänyt Soile klo 11.53 11 kommenttia:\nJäi vähän se menneiden kavelu päälle, joten tehdäänpä aikahyppy viime vuosituhannelle. Ehkä vuoteen 1996 tai ´97. Silloin kesällä tuli varauduttua hyvissä ajoissa kylmempiin keleihin ja neulottua Korsnäspaidan versio.\nVälineinä oli suorat pitkät puikot ja Novitan Florica-lanka. Kappaleet neulottiin tasona ja sitten ommeltiin saumat kiinni. Oli sekin hommaa. En ole varma omistanko enää yhtään pitkää puikkoa, ne ovat kaikki vaihtuneet pyöröpuikkoihin.\nNeuleessa ei ole hihapyöriötä ja siksipä tuo hihasauma onkin melkein kauhean matalalla. Eipä tulisi mieleenään neuloa enää paitaa ilman istutettua hihaa. Toki tämmöisissä perinnepaidoiksi luokiteltavissa paidoissa harvemmin, jos koskaan, on istutettua hihaa. Samoin paita on kyllä melkoisen väljä päällä, no se mitoitus oli silloin sellainen.\nLanka on pysynyt todella hyvänä. Se on edelleen kuohkeaa eikä ole edes nyppyyntynyt. Helma ja hihansuut ovat ottaneet kontaktia tarranauhojen kanssa ja ovat siksi vähän nuhjaantuneet, se anteeksi annettakoon.\nPaitaa ei ole kyllä viime vuosina pahemmin tullut pidettyä, lähinnä talvella kun tarvitaan ulkoillessa jotain lämmintä takin alle. Kaunis se kyllä on. Alkuperäiseen Korsnäspaitaan on erona se että paita on kokonaan neulottu ja onhan nuot kuviotkin vähän erilaiset mutta kokonaisvaikutelma on ehdottomasti Korsnäs.\nPaidan oli suunnitellut Helsingin Villakehräämön vientipäällikkö Güliz Afifulla. Settiin kuului myös säärystimet ja pipo. Olenkin aiheesta kerran aikaisemmin blogannut, silloin käsiteltiin 90-luvun Novita-lehtiä. Postauksen voit lukea tästä.\nLähettänyt Soile klo 17.36 23 kommenttia:\nPalasin Sukkamaisterin Puikkokirjan pariin ja neuloin kannessakin komeilevat Signora Lina sukat pienin muutoksin, joten niistä tuli:\nMalli: Tiina Kaarela, Signora Lina\nLanka: Regia 4-fädig erinäisissä pirteissä väreissä\nFiilis: kas näin heiluu…\nNäistähän piti tulla ylipolven sukat mutta ähkutti katti matti eipäs tullutkaan. Koska ei tullut niin kuviota piti sitten vähän säätää. Eka sukkaan tein kavennuksia hieman vallattomasti sinne tänne ja toiseen, ensimmäisestä oppineena, vähän sivistyneemmin. Tästä syystä toinen sukka istuukin nilkasta paremmin. Nilkassa oleva kuvio on Meite Muhu -kirjasta sivulta 69.\nVärit ovat samoja kuin Loistavat niityt sukissa käyttämäni. Tuo neonkeltavihreä on aikas mellevä tiukan pinkin kanssa. Malli oli kiva neulottava vaikka kukkakuosissa saikin aika tiukasti tuijottaa ruutupiirustusta ja laskea silmukoita että tiesi missä ollaan menossa.\nNyt vaivaa kauhea starttikriisi. Se Inspira odottaa lopullista Tuomiotaan, pojan sukkaa on valmiina noin 1,4 sukkaa ja yksi kaulurikin tuli epähuomiossa aloitettua. Sitten myös älysin että jos jouluksi aikoo jotain neuloa niin nekin olisi syytä aloittaa. Stephen Kingiä lainataksen: Pitää kiirettä kuin yksijalkaisella miehellä perseellepotkimiskilpailussa.\nNiin ja Anna ei ole ilmoittautunut. Laitappa viestiä keskiviikkoiltaan mennessä muutoin Kuplat menevät jollekin arvontaan osallistuneelle, jonka pystyn jäljittämään joko blogin tai sähköpostiosoitteen kautta.\nLähettänyt Soile klo 18.36 13 kommenttia:\nKupla-setin voittaja on Anna, onneksi olkoon. Koskapa Annoja oli ainakin kaksi niin Anna laittoi tämän kommentin:\nLaitako minulle sähköpostilla neulova.narttu ät gmail.com yhteystietosi niin lapaset ja pipo lähtevät matkaan.\nKiitos kaikille osallistujille, kommentteja oli mukava lukea ja niistä tuli valtavan hyvä mieli! Kiitos!\nValtavan hyvää mieltä tarvittaisiin myös tämän jutun kanssa.\nPeriaatteessa olisi ihan vaan muutama kierros, että se olisi valmis. Iski vain pieni epäilys että pitäisikö olla sitä tai tätä enemmän tai vähemmän tai jottain. Näyttää kuvassa ihan tyhmältä, koska en muistanut kuvata silloin kun oli päivänvaloa. Epäilyksen ollessa suurimmillaan päätin neulasta pojalle sukat. Eilen illalla mittailin pojan jalkaa ja tulimme siihen tulokseen että sillä on samankokoinen sorkka kuin minulla. Eli eipä niitä sukkia sitten enää yhdessä illalla neulastakaan….\nLähettänyt Soile klo 17.55 13 kommenttia:


Lähes 1 000 neliömetrin kokoinen Tiikeripuisto rakennetaan Ranuan eläinpuistoon - Lappsetin uutiset - www.lappset.fi\nRanuan eläinpuistoon valmistuu 1. toukokuuta 2020 mennessä uniikki Tiikeripuisto. Yksilöllisen suunnittelun on yhteistyössä asiakkaan kanssa toteuttanut Lappsetin MyDesign -palvelu suunnittelijoinaan Toni Keskitalo ja Tero Puotiniemi. Havainnekuva.\nRanuan eläinpuistossa sijaitseva Jussan ja Nessin satupuisto sulkee ovensa sunnuntaina 1.9.2019, ja uuden leikkipuiston rakentaminen alkaa maanantaina 2.9.2019. Uusi teemapuisto kantaa nimeä Tiikeripuisto, ja se houkuttelee uusia sekä palaavia asiakkaita Ranuan eläinpuistoon. Puiston teema on asiakkaan valitsema.\n- Leikkipuisto sijaitsee luonnon keskellä, metsän ympäröimänä, minkä vuoksi luonnonmukainen Flora-mallisto valittiin leikkipaikkavälineiden kokoelmasta. Erikoisen tulevasta puistosta tekee sen kokonaispinta-ala ja sen 9,6 metriin kohoavat kiipeilytornit liukumäkineen sekä yksilöllisesti suunniteltu, erikoinen teema, kertoo Lappsetin projektipäällikkö Mari Koponen.\nTiikereiden reviirillä tornit nousevat korkeuksiin, tiikereiden pesään. Taitoreitillä voi harjoitella liikeratoja ja hypätä tiikerinloikkaan. Perheen pienemmille lapsille leikkipuistossa on oma maatilamainen leikkikenttänsä.\n- Pienten lastenosio kantaa nimeä Farm - Maatila, ja sieltä löytyy muun muassa keppihevosrata sekä istumapaikkoja perheiden yhteisille hetkille. Maatilalla voi leikkien oppia uusia asioita maatilan töistä, Mari Koponen täydentää.\nTiikeripuisto ja maatila avaavat ovensa 1.5.2020.\nTiikeripuiston, englanninkieliseltä nimeltään Tiger Park, on suunnitellut Lappsetin MyDesign -palvelu yhteistyössä asiakkaan kanssa. Suunnittelijoina ovat toimineet Toni Keskitalo ja Tero Puotiniemi.\nPääurakoitsija: Lappset Group Oy\nTilaaja: Ranuan Seudun Matkailu Oy\n- Tommi Hinno, Ranuan Seudun Matkailu Oy, toimitusjohtaja p. 0400-765 237, etunimi.sukunimi@ranua.fi\n- Mari Koponen, Lappset Group Oy, projektipäällikkö, p. 040 663 0105, etunimi.sukunimi@lappset.com\nMuutettu uutista 2.9.2019 lisäämällä teeman määrittely asiakkaan toimesta ja poistettu viittaus sapelihammastiikeriin.


Vermont on virtuaalitalli. Vermont is a sim game stable.\nVermont sijaitsee paikassa, jota ympäröivät matalat, lehtipuiset vuoret ja joiden juurelta löytyvät kesäisin vihannat niityt, jotka olemme aidanneet laitumiksi. Ilmasto ja vuodenajat muistuttavat paljon Suomea, mutta Vermontissa on vain lämpimämpää. Talvella pakkanen ei yleensä laske alle -10 asteeseen, mutta kesäisin lämpötilat pysyvät 20:n ja 30:n asteen välissä.\nVermontin rajanaapureina asustavat vanha Johnsonin pariskunta, joiden lehmätila ajettiin alas jo vuosikymmen sitten. Vermont vuokrasi heiltä laitumia hevosilleen ja vuokrarahoilla pariskunta voi vietellä leppoisia eläkepäiviä sukutilallaan. Toinen rajanaapuri on McGregor. McGregor on kiukkuinen ja hieman alkoholisoitunut lehmätilallinen, jonka suku on asunut paikkakunnalla jo vuosikymmeniä. McGregorin mielestä Vermontin talli on pahan ilmentymä, joka vie hänen elantonsa. Vermont on McGregorin toimien vuoksi joutunut nostamaan hitusen turvatoimiaan...\nVermontista 20 kilometriä etelään on paikallinen kaupunki. Tai ehkä enemmänkin kylä. Kylästä löytyy hyvän valikoiman rautakauppa, josta jokainen viljelijä ja eläintenpitäjä löytää varmasti kaiken tarvitsemansa. Sekä muutama keskitasoinen ruokala, joista saa ihan hyvän aamiaisen ja vahvaa kahvia. Myös pieni supermarket, posti, poliisiasema, paloasema ja kioski kuuluvat kylän tarjontaan. Suurin osa paikallisista asustaa kylässä tai sen laitamilla. Ja loput paikkakunnan asukkaista onkin levittäytynyt ympäri kylää omien tilojensa suojiin.\nOmien tilojensa suojiin käpertyy myös Vermont, jonka laitumet levittäytyvät tilan kuistilta silmän kantamattomiin. Siinä sitä on ollut aitojen pystytystä kerrakseen ja jatkossa seuraa aitojen kunnostusta. On siis hyvä, että Vermontilla on varaa kunnon työvoimaan, sitä kun tilan monien hevosten kanssa kyllä tarvitaan.\nKesäisin Vermontilla on käytössään paljon laitumia. Talvisin hevoset kerätään tarhailemaan lähemmäs talleja. Tarhat ovat hiekkapohjaisia ja aidattu niin, että oriitkin pysyvät niiden sisäpuolella.\nLisäksi Vermontista löytyy myös pyöröaitaus, mutta se on ollut viimeaikoina niin vähällä käytöllä, että kasvaa jo melko paljon rikkaruohoa. Pitäisi vapauttaa sinne muutama poni maisemointitöihin, kunhan vain muilta tallikiireiltämme ehditään.\nVermontin tallit eivät ole kovinkaan modernit ja uudenaikaiset, mutta isot ne ovat. Ja ilmavat. (Välillä liiankin ilmavat, onneksi remonttimiehet täälläpäin ovat melko halpoja.) Tallirakennus ovat paljolti alkuperäisessä kunnossa, mutta niitä kunnostetaan pikkuhiljaa. Mitään uudenaikaisia krumeleereja ei siis tontilta suuremmin löydy. Olemme toki sen verran moderneja, että talleista löytyvät kylmä ja kuuma juokseva vesi ja pesukarsinat. Siihen uudenaikaisuus sitten loppuukin. Pääasia meille kuitenkin on, että talleissa voi pitää hevosia ja että niitä mahtuu sinne paljon. Ja se mikä ei talliin mahdu työnnettään tallien takana oleviin pihattoihin.\nKaksi suurta kylmäpihattoa nousi Vermontin kunnostuksen aikaan tallien taakse ja ne ovat tarkoitettu lähinnä nuorille hevosillemme. Pihatoissa on runsas olkikuivitus ja hiekkapohja, sekä loistavasti suunniteltu mahdollisuus viedä siellä asuville hevosille heinäpaali traktorin avulla. Kyllä, käytännöllisyys ennen kaikkea.\nLiikutus & valmennus\nTallilla on ratsastukseen ja valjakkoajoon tarkoitettuja reittejä ja kenttiä melko monta. Suurin osa laitumistakin on niin tasaisia, että niitä voi käyttää ajoharjoitteluun. Meiltä löytyy myös hiekkakenttä ja suuri nurmikenttä, joilla voi järjestää ihan kilpailujakin.\nMyös lukuisat ajettavat ja ratsastettavat maastoreitit kuuluvat myös Vermontiin. Kaikinpuolin olemme siis vanha, mutta ihan hyvin varusteltu talli.\nTallin vamennuksesta, ja sen arjen pyörityksestä, pitävät huolen tallimestaripariskuntamme, Peter ja Charlotte Ayle. Naimisissa oleva pari on voittanut lukuisia valjakkokilpailuja, niin yksilö-, pari-, kuin nelivaljakossakin. Molemmilla on myös vuosien kokemus valjakkovalmentamisesta ja se onkin molempien intohimo oman kilpailemisen lisäksi. Kaiken muun hauskuuden lisäksi tämä päättäväinen pariskunta pyörittää rautaisella otteella tallin muita työntekijöitä ja hevosten arkirutiinia.\nOnko sinulla valjakkotalli, jonka haluaisit linkkilistallemme? Ota yhteyttä, niin laitetaan tallisi listalle!\nUlkoasu © M Layouts | Taustakuva © Halloughton Hackneys


Elämää Onnenpähkinässä: Hiihtämässä\nLähettänyt Elämää Onnenpähkinässä klo lauantaina, tammikuuta 25, 2014\nBlack Rose 25 tammikuuta, 2014 20:00\nVarmaanhan tuo hiihtäminen tekis hyvää sielulle ja ruumiille...en ees muista milloin oon viimeksi ollu suksien päällä :)\nElämää Onnenpähkinässä 25 tammikuuta, 2014 20:28\nHeh, edellinen hiihtokertani oli vuonna 2002 Rukalla :-) Joten pikkasen ruosteessa hiihtotaitokin.\nAnniK 25 tammikuuta, 2014 20:48\nKyllä se kunto siitä rupeaa kohoamaan kun vaan ahkerasti sivakoit :)\nElämää Onnenpähkinässä 26 tammikuuta, 2014 12:28\nEi hiihtämisestä mitään tapaa tule :-)\nIrma 25 tammikuuta, 2014 21:29\nKivoja hiihtokuvia, kyllä kunto siinä pian nousee. Tänään oliki kiva hiihto keli jos vaan lunta riittää:)\nTuokin latu on tehty tykkilumesta.\nMaarit K. 25 tammikuuta, 2014 21:35\nHiihtäminen on ihan kivaa, kun on kunnon välineet ja voitelu kunnossa. Jäällä aurinkoisena tuulettoman päivänä on ihana suksia! Ja kyllä siinä hiihtämisessä kropan saa kipeäksi paikasta jos toisestakin, eli eikös se kunto silloin kasva?!! ;D\nElämää Onnenpähkinässä 26 tammikuuta, 2014 12:32\nNuo ovat Peltosen nanogrip-sukset, joten ovat huolto- ja voiteluvapaat.\nTylsä Mörökölli 26 tammikuuta, 2014 09:17\nTäällä on vielä liian vähän lunta tuohon touhuun. Ja tämän päivän korvamatokin tuli juuri saatua...eilen oli samaa sarjaa. Helei, helei, mäen harjalle vaan.....Mukavia hiihtohetkiä sulle!\nElämää Onnenpähkinässä 26 tammikuuta, 2014 12:33\nTykkilumesta tehty latu, Lammilla :-)\nVilma 27 tammikuuta, 2014 07:37\nNyt onkin kiva ulkoilla, kun kovimmat pakkaset ovat hellittäneet. Tosin lunta ei ole, mutta sinä olet sitä löytänyt jostain.\nElämää Onnenpähkinässä 27 tammikuuta, 2014 10:37\nTykkilumesta tehty latu. Luonnon lunta liian vähän hiihtämiseen, muuten kyllä ihan tarpeeksi :-)


Nettivideolla potkiva vartija myöntää pahoinpitelyn - MTVuutiset.fi\nNettivideolla potkiva vartija myöntää pahoinpitelyn\nJulkaistu 27.11.2006 17:02 (Päivitetty 01.12.2006 08:28 )\nVain toisen vartijan epäilyt siirtyvät syyteharkintaan, sillä poliisi katsoo, ettei toinen vartijoista käyttänyt tilanteessa liikaa voimaa.\nNettivideolla nuorukaista potkiva vartija on myöntänyt kuulustelussa syyllistyneensä pahoinpitelyyn.\nVideon kuvasi ohikulkija kännykällään Helsingin Kontulan ostoskeskuksen kävelysillalta. Lokakuun alun yönä kuvatulla videolla näkyy, miten kaksi vartijaa ottaa nuoren miehen melko kovaotteisesti kiinni. Kun mies on jo maassa, toinen vartijoista potkaisee tätä vielä muutamia kertoja kylkeen.\nTapahtuman kuvannut silminnäkijä laittoi videon internetin YouTube-sivuille, jonne kuka tahansa voi laittaa kuvaamaansa materiaalia. Tämän jälkeen poliisilaitoksen palautepostiin ilmestyi viesti videosta. Samankaltainen viesti lähetettiin monien toimitusten sähköposteihin.\nKomisario Ilkka Juola sanoo, että tapauksen esitutkinta on paketissa ja pöytäkirjat lähtevät syyttäjälle.\nPoliisi on kuullut jutussa kuvaajan lisäksi toista henkilöä, joka on myös nähnyt yöllisen tapauksen. Aluksi molempia vartijoita epäiltiin pahoinpitelystä, mutta vain toisen epäilyt siirtyvät syyteharkintaan.\n- Pidämme toista vartijaa tapahtumassa todistajana, Juola sanoo.\nPoliisi katsoo, ettei toinen vartijoista käyttänyt tilanteessa liikaa voimaa.\nUhriakin epäillään pahoinpitelystä\nMyös vuonna 1984 syntyneen vartijan uhria epäillään pahoinpitelystä. 26-vuotiaan uhrin epäillään Juolan mukaan pahoinpidelleen naisystäväänsä ennen vartijoiden saapumista.\n- Tapahtumat lähtivät liikkeelle siitä pahoinpitelystä, josta 26-vuotiasta epäillään. Vartijat tulivat tekemään hänen kiinniottoaan.\nJuola sanoo, että pariskunta oli ilmeisesti tulossa ravintolasta. Matkalla heille syntyi riitaa ja 26-vuotias kävi naisystäväänsä käsiksi.\nVartiointiliike FPS Security Oy teki videon julkaisun jälkeen tapauksesta tutkintapyynnön poliisille. Yritys myös vapautti vartijat työtehtävistään ja kielsi heitä tulemasta yrityksen vartioimiin kohteisiin. Poliisi on peruuttanut pahoinpitelystä epäillyn miehen vartijakortin väliaikaisesti.\nYrityksen toimitusjohtaja Petri Miettinen kertoi STT:lle, että pahoinpitelystä epäillyn vartijan työsuhde irtisanotaan. Toinen vartija saa jäädä yritykseen töihin, mutta hänelle katsotaan muita tehtäviä.\n- Tämä on ollut hänelle raskas prosessi. Neuvottelemme yhdessä siitä, mitä hän haluaa tehdä ja mitä voimme hänelle tarjota, Miettinen sanoo.


Mursumiesten heimot (Tulen ja Jään Laulu) - Karriviki\nMursumiesten heimot (Tulen ja Jään Laulu)\nMursumiehiksi kutsutut heimot asuvat Jäätyneellä rannikuolla vuoriston länsipuolella. Sieltä käsin nämä villit tekevät ajoittain ryöstö- ja valloitusretkiä rannikkoa pitkin ja Maitoveden jokea ylös joskus jopa Länsivartiolle ja Muurille asti. Toisinaan kerrotaan myös tarinoita siitä, että yksittäiset Viikatekiven heimon talot tai jopa Länsivartion maiden asukkaat olisivat päässeet sopimukseen Mursumiesten kanssa ja kävisivät tuottavaa vaihtokauppaa erilaisilla jäätyneen rannikon tuotteilla.\nUlkoisesti Mursumiehet vaikuttavat hyvin primitiivisiltä. Heidän vaatteensa ja veneensä on tehty nahkoista, eikä heillä juurikaan ole metallia. Aseet, käyttöesineet ja koristeet ovat puusta tai luusta tehtyjä. Heimojen naisia tai lapsia nähdään harvoin. Mursumiesten kieli on kurkkuäänteitä täynnä olevaa murahtelua ja täysin tuntematonta Muurin eteläpuolen ihmisille. Työkalujen ja aseiden koristelujen perusteella koirat ja peurat ovat heidän parissaan erityisen arvostettuja eläimiä. Ihmisen tai eläimen luusta tehtyjen sotanaamioiden lisäksi joillakin korkea-arvoisilla Mursumiehillä on nähty koirannahkaisia tai hirvensarvilla koristeltuja hattuja. Koirankarvaa tai hirven sarvia ei kuitenkaan ole koskaan nähty samassa esineessä.\nYleistä kuvaa Mursumiesten primitiivisyydestä rikkoo kuitenkin heidän ilmiselvä tekninen taitavuutensa erilaisissa käsitöissä. Lähes jokainen Mursumiesten soturi kantaa mukanaan luusta ja puusta taitavasti veistettyä varsijousta, jonka kaari on huolella sarvesta ja jänteistä kasattu. Samalla tavoin myös heidän kanoottinsa on nahkasta ja luusta niin huolella punottuja, että ne kestävät meren rantoja myöten melomista isommallakin aallokolla. Silti kanootit ovat niin kevyitä, että jopa yksinäinen mies voi kantaa päänsä päällä kahdeksan miestä vedellä kantavan sotakanootin.\nKaupankäynti Mursumiesten kanssa on niin harvinaista, että siitä on vaikea saada selkeää kuvaa. Ilmeisesti kuitenkin joissain tapauksissa Mursumiesten kanootit ovat rantautuneet avoimesti ja hyökkäämisen sijasta tarjoutuneet vaihtamaan mursunhampaita ja meripihkaa kankaisiin ja metalliin.\nMursumiehet liikkuvat yleensä nahasta punotuilla kanooteilla, joihin mahtuu kolmesta kahdeksaan miestä aseineen. Länsivartion lähialueella tavatut seurueet ovat lähes poikkeuksetta ryöstöretkellä, joten miehillä on mukana hylkeennahkaisten vaatteidensa lisäksi luusta tehtyjä sotanaamioita, luukärkisiä keihäitä, puisia sotanuijia ja taidokkaasti luusta ja puusta tehtyjä varsijousia. Keihäiden ja nuolien kärjet ovat yleensä kapeita ja niihin on veistetty terävä sahalaita, joka vaikeuttaa niiden irrottamista haavasta. Vain harvoilla ja valituilla sotapäälliköillä on metallisia veitsiä tai miekkoja.\nKoska Mursumiesten iskujoukot liikkuvat kevytrakenteisilla kanooteilla eivät he kykene kuljettamaan mukanaan karjaa tai muuta raskasta omaisuutta, vaan ryöstäjien tähtäimessä ovat metalliesineet, korut ja kankaat. Tyypillisesti Mursumiehet pyrkivät väijyttämään yksinäisiä liikkujia tai pieniä seurueita. Väijytyksen onnistuessa aikuiset surmataan ja riisutaan kaikesta omaisuudesta. Usein myös ruumiita on häpäisty viiltelemällä niitä ja leikkaamalla ruumiiden raajat irti. Mursumiesten tiedetään vieneen mukaanaan joskus myös eläviä lapsia.\nRetrieved from "https://www.kurry.fi/viki/index.php?title=Mursumiesten_heimot_(Tulen_ja_Jään_Laulu)&oldid=3594"


drogher - Harrastus 2020\nMiten tehdä rahaa vähittäiskaupan muodossa Drohery\nDrogi-vähittäiskauppa kehittyy Venäjällä nopean liikevaihdon markkinoiden yleisten kanonien (FMСG) mukaan. Tämä segmentti toimii muiden kuin elintarvikeryhmien kanssa ("non food") ja muodostaa sen tuloksen aktiivisen raaka-aineen liikevaihdon ja alhaisen korotuksen kustannuksella. Analyytikoiden mukaan vuonna 2016 Drogeri-formaattien varastojen pulaa Venäjällä oli noin 60 prosenttia. Vuodesta 2017 tilanne ei ole muuttunut paljon. Eli se on itse asiassa vapaat markkinat, jotka voidaan aloittaa kehittymään juuri nyt. Ja yksittäisen myymälän käynnistämistä koskevan hankkeen toteuttamiseen riittää 5-7 miljoonaa ruplaa.\nDroheri-myymälät ovat eurooppalaista kaupankäyntiä nopeammin myytävien ei-elintarviketuotteiden kaupassa. Tämä tuoteryhmä sisältää:\npuhdistus, pesu, koristelu, aromi, vaatteet ja jalkineet;\nEuroopan myymälät jakavat myös 15-20 prosenttia ravintolisiä ja lääkkeitä koskevasta alueesta, jotka eivät vaadi lääkärin määräämistä. Venäjän verkostoissa se on yksinomaan apteekkiala. Nykyään apteekit laajentavat lääketieteellisiä ja koristeellisia kosmetiikkatuotteita, henkilökohtaisen hygienian tavaroita, mutta tämä on enemmän apteekkitoimintaa, joka on Venäjän todellisuudessa erilainen kuin muu vähittäiskauppa (ks. Apteekkien avaaminen).\nKaupan ala ei saa olla suuri: 100 - 250 neliömetriä. Samaan aikaan, koska Drogerie-formaatti on itsenäinen myymälä, myyntialue on jaettava vyöhykkeisiin ottaen huomioon kauppatavaraa. Kaikkein halvin ja tehokkain tapa jakaa ostosräkit ja diat.\nLääkekauppa koostuu tuotteista, jotka ovat suosittuja keskimmäisessä hintasegmentissä, tuotemerkkeissä ja omassa tuotannossaan. Tietenkin vain suuret verkot voivat varautua tuotantoon, joka tekee sopimuksia valmistajien kanssa ja saa oman tuotteensa tuotantoon. Tällaisten tavaroiden hinta on huomattavasti alhaisempi, koska vähittäismyyjä ei tarvitse maksaa valmistajaa tavaramerkkiään varten.\nYleensä myyjän omien tuotteiden hinnat ovat alhaisimmat verrattuna muiden tuotemerkkien vastaaviin. Mutta eurooppalaisessa käytännössä on paljon esimerkkejä, joissa omiin tuotteisiin erikoistunut kauppias myytiin suuresti ostajien keskuudessa, ja näin ollen myymälät nostivat hintoja ja tulivat johtaviin hintaehdotuksiin.\nOn hyödyllistä lukea, kuinka avaat kotitalouskemikaaleja. Tilojen ja laitteiden valinta, alueen muodostaminen ja talousarvion suunnittelu.\nKuka työskentelee Venäjän huumemarkkinoilla\nVuodesta 2017 lähtien Venäjällä on 96 huumeidenkäyttäjää. Suurin:\nNämä ovat muita verkkoja, jotka avaavat markkinoita Venäjän federaation eri alueilla ja kehittävät aktiivisesti franchise-verkoston kautta (katso, mikä on franchising).\n"Rainbow Smile" on Pietari-projekti, joka on toiminut vuodesta 2007 lähtien. Verkosto tarjoaa asiakkailleen standardi Venäjän drogerie tuotevalikoima, mukava ostosmahdollisuudet, laadukasta palvelua ja internetpalvelu tilasi tavaroita.\nSpectrum-verkko, Watsons-konserniin kuuluva maailmankuulu Drogeri-projekti, on myös Pietariin ja on toiminut vuodesta 1994. Nykyään Spectrumilla on yli 90 myymälää Venäjällä, jotka myyvät tunnettujen maailman brändien tuotteita: Procter ja Gembel, Colgate, Palmoliv, L'Oreal ja muut.\nMoskovan yritys "Southern Yard" edistää saman nimisen Drohery-myymälän verkostoa. Southern Yard on toiminut vuodesta 1991 eikä vain Moskovan alueella, vaan myös Samarassa, Nizhny Novgorodissa, Saratovissa jne. Verkostolla on oma verkkosivusto ja on valmis tekemään yhteistyötä venäläisten drohteri-tuotteiden tuottajien kanssa sekä vähittäiskaupan tilaajille. On hyödyllistä oppia avaamaan franchiseesi kaupungissa.\nMiten avata Drogeri-myymälä\nOttaen huomioon, että se on kauppoihin perustuva huumekauppa, voimme päätellä: on hyvin vaikea käynnistää tällaista hanketta itse. Alhainen marginaali, hienostunut logistiikka, kilpailu vilkkaalla verkkoliiketoiminnalla - kaikki tämä vaikuttaa negatiivisesti uuden yrityksen voittoon. Voit avata myymälän, jos yrittäjällä on aluksi pääsy:\nkannattavissa sopimuksissa tavarantoimittajien kanssa;\ntuotantokapasiteetti omien tavaroiden valmistukseen (STM);\nliikenne- ja varastologistiikan kehittyneisiin järjestelmiin.\nKaikki tämä voidaan saada vain työskentelemällä suuren vähittäismyyntiverkoston kanssa. Myös verkot ovat kiinnostuneita yhteistyöstä pienyritysten kanssa. Kirjaimellisesti jokainen venäläinen elinkeinonharjoittaja laajentaa verkkoa. Mitä enemmän myyntipisteitä, sitä suurempi liikevaihto ja sitä suurempi voitto. Siksi, jos yrittäjä aikoo avata Drogerie markkinoille, ensimmäinen asia, hän olisi analysoitava markkinoille franchising drogerie-kauppiaat (ks. Kuinka valita oikea franchising).\nYleinen luettelo alueellisia kumppaneita koskevista vaatimuksista:\nhuoneen rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa, jossa on pääsy ostoskadulle (aulan pinta-ala 100-250 m²);\nhalukkuus oppia ja noudattaa franchisenantajan liiketoiminnan standardeja;\nkertakorvaus - noin 1 miljoonaa ruplaa;\naloituspääoma 5-7 miljoonaa ruplaa;\nkuukausimaksuja 3% liikevaihdosta.\nPörssissä franchising-yhtiö saa sopimuksia, tuotteita, kaupankäynnin laitteita, kirjanpitojärjestelmiä, kuljetuspalveluja ja monia muita liiketoiminnan työkaluja, jotka ovat välttämättömiä menestyksekkään aloittamiseksi omalla vähittäiskaupassasi.\nKeskimäärin joukkoliikennemyymälän käynnistämishanke vaatii noin 7 miljoonaa ruplaa. Tämä raha riittää korjauksiin, laitteisiin, henkilökunnan koulutukseen, tavaran täyttämiseen tavaroilla ja markkinointikampanjalla.\nTällaisten myymälöiden takaisinmaksuaika on noin kolme vuotta. Drogeri Retail LLC: n (Rainbow Smile -verkoston omistajan) mukaan myymälän alueen myyntivoiton neliömetri on 20 tuhatta ruplaa kuukaudessa. Toisin sanoen 100 neliömetrin huoneistokaupalla on 200 tuhatta ruplaa kuukaudessa. Vuotuinen voitto on noin 2,4 miljoonaa ruplaa.\nOn hyödyllistä lukea, kuinka voit avata Kaupunkien Fix Price -myymälä. Franchising-vaatimukset, franchising-ehdot ja tulojen suunnittelu.\nHuomaa: ilmaisia franchiseja aloittelijoille. Suosituimmat franchising-tarjoukset kaupalle ja palveluille.\nRuokakaupan menestys riippuu pääasiassa siitä, kuinka paljon kannattavaa tilaa on valittu sen avaamiseksi. On parasta järjestää tällainen vähittäismyyntipaikka pienelle huoneelle yhdellä asuinalueiden pääkaduista. Tämän myymälän säännölliset asiakkaat ovat läheisten talojen asukkaita. Mitä enemmän taloja alueella, sitä nopeammin yritys maksaa ja järjestäjä voi suunnitella seuraavan myymälän avaamista.\n-lainauksetJosé Placido Domingo Emblem (s. 1941) on espanjalainen oopperalaulaja, yksi suurimmista.Kiinalainen palatsi, palatsin helmi ja puistomuseo "Oranienbaum", osa Go.Tänään teemme suklaa liukusäätimellä, jossa on liukuva elementti.


Miten aloitan ratsastuksen – Ponipiha\nMiten aloitan ratsastuksen\nHaluatko aloittaa ratsastuksen, mutta et ole varma, mistä pitäisi lähteä liikkeelle? Ei huolta, sillä tämä harrastus sopii kaikenikäisille, eikä sen aloittamiseen ole ikärajaa. Vaikka siis löytäisit kiinnostuksen vasta aikuisena, sinulla on hyvä mahdollisuus tehdä siitä hauska harrastus itsellesi. On tietysti hyvä, että etsit hieman tietoa etukäteen ja tutustut lähelläsi oleviin talleihin, mutta muuten sinut kyllä opastetaan alkuun, kun lähdet kursseille mukaan. Lähde siis rohkeasti uuteen seikkailuun ja löydä itsellesi mukava tapa viettää vapaa-aikaa. Katsotaan seuraavaksi, minkälaisia vaihteita sinun tulee käydä alkuun läpi.\nEnsimmäiseksi valitse itselle sopiva talli, joka on Suomen Ratsastajanliiton hyväksymä ratsastuskoulu. Uudelle harrastajalle sopivat ihan ensimmäiseksi alkeistunnit, jossa sinulla ei tarvitse olla tietoa etukäteen, vaan kaikki opetellaan. Kurssilla käydään läpi tallissa tehtäviä töitä ja hevosen hoitamista. Alkeiskurssin ikäraja on monesti seitsemän vuotta, mutta ylärajaa ei aseteta. Joillakin hevostalleista on lapsille alkeistunteja ja aikuisille omat alkeistunnit.\nHeti ei tarvitse ostaa omia varusteita, verkkarihousut, kumpparit tai kengät, joissa on vähän korkoa. Tallilta saa lainattua kypärää. Jos ratsastuksesta innostuu, niin sitten on hyvä hankkia omia varusteita, kypärä ehdottomasti, ratsastus saappaat, hanskat (mutta ei pakolliset), turvaliivit ja ratsastushousut. Tallipukeutumisessa on hyvä välttää kaikkea, mikä voi tarttua, kiristyä tai jäädä kiinni. Jätä suosiolla roikkuvat kaulahuivit isot korut ja huput pois. Myös pitkät hiukset pitää laittaa ponnarille. Ratsastustuntien hinnat vaihtelevat tallista, tuntimuodosta, ja paikkakunnasta riippuen 25-60 euroa. Yksityistunti maksaa perustuntia enemmän, mutta niiden aikana on parempi mahdollisuus edetä nopeammin. Ne voi myös hyvin sovittaa omaan aikatauluun, ainakin paremmin kuin yleiset tunnit.\nHyvä muistaa, että saavut jonkin aikaa ennen kurssin alkua tallille, esimerkiksi puoli tuntia on hyvä aika. Hevoset tulee laittaa valmiiksi ratsastustuntia varten ja se on osa ratsastustuntia. Ennen ratsastustunnin alkua hevonen harjataan ja laitetaan kuuluvat varusteet hevoselle. Satula, suitset ja jalkoihin suojat. Kun tunti vihdoin alkaa, hevoset asetetaan kentälle seisomaan vieretysten. Kun tämä on valmis, ratsastajat menevät oman hevosensa luokse ja nousevat varovasti selkään. Kun teet tätä vaihetta, muista aina varmistaa, että jalustimet on asetettu oikein ja niiden pituus on sinulle hyvä. Ja kun olet nousemassa, kiristä aina satulavyö.\nKurssit ensimmäinen tavoite on aloittaa ratsastaminen rauhassa kenttää ympäri, jotta hevonen tottuu siihen ja on valmis seuraaviin haasteisiin. Alkuverryttely on tärkeää myös hevoselle, joten ole kärsivällinen sen kanssa. Joskus myös ravaaminen on osana sitä, mutta se tulee vasta myöhemmin eteen. Sen harjoittelu tapahtuu lyhyissä osissa ja alkuun tietysti taluttajan kanssa. Kaikki tunnit suunnitellaan aina ratsastajien oman tason mukaan. Tuntien painopiste on aina erilainen, sillä opeteltavaa on paljon. Laukka on yksi asia, joka tulee opetella, mutta myös puomiharjoittelu on tärkeää. Hevostallin lähettyville olevassa maastossa ratsastus tulle myös myöhemmin mahdolliseksi, kun hallitset hevosen. Lopuksi tunnin päätyttyä on tietysti venyttelyä ja tunti loppuu samaan asetelmaan, kuin mistä se alkoi.\nUsein kuulee, että onko ratsastus turvallista? Kun toimit eläimen kanssa yhdessä, siihen liittyy aina tiettyjä riskejä. Aloitteleva onkin hyvä valita Ratsastajanliiton jäsentalli on siitä hyvä paikka, että sen hevoset ovat tottuneita kaikenlaisiin ihmisiin ja taitoihin. Kurssin vetäjä päättää hevosen ratsastajan omaan tasoon nähden ja pitää huolta kaikkien turvallisuudesta. Hevonen on tietysti vaistojen varassa toimiva eläin ja rauhallinenkin yksilö pelästyy yllättäviä tilanteita. Sen selästä voi myös tippua. Usein miten putoaminen on vain tömähdys, eikä mitään vakavaa satu. Kuitenkin on tärkeää olla valppaana.\nKun olet päättänyt, että haluat aloittaa ratsastuksen, on hyvä tietää, että se on erittäin monipuolinen harrastus. Tallilla riittää tehtävää, joka on päivittäistä puuhaa. Yleensä sinun tulee osallistua hevosten hoitoon ja valmisteluun aina ennen harjoittelua. Tämä on tietysti hyvä mahdollisuus, sillä hevosten kanssa toimiminen on tutkitusti rentouttavaa. Ratsastus on tietysti urheilulaji, mutta sitä ei tarvitse ottaa vakavasti, vaan se voi olla virkistävä harrastus. Hyvinvoiva ratsastaja jaksaa paremmin ja oppii helpommin!\nEdellinenEdellinen post: Afrikan hevosurheilu\nTyöhevonen on harvinaisuus nykyään\nMiniatyyrihevonen, kuin kutistettu ratsu\nRatsastus on loistavaa terapiaa\n© 2021 Ponipiha