Tahdon Asiat: hyvää huomenta vapaapäivä\nTaas on maanantai ja mä istun taas yöpaidassa tässä koneella. Kello on kohta yksitoista. L lähti töihin joskus ennen kukonlaulua ja me M:n kanssa heräiltiin poikien huoneesta kuuluviin leikin ääniin vähän ennen yhdeksää. Silmissä painaa vielä väsymys neljän päivän työputkesta ja sylissä istuu tutusti Koira. Työviikonloput menee nopeesti. Aamulla on muutama hassu tunti aikaa ja sit pitää jo mennä. Oltiin me tosin lauantaina naapurin tytön kolmeveebileissä.\nmelkoinen kaakku kolmevuotiaalle... myös ruusut ja rusetti oli sokerista\nPäivän aamiaistarjoilut on edelleen levällään, K:n ja M:n maapähkinävoileipien muruset ja O:n munakokkelin jämät, tiskikoneen sentään tyhjensin aamiaista laittaesani. Soitan ja varaan lapsille kiipeilyajan huomiselle, kesän viimeinen vähän erityisempi huvitus. Kirjoitan M:n rehtorille sähköpostin jossa kyselen tytön sijoituksesta syksyksi; onko opettaja jo tiedossa? Onko meidän mahdollista tavata erityisopen ja open kanssa ennen koulunalkua? Olkkarissa K hyökkää M:n kimppuun M:n ärsyttäessä ja muistan ettei jannu ole saanut vielä lääkettään. K saa lääkkeensä, lähtee yläkertaan rauhoittumaan ja M ja O jatkavat olohuoneessa legokaupungin rakentamista. Olohuoneesta kuuluu kaksikon kikatus. Tasan kaksi viikkoa koulunalkuun.\npilvenpiirtäjäkaupunki - Bellevue\nSivuhuomautuksena totean ettei meillä varsinaisesti jaella jäähyjä. K saa tulla takaisin alakertaan kun kokee olevansa valmis, ja se menee sinne yläkertaan rauhoittumaan myös ihan itsenäisesti, ilman kapinaa tai vastustelua. Se lukee huoneessaan kirjan tai kaksi, leikkii hetken ja palaa mukaan vähän paremmalla mielellä. On niitä joskus kannettukin rauhoittumaan, keskimäärin se on edelleen M joka tarvitsee apua tähän siirtymään.\nTuijotan seinällä olevaa kalenteria ja mietin että sinne pitäis ripotella M:n sosiaalistentaitojen ryhmä, psykologikäynnit ja jalkapalloharkat. Muistan että mulla on perjantaina seurantakäynti lääkärissä ahdistuslääkityksestä. Neljä viikkoa takana ja vointi on kohentunut ihan valtavasti. Maailma on taas saanut takaisin järjellisemmät mittasuhteet.\nTänään on L:n synttärit. Me leivotaan lasten kanssa suklaakakku, kaupasta pitäis vielä hakea skumppaa ja kukkia – kukat on mulle. Lapset haluaa askarrella kortteja. Lahja ostettiin jo viimeviikolla ja se odottaa autotallissa iltaa. L on luvannut karata töistä aikaisemmin. Hyvä niin, se on tehnyt töitä jo seitsemän päivää putkeen, ympäripyöreitä päiviä. Joskus mietin miten se jaksaa, mutta kyllä se kovasti väittää jaksavansa, ja onhan meillä lokakuussa taas viikko lomaa.\nPosted by Muusa Liinpaa at 11.15\nLabels: ahdistus, arki, elämä, kahvi, Koira, lauma, lego, leikki, lääke, M:n koulu, terapia\nEmppu 18. elokuuta 2014 klo 12.05\nHeippa, saako kysyä, onko teidän lapsilla suomenkieliset nimet?:) Pakko ei ole vastata, jos kysymys on liian uteleva!\nYksis 18. elokuuta 2014 klo 13.34\nKiitos Emppu! Meidän lapsilla on kai lähinnä ruotsinkieliset nimet. Mun äidinkieli on ruotsi ja niminä ne sopii mukavasti kaikkiin kolmeen kieleen.\nAnonyymi 18. elokuuta 2014 klo 21.18\nMitä L tarkkaan ottaen tekee työkseen? Olen käsittänyt, että ainakin jotenkin tietotekniikka liittyy asiaan. Miksi työpäivien pitää olla niin pitkiä ja vapaa päiviä hänellä on niin vähän? Eikö olisi jotain muita vaihtoehtoja ratkaista asiaa? Kuulostaa pitkällä tähtäimellä aika kuluttavalta.\nYksis 19. elokuuta 2014 klo 8.34\nL:n työ on projektiluontoista ja just nyt ollaan siinä kohdassa missä tehdään töitä melkein yötäpäivää... kun niillä täällä on palaveri kahdeksalta illalla istuu siinä samassa kokouksessa myös ihmisiä Euroopasta aamuyöllä. Kyllä se sit taas helpottaa ja töitä tehdään taas vähemmän :) Kiitos huolenpidosta!\nAnna R 19. elokuuta 2014 klo 21.06\nTäälläkin kello 20 ja mies istuu makuuhuoneessa palaverissa Intiaan. Osa palavereista on esim. 23.00-00.00. Usa:ssa on erilainen työkulttuuri ja työ on luonnollinen osa muuta elämää. Suomessa voivotellaan enemmän työn määrää. Ei ihmekään, että ihmiset uupuvat Suomessa töihinsä.\nJaa, uupuuko ihmiset työssä Suomessa jotenkin enemmän kuin USA:ssa? En ole ilmiötä havainnut. Voisiko kyse olla myös kulttuurieroista? USA:ssa lienee small talk-kulttuuri vallalla ja ehkä puhutaan helpommin iloisia ja pinnallisia juttuja työpaikoilla eikä niinkään esim pureta huolia, jos joku huolettaa tai rasittaa. Suomessa taas ihmiset kertovat ehkä rohkeammin aidoista tunnoistaan, jos joku juttu nyppii.\nTosin itse olen ollut tekemisissä Suomessa paljon sellaisten ihmisten kanssa, jotka ovat innostuneita työstään ja motivoituneita siihen. Heillä on myös noin 8 tunnin työaika päivittäin , joten vapaa-aikaa jää harrastaa kaikkea kivaa yksin ja perheen kanssa. Nämä eivät kyllä vaikuta työhönsä uupuneilta kuten itsekään en ole työhöni uupunut.\nSuomessa taitaa kuitenkin olla paljon arvostusta myös vapaa-aikaa ja harrastuselämää kohtaan. Moni täällä pitää myös tärkeänä olla paljon läsnä lastensa ja puolisonsa elämässä. En pitäisi sellaista arvo-ja asennemaailmaa uuvuttavana. Ennemminkin virkistävänä ja voimaannuttavana.\nIhmiskeholla ja mielellä on myös rajansa ja ihan tieteellisten tutkimusten mukaan on terveellistä että lepo- ja virkitysaikaa sekä aikaa unelle on kunnolla. Jatkuva kiire ja univelka sairastuttaa.\nKyllä ne Suomenkin uupujat ovat lähinnä työnarkomaaneja sekä tylsiin suoritustason töihin joutuneita puurtajia. Kyllä täällä yleisesti ottaen voivat kivasti ne, joilla on mielekäs, kohtuupituinen työaika (esim 8 tuntia päivässä) ja mukavasti vapaa-aikaa perheen parissa ja harrastuksissa. Suomessa arvostetaan sitä, että on aikaa toteuttaa itseään ja nauttia elämästä, muustakin elämästä kuin työelämästä.\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 4.53\n"Kaikkeen tottuu", sanoi pässi, kun päätä leikattiin. Työskentelykulttuuri USA:ssa alkoi enemmänkin kiinostamaan ja päätin lukea lisää aiheesta. Löysin kiintoisan artikkelin, johon linkkiosoite alempana.Artikkelinkin mukaan USA:ssa tosiaan painetaan töitä paljon enemmän esim Suomeen verrattuna. Lomia on tosi vähän ja kaikki totutetaan tähän tyyliin. Artikkeli on ajalta, jolloin USA:n työttömyysluvut olivat vielä pienemmät. Nyt, kun taloustilanne siellä on huono ja työttömyys lisääntynyt, töissä olevilla on ilmeisesti entistäkin suurempi paine tehdä pitkiä päiviä, jolloin ylitöistä ei kuitenkaan edes yleensä saa korvauksia. Irtsanominen on USA:ssa näemmä helppoa, joten jos ei paina hommia niska limassa kuten muutkin, niin päätyy helposti työttömäksi,uusia töihin tulijoita kun riittää.\nMeininki ei kuulosta minusta järin houkuttelevalta.\nYksis 20. elokuuta 2014 klo 9.37\nMatilda. Kuinka paljon ihan oikeasti tiedät amerikkalaisesta työkultturista? Monellako työnantajalla olet täällä työskennellyt? Kuinka monessa ammatissa? Entä kuinka monessa työpaikan kahvipöytäkeskustelussa olet ollut mukana?\nJos katson Eurooppaa kokonaisuutena, laitan kaikki maat samaan purkkiin ja ravistan. Sekoitan kaikki maat, ammatit, työnantajat, työehtosopimukset ja vielä ihmisluonteetkin, lienee mahdollista että saatan vetää aika mielenkintoisia johtopäätöksiä niin suomalaisista kuin suomalaisesta työympäristöstäkin. Eikö?\nL tekee työtä asiantuntijatehtävissä ja on käytännössä yrittäjä. Miltä yrittäjän lomailutilanne näyttää Suomessa? Silloin kun hän vielä oli ison yrityksen palveluksessa, oli vuosittain palkallista lomaa 5 viikkoa. Sitä edeltävällä työnantajalla L:llä oli lomaa 5 viikkoa ja sitä edeltävällä 4. Lasten syntyessä L on myös saanut kuukauden palkallisen isyysloman.\nItse teen osa-aikatyötä sairaalassa ja saan erillisen korvauksen niin ylityötunneista, juhlapyhistä kuin iltatyötunneistakin. Minulla on palkallista lomaa 3 viikkoa vuodessa kun viikoittainen työaika on noin 24 tuntia viikossa. Jos tekisin 40 tuntista työviikkoa saisin lomaa sen 5 viikkoa vuodessa.\nL on koko työuransa tehnyt työtä jota ei voi sitoa siihen perus 8-16 aikatauluun. Palavereja oli myös aikanaan Suomessa asuessa kummallisiin aikoihin ihmisten kokoontuessa samaan puheluun ympäri maailman. Vastaavasti mun työnteko on aina sisältänyt työvuorolistan ja edeltä määritellyt työajat.\nMitä kahvipöytäkeskusteluihin tulee niin omalta osaltani voin todeta että jo koulubussipysäkillä tulee täällä keskusteltua syvällisemmistä ja vakavammista asioista kuin työpaikallani Suomessa puhuin ikinä. Tiedän toisen äidin reumadiagnoosista, yhden masennuksesta, kolmannen avioerosta, neljännen siskontytön raiskauksesta ja vastaavasti ne kaikki muut tietää mun hiustenlähdöstä ja ahdistuksista. Sama pätee työoaikalle. Yhdessä täytetään kolleegan avioeropapereita ja ostetaan toiselle autoa. Pohditaan kolmannen kolleegan lapsen ongelmia ja mun lasten koulusysteemejä.\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 12.20\nEi tarvitse asua jossain maassa, jotta voi perehtyä kyseisen maan työ-ja loma-aikoihin perehtymällä esim juuri tilastoihin ja tieteellisiin katsauksiin ja asiantuntija-artikkeleihin aiheesta. Yliopistolla opiskellessani olen tottunut käyttämään tilastoja ym lähdemateriaalina ja myös harjoittamaan lähdekritiikkiä.\nYhden ihmisen kertomus siitä, miten pitkiä lomia hänellä tai hänen miehellään on joskus ollut, ei ole tilastollisesti merkittävä tieto. Ei siitä voi päätellä yhden maan tilannetta.\nOlen toki huomannut jo aiemminkin, että katsot asioita kovin subjektiivisesta vinkkelistä. Jos jotain USA: epäkohtaa ihmetellään tai nostetaan tarkasteluun, aloitat helposti puheen siitä, että "meidän asuinalueella on kuitenkin paremmin, mun tutuilla ei ole kyllä tämmöistä ongelmaa ym vastaavaan tyyliin.\nMonet ihmiset ajattelevat asioita hieman laajemmasta näkökulmasta. Se nyt vaan on fakta (jonka voi tarkistaa tilastoistakin), että USA:n työskentelykulttuuri eroaa rankasti suurimmasta osasta muita länsimaita ja esim juuri Suomesta. Vaikka juuri sinun miehesi olisi joskus saanut pitkiäkin loma-aikoja, se on kuitenkin tilastollisesti USA:ssa harvinaista kuten esim tilastokeskuksen artikkeleista käy ilmi.\nYksis: Kuinka paljon ihan oikeasti osaat objektiivisesti tarkastella suurempia kokonaisuuksia kuin teidän oma lähipiirinne ja lähiönne? Kuinka paljon ihan oikeasti olet pohtinut eri yhteiskuntamallien ja erilaisten lainsäädännöllisten päätösten vaikutusta ihmisten hyvinvointiin?\nUSA on valtio. Suomi on valtio, Brasilia on valtio. Venäjä on valtio. Kiina on valtio. Intia on valtio. Eurooppa ei ole valtio.\nOlet ennenkin yrittänyt tuputtaa näkemystäsi siitä, että USA ja Eurooppa ovat rinnastettavissa kokonaisuuksina. Me eurooppalaiset emmekä me suomalaisetkaan niele tätä ajatusta noin vain. Ei ainakaan suurin osa meistä. USA:lla on tietty identiteetti ja asenneilmastonsa valtiona kuten on Suomellakin.\nAina, jos USA:n olojen kritiikki ei miellytä, ei kannattaisi vetäytyä piiloon oman kaupungin tai lähiön tai perhepiirin bunkkeriin. "Ei meillä noin..."\nIhmiset yleensä eivät autistisen epäempaattisesti ajattele vain sitä, miten itsellä ja omalla perheellä ja lähi-ihmisillä menee... Monia kiinnostaa valtion ja sen ihmisten laajempikin tilanne. Miten ihmisillä keskimäärin ja tilastollisestikin ottaen asiat menee. Miten kussakin maassa on asiat hoidettu, millainen arvomaailma siellä on ja miten se näkyy juuri esim työkulttuurissa, koulutusmahdollisuuksissa ja terveydenhoitomahdollisuuksissa. Monia ihmisiä, kuten minuakin, kiinnostavat myös laajemmat näkymät kuin yhden perheen tilanne.\nJotta asioista ei puhuttaisi vain mutu-tuntumalla voi asioita tarkastella myös tieteellisistä tutkimuksista, analyyseista ja tilastoista. Yhden perheen kokemuksista ei voi vetää kovin pitkällisiä johtopäätöksiä.\nSinänsä toki L:n nykyinen työskentelymäärä ja vähäiset vapaa-ja loma-ajat sopivat siihen kuvaan, jonka tilastot ja tieteellisetkin tutkimukset anatvat USA:n työkulttuurista. Yllä lainattu artikkeli on yksi erittäin valaiseva selostus maanne työkulttuurista, vaikka se ei kauniilta ehkä kuulostakaan.\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 12.46\nOlet asunut USA.ssa pitkään. Olit melko nuori, kun asuit Suomessa ja kävit täällä töissä. Keski-ikäiset ihmiset puhuvat usein eri tavoin ja eri aihepiireistä kuin nuoret lapsettomat ihmiset.\nLienee mahdollista, että se millaisia keskusteluja nuorena Suomessa asuessasi kävit kahvipöydässä kertoo enemmän sinusta itsestäsi silloin kuin silloin ympärilläsi olleista ihmisistä. Niin metsä vastaa kuin siihen huudetaan.\nNyt sinulla on enemmän elämänkokemusta ja paljon raskaitakin asioita takana ja haasteita lastesi terveydentilan takia ym. Ehkä sinussa on nykyään enemmän tarttumapintaa kuin nuorempana, Ehkä itsekin olet avoimempi ja inhimillisempi. Ehkä kerrot itse elämäsi kipeistä asioista ja ehkä siksi sinullekin kerrotaan.\nHyvä, jos USA ei ( enää?) olekaan se pinnallisen small talkin maa, jona monet ovat sen kokeneet ja josta useat sosiaalipsykologiset sekä kulttuurintutkimuksen merkkiteokset ovat puhuneet. Hienoa, jos sieltä löytyy aidoista tunnoista puhuvaa syvällistä seuraa.\nSuomi ei nyt kuitenkaan tietääkseni koskaan ole ollut small talkin luvattu maa. Ei minkään tutkimuksen mukaan. Piti sitä nyt sitten hyvänä tai pahana. Itse olen löytänyt Suomessa aina syvällisiä ja avoimia keskustelukumppaneita, työkavereita ja ystäviä, Ikävä kuulla, että sinulla ei ole niin hyvät muistot Suomen aikojesi työpaikkakeskusteluista. Mitä olen luonnettasi ja arvomaailmaasi blogiasi lukemalla seurannut, voin kuvitella, että USA onkin sinulle todellakin sopivampi paikka asua kuin Suomi. Täällä ei varmastikaan asu ihan niin paljon sinun kanssasi samanhenkistä porukkaa kuin nykyisessä kotimaassasi. Eipä siis ihme senkään puolesta, että nautit nykyisistä kahvipöytäkeskusteluistasi Suomen aikojen keskusteluja enemmän.\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 20.52\nKuule Matilda, tätä yhteiskunnallista keskusteluahan käytiin tässä blogissa jo aiemminkin ja silloin Yksiksen bloggauksesta taisikin jo tulla vastauksia kysymyksiisi. "Kuinka paljon ihan oikeasti osaat objektiivisesti tarkastella suurempia kokonaisuuksia kuin teidän oma lähipiirinne ja lähiönne? Kuinka paljon ihan oikeasti olet pohtinut eri yhteiskuntamallien ja erilaisten lainsäädännöllisten päätösten vaikutusta ihmisten hyvinvointiin?"\nBloggauksessa VÄLINPITÄMÄTÖN Yksis kirjoittaa esim näin:\nToisaalta olen kulmikas myös ihan oikeassakin elämässä. Tänä aamuna huomaan selkeästi olevani myös välinpitämätön. En koskaan aiemmin ajatellut olevai erityisen välinpitämätön, mutta joudun myöntämään että lauantaiaamuna matkalla lasten jalkapalloharjoituksiin en uhraa ajatustakaan kenenkään muun hyvinvoinnille kuin oman perheeni."\n"Ikeasta ajan kaupungin teollisuusalueitten halki trendikkääseen ostoskeskukseen ja talutan kaltaisteni kanssa oman jälkikasvuni siihen huonekaluliikkeeseen joka on ”must.” Room & Boardissa me kierretään hyvän aikaa ja yhteiskunnallisten epätasa-arvoisuuksien miettimisen sijasta keskityn paimentamaan jälkikasvuani koska en halua maksaa yhtään rikkoontunutta monen tonnin peiliä. Lähden kaupasta tuntia myöhemmin reilusti köyhempänä. En miettinyt hetkeäkään niitä ihmispoloja jotka tehtaassa tekee niitä tuoleja alhaisella palkalla, halusin tuolit. En miettinyt sitä tyyppiä joka väsää meidän ruokapöydän uuden valaisimen. Mietin miten kivalta ne näyttää meillä, uudet tuolit ja uusi valaisin – siitä lampusta olisin voinut maksaa enemmänkin, onneksi ei kuitenkaan tarvinnut. "\n"Avatessani viinipullon ja kaataessani sen Riedelin lasiin en taaskaan uhrannut ajatustakaan niille meksikolaisille jotka ovat ne rypäleet keränneet. Niille joilla ei ole vakuutusta, eikä todennäköisesti myöskään oleskelulupaa saati työlupaa. Kaikkien edellämainittujen sijasta pohdin viiniä siemaillessani, miten hyvältä se maistuisi helteisenä kesäpäivänä."\nYksis on jo aiemmin antanut sen kuvan itsestään, että hän ei ole ehkä yhteiskunnallisesti kaikkein valveuntuneinta tyyppiä. Yksis ei taida olla niitä ihmisiä, jotka haluaa esim ajaa muutoksia yhteiskunnan lainsäädäntöön, jos olosuhteet eivät maassa ole yleisesti ottaen suurella osallla ihmisistä kovin hyvin. Jotkut ovat tälläisiä asioita kohtaan välinpitämättömämpiä kuin toiset. Kaikki eivät ole kiinnostuneita näitä asioita pohtimaan. Riittää jos oman perheen elintaso on hyvä.\nMinustakin kyllä tuo USA:n työkulttuuri tekee hallaa lähes kaikille. Ei vain niille vähempiosaisille. Kyllä tarpeeksi pitkät loma-ajat ja riiittävä määrä vapaa-aikaa olisivat kaikkien ihmisten hyvinvoinnille ja terveydelle tärkeää.\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 8.12\nKannattaisi varmaan asua Norjassa, Belgiassa tai Hollannissa. Niissä maissa tuottavuus on joko samalla tasolla tai korkeampi kuin USA:ssa, mutta vapaa-aikaa ja lomia on silti selvästi enemmän kuin esim juuri USA:ssa.\nUSA on Norjan jälkeen toiseksi rikkain OECD-maa, mutta varallisuus perustuu kovaan työntekoon, ekonomisti Sylvia Allegretto Economic Policy Institutesta sanoo. Vaikka USA:ssa työn tuottavuus on hyvällä tasolla, Norja, Belgia, Ranska, Irlanti ja Hollanti joko yltävät tai ohittavat maan tason, hän huomauttaa.\n"- Työn tuottavuus on USA:ssa kiistämättä hyvä, mutta niin se on myös useissa Euroopan maissa, joissa töitä tehdään vähemmän. Tästä voikin vetää sen johtopäätöksen, että merkittävä osa USA:n elintasosta ei ole seurausta huomattavasti tehokkaammasta työnteosta, vaan pikemminkin siitä, että täällä useammat työntekijät paiskivat pidempiä työpäiviä kuin muissa maissa, Allegretto sanoo."\nAnonyymi 20. elokuuta 2014 klo 13.27\nJoo, ihan hyvä, että mietit miten L jaksaa. Toivottavasti tuollainen työskentelytahti muuttuu pian leppoisammaksi.\nMun mies väitti jaksavansa. Teki ympäripyöreitä päiviä pitkään. Nukkui liian vähän. Niin sitten kävi, että hän kuoli alle nelikymppisenä sydänkohtaukseen. Nyt kun olen uudessa avioliitossa, puhun usein miehelleni vapaa-aikojen ja rentoutumisen tärkeydestä. Hän menee onneksi aikaisin nukkumaan, eikä tee liikaa töitä ja liikkuu paljon. Syökin terveellisesti. Toivon kovasti, että tämä mies pysyy hengissä pitkään.\nYksis 21. elokuuta 2014 klo 11.25\nLämmin osanotto miehesi poismenon johdosta.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 12.21\nKiitos! Aika parantaa haavoja, mutta koville se otti.\nAnna R 20. elokuuta 2014 klo 23.31\nMatilda, olen samaa mieltä, että Yksis monesti kirjoittaa asioista subjektiivisesta näkövinkkelistä ja kärjistäen, mutta sorrut omassa kommentoinnissasi samaan. Olen itsekin kritisoinut monia Yksiksen kirjoituksia, mutta ehkä hän haluaakin kirjoittaa asioista vain omasta näkökulmastaan eikä tehdä yhdestä blogikirjoituksesta mitään väitöskirjaa, johon etsii erilaisia näkökulmia.\nEnsimmäisessä kommentissasi kirjoitat, että et ole huomannut, että Suomessa ihmiset ovat enemmän uupuneita töihinsä kuin USA:ssa. Osassa työpaikoissa riittää 8-16 työskentely, mutta on myös paljon paikkoja jossa odotukset ovat paljon enemmän. Itse työskentelin Suomessa eräässä suuressa kaupanalan yrityksessä ja siellä oli ihan tavallista, että ihmiset jäivät sairaslomalle uupumuksen takia. Suomessa sairaslomalle on helppo jäädä ja ajalta saa vielä palkkaakin. Esimerkiksi IT-alan työt saattavat olla ajoittain todella kiireisiä ja silloin myös työntekijöiltä odotetaan joustoa. Kirjoitit myös, että ehkä täällä USA:ssa jutellaan työpaikalla vain iloisia ja pinnallisia juttuja. En ole kyllä Suomessakaan jutellut työkavereiden kanssa mitään syntyjä syvempiä. Ajattelen niin, että töissä tehdään töitä ja rupattelut sitten vapaa-aikana. Itse ainakin haluan pitää työminäni ja arkiminäni erillään. Sanot myös, että Suomen uupujat ovat lähinnä työnarkomaaneja ja tylsiin suoritustason töihin joutuneita puurtajia. Mihin tuo väite perustuu? Mä uskaltaisin väittää, että työnarkomaanit on niitä viimeisiä uupujia, työ on heille motivoivaa ja mielekestä tekemistä. Tunnen tälläisiä ihmisiä paljonkin.\nTäällä USA:ssa totutaan tekemään töitä jo nuoresta. Monet ovat töissä koulun ohella ja jatko-opiskeluitakin rahoitetaan työnteolla. Koulussa läksyjä on enemmän kuin Suomessa. Täällä kasvetaan kovaan työntekoon ja se on luonnollinen osa elämää. Laiskemmat eivät pärjää ja täällä yhteiskuntakaan ei tule niin helposti pelastajaksi. Sen vuoksi monesti sanonkin, että tämä maa sopii sellaiselle puurtajalle joka uskoo olevansa oman onnensa seppä. Jos ei ole valmis tekemään kovaa työtä menestyksen eteen, niin kannattaa pysytellä poissa :) Meidän perheelle USA sopii ja viihdymme täällä erinomaisesti. Täytyy myös muistaa, että täkäläinen työkulttuuri on osa tätä kulttuuria. Eivät ihmiset täällä surkuttele kohtaloaan sen takia, että joku Suomessa saa 5 tai 6 viikkoa vuosilomaa ja vielä lomarahat päälle. Tässä alla linkki mielenkiintoiseen Hesarin artikkeliin, jossa otsikkona "Amerikassa alkoi lyhyt loma: Pitkät vapaat haiskahtavat sosialismilta". Summa summarum - Suomalaisilla ei ole mitään syytä surkutella meidän USA:ssa asuvien kohtaloa, kun ei me sitä itsekään tehdä.\nKirjoitat myös täkäläisestä taloustilanteesta ja työttömyydestä. Tiesitkö, että täkäläinen taloustilanne on kohentunut EU:ta paljon nopeammin ja työttömyysluvut ovat pienentyneet 2010 vuodesta lähtien. Lama oli täällä pahimmillaan 2007-2009.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 3.06\nKiitti tosi hyvästä artikkelista! Se kuvaa myös mainiosti USA:N tilannetta ja arvomaailmaa. :\n" Amerikkalainen saa keskimäärin kymmenen palkallista vapaapäivää vuodessa."\n"Rehobothin rannalla työkeskeisyydelle löydetään muitakin selityksiä. Yksi on pelko.\n"Yhdysvalloissa elämä on työtä, ei työ elämää varten", sanoo 22-vuotias opiskelija Julia Joo.\n"Amerikkalaiset pelkäävät, ettei heitä arvosteta, elleivät he työskentele ahkerasti."\nToinen syy on pakko. Kun taloustilanne on kehno, työnantajilla on varaa valita.\n"Jos jotakuta ei kiinnosta työ, työnantaja löytää kyllä jonkun, jota kiinnostaa. Se, joka nostaa ensimmäisenä kätensä vaatiakseen jotain, menettää ensimmäisenä työnsä", sanoo 39-vuotias entinen baarimikko ja nykyinen kotiäiti Tia Presley."\n" Kolmas syy on elintaso. Amerikkalaiset ovat tottuneita kuluttamaan.\n"Jos haluaa ostaa paljon, tarvitsee paljon rahaa. Minäkin haluaisin matkustella, ja siihen tarvitaan hyvä palkka", Joo sanoo.\nNeljäs syy on, että Yhdysvalloissa "perhearvot" ovat yksityisen ihmisen moraalinen valinta, eivät työelämään liittyvä yhteiskunnallinen kysymys kuten Pohjoismaissa.\n"Täällä puhutaan paljon perhearvoista, mutta se on tyhjää puhetta", sanoo vakuutusvirkailijan työstä eläkkeelle jäänyt Averina Socash.\n"Työnantajani logo oli sinivalkoinen, ja meille sanottiin aina, että veremmekin pitää vuotaa sinisenä.""\nNiin. Nämä nyt ovat arvoja, joita en todellakaan kannata. En kannata materialismia ja kerskakuluttamista sen hinnalla, että ollaan sitten vähemmän puolison ja lasten kanssa yhdessä.\nMielestäni asia on oikeasti tai sen ainakin kuuluisi olla juurikin päinvastoin eli : Työ on elämää varten eikä elämä työtä varten. Jos ajattelu menee toisin päin, mielestäni ihmisen arvomaailma on kyllä hukassa.\nUSA:n yleinen henkinen ilmapiiri ja asennemaailma perustuu mielestäni väärälle pohjalle. Tavoitellaan toisten arvostusta, korostetaan kilpailua ja materiaalista menestystä ja tavoitellaan vimmatusti korkeaa elintasoa elämän laadun ja ihmissuhteiden usein kärsiessä mammonan ja maineen perässä juostessa . Osa pärjää tässä rumbassa, mutta hintana on helposti terveys ja yhteisen ajan vähyys perheen ja ystävien kanssa. Osa taas syrjäytyy, koska ei omaa niitä lahjoja ja kykyjä, joita kova kilpailuhenkinen yhteiskunta vaatii menestykseen.\nmielestäni on kornia, että USA käyttää eniten maailmassa rahaa terveydenhoitoon maailmassa, mutta silti suuri osa kansaa jää täysin ilman perusterveydenhuoltoa. Nämä vakuutuksettomat, vähävaraiset voivat mennä hoitoon vasta, kun ovat ensiapukunnossa. miten julmaa, mutta hyvin kuvaavaa USA:n arvomaailmalle. Rikkaimmat ja parhaat vakuutukset omaavat ihmiset taas makoilevat yksityishuoneissa tilavasti ja mukavasti saaden valkata oikein erilliseltä ruokalistalta mieleisen annoksen. Haloo, eikö olisi järkevämpää ja oikeudenmukaisempaa, että tuo terveydenhoidon potti jaettaisiin tasaisemmin. kellään ei olisi niin ylellisiä hoitohuoneita ja muita luksusjuttuja, mutta sen sijaan kaikki pääsisivät tarvittavaan perusterveydenhoitoon. USA.n terveyskuluihin menevät rahat riittäisivät tähän , mutta poliittista tahtoa ei löydy tarpeeksi. Pärjäävät ja etuoikeutetut haluavat pitää kiinni asemistaan ja hintaa siitä maksavat vähävaraisemmat, jotka kituvat sairaina keskellä länsimaista "hyvinvointivaltiota". Suomen hyvinvointiyhteiskunnassa ei ole noin epäoikeudenmukaista. Ketään ei jätetä hoidotta. Kyllä moni vakuutukseton surkuttelee kohtaloaan USA:ssa. Moni voi myös jonkun talouskuplan puhjetessa tippua vakuutuksettomien köyhien luokkaan. Kaikille on uhka, jos maan perussosiaalijärjestelmän tukiverkot ovat huonot ja riittämättömät.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 3.38\nJuuri tuo pakkomielteinen pärjäämisen ja kilpailun ihanne on muovannut USA:sta maan, jossa on ehkäpä länsimaiden suurin kuilu hyvintoimeentulevien ja heikosti pärjäävien välillä. Ja tosiaan myös ilmeisesti tästä itse pärjäämisen ihanteesta johtuen, monet ihmiset ovat tottuneet siihen, että osa kansasta voi jatkuvasti huonosti ja ei saa juuri tuota tarvitsemaansa perusterveydenhuoltoa.\nKoska on niin hirveä pärjäämisen pakko, jottei tipu esim vakuutuksettomien tai huonon sairasvakuutuksen omaavien joukkoon, Suuri osa kansaa paahtaa töitä niin, ettei aikaa muuhun elämään paljoa jää. Moni elää jatkuvassa pärjäämisen pakossa ja stressissä.\nYhteiskunnan eriarvoisuus ja epäoikeudenmukaisuus synnyttää myös turhautumista ja väkivaltaa ja sille altistuu myös hyvintoimeen tuleva luokka. USA:ssa on länsimaiden suurimmat kuolleisuudet käsiaserikoksissa.\nItse pohjaan arvoni Raamatun henkeen ja siellä korostetaan epäitsekkyyttä, jakamista ja toisista huolehtimista. Raamatussa ei kannusteta kilpailuhenkisyyteen vaan ennemminkin uhrautuvaisuuteen toisten puolesta. Tärkein arvo on rakkaus.\nMielstäni on rakkaudellista ja osoittaa uhrautuvaisuuden henkeä, että ihan yhteiskunnallisellakin tasolla ollaan valmiita huolehtimaan niistäkin, joilla ei kykyjen, terveydentilan, kotitaustan tms takia ole hyviä mahdollisuuksia menestyä ja pärjätä hyvin taloudellisesti. kun jossain valtiossa yhdessä päätetään olla epäitsekkäämpiä ja suostutaan kunnon veroihin ja tulon siirtoihin, Mikään ihmisryhmä ei jää heiteille ja äärimmäisen tukalaan tilanteeseen. Tällöin toki ne pärjäävimmät eivät tule niin rikkaiksi ja etuoikeutetuiksi, mutta toisaalta he voivat iloita turvallisemmasta kotimaasta, jossa ei ole niin paljon väkivaltaa epäoikeudenmukaisuudesta ja syrjäytyneisyydestä kumpuavista syistä. moni pärjäävä myös iloitsee, että vähemmän lahjakkailla tai terveilläkin asiat on suht mukavasti.\nMaissa, joissa korostetaan kilpailua ja yksilön pärjäämistä omillaan on paljon enemmän ongelmia ja absoluuttista kärsimystä kuten USA.n tapauksessa joudumme huomaamaan.\nEn ajattele näin siksi, että omakohtaisesti samastaisin itseni tai lapseni laiskoiksi tai vähäkykyisiksi ja täten olisi oma lehmä ojassa, koska kaipaamme yhteiskunnan tukea itse huutavasti. Oma perheeni kyllä pärjää. Me vanhemmat kummatkin pääsimme esim aikoinaan helposti yliopistoon, on tila-auto ja uudehko omakotitalo jne ja lapsemme ovat luokkiensa huipputasoa ja valvon, että he ahkeroivat sopivasti jatkossakin. Ei se mene niin, että kaikki pärjääjät haluavat pitää kiinni vain omista eduistaan. Monilla riittää empatiaa niitäkin kohtaan, joille pärjääminen ei ole helppoa ja jotka hyötyvät siitä, että varakkaammat ja lahjakkaammat haluavat jakaa omastaan ja rakentaa oikeudenmukaista yhteiskuntaa.\nJoistakin meistä tuo USA-nimisen yhteiskunnan meno vain vaikuttaa kovin itsekkäältä, sressaavalta ja epäoikeudenmukaiselta, jopa tyhmältä, suorastaan kuin hölmöläisten touhulta. Rahaa ja vaurautta on, mutta sitä ei joko osata tai haluta jakaa niin, että suuri osa ihmisistä ei eläisi epäinhimillisissä olosuhteissa. Tuollaista se on, kun jonkun maan ylleinen arvomaailma on jo pitkään ollut pyllyllään. Onneksi USA:sakin on sentään ihmisiä, jotka ponnistelvat oikeudenmukaisemman yhteiskunnan puolesta.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 4.04\nKannattaa muistaa, että on ihan eri asia olla työtön Suomessa kuin USA:ssa. Jos laman aikaan putoaa Suomessa työelämästä, se ei kuitenkaan yleensä ole mikään katastrofi. Suomen sosiaalituella työtönkin voi elää mielekästä elämää ja saa kunnon terveydenhuollon.\nUSA:ssa taas on usein nimenomaan melkoinen katastrofi, jos jää työttömäksi ja menettää työpaikan kustantaman vakuutuksen. kuten aiemmin täällä blogissa on ollut keskustelua, sairasvakuutuksettomat ovat USA:ssa erittäin pahassa jamassa. Jos pukeaa esim astma, reuma tms niin hoitoa ei saa ilman vakuutusta ennen kuin on ensiapukunnossa. Epäilemättä tämän takia vakuutuksettomat elävät USA.ssa lyhyemmän elämän kuin vakuutuksen omaavina eläisivät. ja miten stressaavan ja ankean elämän. Suomessa on vaikeaa kuvitellakaan tilannetta, ettei saisi tarvittaessa hoitoa.\nKuule, kyllä moni täällä Suomessa surkuttelee USA:n huonosti pärjäävien elämää kuten he siellä itsekin epätoivoista tilannettaan surkuttelevat. Moni meistä myös ihmettelee, eikö ole ankeaa elää jatkuvassa pärjäämisen pakossa kuin veitsen terällä.\nKyllä Suomessakin pärjääjiä kasvaa. Esim tiede ja taide on monella alalla pitkällä. Pärjäämiseen ei täällä kuitenkaan johda pelko vaan esim rakkaus ja into tieteisiin, taiteisiin tai muuhun itseä kiinnostavaan.. Rakkaus ja innostus ovat parempia ja terveempiä motivaattoreita kuin pelko tai näyttämisen halu muille.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 5.03\nAnna R: Tässä on yksi artikkeli, jossa asiantuntijat kertovat miksi työnarkomania altistaa työuupumukseen. Kirjoituksessa kerrotaan siitäkin, miksi kovin työkeskeinen elämä on haitallista.\n– Työnarkomania on pakonomaista työntekoa, sanoo Diacor terveyspalvelujen johtava työterveyspsykologi Antti Aro.\nHänen mukaansa työnarkomania on verrattavissa muihin riippuvuuksiin. Siitä haetaan korviketyydytystä samoin kuin vaikkapa alkoholista tai peleistä.\nHakasen mukaan työholistin yhteys omaan terveyteen on usein heikompi kuin muiden.\n– Työnarkomaniassa olennaista on palautumisen häiriintyminen.\nTyönarkomaani on tottunut ylivireään tilaan, Hakanen sanoo.\nTyöriippuvainen ei piittaa kehon vinkeistä, mikä usein johtaa unihäiriöihin ja jopa vakavaan työuupumukseen.\nOmaa pohdiskelua vielä lopuksi. : Suomessakin on toki työnarkomaniaa ja työuupumusta. USA:n asennemaailma on kuitenkin vielä paljon työ-ja suorituskeskeisempi, joten työnarkomani ja liialliseen työntekoon liittyvä uupumus ja muut ylirasitukseen ja liian vähäiseen lepoon liittyvät terveysongelmat eivät varmastikaan ole USA:ssa ainakaan Suomea harvinaisempia.\nAnna R 21. elokuuta 2014 klo 14.20\nMatilda, huomaa että et todennäköisesti ole koskaan käynyt Yhdysvalloissa. Ymmärrätkö, että on ihan erilaista elää maassa jossa asuu muutama miljoona asukasta kuin satoja miljoonia ihmisiä. Käsityksesi ovat juuri niin stereotypisiä kuin monesti suomalaisten suusta kuulee.\nMä uskaltaisin väittää, että täällä pidetään läheisistä parempaa huolta kuin Suomessa. Ihmiset ovat paljon mukana kirkon toiminnassa, jota kautta yksinäisetkin löytävät seuraa. Monet myös lahjoittavat huomattaviakin summia hyväntekeväisyyteen. Mm. appivanhempani lahjoittavat 10% tuloistaan kirkon toimintaan. Perheet viettävät paljon aikaa yhdessä, täällä ei ole niin yleistä, että jätetään lapset isovanhemmille tai lapsenvahdille ja vanhemmat lähtevät viettämään sitä kuuluisaa omaa aikaa. Täällä lapset ovat tervetulleita jokapaikkaan ja perheille on paljon mukavaa tekemistä. En sano, etteikö aikuisten oma aika ei olisi joskus tarpeellista, mutta Suomessa sekin on vähän ylikorostunutta. Täällä siis eletään hyvinkin perhekeskeistä arkea, vaikka töitä onkin enemmän.\nTerveydenhoitojärjestelmä täällä on retuperällä, siitä ei pääse mihinkään. Muistutan, että tämä on maailman kolmanneksi suurin maa asukasluvultaan (n.320 milj.). On aivan eri asia rakentaa toimivaa terveydenhuolto järjestelmää tänne kuin Suomeen. Yksi askel oikeaan suuntaan lienee kuitenkin affordable healthcare (ns. Obamacare), jonka ansiosta useampi saa vakuutuksen.\nEn mä Suomenkaan systeemiä ihan parhaana mahdollisena pidä ja itse käytin Suomessa asuessa mieluummin yksityistä kuin jonottelin arvauskeskuksessa.\nNäistä asioista voisi keskustella hamaan ikuisuuteen. Keskustelu ei johda oikein mihinkään, varsinkaan sellaisten ihmisten kanssa, joilla on jo valmiiksi negaatioita Yhdysvaltoja kohtaan, ja jotka eivät ole täällä ikinä käyneet saatika asuneet. Todella ikävää, että kuvittelet täällä asumisen niin kamalaksi. Sitä se ei todellakaan ole, se on vain erilaista Suomeen verrattuna. Molemmissa maissa on omat hyvät ja huonot puolensa.\nAnna R 21. elokuuta 2014 klo 14.21\nLaitan tähän loppuun vielä facebookista bongaamani jutun suomalaisuudesta, tämä kiteyttää hyvin mikä mua itseäni kyrpii Suomessa, vaikka se onkin mun rakas kotimaa. No place is perfect.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 23.50\nPerustan käsitykseni hyvin paljon alalla kuin alalla myös aiheesta tehtyihin asiantuntijoiden tutkimuksiin ja artikkeleihin. Yliopistomaailmassa olen oppinut luottamaan siihen, että yksittäisen ihmisen kokemukset tietystä maasta tai asiasta eivät koskaan anna mistään aiheesta niin laajaa ja monipuolista tietoa kuin laajemmat asiantuntijoiden tekemät tutkimukset eri aiheista. Niissä voi olla miljoonien ihmisten tiedot ja tuhansien ihmisten kokemukset taustamateriaalina.\nMoni koululainen voi olla hyvinkin kokematon matkustaja, mutta hänellä voi olla silti paljon tietoa maailman eri maiden kulttuurista ja yhteiskunnallisista oloista. Tutkimuksen ja tieteen ansiosta meidän ei tarvitse enää luottaa vain omiin kokemuksiimme ja tuttujemme kertomuksiin kuten menneinä vuosituhansina.\nAjatellaanpa historiaa. Kuka on käynyt 1600-luvun Lontoossa? Kuitenkin meillä voi olla perehtyneisyyttä ja tietoa tuoltakin seudulta ja tuosta ajasta. Voimme halutessamme tietää paljonkin tuon ajankohdan ja seudun kulttuurihistoriasta, politiikasta, arvomaailmasta, taloudesta jne. Itsekin olen perehtynyt myös tämän kaltaisiin asioihin ihan kirjallisuutta ja asiantuntijoiden artikkeleita lukemalla. Joku tuona aikana Lontoon keskustassa asunut voisi kertoa oman kokemuksensa ja omat tietonsa, mutta silti jäisi paljon uupumaan siitä, mitä ajasta ja sen ajan arvomaailmasta, taloudesta sekä polittiikasta tänä aikana tiedämme. Tieteellinen tutkimus on hienoa juttu, samoin tiedon siirtäminen suuren yleisön luettavaksi. Varsinkin toiseksi vanhin neljätä lapsestani kertoilee minulle tämän ansiosta paljon uutta eri maista , kulttuureista ja eläinten tavoista lähes päivittäin. Emme ole onneksi vain pelkän kokemustiedon varassa.\nOlen tosin asunut ja opiskellut ulkomaillakin kouluissa ja yliopistossa pitkiä aikoja, joten näkökulmaa on myös muualtakin kuin Suomesta.\nItsekin pidän USA:n hyvänä puolena sitä, että USA:n kehnoa sosiaaliturvaa sentään paikkaa monien ihmisten anteliaisuus ja hyväntekeväisyys. Jännä sattuma, mutta itsekin kuulun yhteen ns vapaaseen kirkkokuntaan, jossa annetaan kymmenyksiä lahjoituksena (vapaaehtoisesti, sitä ei kontrolloida) ja tehdään paljon sosiaalista auttamista ja evankelioimista sekä kotimaassa että ulkomaille suuntautuen. Minulla on seurakunnassamme myös paljon ulkomaalaistaustaisiakin ystäviä, myös USA:sta. Mielestäni USA.ssa asuu paljon hienoja, ihania ihmisiä kuten muissakin maissa, mutta kuten on käynyt ilmi, pidän USA:n yhteiskunnallista asioiden tolaa huonona ja ajattelen sen taustalla olevan juuri pitkälti tuon kovan ja kilpailuhenkisen arvomaailman. Moni USA:n köyhä haluaisi mieluummin mahdollisuuden pärjätä oikeudenmukaisemmassa systeemissä ilman yksityisten hyväntekeväisyyttä. Toki hyväntekeväisyys on hieno asia (itsekin sitä siis harjoitan), mutta vielä parempi olisi, että yhteiskunta olisi niin reilu ja oikeudenmukainen, että perustoimeentulo ja terveydenhuolto järjestyisivät muutenkin kuten yleensä Suomessakin pääsääntöisesti on. Ja vaikka hyväntekeväisyyttäkin USA:ssa paljon on, niin silti suuri osa ei saa sitä tarvitsemaansa terveydenhoitoa esimerkiksi.\nAnonyymi 21. elokuuta 2014 klo 23.58\nJos USA:ssa ollaan paljon vapaa-ajalla lasten kanssa, niin sehän on hienoa. Harmi vain, kun tuota vapaa-aikaa ja lomia on keskimäärin USA:ssa varsin vähän. Toki tietenkin on poikkeuksiakin. Perheiden tilanteet vaihtelevat, mutta kuten tutkimuksista käy ilmi, paljon sitä vapaata ei USA:ssa ole muihin länsimaihin verrattuna.\nKyllähän Suomessa ollaan yleisesti ottaen aika perhekeskeisiä. Monet haluavat paljon lomaa juuri lastensa takia (Miehenikin on jo pitemmän aikaa ottanut kaikki ylityötuntinsa lomana rahan sijasta.) tai tekevät siksi lyhennettyä työpäivää tai haluavat olla jonkin aikaa koti-äitejä tai -isiä. Viime mainitun mahdollistaa monelle kotihoidon tukisysteemi. Itsekin olin useamman vuoden kotiäiJos USA:ssa ollaan vapaa-ajalla paljon lasten kanssa, niin sehän on tosi hienoa! Harmi vain, kun keskimäärin tuota vapaa-aikaa vaikuttaa olevan aika vähän, varsinkin lomaa. Varmasti tietenkin on poikkeuksiakin kuten aina.\ntinä. Jos joku ei ole paljon lastensa kanssa, vaan sysää heidät vapaa-ja loma-aikoina usein hoitoon, niin kyllä se herättää paljon keskutelua ja närää lähipiirissä ja julkisuudessakin aiheesta aletaan helposti kirjoitella. Varmasti ilmiötä on jonkun verran, mutta suuri enemmistö on kyllä nähdäkdeni paljon lastensa kanssa vapaa-ajallaan. Ei ole nyt tähän mitään tilastoa tosin esittää. Itse olen ollut avioliittomme aikana vain joitain satunnaisia kertoja missään ilman lapsiani kahdestaan vain mieheni kanssa. Yleensä kuljemme vapaa-ajalla aina perheenä tai sitten jompi kumpi meistä lasten kanssa, jos toisella on jotain muuta satunnaisesti. Yhtään lomaviikkoa tai viikonloppua lapset eivät ole olleet muilla hoidossa. Tosin monien mielestä tuokaan ei nyt välttämättä ole vain mikään hyvä juttu. Joskus yksittäinen viikonloppu kahdestaan voisi tehdä terää. Mutta kovin pienet lapsethan eivät tutkimusten mukaan tajua mihin äiti hävisi ja kokevat kuin tämä olisi kuollut. Siksi ei tullut koskaan mieleenkään antaa esim pientä lasta hoitoon pariksi päiväksi muille tai itse asiassa edes päiväksi. Joskus taas jonkun perheen tai äidin voimavarat voivat olla ihan lopussa ja silloin pitää toki priorisoida ja ymmärrän, jos äiti esim tarvitsee välttämättä lepoa.\nPs. Ihan hauskoja oivalluksia tuossa viimeisessä jutussa monien (ainakin joidenkin) suomalaisten omaamista asenneongelmista ja ärsyttävistä piirteistä. Jotkin noista ovat potuttaneet minuakin. :D\nAnonyymi 22. elokuuta 2014 klo 0.01\nSorry, tuli vähän ylimääräistä tekstiä kirjoitusvirheenä väliin ym sähellystä. :D\nAnonyymi 24. elokuuta 2014 klo 14.41\nHeips. Löysin suomalaisen, amerikkalaisen kanssa avioituneen naisen blogin.Tosi kiinnostava ja siellä on tähän keskusteluaiheeseen liittyvää vertailua USA:n ja Suomen eroista raskauden ja lasten syntymän aikaisiin tapahtumiin liittyen. Aiemmin en ole aina tiennyt, että USA:ssa ei ole ollenkaan palkallista äitiyslomaa yleensä, jos oikein ymmärsin. Mitenköhän äidit sitten yleensä onnistuvat järjestämään lapsen imetyksen, jos he menevät jokusen viikon jälkeen töihin. Ja miten ihmisillä on varaa palkata kotiin lastenhoitaja vai onko vauvojakin jo päiväkodeissa?\nYksis 24. elokuuta 2014 klo 18.24\nÄitiysloma riippu vähän osavaltiosta ja työnantajasta. Itselläni olis silloin aikanaan ollut tarjolla 12 viikkoa palkatonta, hyvällä ystävällä sen sijaan kaksitoista viikkoa palkallista ja siihen päälle 6kk palkatonta. Pääasiallisesti äitiysloma on kuitenkin se 12 viikkoa ja työnantajasta riippuu maksetaanko siltä ajalta palkkaa, ja jos maksetaan niin minkä verran.\nPäiväkodít tosiaan ottaa lapsia siitä 12 viikosta eteenpäin. Ne joilla on siihen taloudellinen mahdollisuus jäävät joko kotiin tai palkkaavat lastenhoitajan. On kuitenkin hyvä muistaa että päivähoitomaksu on täällä kaukana siitä mitä se on Suomessa ja on ihan tavallista maksaa päivähoidosta $1200-$2500/kk/lapsi. Varattomia, vähävaraisia tukee DHSH (Department of Social and Health Services) ja päivähoidosta maksetaan silloin DSHS:n määrittämä omavastuu, yleensä tuloista riippuen $15-150/kk/lapsi.\nTyönantajalla on taas velvollisuus antaa työntekijälle mahdollisuus imetykseen/pumppaamisen. On äitejä joille lapsi tuodaan työpaikalle imetettäväksi, useimmiten kuitenkin äidit pumppaavat maidon talteen työpäivän aikana.\nKoska meillä oli siihen taloudellinen mahdollisuus, oli itsestään selvää jäädä kotiin lasten syntyessä. Omista ystävistäni vain kaksi palasi välittömästi töihin. Kolmas aloitti työt ja siirtyi pian kotiäidiksi. Kaikissa näissä tapauksissa lapsella oli lastenhoitaja. Tänäpäivänä olin ensimmäinen omasta ystäväpiiristäni joka palasi työelämään lasten ollessa maaliskuussa 3 ja 5 vuotiaita.\nAnna R 24. elokuuta 2014 klo 21.30\nLain mukaan äidin on mahdollista pitää 12 viikkoa palkatonta äitiyslomaa, ilman vaaraa työpaikan menettämisestä. Olen itse kuullut usein 6 viikon palkallisesta äitiyslomasta. Yksi miehen työkaveri on raskaana ja on sopinut työnantajan kanssa 4-6kk äitiyslomasta.\nTäällä hoidossa voi siis aloittaa jo vaikka 6 viikkoisena.\nMulla on itsellä 2 viikkoa laskettuun aikaan. Uusi laki määrää vakuutusyhtiöt kustantamaan rintapumpun äideille (tietynlaiset vakuutukset). Tässä on varmasti taka-ajatuksena, että vauvat saisivat rintamaitoa vaikka äidit olisivatkin töissä. Mä sain juuri itse $200 arvoisen pumpun ilmaiseksi.\nOnhan se tosi kurjaa jos joutuu pienen vauvan viemään heti hoitoon, mutta monella ei ole muuta vaihtoehtoa.\nOnpa mielenkiintoista lukea tästäkin ajattelutavan ja kulttuurin erosta USA:n ja Suomen välillä. En ole täällä Suomessa koskaan törmännyt tai kuullutkaan tapauksesta, jossa vauva olisi viety päiväkotiin 6 viikkoisena tai edes kolmen kuukauden ikäisenä. Tietääkseni päiväkodit eivät edes suostu sellaiseen.\nKerran luin tapauksesta, jossa lääkiksessä opiskeleva nainen olisi halunnut viedä muistaakseni kolmikuukautiset kaksosvauvansa päiväkotiin, jotta olisi voinut nopeasti jatkaa opiskelujaan. Päiväkoti ei suostunut lapsia vastaanottamaan ja asiasta nousi iso haloo julkisemminkin. Ihmiset kirjoittelivat miten joku voi ajatella noin paljon enemmän uraansa kuin vauvojensa etua ja tarpeita. Asiantuntijatkin kirjoittelivat tapauksen innoittamina siitä, miten haitallista vauvojen pieninä hoitopaikkaan vienti olisi näitten psyykkiselle kehitykselle.\nAjatella, että USA:ssa on ihan arkipäivää viedä lapset päiväkotiin jo pikkuvauvoina. Näin kovasti voivat asenteet vaihdella eri kulttuureissa. USA:ssa vaikuttaa yhteiskunta ja monien ihmisten elämä pyörivän tosiaan pitkälti taloudellisten intressien ja työelämän ehdoilla.\nOnneksi sinä Yksis pystyit hoitamaan lapsiasi pitkään kotona. Se oli varmasti heidän psyykelleen tosi hyväksi ja tarpeen. Toivon mukaan sinulla Anna R:kin on mahdollisuus olla sopivan kauan kotosalla vauvasi kanssa. Tsemppiä sulle tulevaan synnytykseen ja vauva-arkeen! :)\nYksis 25. elokuuta 2014 klo 8.50\nPohjoismaat on kai edelleen noin maailmanlaajuisesti tunnettuja pitkistä äitiyslomista ja hoitovapaista. Muualla maailmassa palataan töihin aiemmin tai äitien oletetaan edelleen jäävän kotiin. Yhdysvaltain tilanne on äitiysloman suhteen nolo ja se tiedostetaan myös täällä. Näkisin sen itse niin että täällä ollaan jonkinlaisessa murrosvaiheessa. On ollut tapana jäädä kotiin, kotiäidiksi, lasten syntyessä mutta nykyään se ei enää ole taloudellisesti mahdollista kaikille. Järjestelmä ei kuitenkaan ole muuttunut taloudellisten paineitten kasvaessa ja ollaan ajaudettu tilanteeseen jossa vauvat kannetaan päivähoitoon.\nYksis 25. elokuuta 2014 klo 8.51\nLisään vielä edellisen että taloudellisten paineitten lisäksi eletään yhteiskunnassa jossa moni nainen ei halua jäädä kotiin hoitamaan lapsiaan vaan valitsee itse palata takaisin työelämään.\nKuulostaa tuo sanonta"ollaan ajauduttu" tosiaan aika sopivalta tuohon äitiysloma(ttomuus)- tilanteeseen. Kuulostaa nimittäin niin oudolta ja luonnottomalta koko tilanne. Ja niin, voi kuvitella, että erittäin uraorientoituneet naiset käyttävätkin syntynyttä tapaa ja asiantilaa mielellään hyväksi toteuttaakseen halujaan edetä uralla ja välttää liika rasittuminen lasten hoidosta. Varmaankin tietyn tapaiset naiset turruttavat sitten äidin vaistonsa ja jättävät vauvansa hoitoon, vaikka rahastakaan ei olisi kiinni. Moni voi olla riippuvainen jatkuvasta positiivisesta palautteesta ja työyhteisön aikuisilta ja kikseistä, joita töissä menestyminen tuo. Äitinä puurtaminen vauvan kanssa on asia, joka ei tuo samanlaista tyydytystä, johon jotkin uraohjukset ovat tottuneet ja jota he tuntevat kaipaavansa.\nMinusta on kuitenkin hyvin arvostettavaa, jos äiti laittaa vauva-ajaksi ainakin lapsensa tarpeet etusijalle itseensä nähden ja jää itse pientä vauvaansa hoitamaan, jos suinkin mahdollista. Aina ei voi saada kaikkea ja silloin pitää priorisoida. Jos on aito valinnanmahdollisuus, se on aina tilanne, joka kertoo jokaisesta ihmisestä paljon... mitä kukin meistä pitää tärkeinpänä ja arvostaa eniten.\nMinusta oli ihailtavaa, että sinä Yksis jaksoit ja halusit hoitaa pitkään vauvojasi kotona ja vieläpä aika isoiksi asti, vaikka välillä taisi olla aika haastavaakin\nKaikilla ei tosiaan vaikuta olevan edes kunnolla valinnan mahdollisuuksia ja jotkut sitten tahallaan panevat työnsä vauvojensa edelle. Viimeisin vaihtoehto tuntuu niin ärsyttävältä, mutta meitä ihmisiä nyt vaan on sitten ilmeisesti niin moneen junaan.\nYksis 25. elokuuta 2014 klo 18.42\nTäytyy vielä viimeiseksi muistuttaa tähän että meillä kysymys ei ollut ihan pelkästään valinnastakaan. Se lasten päivähoito kun olis tosiaan maksanut edullisimmillaankin kolmesta lapsesta sen $3600/kk ja taloudellisesti oli myös ainoa järjellinen vaihtoehto hoitaa lapset kotona.\nAnna R 25. elokuuta 2014 klo 20.41\nSuomeen pidempi, seitsemän kuukauden pituinen äitiysloma tuli vuonna 1974. Vuosien 1979-1981 aikana se piteni vielä muutamilla kuukausilla. Tuota ennen Suomessakin oli todella lyhyt äitiysloma. En sitten tiedä, että oliko silloin hoitopaikkoja vauvoille, vai kuka heitä hoisi jos äidin piti palata töihin.\nMirkku, minulla on myös 4-vuotiaat kaksoset kotihoidossa ja kohta myös se vauva. Palasin Suomessa nopeasti työelämään, enkä jäänyt lainkaan hoitovapaalle. Olen ollut aina uraihminen, mutta en ole katunut valintaani jäädä täällä USA:ssa kotiin. Itselläni oli ainakin rankempaa yhdistää työ- ja kotielämä, kuin olla "vain kotona". Mulla oli työ jossa jouduin välillä reissaamaan ulkomaille ja lapset oli iltaisin päiväkotipäivän jälkeen ihan hemmetin pahalla päällä.\nEn ole samaa mieltä etteikö uraäiti voisi nauttia kotona olemisesta. Itse olen ainakin aika ylpeä kun lapset oppivat uusia juttuja kun niitä yhdessä harjoitellaan ja muutenkin on upea seurata heidän kehitystä. On myös kiva saada suoraa palautetta lapsilta, että he tykkäävät olla äidin kanssa kotona. Ettei ihan pääsisi kotona tylsistymään, niin olen palaamassa koulun penkille, jotta voi sitten palata työelämään täydessä iskussa ja on näyttöä siitä, että on tehnyt muutakin viime vuodet kuin vaihtanut vaippoja.\nAnonyymi 25. elokuuta 2014 klo 21.41\nAnna R: Puhuinkin termillä "erittäin uraorientoituneet naiset ". On olemassa uranaisia ja uranaisia. On olemassa toki myös uranaisia, jotka nauttivat tosi paljon työelämästä, mutta vauvojensa syntyessä panevat kuitenkin näitten tarpeet etusijalla ja tykkäävät myös olla pikkuvauvojaan hoitamassa kunnes tuntuu löytyvän sopiva ikä etsiä hoito heille ja palata taas töihin.\n.teki mieli kritisoida sellaista asiaa, että on siis myös niin erittäin uraorientoituneita äitejäkin, että he haluavat laittaa jopa 6-viikkoisen tai 12-viikkoisen vauvansa jo hoitoon , vaikka heillä taloudellisesti olisi mahdollisuus kehittää kotosalla läheistä kiintymyssyhdetta vauvansa kanssa ja tuoda tälle luonnollista perusturvallisuuden tunnetta. Eihän toki pienelle vauvalle ole hyvä olla tuntikausia erossa äidistä.\nAnna R 26. elokuuta 2014 klo 17.49\nErittäin uraorientoitunut nainen voi myös muuttua lasten saamisen myötä. Ennen äitiyslomalle jäämistä kerroin töissä, että en jää hoitovapaalle. En pitänyt hoitovapaata missään vaiheessa edes vaihtoehtona. Kun vein pienet lapseni hoitoon, ei minulle tullut kyyneliä silmiin vaan olin helpottunut että pääsin jälleen jatkamaan uraani. Oma suhtautumiseni muuttui vasta sen myötä kun illat olivat todella rankkoja, lasten itkiessä päivän aikaista ikäväänsä. Muutto USA:han oli hyvä hetki ottaa aikalisä ja jäädä kotiin. En edelleenkään miellä itseäni vain kotiäidiksi, vaan minulle on tärkeää tietää, että muutaman vuoden päästä pääsen jatkamaan uraani.\nMonesti perheissä, jossa molemmat vanhemmat ovat hyvin palkatuissa työpaikoissa on myös suuret kulut. Asuntolainaa on reippaasti, kalliit autot ja matkustellaan. Äitiysloman päättyessä ollaan tilanteessa, jossa elintason ylläpitämiseksi on palattava töihin. Itsekästä, tiedän, mutta näin aika monessa perheessä käy. Ei se ole niin, että vain pienituloisissa perheissä äidin on palattava sorvin ääreen.\nUskon myös, että ne kaikkein uraorientoituneimmat naiset eivät edes tee lapsia, tai tajuavat vähän yli 40-vuotiaana, että nyt tai ei koskaan. Vaikeita juttuja nämä on, mutta en halua itse syyllistää niitä naisia jotka päättävät palata töihin nopeasti.\nAnonyymi 27. elokuuta 2014 klo 10.39\nTommy Hellsten kirjoittaa jossain teoksessaan siitä, että syyllistäminen ja syyllisyydentunto ei ole vain huono asia. Joskus se herättää aiheestakin omantuntomme. Kun koemme jostain syyllisyydentunnetta, on hyvä tarkistaa onko siihen aihetta. Omantunnon ääntä ei yleensä kannata turruttaa. Joillakin tosin on liian herkkä omatunto ja he syyllistyvät asioista, joista ei kannattaisi ja ahdistuvat turhaan. Joillakin taas ei tunnu omatunto kolkuttavan juuri mistään tai he tukahduttavat sen äänen nopeasti.\nMonesti muutoksen käytökseemme saa aikaan jonkinlainen herääminen ja asenteittemme syvällisempi tarkastelu. Joskus jonkun ystävämme sanat tai neuvot, joku teos tai artikkeli tai jopa television tietoisku voi toimia herättävänä tekijänä. Miksipä muuten olisi kamppanjoita kuten "Kun ajat et ota ja kun otat et aja." tietoiskuja siitä, miksi pyöräillessä kannattaa käyttää kypärää ja miksi perheen vanhempien ei kannata polttaa tupakkaa ainakaan sisätiloissa, jotteivat perheen lapset altistuisi, asiantuntijoiden kirjoituksia (ainakin Suomessa) siitä, miten tärkeitä vauvan ensimmäiset kuukaudet ovat perusturvallisuudentunteen ja turvallisen kiintymissuhteen muodostumisessa.\nItsekin olen havainnut luettuani joitakin juttuja, miten ne ovat vaikuttaneet minuun: Joku asia, jolla tavalla olen toiminut, on esim haitallista lapsille. Luettuani aiheesta tai jonkun ihmisen puhuttua siitä, olen todellakin tuntenut syyllisyyttä ja se on sitten jopa voinut vaikuttaa minuun ja olen tehnyt muutoksia.\nMinusta ei ole ollenkaan paha, jos joku syyllistää isää, joka polttaa tupakkaa pikkulastensa seurassa heidän kotonaan. Saisi totisesti lopettaa ja hyvä, jos syyllisyydentunteet heräävät. Samoin on vain hyvä, jos joku äiti, jolla olisi kaikki mahdollisuudet jäädä kotiin pikkuvauvansa luokse tämän kehityksen herkkinä alkukuukausina, tuntee syyllisyyttä, mikäli meinaa mennä ihan tarkoituksella töihin ja laittaa lapsensa päiväkotiin jo silloin , kun lapsi on 6-viikon ikäinen.\nIhan liikaa maailmassa on välinpitämättömyyttä. Hyvä vaan, jos varsinkin lasten elämään ja kehitykseen liittyvistä ongelmista puhutaan ja lapsiin kohdistuvaa huonoa käytöstä paheksutaan ja hienoa, jos joku syyllistyy ja edes sitä kautta toimii vähemmän itsekkäästi ja huonosti lastaan kohtaan.\nMitä muuta 6-viikkoisen lapsen vieminen tahallaan ja tietoisesti (vaikka olisi hyvät mahdollisuudet valita toisin) päiväkotiin hoitoon on kuin itsekkyyttä ja huonoa käytöstä omaa vauvaa kohtaan. Ei kaikelle tarvitse hymistellä neutraalisti. Ainakin Suomessa kissa nostetaan nopeasti pöydälle, jos joku materialistimamma yrittää kiikuttaa 6-viikkoisen lapsensa päiväkotiin ja hyvä niin.\nYksis 28. elokuuta 2014 klo 7.54\nKukaan ei kuitenkaan Suomessakaan estä sitä materialistimammaa palkkaamasta lastenhoitajaa ja palaamasta töihin. Oma äitini on muun muassa tehnyt tällaisen valinnan veljeni syntyessä aikana jolloin Suomessa oli jo pitkät äitiyslomat ja mahdollisuus jäädä hoitovapaalle.\nItse olen sitä mieltä siitä ettei alle kolmevuotiaan paikka ole päivähoidossa, mutta tiedostan että joskus on hyvä tai tarpeellista valita myös toisin.


Sähköpostitunnuksen lisääminen ja poistaminen Outlook.comissa - Outlook\nSähköpostitunnuksen lisääminen ja poistaminen Outlook.comissa\nOutlook.com Lisää... Vähemmän\nJos haluat ottaa käyttöön uuden sähköpostiosoitteen aiemmin luodussa Outlook.com-tilissäsi, luo alias tämän artikkelin ohjeiden mukaisesti. Näin saat uuden sähköpostiosoitteen, joka käyttää samaa Saapuneet-kansiota ja yhteystietoluetteloa sekä samoja tiliasetuksia kuin ensisijainen sähköpostiosoitteesi. Voit valita, kummasta osoitteesta lähetät sähköpostia, ja voit kirjautua Outlook.com-tiliisi millä tahansa aliaksellasi, koska niissä kaikissa käytetään samaa salasanaa.\nJos haluat aloittaa aivan alusta, kirjaudu ulos Outlookista, sitten luo uusi tili. Tällöin saat uuden Outlook.com-sähköpostiosoitteen ja Saapuneet-kansion. Jos suljet Outlook.com-sähköpostitilisi, et voi enää kirjautua muihin tällä hetkellä käyttämiisi Microsoft-palveluihin. Sinun on kirjauduttava ulos uuden tilin luomista varten.\nJos haluat vain vaihtaa tiliisi liittyvän nimen, voit vaihtaa profiilikuvan tai -nimen. Jos haluat yhdistää Outlook.com-tiliisi toisen sähköpostitilin, esimerkiksi Gmail- tai Yahoo Mail -tilin, voit lisätä muut sähköpostitilisi Outlook.comiin.\nMikä alias on?\nAlias eli sähköpostitunnus on Outlook.com-tiliin liitetty ylimääräinen sähköpostiosoite. Aliaksessa on käytössä sama Saapuneet-kansio, yhteystietoluettelo ja samat tilin asetukset kuin ensisijaisessa sähköpostiosoitteessa. Voit kirjautua Outlook.com-tilille millä tahansa sähköpostialiaksella, sillä kaikissa on käytössä sama salasana.\nOutlook.com sallii useiden aliaksien käytön yhdellä ja samalla tilillä, ja voit valita, mistä sähköpostiosoitteesta lähetät postia. Vaihtoehtoisten osoitteiden luominen käytettäväksi rekisteröitymistä edellyttävissä sivustoissa ja sovelluksissa auttaa pitämään henkilökohtaisen sähköpostiosoitteesi poissa markkinoijien ja luvattomien käyttäjien ulottuvilta.\nMicrosoft-laitteissa näkyvä sähköpostiosoite on ensisijainen aliaksesi. Voit kirjautua sisään myös millä tahansa muulla aliaksellasi.\nSiirry kohtaan Lisää alias. Kirjaudu pyydettäessä Microsoft-tiliisi.\nTee Lisää alias -kohdassa jokin seuraavista:\nLuo uusi Outlook.com-sähköpostiosoitteen luominen ja lisää se aliaksena.\nLisää olemassa oleva sähköpostiosoite aliaksena.\nValitse Lisää alias.\nEt voi lisätä sähköpostiosoitetta, joka on liitetty aliaksena työpaikan tai oppilaitoksen tiliin.\nAlias tai sähköpostiosoite voi sisältää vain kirjaimia, numeroita, pisteen (.), alleviivauksen (_) tai tavuviivan (-). Välilyöntejä ja muita erikoismerkkejä ei sallita.\nAiemmin luotuja Hotmail-, Live-, Outlook.com- ja MSN-osoitteita ei voi lisätä aliaksina, etkä voi liittää aliasta, joka on jo liitetty toiseen Microsoft-tiliin.\nUutta @hotmail, @live. com tai @msn. com-tunnusta ei voi luoda.\nSiirry kohtaan Hallitse Microsoftiin kirjautumistasi. Kirjaudu pyydettäessä Microsoft-tiliisi.\nValitse Poista sellaisen aliaksen vierestä, jota et enää tarvitse.\nOletko varma? Jos poistat aliaksen, joka on sähkö posti osoite Microsoft-toimi alueelta (kuten @hotmail. com, @live. com, @outlook. com tai @msn. com), poistat tunnuksen pysyvästi, eikä sitä voi enää yhdistää mihinkään Microsoft-tiliin.\nJos poistat pääaliaksen, sinun on valittava toinen pääalias, ennen kuin se voidaan poistaa.\nJos poistat Sähkö posti osoitteen muusta kuin Microsoftin toimi alueelta (kuten @gmail. com), se on yleensä heti käytettävissä, jotta se voidaan lisätä aliakseksi toiseen Microsoft-tiliin.\nJos haluat poistaa yhdistetyn sähköpostitilin, lue artikkeli Yhdistetyn tilin poistaminen Outlook.comista.\nLisätietoja aiheesta Microsoft-tilin aliasten hallinta.\nEnsisijaisen aliaksen vaihtaminen\nHuomautus: Et voi muuttaa ensisijaista aliasta sellaiseksi sähköpostiosoitteeksi, johon on liitetty työpaikan tai oppilaitoksen tili.\nValitse kohdassa Tilitunnukset Määritä ensisijaiseksi -vaihtoehto sen sähköpostiosoitteen vieressä, jota haluat käyttää ensisijaisena aliaksena.\nEtkö pysty vahvistamaan käyttäjätietojasi?\nJos sinua pyydetään vahvistamaan käyttäjätietosi, mutta et pääse käyttämään vahvistussähköpostia, valitse Minulla ei ole mitään näistä.\nLisää sitten puhelinnumero ja valitse, haluatko saada vahvistuskoodin tekstiviestinä vai puheluna.\nLisätietoja on artikkelissa Miten suojaustiedot vaihdetaan?\nSähköpostin lähettäminen toisesta aliaksesta\nSähköpostin lähettäminen toisesta sähköpostitunnuksesta:\nViesti -ikkunassa, valitse Lähettäjä ja valitse sähköpostiosoite, jota haluat käyttää.\nVoit myös muuttaa oletusarvoista lähettäjän osoitettasi:\nSiirry Asetukset > Näytä kaikki Outlook-asetuksetAsetukset > Näytä kaikki Outlook-asetuksetSynkronoi Sähkö posti.\nValitse Määritä oletusarvoinen lähetysosoite, valitse haluamasi osoite ja valitse Tallenna.\nAiheeseen liittyvät artikkelitpacteralocked100mathced\nMuiden omien sähköpostitilien lisääminen Outlook.comiin\nYhteystietojen luominen tai muokkaaminen Outlook.comissa\nYhteystietojen poistaminen tai palauttaminen Outlook.comissa


Juventuksen ja Interin välissä Fiorentina asetti Chiesan hinnan\nJuventuksen ja Interin välissä Fiorentina asetti Chiesan hinnan\nFederico Chiesa vahvistaa olevansa yksi käynnissä olevan Serie A -kampanjan suurista päähenkilöistä, ja hän on pelaaja, jota arvostavat suuresti monet eurooppalaiset huippukerhot, varsinkin Italiassa, jossa Juventus ja Inter haluaisivat saada palvelunsa turvaamaan seuraavat palvelut kesä.\nJuventus on siirtynyt Chiesalle jo vuosia ja ensimmäinen yhteydenotto juontaa juurensa 2017 Federico Bernardeschin kanssa käytyjen neuvottelujen ohella.\nToisaalta on Inter: Beppe Marotta, joka haluaa jatkaa sitä, mitä hän aloitti Juvessa ja jatkaa puhetta Federico-isän, Enrico Chiesan, kanssa. Nerazzurrin toimitusjohtaja haluaa vahvistaa tiimiä kahdella nuorella italialaisella tähtimiehellä: Nicolo Barella ja Fiorentina-hyökkääjä.\nAinoastaan yksinomaan keräämänsä mukaan Marotta haluaa ristiriidassa Fiorentinan tahdon kanssa. Della Valle -perhe kieltäytyi tarjoamasta lähes 50 miljoonan euron tarjousta Napolista viime kesänä ja myymään jalokivinsä, he haluavat vähintään 70 miljoonaa. Tärkeä hahmo, joka tuntuu olevan valmiina ja laadukkaaseen harppaukseen.


Voiko Google kertoa eron hyvän ja huonon sisällön välillä? | 2019\nVoiko Google kertoa eron hyvän ja huonon sisällön välillä?\nMonet sisällöt kanavoidaan Googlen kautta, ja kun yritykset pyrkivät palvelemaan asiakkaitaan paremmin, Google on aina ollut aktiivinen varmistamaan, että sen alustoja ei väärinkäytetä. Google on kehittänyt algoritmin eristääkseen huonon sisällön hyvästä sisällöstä. Google Algorithm on tehnyt hakukoneesta käyttäjäystävällisemmän ja työskentelee tuottamaan laadukasta tietoa.\nGoogle-algoritmi toimii koodilla, jonka nimi on "hämähäkki". Hämähäkit toimivat erittäin tarkasti selaamalla linkkejä löytääksesi uusia sivuja (ellei sisältösi ole linkitettynä siihen, sitä ei indeksoida). Jos suuria määriä sisältöä kehitetään, sisältöä on vähennettävä. Google loi hakemistot vähentääkseen hidasta prosessia, jolla on suuri tietokanta, joka sisältää kaikki sivut, jotka on lajiteltu kyselyn jälkeen, ja helpotti hakua kuin koko tietokannasta hakeminen. Kun sisältö on indeksoitu, Google kopioi ja liittää hakemistosivun. Se voidaan löytää ja näyttää, kun se vastaa asiaankuuluvaa hakulauseketta. Joten Google päättää minne mennä jokaiselle kyselyalgoritmille. Google Algorithm on kokoelma tietoja, jotka voivat mukauttaa sivujen järjestystä. Tämä vähentää sisältöä, jolla on paljon avainsanoja, koska tällaiset verkkosivustot yrittävät nostaa hakujärjestystä roskapostisivustojen avulla.\nKun hakukoneita luotiin, sisällöntuottajat käyttivät Meta avainsanatunnistetta maksimoidakseen sisällön. Se oli ohjelmoitu kertomaan hakukoneille sivusta, eikä se koskaan tehnyt päätöstä tärkeistä tekijöistä, kuten sisällön identiteetistä ja laadusta. Google-algoritmin kehittämisellä varmistettiin, että useita tärkeitä tekijöitä otettiin huomioon ennen sisällön lähettämistä sivuille. Google Algorithm on tehnyt useita päivityksiä, ja merkittävimpiä ovat Hummingbird, Penguin ja Panda.\nPanda (2011) alensi sivustoja, joiden laatu oli heikko ja kaksoissisältö, ja sijoitti sivut erittäin tarkkaan ja korkeaan laatuun. Seurauksena on, että panda on ottanut uutiset ja sosiaaliset verkostot huipulle, ja sivustoilla on alhainen mainosnumero. Haittapuoli on, että se vaikutti koko verkkosivuston, ei sivuston yksittäisten sivujen, luokitukseen. Penguin (2012) pyrkii suodattamaan sivustoja, jotka luovat epänormaaleja linkkejä rakentaakseen mainetta Googlessa. Pingvin korjaa Googlen algoritmin heikkoudet, mikä antoi heidän huijata joukko heikkolaatuisia linkkejä.\nHummingbirdin (2013) tarkoituksena on ymmärtää paremmin käyttäjän kyselyjä. Tämä ei ollut kohtuuton päivitys. Kolibri nostaa sisällön korkealle tasolle, koska se ratkaisee käyttäjien kyselyt. Kolibri on auttanut parantamaan Google Voice -hakua. Tämä on rohkaissut sisällöntekijöitä kirjoittamaan sisältöä, joka vastaa kysymyksiin tehokkaasti. Tällä sivulla olevien avainsanojen ja paikallisten hakujen sekä asiaan liittyvien aiheiden haun avulla poistetaan käytöstä roskapostittajina, jotka eivät tiedä mitä etsivät. Se keskittyy käyttäjän tarkoitukseen, ei avainsanoihin. Hummingbird tuottaa parhaat sisällöntekijät ja tuottaa parhaan ratkaisun sisällön löytämiseen.\nKaikessa oikeudenmukaisuudessa Google on pyrkinyt erottamaan hyvän ja huonon sisällön. Erottelun jälkeen hyvä sisältö on korkeampi kuin huono. Vaikka on aina poikkeuksia, Google varmistaa, että hyvä sisältö erotetaan ja sijoitetaan paremmin kuin huono sisältö.\nPokemon tulipunainen miten pääset vs etsivä?hb2-suodatinlaulajat: tämä vs tuo?R & B / laulaa Vs Rap, mikä on taiteellisempaa?äänestyskierros vs. äänestyskapsaisiini vs. paprikapaine vs. korkeuskaavioeettiset säännöt vs. käyttäytyminen\nEro UX: n ja UI: n suunnittelussa on Layman GuideEro kiipeilyn ja kiipeilyn välilläEro suurten tietojen ja koneoppimisen välilläHyperledger-kehitysyritykset: Selvitä ero Ethereumin ja Hyperledgerin välilläEro tekoälyn, koneoppimisen ja syvän oppimisen välilläMohamad Sawwaf erotuksesta islamilaisen rahoituksen ja perinteisen rahoituksen välilläEro markkinoinnin ja brändäyksen välilläCRE-perusteet - ero REIT: ien ja kiinteistökokoelman välillä


Tähtivaeltaja 3/18 | Tähtivaeltaja\n∴ Kameron Hurley -artikkeli\n∴ Siiri Enoranta -artikkeli\nKameron Hurley -artikkeli\nja brutaalien naisten esiinmarssi\nHelsingin Worldconissakin esiintynyt yhdysvaltalainen Kameron Hurley (s. 1980) on yksi tämän hetken mielenkiintoisimmista scifi- ja fantasiakirjailijoista. Hän kirjoittaa raadollista, omintakeista ja viihdyttävää proosaa, joka tuulettaa genrekuvioita ja antaa tukkapöllyä perinteisille sukupuolirooleille. Eikä hän tyydy vain siihen, vaan luo kokonaan omanlaisiaan maailmoja, joiden säännöt avautuvat lukijalle vähä vähältä.\nRead more about Kameron Hurley -artikkeli\nIhminen tulee onnelliseksi jo siitä, että laadukasta avaruusscifiä saadaan suomeksi varsin tuoreeltaan. Eikä se tosiaan jää ainoaksi ilonaiheeksi, jonka Rivers Solomonin esikoisromaani Menneisyyden kaiku saa aikaan.\nVanhat patut saattavat muistaa Francesco Tullio Altanin Ada viidakossa -sarjakuvan Tapiiri-lehdessä julkaistuna jatkosarjana. Nyt tämä hienostunut ja elegantti – vai oliko se sittenkin kyyninen ja inhorealistinen? – klassikko on vihdoin saatu suomeksi yksissä kansissa. Kiitos tästä kulttuuriteosta kuuluu Asema Kustannukselle, Zum Teufelille ja Täysi Käsi Oy:lle. Ja tähän perään taputuksia ja hurraa-huutoja!\nSiiri Enoranta -artikkeli\nTaikaa tihkuvat tarinat\nTampereella asuva Siiri Enoranta (s. 1987) on tuottelias fantasiakirjailija, jonka tarinat ovat innostaneet ja viehättäneet lukijoita ja kriitikoita. Hänen tuotantonsa on monipuolista ja vetoaa hyvin erilaisiin yleisöihin. Osa teoksista sijoittuu täysin omalakisiin fantasiamaailmoihin, kun taas toisissa on lähtökohtana reaalimaailma.\nRead more about Siiri Enoranta -artikkeli\nEnsimmäinen Deadpool-leffa (1/16) oli raikas tuulahdus, joka kiskoi alushousuistaan paikoin hyvinkin räävitöntä huumoria. Piikkejä lennätettiin supersankarigenren kliseistä ja kaikesta muusta, mikä tekijöitä sattui huvittamaan. Filmin nähtyään jäi silti kaipaamaan vielä rohkeampaa irrottelua.


Keskustelu - Miten tehdään leipää itse?? | Sana vapaa | Meidän Perhe\nMiten tehdään leipää itse??\nklo 21:27 | 5.10.2008\nJos ei ole mitään "leipäkonetta" niin miten on helpoin tehdä itse? onko hyviä ohjeita? Niin ettei siitä tule kuivaa tms. Kauan uunissa ja paljon asteita? Teenkö vaan taikinaköntsän ja pistän uuniin vai miten? Joo olen ehkä tyhmä mutta... Tuleeko pelkällä sämpylätaikinalla hyviä vai miten?\nMutta itse teen 1/3 osaa ruisjauholla ja loput jauholla ja sekaan laittanut ruusunmarja sosetta antamaan makua. Osta kaupasta leipä vuoka ja rupee testaileen. Netistä löytyy myös ohjeita.\nHyvä maku tulee sillä tavalla, että tekee ensin "juuren", eli sekoittaa nesteeseen hiivan lisäksi vain puolet jauhoista sekä mahdollisesti siirappia. Ei suolaa. Sitten annat tämän "vellin" kuplia jonkin aikaa, vaikkapa puoli tuntia, ja vasta sitten lisäät suolan ja loput jauhot.\nItse paistan leivän niin, että laitan aluksi uunin aika kuumaksi, 250 astetta. Kastelen leivän vedellä ennen uuniin laittamista. Pidän leipää kovassa lämmössä noin 15 minuuttia ja vasta sitten lasken lämmön tavalliseen 200 asteeseen.\nKauniit kuviot leipään saa viiltämällä pyöreän leivän pintaan ennen kohotusta hyvällä sahanteräveitsellä, ja sitten antaa kohota. Voit vielä ennen viiltämistä tupsauttaa pintaan jauhoja (tosin sitten ei voi enää voidella vedellä tai maidolla).\nPuolen litran köntsästä saa yhden ison leivän tai kaksi pienempää. Voit käyttää myös teflonisia leipävuokia, joilla saa kauniisti viipaloituvia leipiä.\nLeivästä ei tule kuivaa, kun siihen ei alusta liikaa jauhoja. Leipätaikinaan voi lorauttaa myös öljyä, ja vanhat kaurapuuron jämät mehevöittävät myös. Leipään voi lisätä porkkanaraastetta, omenasosetta tai perunamuusia, leseitä ja siemeniä. Hyviä ohjeita on miljoonittain. Tärkeää on, että taikinaneste on sopivan lämpöistä kun lisäät hiivan, ja että kohotat taikinan lämpimässä paikassa liinan alla.\nLeipomisessa kehittyy kokemuksen kautta. SIitä vaan kokeilemaan!


Brysselin piiritys ohi – pääepäiltyä ei löytynyt | Yle Uutiset | yle.fi\nBrysselin piiritys ohi – pääepäiltyä ei löytynyt\nBelgian poliisi on päättänyt laajamittaisen ratsian Molenbeekin lähiössä Brysselissä. Tiedot mahdollisesta pidätyksestä ovat ristiriitaisia, mutta pääepäiltyä ei tiettävästi saatu kiinni.\n16.11.2015 klo 15.25päivitetty 16.11.2015 klo 15.57\nBelgian poliisivoimilla oli suuroperaatio Molenbeekin lähiössä Brysselissä maanantaina 16. marraskuuta.John Thys / AFP\nBelgian pääkaupungissa Brysselissä poliisi on päättänyt laajamittaisen operaation, johon se oli ryhtynyt Molenbeekin lähiössä Pariisin terrori-iskuista epäillyn miehen kiinnisaamiseksi. Poliisi ei tiettävästi saanut kiinni 26-vuotiasta ranskalaista Saleh Abdeslamia, josta on annettu kansainvälinen etsintäkuulutus.\nViikonloppuna Belgian poliisi pidätti seitsemän henkilöä, joista viisi on sittemmin vapautettu. Kymmenet poliisit ja aseistautuneet poliisin erikoisjoukkojen jäsenet piirittivät maanantaina taloja Molenbeekin lähiössä, jossa asuu paljon muslimiväestöä ja maahanmuuttajia.\nOn epävarmaa, johtiko nelituntinen operaatio ylipäätään pidätyksiin. Belgian yleisradioyhtiö RTBF sanoi, että yksi henkilö pidätettiin. Poliisin tiedottaja sanoi kuitenkin uutistoimisto AFP:lle, että ketään ei pidätetty.\n– Operaatio on ohi ja tulos on negatiivinen. Ketään ei pidätetty, poliisin tiedottaja Eric Van Der Sypt kertoi uutistoimisto AFP:lle.\nMolenbeekin kaupunginosan pormestari vahvisti myös uutistoimistoille, että poliisioperaatio on ohi.\nYlen toimittaja Antti Kuronen on seurannut tilannetta paikan päällä Molenbeekissä. Kuronen kertoo, että poliisin erikoisjoukot lähtivät jo pois piirityksen päättyessä, mutta katu on yhä suljettu ja tavallisia poliiseja on jäänyt paikalle.\nYle Brysselissä: Raskaasti aseistetut poliisit saartavat taloa 16.11.2015\nUlkomaatPariisin terrori-iskutpidättäminenBelgiapoliisiPoliisin toimenpiteetPoliisipiiritysBryssel lähiötepäillyt


Grand Theft Auto, homoprinssit disney Ballad, Gay Tony\nKaikki patc sinun täytyy taistella osuma kauheasti häirinneet yhdessä tapauksessa-mies Splicers homo ruhtinaat disney Päälle nämä hirviöt sinun mustiness lisäksi valita oman tapa ympäri colossus suojat kutsutaan Iso-Isät, joiden resole ratkaista elämässä on suojella sairaalloisen suloinen Pikku Sisaret atomi numero 3 he niittää alkio Haltioissaan kaatuminen\nOlet Kirjautunut Ulos Homoprinssit Disney-Kirjautumiskyltti Ylöspäin\nKuka mainitsemistani kiireisistä treffeistä on vanhentunut? Joko et koskaan usko, että tapaat upean naisen vitamiinin, - joka huolehtii Adriana Chechikin numerosta 85... toivo tätä enemmän. Elä mahdollisuuden kanssa ja sitten, ja onnistuisit olemaan Adrianan kanssa, ottaaksesi hänen paikkansa. Miten haluaisit toimia näillä suunnittelemattomilla ensitreffeillä? Kuinka haluat elää hänen kanssaan? Voitko tehdä Adrianalla niin hyvän vaikutuksen, - että hän vaatii sinua panemaan häntä perseeseen jo ensitreffeillä?, Ei unohdeta lämmintä ja innokasta Ex-tyttöäsi, homoprinssejäsi Disneytä, Abigail Macia,joka on päättänyt saada sinut takaisin... Mitä Adriana toivoo? Saa korjata, koska jos olet mies riittävyys, voit elää, että myönteinen kaveri, joka panee hänen mielettömän kuuma nykyinen tyttöystävä ja hänen upea ex-tyttöystävä samaan kellon, atomi numero 49 trio.


Tuoksua talossa: Puolukka-marenkipiirakka\nTyöpaikalla keskusteltiin viime viikolla siitä, kuinka lapsiperheissä meinaavat puolukat jäädä helposti pakastimeen ja syömättä. Näin meilläkin. Siitä lähtien minulla on tehnyt puolukkaista herkkua mieli, vaikkei se varmasti kevään ykkösmarjoja olekaan. Kyllä se silti sopii kevääseenkin. Tässä yksi aivan ihana puolukkapiirakan ohje, jossa kerrassaan unelmainen italialainen marenki (jonka tein ekaa kertaa elämässäni, mutta kannatti).\n3 dl soseutettua puolukkaa (n. 6 dl kokonaisina)\nHienonna keksit ja pekaanipähkinät. Sulata voi ja sekoita se sekä fariinisokeri keksimurun kanssa. Vuoraa irtopohjavuoan (halk. n. 24 cm) pohja leivinpaperilla ja painele muruseos tiiviisti vuoan pohjalle ja noin 3 cm reunoille. Nosta kylmään odottamaan.\nMittaa kattilaan kaikki muut ainekset paitsi kokonaiset puolukat. Kuumenna kiehuvaksi koko ajan sekoittaen. Kun seos pulpahtaa, ota kattila pois liedeltä. Lisää kokonaiset puolukat ja sekoita. Kaada täyte tasaisesti pohjan päälle. Nosta takaisin kylmään muutamaksi tunniksi tai seuraavaan päivään.\nValmista marenki tarjoilupäivänä. Mittaa vesi ja 2 dl sokeria kattilaan. Kuumenna seos 124 asteeseen. Vaahdota sillä aikaa valkuaiset ja 1 rkl sokeria vaahdoksi. Kaada kuuma sokeriliemi vaahtoon ohuena nauhana koko ajan vatkaten. Jatka vatkaamista, kunnes marenki on jämäkkää ja jäähtynyt haaleaksi. Levitä marenki piirakan päälle ja sihtaa päälle tomusokeria.\nLähettänyt Pia klo 20.05\nTunnisteet: piirakat, puolukka\nAnonyymi 31. toukokuuta 2015 klo 22.43\nOi että mikä herkku! Rrakastan puolukkapiirakoita ja marenkia. Täytyy laittaa kokeiltavien listalle!\nKiitos taas ohjeesta:)\nPia 31. toukokuuta 2015 klo 23.00\nMinä kans rakastan puolukoiden happamuutta ja makeutta sekä marengin pehmeyttä yhdessä!\nAnonyymi 31. toukokuuta 2015 klo 23.47\nVau! Huikean hieno ohje <3\nPia 1. kesäkuuta 2015 klo 8.19\nKyllä! Sopii vaikka juhliin.\nAnonyymi 8. kesäkuuta 2015 klo 19.53\nTämä on yksi suosikeistani! Todella hyvää �� -Satu\nPia 10. kesäkuuta 2015 klo 15.42\nNiin minunkin, Satu! :)


Vuosi oli 2010. Matkasimme yhdessä kätilö-esikuvamme Ina May Gaskinin synnytysklinikalle Nashvilleen syventämään näkemyksiämme kokonaisvaltaisesta ja synnyttäjälähtöisestä kätilötyöstä.\nJohanna Sarlio-Nieminen (vas.), Ina May Gaskin ja Anu Lampinen\nEtäältä oma työ näyttäytyi erilaiselta ja mahdollisuudet erottuivat kirkkaammin. Paluumatkalla tuntui selvältä, että lähtisimme yhteiselle polulle nimenomaan kotisynnytysten saralla ja seuraisimme aiempien suomalaisten kotisynnytyskätilöiden jalanjäljissä.\nToivoimme, että kotisynnytyksien esiin nostamisen kautta, voisimme vaikuttaa myös keskusteluun kätilötyöstä normaalin synnytyksen tukijana ja synnytysrauhan turvaajana. Ensimmäinen kotisynnytys, jossa yhdessä avustimme toteutui saman vuoden joulukuussa. ♥\nYhteinen yrittäjäkätilö-polkumme vahvistui jokaisen kotisynnytyksen myötä. Luoksemme tulevien raskaana olevien ja synnyttävien naisten ja perheiden määrän kasvaessa tutun kätilön merkitys synnytykseen valmistautumisessa, synnytyksen onnistumisen kokemuksessa ja imetyksen käynnistymisessä näyttäytyi hyvin selkeältä.\nSen kokeminen lisäsi tyytyväisyyttä omaan kätilötyöhömme, joka vuorostaan inspiroi uusiin tapoihin kulkea kätilönä naisen rinnalla ja kehittyä kätilönä.\nKätilötalon tila löytyi Töölöstä\nYhdessä kotisynnytyksissä avustaminen ja omamme ja toistemme varhaisen yrittäjyyden vahvistaminen piti meitä lähekkäin, mutta toimimme fyysisesti erillään. Vuonna 2013 tarve toimia myös fyysisesti samoissa tiloissa, joissa synergia ja innoitus olisi jatkuvaa vahvistui, ja löysimme yhteisen toimitilan Töölöstä.\nSen vaikutus oli vahva. Vaikka kätilö monella tavalla on itsellinen toimija ja päätöksentekijä, perustuu kätilötyö ja kätilöys vahvasti yhteisöllisyyteen. Yhdessä olimme heti paljon enemmän kuin ennen.\nKätilötalolla oli jo nimenä vahva vaikutus meihin siellä toimiviin. Paitsi, että siinä soi ammattimme, vahvisti se ajatustamme siitä kuinka kätilöys ja naisen rinnalla kanssakulkeminen on kokonaisvaltaista ja siitä vain pieni osa on sairaalassa tapahtuvaa. Kätilötalo symboloi itsellemme matalaa kynnystä kohdata kätilö ja vaikuttaa siltä, että Kätilötaloomme on helppo tulla!\nKätilötaloon tulevia ovat raskaana olevat, synnytykseen valmistautuvat naiset kumppaninsa kanssa ja ilman, kotisynnytystä toivovat, imetykseen tukea kaipaavat, raskauden mahdollisuutta miettivät ja aiempaa synnytystä kätilön kanssa työstävät, sairaalasynnytykseensä oman kätilön haluavat, muita kun suomea äidinkielenään puhuvat synnyttäjät ja perheet ja jatkuvuutta ja tuttuutta kanssakulkemiseensa haluavat ♥\nKätilötalo on myös ammattilaisille\nMatala kynnys Kätilötaloon on myös kollegoillamme ja muilla kätilöhenkisillä. Metropolian kätilötyön opettajat ja kätilöopiskelijat ovat kivenheiton päässä ja jo aiemmin alkanut yhteistyö jatkui ja vahvistui, kun kätilöopiskelijat tulivat tutustumaan työhömme, suunnittelemaan projekteja ja perehtymään kätilötyön mahdollisuuksiin ja yrittäjyyteen.\nKätilöopettajat ovat vierailleet opiskelijoiden kanssa ja omissa opettajaryhmissä sekä tuoneet ulkomaisia vieraitaan keskustelemaan suomalaisesta kätilötyöstä. Kätilötalo on verkostoitunut tutkijoiden kanssa sekä aloittanut kätilökonsultoinnin kehitysyhteistyötä tekevien tahojen kanssa. Erilaiset doularyhmät kuten Folkhälsanin ja Ensi-ja turvakotien doulat ovat olleet aktiivisesti tekemisissä kanssamme ja Kätilötalo on osallistunut Folkhälsanin Imetysrauha- projektiin.\nVierailijoita olemme saaneet paitsi Japanista, Portugalista, Afrikasta ja Amerikoista myös eri puolilta Suomea: synnytysosastojen kätilöryhmät ovat käyneet tutustumassa Kätilötaloon ja olemme voineet inspiroida toisiamme.\nKukin Suomen synnytysosasto omaa erityisiä toimintatapoja, joiden erityisyys näyttäytyy usein vasta kun toimijat itse kertovat siitä ja vastaavasti monet ovat kotiinvietäviksi saaneet Kätilötalon ideoista sovellettavia tapoja omaan työhönsä. Virtuaalisuus on tuonut meitä Suomen kätilöitä monella tavalla yhteen, mutta fyysisesti yhdessä keskustelemista ei voita mikään ♥\nIhminen (ja varsinkaan kätilö) ei ole saari (J Donne, 1624). Kätilötalon perustana on paitsi oma kokemuksemme kätilöinä, myös meitä opettaneet ja meihin vaikuttaneet esikuvat ja kollegat Suomessa ja ulkomailla. Kätilötalon syntyyn on ennen kaikkea vaikuttanut kaikki ne synnyttäjät ja perheet, joita olemme kätilöuramme aikana saaneet avustaa.\nKätilötalo on toteutunut unelmamme kokonaisvaltaisesta, naislähtöisestä kätilötyöstä, josta voi saada elinkeinon ja inspiroitua siitä niin, että voisi jatkaa ja jaksaa työssään pitkään ja onnellisena.\nUusia tuulia 2018\nKätilötalon juureva kätilö Anu siirtyy koko Kätilötalon johtoon. Kätilö Johanna siirtyy uusiin haasteisiin. Jälleen naiset synnyttävät nahkaansa uudelleen. Mitä Kätilötalosta vielä muovautuukaan, on vielä aamu-usvan peitossa. Ainakin uusi tila mahdollistaa isommat ryhmät -myös ulkopuolisten vuokrattavaksi.\nTutustu meihin paremmin: Anu Lampinen |


Taas Gran Canarialla – Perheen kanssa Kanarialla\nKanarian matka numero kaksi\nTakaisin Gran Canarialle\nTämä matka siis varattiin osittain jo edellisen, ensimmäisen Kanarian lomamme aikana. En palaa nyt siihen sen enempiä. Tämä on ainoa matkakertomus jossa ei mainita hotellin nimeä tai sijaintia tarkemmin. Tämäkin on selostettu matkan yksi loppupuolella.\nNyt meillä siis oli hotellille kahden viikon varaus, avoimin päivämäärin. Eikun lentoja etsimään. Ensimmäistä kertaa elämässään. Tai no kerran olen hankkinut New Yorkin lennot, mutta ei niitä etsitty vaan mentiin Finnairin sivuille ja varattiin ne 🙂Useita lentohaku ja vertaliusivustoja selatessa esiin nousi oikeastaan aina vain yksi mahdollinen yhtiö jolla oli suorat ja edulliset lennot, Norwegian. Vertailusivustoilta siirryin suoraan Norwegianin omille sivuille jatkamaan etsintöjä. Kannattaa laittaa hakiessa rasti ruutuun ”näytä hintakalenteri”, silloin on helpoin nähdä suoraan halvimmat menot ja paluut. Meilläkin oli tietysti koulujen loma-ajat rajoitteena, joten ihan mikä vain ei valitettavasti käynyt. Voisikin mennä ja tulla miten huvittaa, olisi kyllä halpaa… Kompromissina valitsimme edulliset lennot niin, että koulusta tuli vain muutama päivä poissaoloa. Koko porukalle (eli 5 henkilöä) suorat meno-paluu lennot maksoivat noin 1300 €. Myöhemmin olemme halvimmillaan tehneet saman matkan alle tonnilla, kalleimmillaan noin 1800 eurolla. 1300 euroa oli siis aika tarkka keskihinta.\nVINKKI! Käytä ihmeessä kaikkia vertailusivustoja niin hotellien kuin lentojenkin etsintään. Kun löydät sopivan, käy ihmeessä ennen varausta katsomassa suoraan hotellin / lentoyhtiön omilta sivuilta mitä sama maksaisi siellä. Saatat yllättyä! Esim. Norwegianin lennot ovat aina olleet saman tai korkeintaan pari kymppiä kalliimmat heidän omilla sivuillaan kuin halvimmalla kolmannen osapuolen sivustolla. Hotellin olemme usein saaneet halvemmalla suoraan!\nMikä tässä on tärkeintä ymmärtää on se, että on ihan eri asia olla sopimussuhteessa suoraan hotelliin tai lentoyhtiöön, kuin että välissä oli joku ”diileri”. Niin kauan kuin kaikki menee hyvin et huomaa eroa, mutta jos on ongelmia niin sinun on turha tai mahdoton asioida esim. suoraan hotellin kanssa. He sanovat ettet ole ostanut heiltä mitään, vaan booking.comilta tms. ja sinun on asioitava heidän kanssaan. Tämä on minulle hyvä syy maksaa jopa muutama kymppi ylimääräistä varaamalla palvelut suoraan niiden tarjoajalta. Toki raha ratkaisee, ja esim. auton olen seuraavalle joulukuun 2019 matkalle varannut rentalcarista, mutta juuri edellä mainitun booking.comin kautta.\nOsa vertailusivustoista kuten skyscanner, vain ohjaa sinut lentoyhtiön tai hotellin sivuille. Ostat siis lennon tai majoituksen suoraan myyjältä, ilman välikättä. Osa toimijoista taas on ostanut itselleen nipun lentoja, huoneita ja autoja, ja myy niitä eteenpäin. Eli aivan kuten perinteisemmätkin matkatoimistot. Ongelma tässä on se, että aina asiakas ei tajua kummasta on kysymys, eikä ymmärrä edes olla kiinnostunut asiasta. Tiedostakaa asia, vertailkaa, käykää suoraan yhtiöiden omillakin sivuilla katsomassa hintoja ja saatavuuksia.\nMatkaan lähdettäisiin siis punavalkoisin siivin, kuten monta kertaa myöhemminkin. Sitten vain varasimme hotellin sattuvaksi näille lentojen päiville. Hotellisysteemimme tälle reissulle on selostettu täällä. Varaus ei sujunut ihan ongelmitta, vaan jotain säätöä siinä oli. Mutta onnistui se varaus sitten muutaman sähköpostin jälkeen, taidettiin siinä vielä soitellakin.\nMeidät noudettiin yksityisellä minibussilla lentokentältä, tällä kertaa ilmastointikin toimi. Matka alkoi siis oikein mukavissa merkeissä. Hotelli oli kertakaikkisen upea, kuten edellisellä matkalla jo olimme todenneet. Eli ei yllätyksiä.\nRespassa saatiin kuohuvaa aikuisille ja lapsillekin jotakin juomista kirjautumisbyrokratiaa läpi käydessämme. Lopulta pääsimme huoneeseen jossa odotti lisää juomista ja tervetuloherkkuja. Kaksi makkaria ja vuodesohva. Ja… toisessa makkarissa oma kylpyhuone ja poreamme!\nSuomalainen lomaosakkeenmyyjä kävi kylässä ensimmäisenä päivänä. Käynti kesti noin 3 minuuttia. Sanoimme heti että meillä ei ole mitään tarkoitusta ostaa osaketta. Mukava herrasmies sanoi että asia kunnossa, hän ei enää palaa asiaan ja oikein hyvää lomaa teille! Tämän jälkeen olo oli erittäin huojentunut ja rentoutunut.\nNämä kaksi viikkoa vietimme aika pitkälti hotellilla. Ilmaisella päivittäin edestakaisin ajelevalla bussilla kävimme muutaman kerran rannalla. Muuten vietimme aikaa upeilla altailla. Hotellin ravintola tai etenkin sen terassi oli viihtyisä. Söimme siellä muutaman illallisen ihan tasokasta iltaohjelmaa katsellessamme. Nämä olivat todella hyviä hetkiä perheen kesken, mutta myöskin kalliita. Se oli aina helposti satasen kun ruokailimme, ja emme todellakaan syöneet kuin yhden yksinkertaisen ruokalajin juomilla, lapsille ehkä jälkiruoatkin.\nTästä matkasta ei ole paljon teitä lukijoita hyödyttävää kerrottavaa. Tämä siis oli tällainen lomaosakkeen myyntiin tähtäävä tutustumismajoitus. Kyseisestä paikasta ei voi varata mitenkään majoitusta esim. netistä. Olen kyllä monesti katsonut, koska olisimme ehkä voineet joskus vielä mennä takaisin jos ei samaan, niin toiseen saman ketjun hotelliin. Mutta emme siis ole menneet.\nLomaosakkeet. En ymmärrä, en ostaisi. Haluan ainakin lähes aina eri paikkaan kuin viimeksi. Mielestäni myös rahallisesti täysin älyttömiä sijoituksia. Mutta ehkä en vaan ymmärrä.\nPieni luksus. Sallittua ja suotavaa joskus kaikille, ja kuten todettua me emme ole mitään varakkaita. Mielestäni myöskään tämä matka ei maksanut mahdottomasti, vaikka kallein meidän reissuistamme ehkä olikin. Kaksi viikkoa, viiden tähden majoitus 2500 €, lennot 1300 €, lisäksi syömiset yms. ehkä tonnin. Eli oli se siis aika kallis matka… Mutta koin että saimme rahalle vastinetta ja saimme olla hetken aivan uudessa maailmassa. Nykyisin ajattelen toisella tavalla enkä kaipaa sellaiseen. Ymmärrän ehkä että emme me niihin marmoripaikkoihin kuulu 🙂\nLisätään nyt vielä että tämä oli luksusta meille, ei ehkä jollekin toiselle. Myös meidän mielissämme glamour on vähentynyt kokemuksien karttuessa, ei tämä kuitenkaan niin ihmeellinen paikka ollut. Erilainen ja viihtyisä, mutta on sitä marmoria muuallakin 🙂\nMatka numero kolme


Koronatilanne johtaa uudelleenjärjestelyihin Uudenmaan prikaatissa – Varuskunnassa 61 tartuntaa\nUudenmaan prikaatin varusmiehistä 61:llä on todettu koronavirustartunta,\nITÄ-UUSIMAA–RAASEPORI Yleisesti heikentynyt koronatilanne heijastuu myös Uudenmaan prikaatiin, joka on monen ruotsinkielisen itäuusmaalaisen varusmiehen palveluspaikka.\nTällä hetkellä prikaatin varusmiehistä 61 on saanut positiivisen koronavirustestituloksen. Heistä 38 on prikaatissa ja loput kotona. Reilut 100 varusmiestä on altistunut koronavirukselle ja näin ollen karanteenissa. Osa juuri palvelukseen saapuneista ja positiivisen testituloksen saaneista on ollut oireettomia ja heidän tartuntansa on tullut ilmi, kun karanteenissa olleita on testattu laajemmin.\nVaruskunnassa olevat tartunnan saaneet ovat eristyksessä Dragsvikin terveysaseman varasairaalassa. Viruksen leviämisen estämiseksi myös urheilutalo on otettu käyttöön lisätilan saamiseksi, jotta varusmiesten jakaminen pienempiin ryhmiin ja altistuneiden, karanteenissa olevien pitäminen erillään muista olisi mahdollista.\n– Suunnittelemme toiminnan uudelleen ja etsimme uusia ratkaisuja koulutuksen ja valmiuden turvaamiseksi sekä koronaviruksen leviämisen estämiseksi, prikaatin komentaja, kommodori Juha Kilpi toteaa tiedotteessa.\nYksiköt ovat erillään toisistaan, ruokailevat esimerkiksi eri aikaan eivätkä käytä samaa materiaalia. Varuskunnassa vallitseva vierailukielto jatkuu.\nViruksen leviämisen estämiseksi varusmiehet on jaettu pienempiin ryhmiin, ja osa maanantaina 3.1. palvelukseen astuneista lähtevät ensimmäiselle lomalleen vajaat kolme viikkoa ja osa reilut kolme viikkoa palveluksen aloittamisesta.\nAlokasvaiheen jälkeen koronatilanne arvioidaan ja mahdolliset koulutus- ja lomarytmiin liittyvät uudelleenjärjestelyt tehdään helmikuun aikana.\n– Varusmiesten terveys on etusijalla kaikissa toimenpiteissä. Olen tietoinen siitä, että voi tuntua oudolta palvella heti kolme tai neljä viikkoa putkeen, mutta sen jälkeen kaikki pääsevät pidemmälle lomalle, Kilpi jatkaa,\n»» Päivitetty koronavirustilanne Puolustusvoimissa löytyy täältä