Teema: turvallisuus - PDF\nDownload "5. 2010. Teema: turvallisuus"\n1 Jacob Söderman Turvallisuus eri näkökulmista Hyvinvointikeskus Onni Teema: turvallisuus\n2 Vanhustenhuollon Uudet Tuulet 3 Pääkirjoitus 4 Turvalaitteiden viidakko vai hellahuoneessa häärääminen? 6 "Suomessa vallitsee vanhus - vastainen ilmapiiri" 9 Vapun blogi 10 "Uskallus liikkua kuvastaa oikeaa turvallisuutta" 12 "Kukaan ei halua, että itselle tapahtuu tapaturma" 14 "Onni ei ole monumentti, vaan esteetön talo elämää varten" 17 Esteettömyydessä on kyse omatoimisuuden mahdollistamisesta 18 Teknomummolta apua kotona selvitymiseen 19 Kolumni 20 Turvatietoutta räätälöitävä senioreille 22 Kaikille muutto-oikeus 24 Virkistystoiminnalla on suuri merkitys 26 Kirjat 26 Tutkimus 28 Projektit 30 Ajankohtaista Vallissa 31 Ristikko 32 Esineet kertovat, osa Jäsenjärjestöt Julkaisija: Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto ry, Hämeentie A 52, Helsinki puh. (09) , fax (09) Päätoimittaja: Marja-Liisa Kunnas puh. (09) Toimitussihteeri: Kari Uittomäki puh. (09) Ilmoitusmyynti: Markkinointi Eskelinen, Tenhanniementie 115, Suonenjoki - Marja-Leena, puh , inet.fi - Jarmo, puh , - faksi (042) Jäsenjärjestöilmoitukset: Eija Uuksulainen, Paino: Painoyhtymä Oy, Porvoo ISSN Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto ry Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto on perustettu vuonna Palvelu- ja hoitotyö on organisoitu liiton jäsenjärjestöissä. Liitto on laajasti mukana vanhustyön kehittämisprojekteissa. Liiton omia käynnissä olevia projekteja ovat: * TOHO Työssä On Hyvä Olla Liiton toimisto Puheenjohtaja: Vappu Taipale Toiminnanjohtaja: Marja-Liisa Kunnas, puh. (09) Suunnittelijat: Anu Kuikka, puh. (09) Jaana Nykänen, puh. (09) Jarkko Utriainen, puh. (09) Anne Virkkunen, puh. (09) Projektipäällikkö: Lea Stenberg, puh. (09) Kansikuva: Turvallisuuteen kuuluu myös turvallinen liikkuminen Kuva: Rodeo.fi/Barbro Wickström Seuraava numero ilmestyy Lehden aikataulu 2010: Nro Ilm. Teema Koulutus ja rekrytointi Laadukas hoito ja palvelu Teknologia ja apuvälineet Turvallisuus Dementia ja muistisairaudet Ennaltaehkäisy Toimitusneuvosto Vanhustenhuollon Uudet Tuulet -lehden toimitusneuvosto: Anneli Hiltunen puheenjohtaja, Reijo Ailasmaa, Pirjo Berg, Mari Lehto, Riitta Lindbäck, Marja-Liisa Kunnas, Kari Uittomäki. * Käyttäjälle kätevä teknologia- eli KÄ- KÄTE-projekti * Osaajien markkinat Vapaaehtoisten rekrytointimallien kehittämiseen vanhustenhuoltoon * Senioreiden osallistuva media -esiselvitys Toimitussihteeri: Kari Uittomäki, puh. (09) Toimisto- ja projektiavustaja: Eija Uuksulainen, puh. (09) Osoitteenmuutokset ja tilaukset: Eija Uuksulainen 2 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n3 Muutos vanhustyössä on alkanut sitä tarvitaan Tampereen yliopiston terveys tieteen laitoksen tutkimuksen Yleistyvä pitkä ikäisyys ja muuttuvat palvelutarpeet mukaan koti on harvinainen kuolinpaikka etenkin yli 80-vuotiaille. Lähes puolet suomalaisista yli 70-vuotiaista kuolee terveyskeskuksessa. Terveys keskus on sitä yleisempi kuolinpaikkana mitä vanhempana ihminen kuolee, yleisin se on yli 90-vuotiaina kuoleville. Kuolinpaikkatietoa hätkähdyttävämpi tulos tutkimuksessa oli se, miten iäkkäitä vanhuksia siirretään hoitopaikasta toiseen juuri ennen kuolemaa. Terveystieteen laitoksen tutkimus oli kattava, sillä siinä kartoitettiin yli suomalaisen liikkumista sosiaali- ja terveysjärjestelmässä kahden viimeisen elinvuoden aikana. Ainoastaan 13 prosenttia tästä joukosta ei siirtynyt mihinkään kahden viimeisen vuoden aikana. Miehistä runsas kolmannes siirtyi eri paikkojen välillä yli 10 kertaa kahden viimeisen vuoden elinvuoden aikana, naisista kolmannes. Sosiaali- ja terveysministeriöltä on loppukesän aikana tullut lausunnolle Sosiaalihuollon uudistamisen väliraportti sekä Ikäihmisten ympärivuorokautisen hoidon/hoivan uudistaminen -työryhmän muistio. Kummassakin asiakirjassa on ollut uusi syke; tarvitaan uuden laista vanhustyötä ja palvelukonsepteja, jotta nykyisiin haasteisiin ja ikäihmisten tarpeisiin pystytään vastaamaan. Marja-Liisa Kunnas päätoimittaja Vanhus- ja lähimmäispalvelun liiton toiminnanjohtaja Lausunnossaan Sosiaalihuollon uudistamisen väliraporttiin Vanhusja lähimmäispalvelun liitto painotti, että erityisesti asiakaskunnan määrän nopea kasvu tulee vaatimaan aivan uuden laisia palvelukonsepteja, ikääntyneen itsensä tukemista sekä ympäröivän yhteisön tukea ikääntyneiden hyvinvointiin ja osallisuuteen. Palvelu konseptien kehittäminen vaatii ennakko luulotonta uudistyötä sekä panostamista myös kansalaisyhteiskunnan voimavarojen lisäämiseen. Ympärivuotisen hoidon ja hoivan uudistamisen -työryhmän tavoitteena on hallittu rakenneuudistus. Laitospaikkoja vähennetään ja iäkkäiden ihmisten tarpeita ja toiveita vastaavia asumisen ja palvelut sisältäviä palvelumuotoja kehitetään ja tuotetaan. Tavoitteen saavuttamiseksi laaditaan valtakunnallinen iäkkäiden ihmisten asumisen kehittämisohjelma. Aikataulu rakennemuutoksella on kova. Maassamme pitäisi olla yksiportainen ympärivuoro-kautisen hoidon järjestelmä käytössä vuoden 2015 loppuun mennessä. Rakennemuutoksessa korostetaan kodin ja itsemääräämisoikeuden merkitystä riippumatta ikääntyneen toimintakyvystä ja avun tarpeesta. Tämä on aito yhteistyön paikka, johon on kutsuttava eri palveluntuottajatahot. En näe mahdollisuutta rakentaa lisä kapasiteettia ympärivuorokautisen hoidon/hoivan rakennemuutoksen mahdollistamiseksi vain kuntien toiminnan varaan. Asumisen kehittämisohjelmassa tulee hakea uusia ennakkoluulottomia innovaatioita ikääntyneiden asumispalveluihin ja asumisen tukemiseen. Minusta tärkeimmät kysymykset tulevaisuudessa ovat: miten luomme yhteisön kotona asuvalle ikäihmiselle ja miten saamme lähiympäristön tukemaan ikääntyneen mielekästä ikääntymistä. VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010 3\n4 Turvalaitteiden viidakko vai h Vanhusten kasvavaa pahoinvointia, yksinäisyyttä ja pelokkuutta voitaisiin torjua tukemalla turvallisen vanhenemisen toteutumista. Pirkko Lahti korostaa, että vanhusten omia toiveita tulee kuunnella. Miten keski-ikäiset organisoijat tietäisivät, mikä tuottaa ikääntyville aitoa turvallisuudentunnetta? Suppeasti määritellen turvallisuus tarkoittaa vaaran tai riskin poissaoloa. Yksin pelkojen eliminointi ei luo turvallisuutta, vaan todellisuudessa tuo tunne rakentuu monimutkaisemmin: Ihmisen turvallisuus muodostuu ulkoisesta ja sisäisestä turvallisuudesta. Ensin mainitulla tarkoitetaan sitä, että ympäristössä ei ole vaaroja. Yhteiskunta huolehtii esimerkiksi siitä, että kaduilla ja puistoissa voi säikähtelemättä liikkua, Suomen mielenterveysseuran eläkkeellä oleva toiminnanjohtaja Pirkko Lahti määrittelee. Sisäinen turvallisuudentunne taas muodostuu siitä, kuinka sinut ihminen on itsensä kanssa ja miten hän on selviytynyt elämänkaarensa kriiseistä. Vanha ihminen oppii luopumaan ja priorisoi edessä olevia asioita erilailla. Ulkoisten puitteiden ja sisäisen itsetunnon lisäksi turvallisuuden tunteeseen vaikuttaa vielä kaksi muutakin elementtiä. Niiden tärkeys vain korostuu iän myötä. Taloudelliset heilahdukset aiheuttavat ikääntyvissä hätäännystä. Esimerkiksi taloyhtiön putkiremontin maksaminen pienellä eläkkeellä voi olla mahdotonta. Tämä suhteuttamisharha johtaa usein siihen, että talon ikääntyneet asukkaat vastustavat vaikkapa heidän kulkuaan helpottavan hissin rakentamista, Lahti selittää. Sosiaalisen turvallisuuden roolia on mahdotonta liikaa korostaa. Ihmisen tulee kuulua johonkin, hänellä pitää olla selkeä paikka ja saada hyväksyntää. Ystäväverkoston on tässä se avainsana. Ikääntyvällä pitäisi olla enemmän kuin yksi toveri, jolloin hän voisi kertoa eri ihmisille hieman eri tavalla kuulumisiaan. Rutiinit rauhoittavat Turvallisuudentunteella on suuri merkitys myös mielenterveydelle, erityisesti vanhetessa. Työikäisenä ihminen klaaraa kaikenmoista, mutta puolustus mekanismit rapistuvat ikävuosien karttuessa. Ikääntyvät pahoittavat mielensä herkemmin. He tarvitsevat tuttuutta ja turvallisuutta ympärilleen, jotta voisivat psyykkisesti hyvin. Iän myötä elämä myös asettuu väkisinkin hitaammaksi. Ihmisen vastaanottokyky väljähtyy, koska kokemuksia erilaisista tilanteista on jo kertynyt runsaasti. Liial- Pirkko Lahti on psykologi, psykoterapeutti ja filosofian lisensiaatti. Hän toimi vuosina Suomen Mielenterveysseuran toiminnanjohtajana. Lahti on saanut työstään lukuisia palkintoja ja muita tunnustuksia. liset muutokset heilauttelevat seesteistä olotilaa. Nuoret lähtevät soitellen sotaan, mutta vanhemmat ovat jo omat elämysreissunsa matkanneet. Lahti muistuttaa, että mökistä mökkiin, kerros talosta 4 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n5 llahuoneessa häärääminen? toiseen on nähtävissä samat vanhuksille ominaiset rutiinit. Kodin ja askareiden turvallisuuden on oltava kunnossa. Toistuvien perusasioiden tekeminen luo stabiiliutta ja mielihyvää. Turvallinen arkitempo saattaa sitten mennä rikki, kun vieras saapuu kylään, vanhuksella on joku meno, hän suunnittelee jotain tai vaikka leipoo. Nämä positiiviset sivujuonteet virkistävät päivien kulkua. Rutiinien rikkominen yksilölle sopivassa määrin on siis tervetullutta. Sen sijaan liian rajut yksittäiset tapauk set saattavat heikentää turvallisuudentunnetta pitkäksikin aikaa. Oma 76-vuotias ukkoni juuri ryöstettiin takaapäin. Ja vielä omalla kotipihallamme! Vanhukset ovatkin helposti rikollisten kohteita, sillä he saattavat kantaa koko eläkettä käteisenä mukana. Vielä rahapussin menettämistä pahempaa on kuitenkin se vavisuttava pelko, joka hiipii varjostamaan uhriksi joutumisen elämää pitkiksi ajoiksi, Lahti kertoo. Vääränlaiset turvallisuusmekanismit Tylyt vartijat ja kauppakeskusten valvonta kameroiden suma saattaa arkailuttaa kaikkia, saatika vanhuksia. Yhteiskunnan suojatoimenpiteiden funktio ei toteudu pikemminkin säikyttää kohderyhmäänsä. Vanhuksillekin rakennetaan turvallista elämää keski-ikäisten näkökulmasta. Kaikenmaailman turvarannekkeet ja monenlaiset tekniset vekottimet tuntuvat teoriassa loistavilta uudistuksilta, mutta tuottavat ikääntyville monesti vain lisää stressiä. Toinen vinoutunut asia on tilojen suunnittelu, jossa ei huomioida niiden käyttäjiä. Suomi tuottaa eriytymiseen ja yksinäistymiseen ohjaavia tiloja. Muoto on varmasti jonkunmoinen jäänne kansakunnan itsenäisestä pärjäämisestä ja sukanvarteen säästämisestä. Esimerkiksi vanhainkodeissa ihmisiä ei ryhmäytetä, vaan he jäävät istumaan huoneeseen yksinään. Normeja, että jokainen dementiapotilas on suljettava omaan huoneeseen, tulisi varmasti tarkistaa. Perustarpeiden viisikko on vanhuksille välttämätön: koti tai paikka jossa on hyvä olla, lämpö, ruoka, puhtaus ja läsnäolo. Lahden luetteleman listan viimeinen teesi, ihmisseura, usein uupuu. Yksinolo aiheuttaa tietämättömyyttä ja hätäännystä. Toisen henkilön seuraa ei mikään robotti tai turvalaitteiden hienotkaan oivallukset voi korvata. Mielenterveyspotilaatkin viihtyvät mieluiten hellahuoneessa. Keittiö hän on jokaisen kodin ja monien juhlien sydän. Vanhuksilla on turvallinen olo, kun joku häärää ympärillä. Jokaisella pitäisi ainakin olla tietoisuus nopeasti luokse rientävästä auttajasta. Toki teknologialla voidaan tukea vanhusten pärjäämistä kotona. Apuvälineet tulee kuitenkin aina valita käyttäjää ajatellen ja mikä tärkeintä, opetella yhdessä niiden käyttöä. Näin ne ovat oikeasti hyödyksi tuottamassa turvaa, eivätkä kummittelemassa. Teknologiaharhaan ei saa tuudittautua. Pikemminkin pitäisi aktiivisesti kehittää samantapaista kummitoimintaa, mikä rippileiriläisen ja isosen välillä luonnistuu loistavasti. Toisaalta vanhus saattaa myös itse luoda ympärilleen kielteisen turvamekanismin. Jos joku avulias tekee itseään tykö kymmeniä kertoja, mutta seniori aina jääräpäisesti kieltäytyy vaikkapa lähtemästä ulos, niin kyllä siinä sinnikkäimmänkin yrittäjän into loppuu. Vanhus yksinäistyy, kun ei itse aktiivisesti vastaanota ja etsi seuraa. Sosiaalisen turvallisuuden lisääminen Puhelinrinki on kätevä tapa tuottaa turvallisuutta vanhuksen kotiin. Oikeastaan vanhuksella pitäisi olla jokaiseksi viikonpäiväksi tietty tuttava, jonka kanssa lörpötellä. Kaduilla liikkuminen, ovien aukaisu, palveluiden käyttö ja harrasteet suunnitellaan aina kiireisten työikäisten tarpeiden mukaan. Miten huomioida paremmin ikääntyvien tarpeita? Sisäinen turvallisuudentunne muodostuu siitä, kuinka sinut ihminen on itsensä kanssa ja miten hän on selviytynyt elämänkaarensa kriiseistä. Painotettujen vanhainkotien luomisessa on ytyä. Samoin kuin meillä on liikunta- ja musiikkipainotteisia lukioitakin, myös ikääntyville pitäisi tarjota valinnanvapautta. Aivotoiminnan ja fysiikan kannalta olisi tärkeää luoda vanhuksille turvalliset puitteet, missä harrastaa ja huolehtia innostavien ryhmien toiminnasta. Myös ohjelmaa järjestettäessä olisi annettava jokaisen mummon työntää lusikkansa soppaan. Aivan liian usein vanhuksia aliarvioidaan. Tärkeintä senioritoiminnassa on hauska yhdessäolo, tieto pienissä pätkissä, nauraminen ja tilaisuuksista jäävä levollinen mieli. Turvalliseen vanhenemiseen ei tarvita poppakonsteja luotettava seura on kaiken A ja O. Arkinen elämä on pienten ideoiden sarjaa, Lahti muistuttaa. Teksti ja kuva: Noora Valkila VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010 5\n6 Suomessa vallitsee va 6 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n7 Jacob Söderman, eduskunnan perustuslakivaliokunnan varapuheenjohtaja ja suuren valiokunnan varajäsen, pyrkii uutterasti tasavertaistamaan vanhusten oikeuksia. Entisenä oikeusasiamiehenä hänellä on vankka tuntemus lakiasioista. Jacob Söderman, 72, ei tunne itseään vanhaksi, vaikka kantaakin Pikku parlamentissa titteliä The Father of the House. Toimeliaana vanhusten oikeuk sien puolestapuhujana hän on kuluvan vuoden aikanakin tehnyt ajankohtaisia aloitteita, mm. eläkeindeksien oikeudenmukaistamisesta, ympärivuorokautisessa hoidossa olevien vanhusten perus- ja ihmisoikeuksien turvaamisesta, vanhusten huonosta laitoskohtelusta ja laista turvaamaan aktiivista ja turvallista vanhuutta. Suomessa arvioidaan olevan vuonna 2020 jo reilut yli 65-vuotiasta henkilöä. Söderman painottaa, että yhteiskunnan kannalta on välttämätöntä aktivoida tätä yli miljoonapäistä ihmisjoukkoa jo varhaisessa vaiheessa. Turvallinen ja vireä ikäänty minen vaatii tuekseen ajan tasalla olevaa lainsäädäntöä. Miksi vanhustenhuoltolain aikaansaamisessa hidastellaan tarpeettomasti? Inhimillisyys puuttuu vanhustenhuollosta Sosiaalisten tarpeiden sivuttaminen taloudellisen tehokkuuden varjolla on Södermanin mukaan ongelmien ytimessä. Ikääntyneistä huolehditaan yhteiskunnassamme suoritekeskeisesti, ei ilolla ja rakkaudella. Vanhuksille tungetaan lääkkeitä suuhun, mutta ei pysähdytä kysymään vointia. Ympärivuorokautisen hoidon laatua tutkittaessa on tullut esille tapauksia, että itsemääräämis oikeutta rajoitetaan edelleen korotetuilla sängynlaidoilla ja jopa sitomisella, Söderman kertoo. Myös kotiin laitostaminen on arveluttavaa: Vanhusten luona lappaa sekalainen joukko eri ihmisiä, mutta kellään ei ole aikaa keskittyä asukkaan henkisiin tarpeisiin. Lisäksi kasvava rikollisuus, jossa ikääntyvät ovat uhreja, on huolestuttavaa. Vanhustenhuoltolaki ainoa pelastus Koska vanhusten tarpeet tupataan sivuuttamaan olankohautuksella, ainoa na pelastuksena ikääntyvien epätasa-arvoiseen asemaan Söderman näkee uuden vanhustenhuoltolain. 35 vuotta sitten oli hienoa, jos kehitti vanhustenhuoltoa. Nyt olot ovat muuttuneet primitiivisemmiksi ja maassamme vallitsee päinvastainen ajattelu. Silti kaikkien pitäisi tehdä töitä sen eteen, että laadukkaita vanhuspalveluita olisi riittävästi tarjolla. Sehän on kirjattuna jo ihan perus oikeutena Suomen lakiin. Vanhuspalveluiden näkökulmasta ikääntyneiden keskeisiin perusoikeuksiin kuuluvat oikeus sosiaaliturvaan ja riittäviin sosiaali- ja terveyspalveluihin sekä oikeus yhdenvertaisuuteen. Toteutuvatko nämä? Eivät. On turha puhua hienoilla termeillä vanhusten universaaleista oikeuksista, kun ne eivät toimi käytännön tasolla. Vallitsevat epäkohdat on kaivettava napakasti esille ja pyrittävä järjestelmällisesti poistamaan, Söderman vastaa totisena. Jacob Söderman peräänkuulut- nhusvastainen ilmapiiri VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010 7\n8 taa yhtenäistä, sitovaa normistoa, jonka mukaan vanhustenhuollon järjestämis tapa, saatavuus, laatu ja sen valvonta saataisiin yhdenmukaiseksi. Kunnallispalveluiden vaihteleva taso nimittäin tarkoittaa kaunistelematta sitä, että kaikille ikäihmisille ei ole saatavilla edes perustuslain takaamia riittäviä palveluja. Valtava epätasaisuus vanhustenhuollon järjestämisessä jopa saman kunnan sisällä on karmaisevaa. Siksi vanhusten oikeusturva olisi pikaisesti yhtenäistettävä. Onhan Suomessa lastenhuollonlaki ja vaikkapa päihde huollonlaki, niin miksi kummassa vanhustenhuollonlain aikaansaamisessa nyt vitkastellaan, Söderman moittii närkästyneenä. Mitä vähemmän byrokratiaa, sitä enemmän on mahdollisuuksia panostaa ihmisyyttä kunnioit tavaan vanhusten huoltoon. Humaaniutta pienissä kunnissa Kuntauudistus on poliittisesti arka asia. Sen myötä Suomen kuntakenttä on pienentynyt 342 kuntaan, mutta perusta on edelleen hajanainen. Väestön vanhenemista ja vallitsevaa pirstaleista kuntarakennetta onkin kuvattu sanaparilla tappava yhdistelmä. Minä pidän noita kuntaliitoksia isojen poikien hommana. Pienet kunnat olivat siunaus ikäihmisille: kuntalaisten elämää seurattiin ja heistä välitettiin. Jos johto oli uudistuksellinen, niin vanhustenhuollon peruspilarit, turva ja huolenpito, toteutuivat esimerkillisesti, Söderman kommentoi. Sanomansa tueksi Söderman luonnehtii entistä Liljendalin kuntaa. Ikääntyneiden määrä oli kunnan alueel la prosentuaalisesti jopa Jacob Söderman kaipaa vanhusneuvostojen aseman vahvistamista. Vanhusneuvostoille pitäisi turvata lakikeinoin mahdollisuudet edistää omatoimisen ja elämänmakuisen vanhuuden toteutumista. yli puolet enemmän kuin Helsingissä, mutta vanhustenhuolto pelasi ihailtavasti. Vuoden alussa Liljendal liitettiin suureen Loviisaan ja nähtäväksi jää, häviääkö kunnassa vallitseva uniikki lähimmäisrakkaus. Suurissa kunnissa sosiaalityö on vaikeuksissa, sillä niillä on ikuinen alibudjetti. Isoissa yksiköissä asioiden organisointi on usein rutkasti monimutkaisempaa verrattuna pienempiin. Mitä vähemmän byro kratiaa, sitä enemmän on mahdollisuuksia panostaa ihmisyyttä kunnioittavaan vanhustenhuoltoon. Oikeus taloudelliseen turvaan ja aktiivisuuteen Eläkkeensaajien keskuudessa on paljon pienituloisia. Lisäksi eläkkeensaajien osuus köyhien keskuudessa on edelleen kasvussa, mikä on epätavallista Euroopassa. Maassamme on armoton vastarinta eläkkeiden indeksitarkastuksille, vaikka niillä on eläkkeensaajien päivittäisen toimeentulon kannalta ratkaiseva merkitys. Oikea armeija työeläkemiehiä seisoo härskisti sen edessä, että nykyinen taitettu eläkeindeksi (hintatason muutoksen osuus 80 %, ansiotason 20 %) korvattaisiin paremmalla indeksillä. Pitäisi vitkastelematta palata hyväksi koettuun puoliväli-indeksiin (50/50), Söderman selittää. Söderman vakuuttaa, että puolue, joka vastustaa työeläkeindeksin parantamista ei tule missään nimessä voittamaan vaaleja. Vaikka eläke asian ajaminen tuntuu väliin pään hakkaamiselta kivimuuriin, niin hän toimii ahkerasti sen puolesta. Ikääntyviä pitäisi myös kannustaa aktiivisuuteen ihan konkreettisin keinoin. Olisi panostettava vanhusten liikunta- ja kulttuuripalveluihin sekä mahdollisuuksiin käyttää joukkoliikennevälineitä. On muuten kohtuutonta, että eläkeläisjärjestöjen ystävyys toiminnalle ei muka löydy valtion tukemia kokoontumishuoneita. Tanskassa ja Norjassa on jo säädetty laki kunnallisista vanhusneuvostoista. Myös Suomessa vanhusneuvostojen asema tulisi tunnistaa ja tunnustaa nykyistä vahvemmin. Ikääntyneiden aktiivisuuden esteenä ovat tällä hetkellä liian usein taloudelliset tekijät. Virallisille vanhusneuvostoille pitäisi turvata lakikeinoin mahdollisuudet edistää omatoimisen ja elämänmakuisen vanhuuden toteutumista. Teksti: Noora Valkila Kuvat: Noora Valkila ja eduskunta 8 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n9 Aivojumppaa arkipäivään Muutama kesäviikko tai -päivä lastenlasten kanssa panee kyllä mumman vauhtiin, sen on moni meistä taas kokenut tämän ihanan aurinkokesän aikana. Liikettä on tullut niveliin yhtä lailla kuin mieleenkin. On tosi hauskaa kuunnella lasten juttuja ja pohtia sitä maailmaa, jossa he nyt elävät. Ja kysymyksiä riittää. Minulle kävi kyllä vähän huonosti, kun saaressa siivotessani kahdeksanvuotias Olli jalkapalloili jakkaran päällä ja kupsahti alas. Mumman syytä! siltähän se tuntui itsestä. Oliko mummola nyt muka turvallinen? Vasen olkavarsi murtui, mutta kohta poika palloili taas taitavasti kipsin kanssa. Lasten kanssa syntyi sitten juttua siitä, miten ihmisen osia korjataan. Paljonhan siinä olikin esimerkkejä, kun joukolla niitä koottiin. Luunmurtumasta oli tässä esimerkki, ja kipsin reipas kantaja. Mikko-enolle, joka oli myös jalkapallossa telonut kätensä, oli pantu käteen titaani vahvistus, joka aina piippaa lento kentillä. Joku keksi, että mummalle oli tehty kaihi leikkaus, siis silmiin saa keinolinssit. Kuulo laitteen voi saada, jos huono kuuloisuus yllättää, isoukilla oli kuulolaite, mutta hän ei käyttänyt sitä. No hampaat, tämä lapsisukupolvi tuskin on edes nähnyt tekohampaita, mutta sellaisiakin on, kokonaisia purukalustoja. Naapurin Ullalle oli tehty lonkka leikkaus, vaurioitunut nivel oli korvattu keinonivelellä. Siis polvia ja lonkkia vaihdetaan. Keksittiin, että sydämiä siirretään. Uuden maksan tai munuaisen voi saada hyvällä onnella siirrännäisenä. Kokonaisia tekojalkoja ja -käsiäkin on. Mutta mikä on se osa ihmisen ruumiista, jolle ei ole varaosaa? Kyllähän lapset senkin keksivät. Aivot! Siksi aivoistaan kannattaa pitää hyvää huolta. Koskaan ei ole liian myöhäistä lähteä kohottamaan aivojensa kuntoa. Aikakauskirja Duodecim kertoi äskettäin professori Patricia Boylen tekemästä tutkimuksesta, jossa seurattiin yhdeksänsadan yli 80-vuotiaan miehen ja naisen muistitoimintoja seitsemän vuoden ajan Chicagossa. Seurannan aikana kuutisentoista prosenttia osallistujista sai muistisairauden oireita. Tärkein löydös oli kuitenkin, että elämäänsä tyytyväiset, toiveikkaat ja päämäärähakuiset vanhukset säästyivät oi- reilta muita todennäköisemmin: heillä oli oireita jopa kaksi kertaa vähemmän. Tämäkin tutkimus vahvistaa aikaisempia tuloksia, joiden mukaan Alzheimerin tauti iskee harvemmin henkilöihin, jotka ovat sosiaalisesti aktiivisia ja ulospäin suuntautuvia. Elämäänsä mielekkäänä pitävien vanhusten on myös todettu elävän muita pidempään. Tutkijat eivät tiedä, mistä tällainen ilmiö johtuu, tai eivät siis tunne mekanismia, millä positiivinen asenne ja elämän mielekkääksi tekeminen vaikuttavat aivotoimintoihin. Jääköön se kuitenkin tutkijoiden arvoitukseksi. Meille vanhoille ihmisille riittää, kun tiedämme, että voimme itse vaikuttaa oman mielemme virkeyteen ja omaan vanhenemiseemme. Miten aivoja sitten voimistellaan? Aivojen kuntoa voi ja kannattaa ylläpitää monin eri tavoin. Terveellinen ravinto kannattaa muistaa. Aamupala on hyvä kivijalka päivän askareille, niin fyysisesti kuin psyykkisestikin. Liikkuminen virkistää aivoja. Monesti käy niin, että reippaan kävelyn aikana voi ratkaista ongelman, jota on pähkäillyt yökaudet sängyssä pyöriskellen. Fyysinen rasitus piristää verenkiertoa kaikkialla ja auttaa alakuloon yhtä hyvin kuin pikku kolotuksiinkin. Venyttelyn on todettu vaikuttavan aivoihin monipuolisen positiivisesti. Katselen usein vanhaa kissarouvaamme. Kahdeksastatoista ikävuodestaan huolimatta se venyttelee sulokkaasti aina herätessään. Miksi minulle on niin vaikeata ottaa samaa tapaa? Mikään paitsi laiskuus ei estä minua venyttelemästä samoin, vaikka en yltäisi moiseen viehkouteen liikkeissäni. Kätten hienomotoriikka se vasta auttaa aivoja. Kiinalainen tutkimus kertoo, miten sormien liikuttelu, kuten pianonsoitto tai kutominen, virkistää aivotoimintoja ja ehkäisee muistisairauksia. Sosiaaliset suhteet, siis ihmisten tapaaminen ja jutustelu heidän kanssaan on aivoille herkkua. Joku voi nimittää sitä juoruamiseksi, mutta antaa olla. Suora aivojen käyttö, tai rasittaminen, on myös tarpeen, ja sitähän vanhat ihmiset tekevät lukemattomin tavoin. Kun kuljen puhumassa ympäri maata ja kyselen vaihtelevilta kuulijakunnilta, millaista aivojumppaa he harrastavat, esimerkkejä tulee vaikka kuinka paljon. Kannattaa muistaa läheisten puhelinnumeroita. On hyvä laskea päässään, senhän me opimme kansakoulussa toisin kuin nuoremmat ikäluokat. Monet rakastavat ristisanatehtäviä tai sudokuja. Monille korttipelit, pasianssit ja muistitehtävät ovat jokapäiväisen ilon lähteitä. Vanhat ihmiset harrastavat myös paljon lukemista ja lehtien seurantaa. Kielikursseille ei ole koskaan liian myöhäistä mennä. Tietokoneen käytössä joutuu rasittamaan aivojaan, jopa harmillisen paljon, kun koneet ovat niin kömpelöitä. Kannattaa olla utelias ja valmis muuttamaan totuttuja ajattelutapojaan tai päivärutiinejaan. Yksinkertainen sääntö voisi olla: jotakin uutta joka päivälle! Vaikka miten pientä. Vanhojen ihmisten arkipäivän luovuus on rajatonta. VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010 9\n10 Liikenneturvan yhteyspäällikkö Varpu Tavaststjerna: Uskallus liikkua kuvast On tärkeää, että ikääntynyt ylläpitää ajotaitoaan eli ajaa autoa säännöllisesti. Kuva: Barbro Wikström/Rodeo.fi. Liikenneturvan yhteyspäällikkö Varpu Tavaststjernan mukaan iäkkäillä liikenneonnettomuuksien seuraukset ovat vakavampia kuin nuoremmilla. Iän myötä elimistö on hauraampi, ja siten herkempi vammautumaan sekä myös vammat paranevat huonommin. Ikääntyminen heikentää ihmisen toimintoja, kuten reagointi- ja huomio kykyä. Ikä ei ole kuitenkaan ratkaiseva liikkumisen kannalta vaan iän myötä tulevat sairaudet, Liikenneturvan yhteyspäällikkö Varpu Tavaststjerna kertoo. Iäkkäät autoilijat tosin osaavat huomioida ja ennakoida liikenneturvallisuutta mm. siten, että he välttelevät monimutkaisia ja huomiota vaativia tilanteita; kuten ruuhkassa ajoa, vilkasta kaupunkiliikennettä ja monimutkaisia risteyksiä sekä pimeässä ajamista. Kuljettajien terveydentilan ja ajo- kunnon seuraaminen on tärkeää. On myös tärkeää, että ikääntynyt ylläpitää ajotaitoaan eli ajaa autoa säännöllisesti. Suomessa ajokortin voimassaoloaika on 70 ikävuoteen saakka. Tämän jälkeen kortti on uusittava, ja tavallisesti kortti myönnetään 5 vuodeksi kerrallaan tai tätä lyhyemmäksi ajaksi. Lääkäri ei voi ottaa korttia pois, mutta hän voi antaa ajokiellon. Lääkärin antama ajokielto ei kuitenkaan välity poliisille, ja on tapauksia, joissa vanhus ei ole noudattanut lääkärin antamaa kieltoa. Tavaststjerna kertoo, että ajokorttilainsäädäntö on parhaillaan uusittavana. Lakiesityksen mukaan kortti olisi voimassa 15 vuotta mutta noin 70-vuotiailla ja sitä vanhemmilla vain viisi vuotta kerrallaan. Korttia uusittaessa olisi ikäihmisten käytävä aina lääkärintarkastuksessa. Jos lääkäri havaitsee, että potilas ei ole terveytensä puolesta sopiva auton rattiin, hänellä on velvoitus ilmoittaa siitä ajokorttiviranomaiselle eli poliisille. Kortista luopumisesta sovitaan usein hyvässä yhteis ymmärryksessä potilaan kanssa jo vastaanotolla. Tilanne on hankalampi, jos ajokielto on tilapäinen ja potilas ei noudatakaan lääkärin ohjetta. Ajokortista luopuminen voi hankaloittaa monen iäkkään elämää. On lukemattomia pariskuntia, joista vain toisella, useimmiten miehel- 10 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n11 a oikeaa turvallisuutta lä, on ajokortti. Ajokortti on varsinkin vanhemmalle sukupolvelle myös identiteetti kysymys, ja kortista luopumisella voi olla negatiivinen vaikutus ihmisen itsetuntoon ja identiteettiin. Risteykset hankalia iäkkäille kuljettajille Iäkkäille kuljettajille tuottaa vaikeuksia mm. tienviittojen lukeminen, risteysten ylittäminen ja risteyksissä kääntyminen, liikenteeseen liittyminen, tiemerkintöjen seuraaminen, liikennevaloihin reagoiminen sekä huonossa valaistuksessa ajaminen. Iäkkäille kuljettajille erityisesti risteykset ovat hankalia. Tyypillistä on, että iäkäs kuljettaja kääntyy etuoikeutettua liikennettä vastaan tai sen eteen. Risteykset ovat hankalia ikääntyneille siksi, että päätöksiä pitää tehdä nopeasti ja monet osatekijät vaativat huomiota. Sen sijaan kiertoliittymä on turvallinen myös ikääntyneille, ja tutkimusten mukaan kiertoliittymät ovat myös selvästi vähentäneet onnettomuuksien ja henkilövahinkojen määrää. Iäkkäiden kannalta on tärkeää, että risteysalueille on hyvä valaistus, jalkakäytävät, kaistat ja ryhmittymisjärjestelyt ovat selvästi merkityt, ajokaistat ovat leveät ja liikennemerkit ovat hyvin näkyvissä. Varpu Tavaststjerna korostaa, että myös liikenneympäristön suunnittelu ja kunnossapito kuuluvat liikenneturvallisuuteen. Liikenneturvallisuustyö on myös kansanterveystyötä Kokonaisturvallisuus käsittää sekä ulkoisen turvallisuuden että koetun turvallisuuden eli turvallisuuden tunteen. Ulkoisen turvallisuuden mittareita ovat mm. liikenteessä kuolleiden ja loukkaantuneiden määrä. Koettu turvallisuus vaikuttaa mm. ihmisten halukkuuteen vähentää liikkumistaan. Iäkkäät voivat vähentää liikkumista esimerkiksi kaatumisen pelon vuoksi. Se, että uskaltaa liikkua, kuvastaa oikeaa turvallisuutta, Tavaststjerna korostaa. Tavaststjernan mukaan liikkumisen tukemisella ja turvaamisella on merkittävä rooli terveyden ja hyvinvoinnin edistämisessä. Turvaamalla ihmisen liikkumiskyky tukemalla ihmisen terveyttä sekä turvaamalla liikkumismahdollisuudet liikenteessä säästetään kansantaloudellisesti. Satsaus ihmisten terveyteen maksaa itsensä takaisin vähentyneitä onnettomuus tilanteina, loukkaantumisina ja jopa vähentyneitä kuoleman tapauksina. Toimintakyky ja toiminnallisuus edistävät iäkkäiden itsenäistä elämää. Iäkkäät ovat tunnollisia kuljettajia. He ajavat nuoria kuljettajia harvemmin humalassa tai ylinopeutta. Suurimmat riskit heidän kohdallaan liittyvät terveyteen ja sen alenemiseen sekä mahdollisiin sairaskohtauk siin. On kuitenkin muistettava, että iäkkäät eivät ole mikään yhtenäinen ryhmä, vaan yksilölliset erot ovat hyvinkin suuria. Tavaststjerna korostaa, että iäkkäitä on kannustettava säilyttämään ajotaitonsa. On informoitava mahdollisuudesta ottaa lisätunteja autokouluilta, opittava tunnistamaan ja arvioimaan omat riskitekijänsä. Tässä mielessä lähiomaiset voivat olla tärkeänä apuna. Iäkkäille kuljettajille tuottaa vaikeuksia mm. tienviittojen lukeminen, risteysten ylittäminen ja risteyksissä kääntyminen, liikenteeseen liittyminen, tiemerkintöjen seuraaminen, liikennevaloihin reagoiminen sekä huonossa valaistuksessa ajaminen. Niin kauan kuin iäkkäällä on ajami seen vaadittava terveys hänellä on myös ajo-oikeus. Jos hän ei voi enää ajaa autoa, niin yhteiskunnan on tarjottava hänelle liikenne- ja kuljetuspalveluja hänelle sopivassa muodossa. Liikkumisen turvaaminen on hyvin tärkeätä ihmisen itsenäisen elämän ja elämänlaadun kannalta, Tavaststjerna korostaa. Teksti: Kari Uittomäki Kuvat: Kari Uittomäki ja Barbro Wickström/Rodeo.fi VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/\n12 Kukaan ei halua, että its Koulutussuunnittelija Ritva Salmelan mukaan iäkkäiden tapaturmien ehkäisyn esteenä ovat usein asenteet. Kukaan ei halua ajatella, että itselle tapahtuu tapaturma. Toinen tärkeä este on se, ettei edes uskota, että tapaturmia voitaisiin ehkäistä, Ritva Salmela luonnehtii. Suomessa yli 75-vuotiaiden tapaturmaisista kuolemista yli 80 prosenttia johtuu kaatumisista. Tämä on huikea luku, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen koulutussuunnittelija Ritva Salmela korostaa. Ritva Salmela korostaa, että tapaturmien ehkäisyssä on tärkeää kartoittaa lähtötilanne; riskitekijät ja vaara tilanteet, ja sen jälkeen miettiä miten tapaturmia voidaan ehkäistä. Tapaturma-alttiuteen vaikuttavat ulkoiset ja sisäiset tekijät; ympäristö sekä ihminen. Iäkäs ja fyysisesti heikko kuntoinen ihminen ei ole paljon suuremmassa vaarassa joutua tapahtumalle alttiiksi kuin nuori tai aikui nen, mutta vaara vammautua tapa turmassa on suurempi. Salmelan mukaan tapaturmia ehkäistessä ajatellaan usein kapeasti ja tehdään vain yhteen asiaan vaikuttavia asioita; kuten hiekoitetaan liukkaita kävelyteitä. Kokonaisvaltainen tapahtumien ehkäisytyö on paljon laaja-alaisempaa. Yksittäisiä parannuksia voidaan aina tehdä. Kokonaisvaltaisessa tapa turmien ehkäisytyössä pitäisi huomioi da ympäristön ja tuotteiden turvallisuus, säädökset sekä turvallisuusasenteisiin ja käyttäytymiseen Tapaturmien ennaltaehkäisy on ehdottoman tärkeää. Jos ajatellaan tapaturmissa loukkaantumisten hintaa verrattuna siihen, mitä ennalta ehkäisy maksaa, niin kyllä faktojen pitäisi puhua puolestaan, Ritva Salmela korostaa. vaikuttaminen. Liikunta ja hyvä ravitsemus ovat tietenkin ensiarvoisen tärkeitä keinoja tapaturmien ehkäisyssä. Tämän vuoksi myös liikuntatiloja sekä ohjattua liikuntaa pitäisi olla riittävästi tarjolla ikäihmisille. Asenteet vaikuttavat Iäkkäiden tapaturmien ehkäisyn esteenä ovat usein asenteet. Kukaan ei halua ajatella, että juuri itselle tapahtuisi tapaturma. Ihmiset kyllä näkevät, kuulevat ja keskustelevat tapahtumista, mutta kieltävät sen mahdollisuuden, että itsellekin voisi sattua. Tällainen ajattelutapa on ihmiselle luontaista. Toisaalta on myös vallalla eräänlainen kohtalonusko Vahinko tapahtuu kun tapahtuu. Toinen tärkeä este on se, ettei edes uskota, että tapahtumia voitaisiin ehkäistä. Lisäksi sellainen vaikuttaa, että iäkkäät eivät halua machoilla, mutta toisaalta he eivät halua kuulua mihinkään riskiryhmään. 12 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n13 elle tapahtuu tapaturma Muistisairaudet vaikuttavat tapaturma-alttiuteen Ritva Salmela toteaa, että dementia ja muut muistisairaudet ovat ja tulevat tulevaisuudessa olemaan yhä merkittävämpiä syitä, miksi ihminen joutuu tapaturmille alttiiksi. Dementoivien sairauksien vuoksi tulee muistihäiriöitä sekä ihmisen hahmotus kyky, ymmärrys omasta liikkumiskyvystä ja pärjäämisestä heikkenevät. Ihminen, joka esimerkiksi on tottunut käyttämään moottori käyttöisiä työvälineitä, ei ymmärrä niiden vaarallisuutta vaan hän on ikään kuin rutiiniensa vanki. Myös lääkkeet voivat vaikuttaa ihmisen toimintakykyyn. Salmela myös huomauttaa, että kaikki myöntävät kansansairaudet kuten diabeteksen sekä sydän- ja verisuonitaudit isoiksi ongelmiksi. Kuitenkin tapaturmat ovat kansansairauksien luokkaa taloudellisilta kustannuksiltaan, toiminta kyvyn heikennyksinä sekä inhimillisinä kärsimyksinä. Monialainen yhteistyö olisi tärkeätä Tapaturmien ehkäisytyötä ei ole selkeästi määritelty millekään toimialueelle. Kuitenkin ehkäisytyössä on paljon hyödyntämättömiä mahdollisuuksia. Tapaturmien ehkäisyssä tarvittaisiin sosiaali- ja terveyssektorin, palo- ja pelastustoimen, liikunnan ja teknisen sektorin yhteistyötä. Tarvitaan myös tilastointia ja seurantaa. Yhteistyöllä voitaisiin tunnistaa erilaiset riskit ja riskiryhmät sekä niiden mukaan kohdistaa ehkäiseviä käytännön toimenpiteitä. Ehkäisytyö lähtee aina liikkeelle riskiryhmien kartoittamisesta. Myös ammattihenkilöstöä pitäisi kouluttaa, Salmela pohtii. Tapaturmien ehkäisy jää juuri siksi heikosti hoidetuksi, koska sille ei anneta resursseja. Toisaalta juuri vastuiden epäselvyys hankaloittaa tätä työtä. Jos tekninen sektori hiekoittaa huonosti liukkaan tien ja joku kaatuu ja loukkaantuu, niin kustannukset tulevat kuitenkin terveydenhuollolle. Salmela korostaa myös asenteiden muokkauksen tärkeyttä. Tietoa tapaturmista ja niiden ehkäisykeinoista on olemassa paljon, mutta tieto pitäisi saada leviämään. Salmelan mukaan luonteva kehitys olisi se, että ensiksi ihmisen asenne muuttuu myönteiseksi tapaturmien ehkäisytyölle, sitten hän hankkii tietoa ja kolmannessa vaiheessa hänen toimintansa muuttuu. Tapaturmien ennaltaehkäisy on ehdottoman tärkeää. Jos ajatellaan tapa turmissa loukkaantumisten hintaa verrattuna siihen, mitä ennaltaehkäisy maksaa, niin kyllä faktojen pitäisi puhua puolestaan. Riskejä voitaisiin kartoittaa etukäteen Iäkkäiden tapaturmariskejä voitaisiin kartoittaa etukäteen esimerkiksi silloin, kun tehdään sosiaali- ja terveyspalveluiden tarvekartoitus. Ritva Salmela toteaa, että nykyisin palvelu tarpeen kartoitukselle ei ole olemassa mitään yhtenäistä kyselymallia, vaan mallit vaihtelevat kunnittain. Tässä suhteessa on tapahtumassa parannusta, sillä THL:ssa pohditaan parhaillaan neuvontaa ja kotikäyntejä koskevaa opasta ja suosituksia kun tien sosiaali- ja terveyssektorin työntekijöille ja toiminnasta vastaaville. Oppaan laatiminen liittyy STM:n Ikäneuvo-työryhmän suosituksiin. Teksti ja kuva: Kari Uittomäki Ikäihmisten kanssa keskellä Helsinkiä Kantti ry Palvelutaloasumista Kantin Pysäkki Palveluja ja toimintaa Ikäihmisten Hyvinvointikeskus Mielenterveyden edistäminen Tuki Toimii -hanke puh. (09) Humalistonkatu Helsinki Palvelutaloyhdistys KOSKENRINNE ry Koskenrinteen Koti Närhintie 2 A, Kotka puh (05) fax (05) Karhula-Koti Sudenkatu 6, Kotka puh (05) fax (05) Karhunkulman Kohtaamispaikka Karhunkatu 2, Kotka puh (05) Kotka-Koti Itäkatu 8, Kotka puh (05) , fax (05) Sapokan Helmi Gutzeitintie Kotka puh (05) VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/\n14 Onni ei ole monum talo elämää varten! Onni-talon juhannusjuhlia vietettiin Onnintorilla. Kuva: Pertti Mäkelä. Pukkilan kunnan Hyvinvointikeskus Onni avasi ovensa syksyllä Sen keskeisenä tavoitteena on toimia vanhusten monipuolisena palvelukeskuksena. Suunnittelussa on satsattu esteettisyyteen ja esteettömyyteen. Ikäpolvet kohtaavat Onnissa, sillä talo palvelee kaikkia kuntalaisia. Vanhuksia ei ole haluttu eristää tiettyyn paikkaan, vaan pukkilalaiset voivat harrastaa vauvasta vaariin samoissa tiloissa. Terveyspalvelut, allas osasto ja kuntosali ovat kaikkien käytössä. Talosta löytyy apteekki, kahvila ja yhteis palvelupiste. Pihapiirissä toimii myös pankki ja ruokakauppa. Naapuriin on juuri valmistunut päiväkoti. Ei siis ihme, että Onnin värikkäästä aulatilasta onkin vinhaa vauhtia tulossa pukkilalaisten olohuone. Toiminnanohjaaja Asta Engström näkee toimintakyvyn laajana kokonaisuutena, jonka kaikki ulottuvuudet fyysinen, psyykkinen ja sosiaalinen tulee ottaa huomioon. Lisäksi hengellisyys ja luonto -teemat korostuvat monesti iän karttuessa. Ikääntyvän ihmisen hyvinvointi rakentuu näitä tarpeita tukevasta yksilöllisestä paletista. Huikean monipuolista vanhustoimintaa Elokuussa 2007 Engströmillä oli kädessään pukkilalaisten vanhusten laatima lista heidän harrastetoiveistaan. Näitä olivat mm. liikunta, käsityöt, yhteislaulut, tanssit ja retket. Aloimme rakentaa virkistystoimintaa pukkilalaisia kuunnellen, heidän ehdoillaan. Virkaani kuuluu toimia paikallisen vanhusneuvoston sihteerinä. Se on loistava kontakti, tuoreiden asioiden ja ideoiden kuulemisen paikka, Engström kuvailee. Tahdoimme olla toiminnansuunnittelussa ennakkoluulottomia ja avoimia. Onnilla ei ole taakka- 14 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n15 entti vaan esteetön naan historian rasitteita, joten täällä on oivat mahdollisuudet laittaa akateemiset löydökset ja virkeät ideat toteen. Onnissa on alusta asti toiminut yli 30 ryhmää viikossa. Vanhukset voivat osallistua kuntosalijumppaan, yhteislauluun, keskusteluklubeihin, konsertteihin, vesijumppaan, musiikin kuunteluihin, luennoille, kirjoittajapiiriin, maalailuun, käsitöihin, muistijumppaan tai vaikkapa taijihin. Tarjolla on myös niin tansseja, kuin elokuva- ja runoiltoja. Ryhmätoiminnan kirjo on vaikuttava jokaiselle luulisi löytyvän jotakin. Engströmin mietteet hyvinvoinnista laveudesta eivät jää vain puheen tasolle. Opiskelen samanaikaisesti geronto logiaa ja toiminnan suunnittelussa musiikillinen taustanikin varmasti vaikuttaa asiaan. Onnissa pyritään pääsemään irti vanhakantaisesta On tärkeää kuunnella koko ajan korvat höröllä kuntalaisten toiveita ja mietteitä. Asiakaslähtöisyys on tietysti toiminnan punainen lanka, toiminnanohjaaja Asta Engstörm korostaa. sairaus hoidetaan reseptillä - ajattelusta. Viime vuosina paljon terveydenkin näkökulmasta tutkittua kulttuuria on tuotava lähelle myös ikääntyviä, nautittavaksi arjessa. Kulttuurin terveys- ja hyvinvointivaikutukset eivät ole iästä tai toimintakyvystä kiinni. Vanhuksilla on valtava elämän kirjo ja kokemusten maailma, joka tulee nähdä mahdollisuutena, ei esteenä, Engström pohtii. Esteettömyyttä heikoimman käyttäjän ehdoilla Onnissa on tilojensa puolesta loistavat puitteet ikääntyneiden hyvinvoinnin ylläpitoon ja toimintakyvyn vahvistamiseen. Keskuksen suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu, jonka voitti arkkitehtitoimisto L&M Sievänen Oy. Pyrkimyksenä oli satsata nimenomaan tilojen kodinomaisuuteen ja monikäyttöisyyteen. Liuku- ja siirtoseinien avulla voi kätevästi muunnella tiloja tarpeiden mukaan. Arkkitehtuurisesti Onnissa on onnistuttu hienosti. Esteettömyys toteutuu kaikentasoisten käyttäjien mukaan. Esteettisyystavoitteiden saavuttaminen puolestaan näkyy vaikkapa viehättävässä japanilaisessa puutarhassamme, kotoisassa oleskelu aulassa sekä puun ja vä rien käytössä, Engström kuvailee. Engström ei hiukkaakaan liioittele: Onni on kaukana laitosmaisesta ja nuhjuisesta vanhainkodista. Raikkaat värit ja kontrastit luovat paitsi tunnelmaa, palvelevat myös dementoituneita ja toimintakyvyltään heikompia tilojen hahmottamisessa. Talon yksikerroksisuus, valoisuus ja luonnon läheisyys luovat ihastuttavat puitteet virkistymiseen. Aistit vi- Onni on arkkitehtuurisesti hienosti onnistunut rakennus. Esteettömyys toteutuu kaikentasoisten käyttäjien mukaan. Onni on kaukana laitosmaisesta ja nuhjuisesta vanhainkodista. Raikkaat värit ja kontrastit luovat tunnelmaa. VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/\n16 Onni-talon yhteisissä kokoontumissa ovat lapset ja vanhat yhdessä. Kuva: Eeva Sumiloff. rittäytyvät heti vaikkapa vain kävellen talon ympäri kuntoutusmielessä leveitä käytäviä pitkin. Oleskelutilan takassakaan ei säilytetä kukkaruukkuja, vaan annetaan tulen loimuta kylminä päivinä. Suunnittelussa on ensisijaisesti otettu huomioon hyvinvointikeskuksen vakinaiset asukkaat, jotka ovat valikoituneet tarpeidensa mukaan johonkin kolmesta asumismuodosta: dementiaryhmäkodin, hoivaryhmäkodin tai palveluasumisen. On hienoa, että Onninkotien asukkaat pääsevät käytävää pitkin toimintaan ja tapaamaan kuntalaisia vaikkapa viikoittaisen Onninkahvien merkeissä. Eräskin vanhempi herra kerran kiitteli, ettei vanhuksia enää passiteta korpeen muusta yhteiskunnasta erilleen. Juuri tämä on Onnin tavoite: elämä tutussa yhteisössä voi jatkua laitosasumiseen siirtymisen jälkeenkin. Esimerkiksi yhteisistä musiikki-illoista voivat kaikenikäiset pukkilalaiset nauttia katseillaan ja korvillaan. Toisaalta vaatii myös rohkeutta kohdata eri-ikäisten ja -kuntoisten kesken. Vallitsevat arvot ja asenteet kuin tottumuksetkin vaikuttavat halukkuuteemme lähteä liikkeelle ja kohdata yhteisissä tilanteissa. Korvat höröllä kaiken aikaa Suurin osa pukkilalaisista ikääntyvistä aktivoituu kaiken aikaa yhä enemmän käyttämään hyvinvointikeskuksen palveluita. Viime vuoden aikana Onnissa kokoonnuttiin ikääntyneiden päiväaikaisissa tapahtumissa yli 430 kertaa ja asiakaskäyntejä näissä oli noin reilut Luvut tuntuvat suurilta, kun niitä suhteutetaan kunnassa asuviin noin 350 yli 65-vuotiaaseen. Silti Engströmiltä löytyy tervettä itsekritiikkiä. Vaikka tiedotamme maapostilla tapahtumistamme ikääntyneille kuntalaisille, niin kaikkien askeleet eivät silti suuntaa tänne edes kahville. Toisaalta on myös jokaisen valinnanvapautta, lähteekö liikkeelle. Maaseudun ihmisten aktiivisuus on perinteisesti ollut myös toisenlaista, aktiviteetteja ei ole totuttu hakemaan tällaisista keskuksista. Ei ole ehkä ollut edes hyväksyttävää pitää itsestä huolta käymällä tämänkaltaisissa toiminnoissa. Toisaalta on nähtävissä, että tulevat ikääntyvät sukupolvet elävät eläkevuosiaan aktiivisempina haluten pitää itsestään huolta entistä moninaisemmin keinoin ja antaa aikaa myös elämästä nauttimiseen. Onnissa voi harrastaa mm. kuvataiteita. Kuva: Eeva Sumiloff. Suurin haaste Onnin toiminnassa onkin ollut juuri luottamuksen synnyttäminen. Sen eteen tehdään edelleen jatkuvasti töitä. On tärkeää kuunnella koko ajan korvat höröllä kuntalaisten toiveita ja mietteitä. Asiakaslähtöisyys on tietysti toiminnan punainen lanka. Luvut ja asiakastilastot määrittelevät pitkälti, millaisessa toiminnassa on eniten ytyä. Tosin aina määrä ei korvaa laatua ja uudenlaisissa asioissa on uskallettava myös katsoa ja odottaa hiukan pidempään. Mielestäni missään tekemisessä ei kuitenkaan saa jämähtää paikoil- leen. Syvä asiantuntijuus voi joskus rajoittaa ikävästi, vanheneminen onkin tärkeää nähdä laajana ja moninaisena ilmiönä. Herkkyyden lisäksi pyrimme olemaan rohkeita, avoimia verkostoitumiselle ja erilaisille kokeiluille. Yhteistyön mahti Pukkilan Onnia voidaan myös ajatella eräänlaisena pilottina uusien vanhuskeskuksien suunnittelussa. Terveyden ja hyvinvoinnin edistäminen kulkevat käsi kädessä vaikkapa kulttuuri- ja vapaansivistystyönlaitosten ja perinteisten sosiaali- ja terveyspalveluiden kanssa. Varhaisen puuttumisen malli tukee ikääntyvien hyvinvoinnin edistämistä. Yhteistyötä terveysasemien ja erilaisen vanhustoiminnan välillä olisi kehitettävä edelleen. Jos sosiaaliselta toimintakyvyltään ja mielialaltaan riski alttiit ikääntyneet ohjattaisiin heti toimintoihin mukaan, voitaisiin vanhusten lisääntyvää yksinäisyyttäkin lieveilmiöineen kenties ehkäistä paremmin, Engström huomauttaa. Yhteistyö on huomattavassa roolissa Onnin toiminnassa. Liikkuessamme Engströmin kanssa talossa, avoimuuden ja aktiivisuuden adjektiivit pyörivät mielessäni: toiminnanohjaajalla on näet aina aikaa vaihtaa kuulumiset tai ainakin hymyilevä tervehdys jokaisen kuntalaisten kanssa. Toiminnanohjaaja ei lukkiudu toimistoonsa vaan elää osana Onni -yhteisöä. Talo on nyt vallattu ja otettu hienosti käyttöön. Pitää kuitenkin muistaa, että olemme vielä alkumetreillä ja vasta Onnin 10-vuotisjuhlissa voidaan puntaroida todellisia saavutuksia. Toivottavasti silloin voidaan nähdä Onnin toiminnan myönteiset vaikutukset niin pukkilalaisten sosiaalija terveysmenoissa kuin myös hyvinvoinnin ja terveyden kokemuksissa, Engström iloitsee. Teksti: Noora Valkila Kuvat: Noora Valkila ja Onni-talo 16 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n17 Projektipäällikkö Kirsti Pesola: Esteettömyydessä on kyse omatoimisuuden mahdollistamisesta KÄKÄTE-projektin projektipäällikkö Vanhustyön keskusliitosta, arkkitehti, tekniikan lisensiaatti Kirsti Pesola on tehnyt pitkään töitä esteettömyyden kanssa. Pesola puhuu mielellään esteettömyyden puolesta. Esteettömyys tarkoittaa tuotteiden ja rakennusten käytettävyyttä, ympäristön esteettömyyttä sekä palvelujen, kulttuurin ym. saavutettavuutta. Esteettömyydessä on kyse myös omatoimisuuden mahdollistamisesta ja itsemääräämisestä, siitä, että ihminen voi liikkua turvallisesti ja hoitaa asioitaan tai kutsua ystäviään kylään silloin kun hän itse sitä ha luaa, Kirsti Pesola tähdentää. Pesola muistuttaa, että vanhukset asuvat hyvin eri tavoin, toiset omistamassaan asunnossa ja toiset vuokralla. Koti voi olla kerros-, rivi- tai omakotitalossa ja se voi olla seniori- tai palvelutalossa tai ryhmä kodissa. Ja voihan vanhus olla laitos hoidossakin. Vanhukset ovat myös hyvin heterogeeninen joukko, jolla on erilaisia tarpeita: on eroja talou dellisessa tai perhe tilanteessa, palvelu jen tarve on yksilöllistä ja tottumukset ovat erilaisia. Kaikkien vanhusten toimintakyky kuitenkin heikkenee, sekin yksilöllisesti, siksi esteettömyyden merkitys kaikessa asuntosuunnittelussa korostuu iän myötä. Esteetön ympäristö tuo ihmisille valinnanvapautta ja mahdollistaa aktiivisuuden, Kirsti Pesola korostaa. Esteetön ympäristö vähentää apuvälineiden ja avustamisen tarvetta ja pienentää onnettomuus riskiä. Esteettömästä ympäristöstä puhutaan aivan liian vähän passivoitumisen ehkäisijänä. Kun asunto, lähiympäristö ja palvelut mahdollistavat omatoimisuuden, ei tarvitse jäädä kiikkustuoliin odottamaan, että joku tulee auttamaan. Esteetön ympäristö tuo ihmisille valinnanvapautta ja mahdollistaa aktiivisuuden sen lisäksi, että se tuo yhteiskunnalle ja yksilölle säästöjä. Esteettömyys ei kuitenkaan ole esteettisyyden vastakohta. On täysin mahdollista suunnitella esteettistä ja samalla esteetöntä. Kyse on siitä, miten hyvin suunnittelija ymmärtää, mistä on kyse. Esimerkiksi Hyvinvointikeskus Onni Pukkilan kunnassa on hieno esimerkki hyvästä suunnittelusta. Pesola korostaa, että kenen tahansa toimintakyky voi muuttua ja milloin tahansa. Koskaan ei voi tietää etukäteen mitä tapahtuu. Siksi on tärkeää, että ympäristö ja rakennukset suunniteltaisiin ja toteutettaisiin kaikille esteettömiksi. Pesola kritisoi nykyistä asuntosuunnittelua siitä, että pyritään vähiin neliöihin mahduttamaan liian paljon. Yhtenä syynä lienee asuntotuotannon kalleus. Jos 100 neliön asuntoon halutaan viisi huonetta, keittiö, sauna ja kaksi wc:tä, niin se johtaa helposti siihen, että asunnossa on monta toiminnallisesti alimittaista huonetta. Tällöin tarvitaan todella taitava suunnittelija, jotta asunnosta saadaan esteetön. Joku viisas onkin sanonut, että jos asunnot suunniteltaisiin joka suhteessa 10 prosenttia nykyistä väljemmiksi, niin ne olisivat luonnostaan paljon nykyisiä esteettömämpiä, Pesola korostaa. Teksti: Kari Uittomäki Kuva: Vanhustyön keskusliitto Jyväskylän Hoivapalveluyhdistys ry Polttolinja 39, JYVÄSKYLÄ puh. (014) , fax (014) VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/\n18 Teknomummolta apua kotona selviytymiseen Apunapin avulla voi soittaa apua esimerkiksi tapaturma- tai onnettomuustilanteissa. Apunappi antaa myös paikkatiedon soittajan sijainnista puhelimen karttaohjelmiston avulla. Teknomummo auttaa ikääntyviä, heidän omaisiaan ja heitä hoitavia henkilöitä käyttämään ja hyödyntämään tekno logiaa ja ymmärtämään sen vaatimuksia, mutta ennen kaikkea mahdollisuuksia. Ikäihmiselle on olemassa valtava määrä hyödyllisiä teknologiaratkaisuja, ja valintojen runsaus voi suorastaan uuvuttaa ratkaisuja etsittäessä, Suomen ensimmäinen teknomummo Tuula Kollanen selvittää. Tuula Kollanen on työkseen kouluttanut Nokia-kännyköiden jälleenmyyjiä. Tässä työssä hän oppi, että yleensä ihmiset tietävät ja osaavat käyttää vain noin kymmenesosaa kännyköiden kaikista mahdollisuuksista. Kollanen korostaakin, että kännykkä on nykyään todella monipuolinen laite. Teknomummo-idea sai alkunsa kun Nokia sulki Jyväskylän toimipisteensä ja Kollanen kumppaneineen perusti Mobile Care and Safety Oy -nimisen yrityksen. Yrityksen toiminta-ajatuksena on luoda käyttäjien tarpeista lähteviä ratkaisuja, jotka hyödyntävät jo olemassa olevaa teknologiaa. Yritys on myös rekisteröinyt Teknomummo-tavara merrikin. Teknomummon titteliin Tuula on oikeutettu senkin perusteella, että hän on 2 vuotiaan Sara-tytön mummo. Teknomummolla on erilaisia koulutus paketteja, joita hän voi tarjota kulloisenkin tarpeen ja kohderyhmän mukaan. Kollanen voi puhua teknologiasta yleisesti, pelkästään kännykästä ja sen mahdollisuuksista, ikäihmisten kotona asumista helpottavasta teknologiasta tai tekno logiasta viriketoiminnan apuna. Kollanen tuntee niin teknologian toimintaperiaatteet kuin sen, mihin asioihin kannattaa kiinnittää huomiota teknologiaa hankkiessa. Jo pelkästään puhelin tarjoaa paljon mahdollisuuksia ikäihmisille. Voidaan käyttää kuvia puhelinluettelossa, jolloin ikäihminen tunnistaa soittajan tai osaa soittaa kuvan perusteella. Tai voidaan käyttää ääniohjausta ja viestinlukijaa. Apunappi perustuu puhelimen ominaisuuksiin Tuula Kollanen ja hänen yhtiökumppaninsa ovat kehittäneet Swing Apunappi-turvaratkaisun, joka perustuu puhelimen jo olemassa oleviin ominai suuksiin. Mitään uutta teknologiaa ei ole kehitetty. Swing Apunappi on ohjelma, jossa yhdellä puhelimen selausnäppäimen painalluksella saadaan monia eri toimintoja aikaan. Puhelu, viesti sekä paikkatieto välittyvät omalle auttajaryhmälle. Puhelimen käyttäjä on valinnut auttajaryhmänsä oman puhelimensa puhelinluettelosta. Apunappi soittaa auttajalistalla ensimmäisenä olevalle ja lähettää hätäviestissä myös avun tarvitsijan paikkatiedon. Mikäli ensimmäinen henkilö ei vastaa, soitto menee listan seuraavalle. Soittaminen jatkuu niin kauan, että joku auttajista vastaa. Kun puheluun vastataan, muuttuu avun pyytäjän puhelu kaiutinpuheluksi. Eli soittajan ei tarvitse pitää puhelinta korvalla. Kollanen korostaa, että Apunappi sopii kaikenikäisille ja kaikkialle, missä toimii GSM-verkko. Satelliittipaikannus toimiikin kaikkialla maailmassa. Apunappi mahdollistaa sen, että ihminen pääsee liikkumaan kotinsa ulkopuolelle, esimerkiksi marjastamaan. Silti hän kokee olevansa turvassa, koska hän tietää tarvittaessa saavansa avun nopeasti. Esimerkiksi monet turvapuhelinratkaisut sitovat ihmiset kotiin tai sen lähipiiriin. Siten Apunappi vapauttaa ihmistä ja aktivoi liikkumaan sekä toimimaan myös kotinsa ulkopuolella, Kollanen korostaa. Teksti: Kari Uittomäki Kuva: Tuula Kollanen 18 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010\n19 Hallitus on vankka... Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan HYY:n hallitus vuodelta 1964 kokoontui elokuussa Luumäelle katsastamaan Salpalinjan linnoituslaitteita ja Ukko-Pekan museota. Paria lukuunottamatta nuo 20 hallitusherraa ovat syntyneet aivan ennen talvi sotaa ja joutuvat tänä päivänä hiljalleen tunnustamaan kuuluvansa vanhus väestöön. Työelämän kaikki ovat jo jättäneet. Syvää kaipausta tunnettiin, kun väkevä hengenmies Jaakko Elenius, aikoinaan Suomen ainoa päätoiminen körttiläinen, jätti meidät kesällä. Siunaustilaisuudessa Lauttasaaren kirkko oli täpötäynnä. Mainittu HYY:n hallitus on aikaajoin tapaillut myös tämän päivän opiskelijoita, joukossa lastenlapsiaan. Ei ole tullut kysyttyä, mitä nykynuoret ajattelevat ikivanhoista ihmisistä ja asioista. Meille oli aikoinaan jotakin ikivanhaa legendaarinen L.A. Puntilan johtama HYY:n hallitus lukujen taitteessa, jossa oli mukana lukuisia tulevia vaikuttajia, kuten Aarre Eskola ja Paavo Kastari. Sanotaan, että ylioppilaat ovat maan toivo. Eri asia on, ovatko ylioppilasjohtajat maan tulevia johtajia. Aikoinaan 1960-luvulla puhuttiin, että opiskelijajohtajilla on eräänlainen ponnahduslautaetu työmarkkinoille pyrittäessä. Kysyä sopii, antaako työelämä arvoa samoille valmiuksille kuin opiskelijaelämä. Joku irvi leuka sanoi aikanaan, että opiskelijajohtaja pystyy luomaan menestyksellisen uran, vaikka hänen sanavarastossaan on vain kolme verbiä aktivoida, koordinoida ja informoida. Nyt vanhusväestöön liittyvillä oli 35 vuotta sitten sielussaan niin paljon humanistista hapatusta, että heitä on vaikea kuvitella tämän päivän yritysjohdon joukkoon. Tuon ajan opiskelijajohtajille oli tunnusomaista, että he muun ohella suoriutuvat yliopiston läpi suorittaen tutkinnon. Opintojen keskeyttäjiä ei juurikaan ollut. Toki oli joitakin keskeyttäjiä, jotka työelämä nielaisi jo varhain heidän aloittaessaan merkittävän journalistin uran. Pankit oli toinen luontainen väylä opiskelijajohtajille. Nykyisin tämä ura ei enää vedä samassa määrin. Kolmesta HYY:n 20 hallitusherrasta tuli kansliapäälliköitä, yhdestä tuli suurlähettiläs. Varsinaisia poliittisia johtajia joukosta ei tullut, mutta virkamiehinä nämä herrat olivat mukana monissa merkittävissä poliittisissa ratkaisuissa. Tunnusomaista heidän työlleen oli tällöin sovitteleva ote. He olivat usein hallinnon vpk:laisia, jotka lähtivät roihutessa liikkeelle. Esimerkiksi Lauri Tarasti on tyypillinen kriisien ratkoja, olipa kysymys sitten urheilusta tai vakavammista asioista. Yksi yhteinen piirre tuon HYY:n hallituksen jäsenille on edunvalvonta, josta tuli monelle elämäntyö. Tämä on tietysti luonnollinen asia. Opiskelijajärjestöt ovat edunvalvojia ja niissä toimivat saavat alan koulutuksen. Joskus ennen hallituksen vm/1964 siirtyminen työnantajaleirin järjestöihin oli luontainen opiskelijajohtajan urapolku, mutta ei enää vuonna Muutoksen tuulet eivät vielä puhaltaneet täydellä voimalla, mutta pinnan alla muhi. Ylioppilasmaailman puoluepolitisoituminen alkoi muutamia vuosia myöhemmin. Vuonna 1964 oli silti ilmassa joitakin ennusmerkkejä. Jokainen itseään kunnioittava sivistynyt ihminen tuomitsi tuolloin jyrkästi Ylioppilaslehden ja sen edustaman epäkansallisen, hieman vasemmistolaiselle häivähtävän kulttuuriradikaalisen linjan. HYY oli lehden julkaisija ja sen hallitus oli julkaisijan hallitus. Hallitukselle tuli yksittäisten juttujen ja koko linjan takia jatkuvasti tiukkasävyisiä kysymyksiä siitä, mikä on hallituksen linja. Hallitus omaksui journalismin keskeisen kirkkaan periaatteen. Julkaisija antaa päätoimittajalle journalistisen vapauden ja puuttuu sisältöön tarvittaessa ainoastaan yhdellä tavalla, vaihtamalla päätoimittajaa. Siihen ei nähty tarvetta. Hallituksen sisäisissä keskusteluissa vitsailtiin jatkuvasti, että taantumus, kalkkivuoret ja mitä muita nimiä kapitalisteista käytettiinkin, ovat jälleen iskeneet. Sain myöhemmin elämässä olla paljon tekemisissä elinkeinoelämän toimijoiden eli kapitalistien kanssa. Tulin ymmärtämään, että yritysten pyörittämisessä on niin paljon murhetta, ettei heillä ole aikaa kiinnostua siitä, mitä ylioppilaat lehdissään kirjoittavat. Kapitalistit eivät olleet kritiikin takana. Sitä olivat ja 1940-lukujen opiskelijajohtajat, joista kylläkin monet saivat leipänsä työnantajajärjestöistä. Tuo aika opetti journalismin perussääntöjä, jotka ovat jättäneet syvän leiman jo harmaantuvan ja kalkkeutuvan joukon, tiiviin toveripiirin sieluihin. Kari Lehtola varatuomari eläkkeellä oleva suuronnettomuustutkija VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/\n20 Rikoksentorjuntaneuvoston erikoissuunnittelijan Mervi Sarimon mukaan vanhukset kokevat turvattomuuden tunnetta enemmän kuin on aiheellista. Vanhusten riski joutua rikoksen uhriksi on pienempi kuin muulla väestöryhmällä. Sarimo kaipaa oikean tiedon jakamista ikääntyneille. Vanhuksia pitäisi neuvoa myös rikosten ehkäisyn keinoista. Iäkkään riskiä joutua rikoksen uhriksi lisää mm. heikko terveydentila, yksinäisyys ja eristäytyneisyys. Myös yhteiskunnan tehokkuuden nimissä tehdyt ratkaisut, kuten lisääntyvä koti hoito ja ostopalvelut, voivat lisätä uhriksi joutumisen riskiä iäkkään kotona. Rikostorjuntaneuvoston erikoissuunnittelijan Mervi Sarimon mielestä rikollisuuden ehkäisyn näkö kulma pitäisikin ottaa näissä ratkaisuissa paremmin huomioon. Sarimo muistuttaa, että rikokset saavat mediassa todellisuutta suuremman painoarvon. Rikosuutisointi luo kuvaa maailmasta, jossa milloin tahansa voi joutua rikoksen tai väkivallanteon uhriksi. Suhteettomalla rikos uutisoinnilla lietsotaan turhia pelkoja ja turvattomuuden tunnetta. Sarimo korostaa, että iäkkäiden riski joutua esimerkiksi väkivaltarikoksen uhriksi on pienempi kuin muissa väestö ryhmissä. Vanhuksille ja kaikille ihmisille pitäisi jakaa oikeata tietoa rikosten määrästä. Tällainen oikea tieto voisi lisätä myös turvallisuuden tunnetta. Tarvitaan turvallisuustietoutta rikosten ehkäisemiseksi Rikoksia kuitenkin tapahtuu, ja uhriksi joutuminen voi olla ikääntyneelle erityisen haavoittavaa. Haavoittu- Rikoksentorjuntaneuvoston erikoissuunnittelijan Mervi Sarimon mukaan iäkkäillä on pienempi riski joutua esimerkiksi väkivaltarikoksen uhriksi on kuin muilla väestöryhmillä. Rikokset saavat mediassa todellisuutta suuremman painoarvon. Turvatietoutta räätälöitävä senioreille vuutta lisää se, jos rikoksen tekijä tai kaltoinkohtelija on lähiomainen tai hoitaja. Rikoksentorjuntaneuvosto onkin laatimassa turvaopasta senioreille. Turvaoppaassa käsitellään turvallisuutta ja rikosriskien vähentämistä monesta eri näkökulmasta: esim. miten asioida pankissa ja kaupassa, mitä tehdä kun lähtee matkoille jne. Ohjeet ovat hyvin käytännönläheisiä tyyliin älä pidä pankkikortin tunnuslukua lompakossasi, älä 20 VANHUSTENHUOLLON UUDET TUULET 5/2010


Etusivu / Kulttuuri / Naantalin museo / Kuukauden esineet / Kuukauden esineet 2013 / Helmikuu\nHelmikuun esine 2013\nHelmikuun esine on arkistosta poimittu kaunis hääkutsu. Kutsun lähettivät morsiamen vanhemmat, kultaseppämestari Gustaf Sjöstedt Carolina-vaimoineen. Heidän tyttärensä Hilma Carolina vihittäisiin 3. maaliskuuta 1878 kauppias Oskar Marjasen kanssa.\nMorsiamen isä, Gustaf Sjöstedt (1821–1900) oli syntyään Laitilasta, hän sai porvarinoikeudet Naantalissa vuonna 1859. Hänen työtilansa ja myymälänsä sijaitsivat Purlassa, osoitteessa Mannerheiminkatu 17. Sjöstedt oli Naantalin kauppa- ja käsityöläisyhdistyksen perustajajäsen ja toimi pitkään myös kaupunginvanhimpana.\nSulhanen, kauppias Oskar Marjanen - vuoteen 1871 Bärlund - (1845–1921) oli vaikutusvaltainen monitoimimies Naantalissa. Marjanen muutti Naantaliin vuonna 1871. Hän toimi kauppiaana, raatimiehenä vuosina 1890–1910, oli paikkakunnan suurimpia vilja- ja puutavarakauppiaita, omisti höyrysahan ja oli osakkaana useissa purjelaivoissa. Marjasella oli oma viinapränni ensin Drällissä ja myöhemmin Krappulan talossa Alikadulla. Marjanen valittiin vuonna 1883 perustetun Naantalin Uuden höyrypolttimon isännöitsijäksi. Hän sai laitoksen tappiollisen toiminnan kääntymään voitolliseksi.\nOskar Marjanen muutti Turkuun 65 vuoden ikäisenä. Myös Turkuun Marjanen perusti kauppaliikkeen, höyrymyllyn sekä tukkuliikkeen. Tukkuliikkeen valikoimiin kuuluivat räjähdysaineet, joista hänet laajalti tunnettiin.\nOskar Marjasen vaimo Hilma eli miestään kaksi vuotta kauemmin, vuoteen 1923.\nHäihin kutsuttiin noin pari viikkoa ennen hääjuhlaa. Entisinä aikoina kutsut saatettiin välittää henkilökohtaisesti, kulkemalla talosta taloon. Kaukaisemmille sukulaisille ja ystäville kirjoitettiin kirjeet.\nPainetut hääkutsut tulivat ensimmäisinä käyttöön säätyläisten keskuudessa Varsinais-Suomessa ja Etelä-Satakunnassa 1800-luvun alkupuoliskolla. 1920-luvulla painetut kutsukortit olivat jo yleisiä eteläisessä Suomessa. Pohjoisempana painettuja kortteja nähtiin yleisemmin vasta 1930-luvulla ja itärajan tuntumassa 1940-luvulla.\nKlikkaamalla kuvaa saat esiin suuremman version


Meistä - Shandong Bohua Chemical Co., Ltd.\nShandong Bohua Chemical Co., Ltd.keskittyy lisäaineiden kemiallisten tuotteiden keskittämiseen, on yksi Kiinan johtavista elintarvikeraaka -aineiden viejistä. Sisaryrityksemme Weifang Haibin Chemical Co., Ltd. perustettiin vuonna 1999, on Kiinan suurin magnesiumkloridin, kalsiumkloridin, natriummetabisulfiitin, natriumbikarbonaatin, PAC (polyalumiinikloridi) toimittaja. Viimeisten 22 vuoden aikana olemme hankkineet kehittyneen tuotantoteknologian, jotta voimme tarjota laadukkaita tuotteita.\nPalvelemaan enemmän asiakkaita laajensimme enemmän kemiallisia tuotteita, todennäköisesti elintarvikkeiden lisäaineita, jotka kattavat sen aspartaami-, AK-, askorbiinihappopäällysteiset / DC-, kalsium- / natriumaskorbaatti-, askorbyylimonofosfaatti-, sitruunahappo-, natriumsitraatti-, kaliumsorbaatti- / sorbiinihappo-, kiteinen sorbitoli -tuotteet.\nKokenut ja menestyksekäs yhteistyö sekä Kiinan että kansainvälisten markkinoiden kanssa Bohuachem tekee myös hyvää yhteistyötä ja toimii agenttina monille tehtaille eri tavoilla. Nyt Bohuachem on laajentanut linjojaan yli sadalla erilaisella elintarvikealan tuotteella.\nMeillä on oma wharehouse, testilaboratorio, ostat helposti meiltä kaikenlaisia elintarvikelisäaineita. Autamme sinua hallitsemaan laatua, takaamaan toimituksen nopeasti, veloitamme kaikki kadonneet laatuongelmien vuoksi, joten sinun ei tarvitse huolehtia laadusta.\nAlla ovat pääasiassa tuotteitamme\nmakeutusaineita Säilöntäaineet ja antioksidantit Happamuudensäätöaineet Muut kemikaalit\nKalsiumpropionaatti DL -maalihappo Glukoosi Delta -laktoni Kalsiumkloridi\nNatriumsyklamaatti Kalsiumasetaatti Natriumsitraatti Magneisumkloridi\nErthritol Dinatrium ytimekäs Fumaarihappo Natriummetabisulfiitti\nVedetön dekstroosi Edetaatti natrium -EDTA: lle Sitruunahappo Natriumbikarbonaatti\nAsesulfaami k Erytorbiinihappo Kaliumsitraatti Sooda\nAspartaami Kaliumsorbaatti Viinihappo Polyaluninum -kloridi\nSukraloosi Natriumbentsoaatti Galliinihappo\nDekstroosi Natrium-hydro-asetaatti (S-DHA) L omenahappo\nKsylitoli stevia Natrium Do asetaatti Maitohappo\nSorbitoli Natriumerytorbaatti FCC4\nKiteinen mannitoli -fruktoosi Natriumlaktaatti\nKiteinen sorbitoli Natriumnitriitti\nKiteinen multitol Natriumpropionaatti\nBHT (butyloitu hydroksiditolueeni)


Riesana vaikeat vanhemmat – aikuiset lapset kertovat: ”Kasvaessani minusta tuli kaikin tavoin vääränlainen” - Kirkko ja kaupunki\nnull Riesana vaikeat vanhemmat – aikuiset lapset kertovat: ”Kasvaessani minusta tuli kaikin tavoin vääränlainen”\nMitä tunteita äitisi sinussa herättää? Entä isä? Jos mieleen tulvahtaa lämpöä, läheisyyttä ja tukea, olet onnekas. Kaikille ei käy niin.\nKun Kirkko ja kaupunki pyysi lukijoitaan kertomaan aikuisten ja heidän vanhempiensa vaikeasta suhteesta, vastauksia lähetettiin yli sata. Moni kokee, että ei kelpaa vanhemmilleen sellaisena kuin on.\n”Kasvaessani minusta tuli kaikin tavoin vääränlainen: laiska, huolimaton, omapäinen, väärän muotoinen”, muistelee 68-vuotias nainen.\n”Vanhempani kykeni rakastamaan minua vain tietyin ehdoin: kun olin riittävän samaa mieltä asioista ja elin hänen arvojensa mukaan. Kun en näin tehnyt, välit alkoivat rakoilla ja lopulta katkesivat”, kuvaa 34-vuotias nainen.\n”Tiukka kuri liittyi vahvasti uskonnolliseen kasvatukseen. Opin rakentamaan itselleni kuoren, jonka mukaan toimin vanhempieni seurassa. Peitin tunteeni ja opin valehtelemaan mielipiteistäni ja siitä, kenen seurassa vietän aikaani. Ajattelin, etten ikinä tule kelpaamaan heille sellaisena kuin olen”, 24-vuotias nainen sanoo.\nLukijat kertoivat, miten arvostelevat vanhemmat ovat heihin vaikuttaneet: itsetunto on heikko, kunnianhimoa puuttuu, on masennusta ja välinpitämättömyyttä omaa hyvinvointia kohtaan.\n48-vuotias nainen arvelee hakeneensa nuorempana miesten hyväksyntää ”hirveän ankaran” isänsä vuoksi: ”Ihastuin ja hyppäsin sänkyyn liian helposti.”\nPerheneuvoja Eila-Kaarina Immosen mukaan menneiden asioiden käsittely osoittaa suurta välittämistä itseä ja tulevia sukupolvia kohtaan.\nEspoon seurakuntien pitkäaikainen perheneuvoja Eila-Kaarina Immonen kuuntelee lukijoiden kokemuksia keskittyneesti.\n– On raskasta, jos tuntuu, että asiat vain tapahtuvat minulle. Toivottavasti siitä pääsee eteenpäin miettimään, millaisen elämän itse haluan ja mihin asioihin pystyn vaikuttamaan.\nImmonen on koulutukseltaan perhepsykoterapeutti ja kognitiivis-analyyttinen kouluttaja. Jälkimmäisessä suuntauksessa ajatellaan, että ihmisen oma historia on läsnä nykypäivässä mielensisäisenä puhetapana. Sen tunnistaminen auttaa muokkaamaan omia toimintamalleja.\nJos on saanut vaikkapa ankaran kasvatuksen, oma sisäinen ääni saattaa kritisoida herkästi sekä itseä että muita.\n– Jokainen omaksuu perheeltään suhtautumistapoja maailmaan. Ihminen voi esimerkiksi oppia, että on mahdollista olla vain kritisoija tai kritisoitava. Hän saattaa siksi kokea palautteen koulussa tai työpaikalla niin, että taas häntä moititaan eikä hän osaa mitään.\nArvostelemalla kasvaa epävarmoja ja uhmakkaita aikuisia\n”Vanhempani eivät ole kehuneet tai kannustaneet minua tai veljeäni. He eivät ole osanneet. Pikemminkin on latistettu ja ärsyynnyttykin, jos itseä on joskus kehunut. Teen paljon töitä sen eteen, etten siirrä omille lapsille samaa kulttuuria”, kertoo 44-vuotias nainen.\nEila-Kaarina Immonen vahvistaa, että lapsuudessa sisäistetyt toimintamallit siirtyvät herkästi eteenpäin sukupolvien ketjussa.\n– Jos lapsi yrittää parhaansa kokeessa ja tulee ysin kanssa kotiin, mutta vanhempi kysyy mitä et osannut, lapsen on helppo kokea itsensä riittämättömäksi. Vanhemmalle voi olla kipeä kokemus, jos hän huomaa toimivansa tässä samoin kuin oma vanhempansa.\nImmosen mukaan riippuu yksilöstä, miten jatkuva arvostelu vaikuttaa. Yksi kasvaa kritiikin paineessa mitätöidyksi ja hiljaiseksi, toinen muuttuu uhmakkaaksi kokiessaan, että joutuu jatkuvasti puolustautumaan.\nSuhtautumistapa saattaa muuttua elämänkokemuksen myötä: ”Vasta avioeroni jälkeen olen uskaltanut nousta isääni vastaan, olla eri mieltä ja pitää pääni”, 48-vuotias nainen kertoo.\nVanhemmat luulevat valitsevansa puolisonkin paremmin\nAnoppivitsejä on kerrottu sukupolvesta toiseen. Kokemus tungettelevista ja puolisoa arvostelevista vanhemmista nousee esiin myös lukijoiden kertomuksissa.\n”Äitini oli hyvin kontrolloiva ja omiva. Hän olisi halunnut pitää minut kotona vielä kun olin täyttänyt 18 vuotta. Lähdin kuitenkin mieheni mukaan”, 55-vuotias nainen sanoo.\n”Pahin vaihe oli, kun aloin seurustella naisen kanssa. Äitini periaatteessa hyväksyy homouden, mutta ei lähipiirissään, sillä hän pelkää muiden arvostelua. Hän toivoo minun menevän avovaimoni kanssa naimisiin vasta hänen kuoltuaan”, 44-vuotias nainen miettii.\n”Isäni ei voi ymmärtää, miten valitsin aviomieheni lempeyden ja rakkauden perusteella, vaikka hän on pienituloinen”, 33-vuotias nainen tilittää.\n”Minua kohdellaan kuin lasta, eikä mielipidettäni tai lupaani välttämättä kysytä minua koskevissa asioissa. Apua tarjotaan sitä pyytämättä”, 40-vuotias nainen kertoo.\n”Äitini ei tiedä, missä menee raja puuttua minun ja perheeni asioihin. Hän haluaa luoda mielikuvaa, että en pärjää ilman häntä”, 43-vuotias nainen toteaa.\nJoskus vanhempi saa sanottua, että puutun elämääsi, koska olet minulle niin rakas.\nKertomukset vanhempien tunkeilusta saavat Eila-Kaarina Immosen siteeraamaan vanhaa sananlaskua: ”Arvaa oma tilasi, anna arvo toisellekin”.\n– Tiedä oma paikkasi ja oikeutesi omaan elämään, kehoon, tunteisiin ja itsenäistymiseen. Voit antaa itsellesi luvan olla oma itsesi. Anna silti arvoa myös vanhemmalle, vaikka hän ei saakaan määrittää sinua.\nImmosen omat lapset ovat aikuistuneet ja muuttaneet kotoa. Siksi hänen on helppo samastua huolehtivaan vanhempaan, jolla on houkutus jakaa elämänkokemustaan nuoremmilleen.\nJos välit ovat kunnossa, vanhempi voi Immosen mielestä tuoda havaintojaan esiin, kunhan ei jankuta eikä unohda, että aikuinen päättää asioistaan itse.\n– Lasta voi helpottaa ajatus siitä, että aika muuttaa vääjäämättä tilannetta. Valtaa käyttävien vanhempien ote herpaantuu ja voimat hiipuvat eivätkä he enää pysty rajaamaan lapsensa elämää.\nImmosella on ehdotus vanhemmalle, jolla on kiusaus työntyä varttuneen jälkikasvunsa asioihin: huomio kannattaa suunnata omaan elämään.\n– Vanhempi voi miettiä, miten voin ja kuinka haluan elää. Entä miten parisuhteeni voi, jos sellainen on? Jokaisella on ainutkertainen elämä, jota ei voi elää toisten kautta.\nVanhempiensa vaikutusyrityksistä kärsiville aikuisille Immonen ehdottaa ajatusleikkiä: entä jos vanhempi ei haluakaan kritisoida vaan on huolissaan, vaikka ei osaisikaan sitä ilmaista?\n– Joskus vanhempi saa sanottua, että puutun elämääsi, koska olet minulle niin rakas. Tämä voi olla hänen aikuiselle lapselleen merkittävä tieto.\nKirvelee, jos isä myy siskolle kesämökin 50 eurolla\n”Vanhemmat suosivat sisaruksiani, mistä olen lievästi masentunut”, kertoo 56-vuotias mies.\n”Sisareni oli aina kauniimpi ja tärkeämpi isälleni ja sai kaikenlaista. Minä olin vain tullut vahingossa ja vieläpä äidin näköä. Sisar onnistui saamaan isältä kesämökinkin, ostosumma oli 50 euroa!”, kirjoittaa 54-vuotias nainen.\n”Vanhempani eivät ole ehtineet antaa aikaansa minulle, kun ovat keskittyneet autistiveljeeni”, toteaa 55-vuotias nainen.\n”Vaikka yritän kertoa omista asioistani, niin keskustelu kääntyy sisaruksen ongelmiin”, 28-vuotias nainen sanoo.\nEila-Kaarina Immonen ajattelee, että yhden lapsen suosiminen tuntuu kurjalta kaikista sisaruksista, lopulta myös huomion keskipisteestä. Hän kertoo nähneensä tilanteita, joissa vanhempi on valinnut lapsen korvikkeeksi parisuhteestaan puuttuvalle lämmölle.\n– Jos vanhemmat kiinnostuvat enemmän toisistaan, sisarusten voi olla helpompi muodostaa keskenään hyvä suhde, Immonen sanoo.\nVanhemman käytöksen taustalla saattaa olla huoli toisesta lapsesta. Jos yksi sisaruksista esimerkiksi sairastaa paljon, se vaikuttaa muihinkin lapsiin. Myös syyllisyydentunne saattaa saada vanhemman antamaan toiselle sisarukselle enemmän. Immosen mukaan vanhempi saattaa pitää itsestään selvänä, että hän rakastaa myös vähemmälle huomiolle jäävää lasta.\nJos vanhempi puhuu pitkään vain yhden lapsensa asioista, Immonen rohkaisee kysymään, haluaisiko hän kuulla soittajankin kuulumisia.\n– Voi auttaa, jos oman pettymyksen rinnalla pystyy havainnoimaan, ettei vanhemman käytös välttämättä kerro välittämisen puutteesta.\nValmistaudu vaikeaan keskusteluun\n1. Sopikaa keskustelusta etukäteen. Onko helpompi jutella kasvokkain pöydän ääressä vai rinnakkain kävelyllä tai vaikka sienimetsällä?\n2. Varmista, että molemmilla on sopiva vireystila. On vaikea keskustella, jos toinen on nälissään, väsynyt, sairaana tai muuten hankalassa tilanteessa.\n3. Rauhoita itsesi ennen keskustelua. Kiukku ei edistä vuorovaikutusta, vaan ajaa toisen puolustuskannalle.\n4. Käytä lyhyitä, selkeitä lauseita ja sido tunteesi konkreettisiin asioihin ja tapahtumiin. Puhu minä-kielellä: Minusta tuntui tältä, kun tapahtuu tällaista. Minä toivoisin tätä.\nSotien jälkeinen pula-aika hellyydestä jatkuu\nTunnekylmä lapsuuskoti on satuttanut monia Kirkko ja kaupungin perhesuhdekyselyyn vastanneista. ”Perheessämme ei opetettu lainkaan hellyyttä eikä läheisyyttä. Siksi suhteeni miehiin on ollut vaikea”, 67-vuotias nainen miettii.\nEila-Kaarina Immonen tunnistaa etäisessä kasvatuskulttuurissa sotavuosien jäljen. Moni suomalainen on jäänyt kotona vaille tarvitsemaansa hellyyttä.\n– Sotien jälkeen ei ollut tarjolla traumaterapiaa, joten moni yritti selvitä piilottamalla kokemuksensa sisälleen. Se on näkynyt ulospäin henkisenä kylmyytenä.  Jos lapsi on kaatunut pyörällä, vanhemmat eivät ole puhaltaneet polveen.\nKumppanilta voi saada vanhempien rakkautta korvaavan kokemuksen ja tulla syvästi kohdatuksi.\nImmonen kysyy, voisiko omia lapsuuskokemuksiaan täydentää havainnolla siitä, että myös oma vanhempi on kasvanut tunnekylmässä kodissa.\n– Jos saa havainnoivan minän tuekseen, voi ymmärtää, että isän käyttäytyminen minua kohtaan ei oikeastaan liittynyt minuun. Että hän on todennäköisesti traumatisoitunut ihminen.\n”Ruoat hoidettiin pöytään, mutta kukaan ei halannut tai lohduttanut lapsena. En osaa yhdistää rakkautta vanhempiini. Sain huomata omassa parisuhteessani, mitä rakkaus on, ja sitä lämpöä en tunne suhteessa vanhempiini”, 29-vuotias nainen kuvaa.\n– On onnekasta kokea parisuhteessaan rakkautta. Kumppanilta voi saada vanhempien rakkautta korvaavan kokemuksen ja tulla syvästi kohdatuksi. Silloin tapahtuu jotain, mitä ei tiennyt olevan olemassakaan. Rakkaus on niin valloittavaa, että ihminen voi sen ansiosta kokea olevansa merkityksellinen ja arvokas, Immonen sanoo.\nHän on nähnyt, että korjaavan kokemuksen voi saada muustakin lämpimästä ihmissuhteesta. Jotkut löytävät ratkaisun hengellisyydestä.\n– Jos kokee Jumalan rakkautta, voi ymmärtää olevansa arvokas omana itsenään.\nVanhempiaan ei tarvitse aina jaksaa\nEtäisyyden ottaminen on yksi ratkaisu vaikeaan suhteeseen oman vanhemman tai vanhempien kanssa.\n”Kävimme aikoinaan perheterapiassa puhumassa ongelmista, mutta narsistinen vanhempani heittäytyi siellä marttyyriksi ja syyllisti. Lähdin kotoa jo 16-vuotiaana. En käy kylässä vapaaehtoisesti, eikä täten käy lapsenikaan. En kuluta enää energiaa vanhempaani ja olen voinut paremmin jo vuosia”, sanoo 29-vuotias nainen.\n”Parhaiten auttoi lopulta se, etten ollut äitini kanssa juurikaan tekemisissä. Jos hän ei hyväksy minua sellaisena kuin olen, on parempi pysyä etäämpänä”, 44-vuotias nainen miettii.\n”Olin puoli vuotta soittamatta äidille ja sitten hän yllättäen kuolikin 69-vuotiaana”, kertoo 55-vuotias nainen.\nEtäisyys voi olla myös vanhempien valinta. 43-vuotiaan miehen vanhemmat katkaisivat välit, kun hän irtaantui perheensä kanssa vanhoillislestadiolaisuudesta neljä vuotta sitten. Mies kertoo tilanteestaan näin: ”Keskusteluyritykset johtavat syytöksiin ja henkiseen väkivaltaan meitä kohtaan. Ammattilaiset ovat neuvoneet, että oman mielenterveyden kannalta on parempi olla altistumatta sellaiselle enempää.”\n– Jos pitää pelätä, että henkinen tai fyysinen väkivalta jatkuu kohtaamisessa, sellaisessa tilanteessa keskustelua ei kannata yrittää, Eila-Kaarina Immonen toteaa.\nUsein suhdetta on kuitenkin turvallista hoitaa. Immosen mielestä perheen tarinaa on mahdollista kirjoittaa uusiksi niin kauan kuin vanhemmat ovat voimissaan. Mahdollisuus päättyy lopullisesti vasta jonkun osapuolen kuolemaan – tai vaikkapa vanhemman muistisairauteen.\nTrauma siirtyy herkästi sukupolvelta toiselle, jos sitä ei hoida\nMilloin tarvitaan terapeuttia? Eila-Kaarina Immonen näkee ammattiavun hyödyllisenä, kun ihminen on voinut pitkään huonosti ja on motivoitunut käsittelemään tilannettaan. Jos lapsuutta on varjostanut esimerkiksi vanhemman mielenterveysongelma, vakava päihderiippuvuus tai seksuaalinen hyväksikäyttö, terapiasta voi olla paljon apua.\n”Äiti on ollut alkoholisti koko ikäni ja haukkunut isäni lastenraiskaajaksi, minut huoraksi ja lyönyt. Hakeuduin teini-iässä itse sijoitettavaksi toiseen kotiin”, kertoo 45-vuotias nainen.\n”Äiti on aina ollut tuuliviiri, joka ajatteli minua bestiksenään, ikuisesti alle kouluikäisenä tai vihollisenaan”, 29-vuotias nainen toteaa.\nIhminen on voiton puolella, kun hän ymmärtää, että on itse toimija eikä pelkkä toiminnan kohde.\n”Äiti sairastaa pahaa kaksisuuntaista mielialahäiriötä. En osaa suhtautua häneen äitinä vaan huollettavana, ikään kuin lapsena. Äitiä olen kuitenkin kaivannut. Isän kanssa on omat ongelmat. Olisin tarvinnut enemmän huomiota”, 22-vuotias mies sanoo.\n– Jos kokee, että itsellä ei ole koskaan ollut hoivaavaa vanhempaa, kokemuksen jälkiä on hyvä selvitellä jossain kohtaa elämää. Myös ulkoisesti pienemmät kokemukset voivat herättää keskusteluavun tarpeen, Immonen toteaa.\nOmien lapsuuskokemusten mallia päätyy Eila-Kaarina Immosen mukaan helposti toistamaan.\n– Jos uskaltautuu käsittelemään koettuja asioita ja niiden yhteyttä nykyisyyteen, se on suurta välittämistä itseä ja tulevia sukupolvia kohtaan, hän sanoo.\nVihan herääminen ja uhrin rooli saattavat olla ensimmäisiä vaiheita, kun ihminen yrittää ymmärtää kokemaansa. Immonen miettii, että ne voisivat olla toisenlaisen tarinan alku.\n– Ihminen on voiton puolella, kun hän ymmärtää, että on itse toimija eikä pelkkä toiminnan kohde. Hän voi hahmottaa todellisuuden uudella tavalla, jossa ei ole vain alistajia ja uhreja, vaan myös mahdollisuus kertoa ja tulla kuulluksi, rakastaa ja tulla rakastetuksi.\nSoitellaan kerran viikossa\nSuuriin ikäluokkiin kuuluvat vanhemmat ja heidän aikuiset lapsensa pitävät yhteyttä keskimäärin kerran viikossa. Useimmiten soitellaan, hiukan harvemmin tavataan kasvokkain.\n– On hyvin harvinaista, ettei yhteydenpitoa ole ollenkaan tai sitä on kovin harvakseltaan, sanoo sosiologian apulaisprofessori Mirkka Danielsbacka Turun yliopistosta.\nNoin joka sadas aikuinen ei pidä mitään yhteyttä elossa oleviin vanhempiinsa. Seitsemän aikuista sadasta on yhteydessä vanhempiinsa harvemmin kuin kerran kuukaudessa.\nSuuriin ikäluokkiin kuuluvista vanhemmista vain 0,5 prosenttia ei ole lainkaan yhteydessä lapsiinsa. Neljä sadasta pitää heihin yhteyttä harvemmin kuin kuukausittain. Yhteydenpito lapsiin on kuitenkin hieman harventunut vuosien myötä.\nAikuiset kokevat keskimäärin vanhempansa läheisiksi. 44 prosenttia tuntee olevansa erittäin läheinen äitinsä ja 33 prosenttia isänsä kanssa. Vastaavasti suurten ikäluokkien naiset kertovat erittäin läheisistä suhteista lapsiin useammin kuin miehet.\nLapsista 60 prosenttia antaa käytännön apua vanhemmilleen ja myös saa sitä heiltä. Suurempi osuus aikuisista lapsista auttelee vanhenevia vanhempiaan kuin on pelkästään vastaanottavalla puolella. Molemmat sukupolvet kokevat, että lasten tulisi tarvittaessa ottaa vastuuta vanhempiensa huolenpidosta.\nNoin joka kymmenennellä aikuisella on vanhempiensa kanssa suhde, jossa apua ei tarjota eikä vastaanoteta.\nSuomessa on tutkittu sukupolvien välisiä suhteita yli vuosikymmenen ajan. Samat suurten ikäluokkien jäsenet ja heidän aikuiset lapsensa ovat vastanneet tutkimuskyselyyn vuosina 2007, 2012 ja 2018. Nyt vanhemmat ovat keskimäärin 71-vuotiaita, heidän lapsensa 42-vuotiaita.\nLähteenä on käytetty myös Väestötutkimuksen julkaisusarjaa Sukupolvien suhteet 2021.\nUhriutumisesta voi päästä eteenpäin – älä jää jumiin vaikeaan tilanteeseen 16.3.2022


➤ Suojaa perheesi maanjäristysten\nKun maanjäristys on tehnyt, sinun täytyy tehdä vahinkojen arviointi heti. Erittäin tärkeää on sammuttaa kaasuputki minuutin haistat jotain, koska on olemassa valtava räjähdysvaara. Tämän jälkeen käynnistä ja etsi halkeamia laatta ja alueet, jossa voit nähdä, että matto on ylöspäin.\nSitten pitäisi ottaa kiertue ulkopuolella ja nähdä onko downed aidat, tukimuurit tai tukirakenteiden, jotka pitävät autotallin outoja kulmia. Sinun tulisi myös sammuttaa minuutin näet ongelma vesiputket. Jos talosi on valtava sotku, niin se tarkoittaa, että et ole ainoa tässä tilanteessa.\nKun maanjäristys oli niin voimakas, että se tuhosi kokonaisia kaupunginosia ja kaupunkeja sekä, suurin ongelma tulee olemaan mellakoita ja kaaosta näkyvät lyhyessä ajassa. Tämä on vaikeaa aikaa kaikille ja siksi sinun täytyy opettaa perheen miten säännöstellä veden ja tankata kylpyamme vain jos pääasiassa vesi linjat vaurioitua pysyvästi. Myös näissä tilanteissa ei ole hyvä olla yksin, ja tämän pitäisi kerätä ympäriinsä muiden naapureiden ja muodostavat tukiryhmä auttaa toisiaan. Jos on sähkökatko, sinun pitäisi ohjeistaa naapurit sammuttaa laitteet niin, että ne eivät ole piikki sähköjärjestelmän kun kaikki tulee takaisin normaaliksi. Älä unohda myös suunnitelma kiireellisissä tapauksissa, kuten tulipaloja tai evakuointi. Aina valmis kaikkeen ja valmistella huolellisesti paketin pitäisi sisältää ruokaa 5-päivää ja kaikki asiat valmiiksi laittaa ne SUV. Se on paljon parempi suunnitella kaikki nämä ennen maanjäristystä tapahtuu, koska näin voit säästää henkesi ja perheesi.\nhätätilanteissa kuin tuli ja evakuointi, katkaise kaasun linjan jälkeen maanjäristyksen, maanjäristys, maanjäristys valmistelu, mellakat ja kaaos tapauksessa maanjäristyksen, mitä tehdä selviytyäkseen maanjäristys, miten selviytyä maanjäristyksen sähkökatkon tapauksessa maanjäristyksen, muodostavat tukiryhmä tapauksessa maanjäristyksen, piikki sähköjärjestelmän kun on maanjäristys, pudotti aidat, tukimuurit, turvajärjestelmä, vahinkoarviointi tapauksessa maanjäristyksen, voimakas maanjäristys


Sote-strategia Strategiakonsultointi | Sote-uudistus | Talent Vectia\nEtusivu Markkinamurrokset Sote-uudistus 2020 Sote-strategia\nAutamme asiakkaitamme asettamaan toiminnalleen selkeän, innostavan päämäärän ja suunnan, joka perustuu kokonaisvaltaiseen ymmärrykseen sekä sote-toimialan että sitä ympäröivän yhteiskunnan kehityksestä. Tarkastelemme tarvittaessa myös tulevaisuuden toimintaympäristön vaihtoehtoisia kehityspolkuja ja luomme suunnitelmia niihin varautumiseksi.\nJulkisen sektorin asiakkaidemme strategian ytimessä ovat palvelustrategiaan liittyvät kysymykset; ennen muuta kysymys siitä, miten tulevaisuuden asiakastarpeeseen pystytään vastaamaan vaikuttavasti mm. palvelurakennetta ja -verkkoa sekä digitaalisia työkaluja koskevien linjausten avulla.\nYksityisten asiakkaidemme strategian ytimessä taas ovat kilpailukykyyn ja kasvuun liittyvät kysymykset. Systemaattinen lähestymistapamme kasvumahdollisuuksien identifointiin ja arviointiin sekä kasvumahdollisuuksien johtamiseen tarjoaa tehokkaan, monilla toimialoilla koetellun menetelmän kasvun kiihdyttämiseksi. Tarvittaessa tuemme kasvun kiihdyttämistä ja kilpailukyvyn vahvistamista myös markkinamuotoilun keinoin.\nInnostavan ja selkeän päämäärän lisäksi autamme asiakkaitamme strategian konkretisoimisessa mitattaviksi tavoitteiksi ja toimenpiteiksi. Autamme asiakkaitamme myös integroimaan strategiansa tiiviimmin tiedolla johtamisen käytäntöihin niin, että tuotettava tieto saadaan mahdollisimman hyvin linkitettyä myös strategista päätöksentekoa tukevaksi ja että tuotettava tieto tukee lisäksi strategian toimeenpanon seuraamista. Tarvittaessa luomme asiakkaidemme kanssa jatkuvan strategioinnin mallin, joka mahdollistaa strategian validointia läpi strategiakauden.\nKuntien, kuntayhtymien ja tulevien hyvinvointialueiden kannalta on myös olennaista ymmärtää, miten vaikeat poliittiset päätökset saadaan aikaan ja miten perustellut, faktapohjaiset näkemykset on tarkoituksenmukaista tuoda vaikuttajien ja päättäjien tietoon. Tuemme asiakkaitamme myös tässä vuosikymmenten kokemuksemme pohjalta.\nMitä sote-uudistus ja hyvinvointialueet todella ovat?\nSote-uudistus on edennyt lainsäädännön arviointiin. Talent Vectia on toteuttanut vaativia sote-asiakkaiden uudistamisen hankkeita tuloksellisesti jo usean vuoden ajan.\nAsiakaskokemus keskiöön sote-uudistuksessa\nSote-uudistuksen keskiössä on keskustelu kansalaisten valinnanvapaudesta. Kilpailu asiakkaista saa täysin uudenlaiset mittasuhteen kuin tänä päivänä.


KIHNIÖN KUNTA ESITYSLISTA / KOKOUSPÖYTÄKIRJA Nro 4. Kunnanhallitus. maanantai klo 17:00-19:40 - PDF\nDownload "KIHNIÖN KUNTA ESITYSLISTA / KOKOUSPÖYTÄKIRJA Nro 4. Kunnanhallitus. maanantai klo 17:00-19:40"\n1 ESITYSLISTA / KOKOUSPÖYTÄKIRJA Nro 4 Kunnanhallitus Kokousaika Kokouspaikka Saapuvilla olleet jäsenet maanantai klo 17:00-19:40 Kunnanviraston kokoushuone Törmä Tapani Keskinen Irja Aho Pirjo Annala Tarmo Hellgren Jussi Koivistoinen Hannu Pusa Leila Alkkiomäki Jari, varajäsen Yli-Kujala Minna puheenjohtaja varapuheenjohtaja Muut saapuvilla olleet Laillisuus ja päätösvaltaisuus Asiat Pöytäkirjan tarkastustapa Mäkipää Lea Björn Risto Talasoja Timo Liukku Petri Yli Salomäki Markku, poistui kokouksesta 59 aikana klo kvalt. pj kvalt. I varapj kvalt. II varapj esittelijä, pöytäkirjanpitäjä asiantuntija Kokous todettiin laillisesti koollekutsutuksi ja päätösvaltaiseksi. :t Pöytäkirjan tarkastajat: Leila Pusa ja Jussi Hellgren Pöytäkirjan allekirjoitus ja varmennus Puheenjohtaja Pöytäkirjanpitäjä Tapani Törmä Petri Liukku Pöytäkirjan tarkastus Pöytäkirja on tarkastettu ja todettu kokouksen kulun mukaiseksi. Pöytäkirjan käsittelylehdet on samalla varustettu nimikirjaimillamme. Tarkastusaika: Allekirjoitukset Pöytäkirja ollut yleisesti nähtävänä Leila Pusa Jussi Hellgren Paikka ja pvm: Kunnanviraston hallinto- ja taloustoimisto klo Virka-asema Allekirjoitus Kanslisti Tuula Kajuutti\n2 Kunnanhallitus KUNTA- JA PALVELURAKENNEUUDISTUS (PARAS HANKE) / VALTIONEUVOSTOLLE ANNETTAVAT VASTAUKSET 59 Kunta- ja palvelurakenneuudistuksesta annetun lain ( 167 / 2007 ) mukaan kuntien yhteistoiminnan vahvistamiseksi kunnat velvoitetaan muodostamaan toiminnallisesta kokonaisuudesta muodostuvan yhteistoiminta-alueen tai kuntaliitoksia. Lain mukaan kunnassa tai yhteistoiminta-alueella, joka huolehtii perusterveydenhuollosta ja siihen kiinteästi liittyvistä sosiaalitoimen tehtävistä on oltava vähintään noin asukasta. Luoteis-Pirkanmaan seudun kunnat (Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö ja Parkano) aloittivat neuvottelut Paras-hankkeen toteuttamisesta loppuvuodesta Vuoden 2007 alussa Hämeenkyrön kunta ilmoitti, että se ei halua olla mukana Paras - hankkeen jatkovalmistelussa vaan valitsee yhteistyökumppanikseen Nokian kaupungin. Tämän jälkeen Ikaalinen, Kihniö ja Parkano ryhtyivät valmistelemaan sosiaali- ja terveystoimen yhteistoiminta-aluetta. Yhteistoiminta-alueella Ikaalinen, Parkano, Kihniö on valtuustotason päätöksillä ( ) muodostettu aiesopimus vastuukuntamallista, jossa Ikaalinen toimisi vastuukuntana ja jonka väkiluku on noin asukasta. Samassa yhteydessä Ikaalinen ja Parkano sopivat ns. kuntaparisopimuksesta ja kuntaliitosselvityksen toteuttamisesta. Kuntaparisopimuksessa Parkanon olisi vastannut Ikaalisten teknisestä- ja sivistystoimesta sekä tukipalveluista. Kuntaliitosselvitys ei kuitenkaan johtanut kuntaliitokseen, jonka seurauksena sovittu yhteistoiminta-alue (vastuukuntamalli) ei ole vielä edennyt alkuvalmistelua pidemmälle. Valtioneuvoston päätöksellä em. yhteistoiminta-alue on saanut päivätyllä tiedoksiannolla luvan poiketa asukkaan rajasta. Ministeriöt perustelivat poikkeuslupaansa seuraavin kriteerein: - Päätökset rakenteellisten ratkaisujen toteuttamisesta on olemassa - päätökset kahden tai useamman kunnan liitoksesta ja / tai yhteistoiminta-alueen muodostamisesta - Yhteistoiminta-alue on toiminnallinen kokonaisuus - muita luontevia kumppaneita tai vaihtoehtoa ei ole olemassa - luontevaa laajenemissuuntaa ei ole olemassa ilman, että joudutaan rikkomaan muita yhteistyörakenteita - sosiaali- ja terveydenhuollon yhtenäisyys toteutuu - järjestämisvastuu siirtyy yhteistoiminta-alueelle - olosuhteet huomioon ottaen on päästy mahdollisimman lähelle asukasta.\n3 Kunnanhallitus Kuntien tulee antaa Paras -hankkeen seuraava valtuustotasoinen selonteko valtioneuvostolle mennessä. Maan hallitus valmistelee lausuntojen pohjalta selonteon eduskunnalle Paras -hankkeen etenemisestä syksyksi Odotettavissa on, että selonteon valmistelu on perusteellista ja kuntien kannanotot tullaan arvioimaan perusteellisesti. Esityslistan liitteenä: Vastaamisohje ( selvitys) kyselyyn, täytettynä kyselyn 1. 0sa ja täyttämättä oleva 2. osa. 2. osan kysymykset / vastaukset käydään aikataulun kireydestä johtuen kokouksessa. Lisäksi oheismateriaalina kunnanjohtajan toimittamaa aineistoa. Esittelijä: Ehdotus: Kunnanhallitus päättää ehdottaa valtuustolle, että 1) Ikaalinen, Kihniö ja Parkano muodostavat sosiaali- ja terveystoimen yhteistoiminta-alueen (vastuukunta tai kuntayhtymä) vuoden 2011 alusta lukien, 2) ennen yhteistoiminta-alueen käynnistymistä tutkitaan vuosien aikana Luoteis-Pirkanmaan kuntien ja sen naapureiden mahdollinen kiinnostus monikuntaliitosselvityksen toteuttamiseen tai yhteistoiminta-alueen laajentamiseen. 3) hyväksytään liitteenä olevat vastaukset lähetettäväksi valtiovarainministeriöön Khall: Päätös: Kunnanhallitus hyväksyi yksimielisesti esittelijän päätösehdotuksen. Keskustelun kuluessa Jussi Hellgren esitti, että esityksen 2. kohdasta poistetaan sanat: monikuntaliitosselvityksen toteuttamiseen tai. Esitystä ei kannatettu. Merkitään, että Jussi Hellgren esitti asiasta eriävän mielipiteen pöytäkirjaan liitettäväksi.\n4 Kunnanhallitus SELONTEKO VUODEN 2008 VALTUUSTOALOITTEISTA 60 Valtuuston työjärjestyksen mukaan kokouskutsussa mainittujen asioiden käsittelyn jälkeen on valtuustoryhmällä ja valtuutetulla oikeus tehdä kirjallisia aloitteita kunnan toimintaa ja hallintoa koskevissa asioissa. Kunnanhallituksen on vuosittain maaliskuun loppuun mennessä esitettävä valtuustolle luettelo valtuutettujen tekemistä ja kunnanhallitukselle lähetetyistä aloitteista, joita valtuusto ei edellisen vuoden loppuun mennessä ole lopullisesti käsitellyt. Samalla on ilmoitettava, mihin toimenpiteisiin niiden johdosta on ryhdytty. Valtuusto voi todeta, mitkä aloitteista on käsitelty loppuun. Vuoden 2008 aikana on tehty kolme valtuustoaloitetta: 1. Perussuomalaisten valtuustoryhmä jätti valtuustoaloitteen euron määrärahan varaamisesta vuoden 2009 talousarvioon ns. vauvarahaa varten. Vauvaraha tulisi olla n. 500 euroa syntyvää lasta kohti. Aloitetta perustellaan pienellä syntyvyydellä, joka muuttoliikkeen lisäksi vaikuttaa väkiluvun vähenemiseen. Vauvaraha olisi yksi kannustin perheiden paikkakunnalla pysymiseen ja perhekoon kasvattamiseen sekä osoittaisi kunnan taholta perhe- ja lapsimyönteistä suhtautumista. Kunnanvaltuusto on hyväksynyt aloitteen pohjalta kuluvan vuoden talousarvioon 300 euron lahjarahan Kihniöläisperheisiin syntyvistä vauvoista. Sosiaali- ja terveyslautakunta on määrittänyt myöntämiskriteerit pitämässään kokouksessa. Tämän mukaan: vauvarahan suuruus on 300 euroa, vauvaraha maksetaan perheelle / äidille, joka on Kihniössä kirjoilla lapsen syntyessä, käytännössä vauvaraha maksetaan lapsen äidin tilille, vauvaraha maksetaan myös alle 5- vuotiaasta adoptiolapsesta, ei kuitenkaan silloin, kun kyse on perheen sisäisestä adoptiosta, vauvarahahakemus täytetään neuvolassa vauvan ensimmäisen neuvolakäynnin yhteydessä, neuvola toimittaa hakemuksen sosiaalitoimistoon, joka suorittaa vauvarahan maksamisen. 2. Kihniön perussuomalaisten valtuustoryhmä jätti pidetyssä kokouksessa valtuustoaloitteen kehitysvammaisten tukiasuntojen hankkimisesta yhteistyössä naapurikuntien kanssa. Kunnanhallitus on kokouksessaan : ssä 134 lähettänyt aloitteen sosiaali- ja terveyslautakunnan valmisteltavaksi, asian valmistelu on kesken.\n5 Kunnanhallitus Perussuomalaisten valtuustoryhmä jätti pidetyssä kokouksessa valtuustoaloitteen, jossa ehdottavat, että Kihniössä järjestetään kunnan toimesta kerran vuodessa tervetulotilaisuus uusille kuntaan muuttaneille asukkaille, alkaen vuodesta Tilaisuudessa muuttajilla on mahdollisuus tutustua toisiinsa ja kunnan edustajiin. Tilaisuudessa on helppo tuoda esiin kunnan palveluita asukkaille. Asian valmistelua ei ole vielä aloitettu. Esittelijä: Ehdotus: Kunnanhallitus saattaa valtuustolle tiedoksi valtuustoaloitteiden johdosta suoritetut toimenpiteet. Lisäksi kunnanhallitus esittää valtuustolle, että aloite nro. 1 vauvarahan maksamisesta on loppuun käsitelty. Khall: Päätös: Kunnanhallitus hyväksyi yksimielisesti esittelijän päätösehdotuksen.\n6 Kunnanhallitus OSTOTARJOUS VIPATEKIN TEOLLISUUSHALLISTA 61 Kunnanhallitus on päättänyt asettaa ns. Vipatekin teollisuushallin myyntiin Alvarin Sora ja Murske Oy on jättänyt päivätyn ostotarjouksen teollisuushallista. Tarjousasiakirja ja kauppakirjaluonnos ovat esillä kokouksessa. Esittelijä: Ehdotus: Kunnanhallitus päättää hylätä Alvarin Sora ja Murske Oy:n ostotarjouksen, koska kaikista kauppakirjan ehdoista ei päästy yksimielisyyteen. Lisäksi kunnanhallitus päättää muuttaa teollisuuskiinteistöjen myyntiperiaatteitaan siten, että teollisuushallien ( Vipatek ja Lämpörakenteen hallit) myynnistä voidaan järjestää julkinen tarjouspyyntö, missä yhtenä ehtona kunta pidättää oikeuden hylätä tai hyväksyä saamansa tarjoukset tai hallit voidaan myydä suoraan tarjoajalle, joka on valmis hyväksymään kaupan ehdot. Khall: Päätös: Kunnanhallitus hyväksyi yksimielisesti esittelijän päätösehdotuksen. Keskustelun kuluessa Jussi Hellgren esitti esteellisyytensä käsiteltävään asiaan ja poistui kokouksesta asian käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.


Kaikki mitä sinun tarvitsee tietää susikannasta | Kaloista\nMonille kaloille annetaan yleinen nimi, koska ne muistuttavat valtavasti lajeja, joihin niitä verrataan. Esimerkiksi papukaijakala ja seeprakala ovat ansainneet nimensä, koska ne muistuttavat seepraa ja papukaijaa. Tänään puhumme toisesta kalasta, jonka yleinen nimi on ansainnut sen, koska se on samankaltainen susi kanssa. Joo, puhutaan susista.\nSusi kala Se tunnetaan myös nimellä Atlantin monni, valtameren monni ja paholainen kala.. Sen tieteellinen nimi on Anarchychas lupus ja kuuluu anarichádidos-perheeseen. Haluatko tietää kaiken tästä kalasta?\n5 Suojelun tila\nTähän perheeseen kuuluvat kalat ovat aina olleet vastuussa valvonnasta vihreät rapu- ja merisiilit. Tämä tekee tämän lajin arvosta korkean, koska se auttaa meitä hallitsemaan tiettyjä lajeja, jotka vahingoittavat enemmän elinympäristöä, jos ne jätetään ilman valvontaa. Lisäksi susi on osoitus merenpohjan hyvästä kunnosta, koska jos se olisi saastunut, se ei voisi selviytyä.\nSusilla on ainutlaatuinen ja erityinen ulkonäkö, joka tekee siitä erilaisen kuin muut. Siinä on hampaita, jotka muistuttavat suden leukaa. Se koostuu neljästä kuuteen riippuvaa hammasta melko voimakkaasti ja kartiomaisesti. Ala- ja ylemmät ovat samat, ja siinä on keskirivi, jossa on neljä molaariparia, ja ulkorivit sisältävät tylpät kartiomaiset hampaat.\nLeuan alaosassa on kaksi molaaririviä ja hampaiden takana kartiomainen muoto. Kurkku on peitetty pienillä hajallaan olevilla hampailla.\nRungossaan sillä on pitkänomainen ja alisylinterimäinen muoto edessä, sileä ja liukas rakenne. Heidän asteikkonsa ovat alkeellisia ja upotettuja piilottavat suurimman osan ihostaan.\nLevyn suurin Wolffish Se oli 1,5 metriä pitkä ja painoi lähes 18 kiloa. Tämän kalan väri vaihtelee yleensä purppuran ja ruskean, tylsän oliivinvihreän ja sinertävän harmaan välillä. Siinä on yhtenäinen selkäevä, joka ulottuu koko selän yli, ja evä, joka kulkee hengitysalueelta hännän evään. Siinä on suuret, pyöristetyt rintalastat, eikä siinä ole lantion eviä. Sen runko muistuttaa ankeriaan kehoa ja siksi se ui hyvin hitaasti.\nTämä kala löytyy Atlantin valtameren länsi- ja itärannikolla. Se löytyy myös Davisin salmesta, lähellä Kanadan Nunavutin aluetta.\nSinulle on koskaan ilmoitettu New Jerseyssä.\nTietämättä mitään kovin hyvin, he ovat paikallaan olevia kaloja. Heillä on tapana pysyä lähellä kiville rakennettuja talojaan. Niitä esiintyy jatkuvasti meren pohjavyöhykkeellä (merenpohja) ja ne näkyvät pienissä luolissa ja kulmia muodostavissa kulmissa. Syvyydet, joissa se elää, ovat 20-500 metriä. He rakastavat kylmää vettä niin kauan kuin se ylläpitää lämpötilaa välillä -1 ja 11 astetta. Selviytyäkseen näistä matalista lämpötiloista, he pitävät verensä jatkuvassa liikkeessä luonnollisen pakkasnesteen ansiosta.\nWolffish käyttää leukojaan syömiseen nilviäiset, äyriäiset ja piikkinahkaiset. On hyvin harvinaista, että se ruokkii muita kaloja vain äärimmäisissä olosuhteissa. Kun he ruokkivat muita kaloja, he valmistavat simpukoita ja joitain suuria simpukoita.\nSillä on erinomaiset metsästystaidot ja se pystyy hallitsemaan merisiilien ja vihreiden rapujen populaatioita. Kun vedet ovat puhtaat, kalojen määrä kasvaa, mikä helpottaa näiden eläinten populaatioiden hallintaa eikä vaikuta vakavasti pohjaeläinten ekosysteemien terveyteen.\nSusi munien hedelmöittäminen on hyvin erilainen kuin muiden kalojen, kuten aurinkokalan (linkki). Munien sijoittamisen sijasta naaras avomerellä, jotta uroskalat voivat hedelmöittää ne ja jatkaa matkaa, he tekevät seuraavaa: hedelmöittävät munat sisäisesti ja uros pysyy pesässä suojaten heitä jonkin aikaa. noin neljä kuukautta. Kun nuoret ovat riittävän suuria ja vahvoja itsenäisyydeksi, uros vetäytyy pesästä.\nNaaraspuolisten munien munat ovat yleensä koko halkaisijaltaan 5,5 - 6 mm. Ne ovat yksi suurimmista tunnetuista munista. Niiden väri on himmeän keltainen ja ne sijoitetaan valtameren pohjaan lähellä matalavesiä. Eli harjanteet, jotka muodostuvat luonnollisesti veden alla ja ovat peitetty hiekalla.\nMunat löytyvät myös jumissa levissä ja kivissä ympäröimissä irtonaisissa kokkareissa. Lisääntymiseksi susikala tarvitsee yli kuuden vuoden kypsyyden.\nWolffish populaatiot ovat vähentyneet dramaattisesti Atlantin alueilla johtuen liikakalastukseen ja sivusaaliihin (kuten troolaus). Lisäksi troolialukset tuhoavat luontotyyppejä, joissa susirakennus suojaa, ja rakentavat pesiä poikasien suojelemiseksi, kunnes ne ovat vanhempia.\nVerkot sieppaavat erilaisia lajeja ja raskaita kiviä, jotka kuljettavat kaiken tiellään. Vaikka virkistyskalastus ei ole samalla tasolla kuin ammattikalastus, se vaikuttaa myös susien selviytymiseen.\nTästä huolimatta Atlantin susiryhmä on tällä hetkellä luokiteltu a Vähiten huolta aiheuttavat lajit. Nämä lajit ovat sellaisia, joissa Yhdysvaltain kansallinen valtamerien ja ilmakehän hallinto yhdessä kansallisen merikalastuspalvelun kanssa on huolestunut populaatioiden tilasta ja mahdollisista uhista, mutta tietoja ei ole riittävästi niiden luokittelemiseksi uhanalaisiksi ja määräämään lajeja. Laki sen suojaamiseksi.\nTiedät jo jotain enemmän toisesta kalalajista, joka elää valtamerissämme. Susi, todellinen saalistaja ja ainutlaatuinen alueellaan.\nKoko polku artikkeliin: Kaloista » kala » Susi kala