Subaru Outback ei ole missään vaiheessa ollut huono auto. Päinvastoin. Sen neliveto-ominaisuudet ovat olleet hyviä ja auto on tarjonnut paljon mukavia ominaisuuksia.\nMutta siinä missä Subaruväki on suhtautunut merkkiinsä lähes fanaattisesti, moni muu on vierastanut osaa Outbackin ominaisuuksista. Esimerkeiksi tästä käyvät niin edellisen sukupolven ulkomuoto kuin sisätilatkin, jotka ovat kumpikin edustaneet varsin omaperäistä näkemystä.\nMutta nyt näidenkin asioiden pitäisi olla kunnossa. Yleismuotoa on kohennettu, keulan ilmettä sekä pehmennetty että pyöristetty ja vihdoinkin kokonaisuus näyttää viimeisen päälle linjakkaalta.\nLopputuloksessa on paljon jenkkityyliä ja miksipä ei olisikaan, onhan Subaru menestynyt suurimmalla markkinallaan aina erinomaisesti.\nAmerikan markkina vetää Outbackia varmasti hyvin, mutta tällä kertaa uusi manner saa tuotannosta vain tietyn prosentin, joten uutta Outbackia riittää hyvin myös muualle. Pohjoismaiden ja Suomen osalta tämä tarkoittaa sitä, että kalustoa riittää vaihteeksi ihan myyntiinkin asti.\nSitätiloissa uudistunut ilme näkyy arvokkuutena ja fiilis sisälle istuessa on suorastaan juhlava.\nKeskikonsoliin asemoitu tietoviihdejärjestelmän suurikokoinen näyttö on selkeä, painikkeita on vain muutama ja mikä parasta, valikot ovat selkeää suomea. Käyttöliittymä myös toimii, se on looginen käyttää ja näyttääkin hyvältä.\nKonehuoneeseen on tarjolla kaksi moottoria eli bokseridiesel joka on nyt kokonaan uutta sukupolvea sekä 2,5-litrainen ahtamaton nelisylinterinen, niin ikään vastaiskumäntiin luottava bensavaihtoehto.\nNäistä ahtamaton bensiinimoottori kehittää 175 hevosvoimaa ja 235 newtonmetriä, mikä tuntuu vaatimattomalta isoon autoon. Sitä se ei kuitenkaan ole, sillä Outback liikahtaa mukavasti kunhan vain kierroksia käyttää.\nKierrätys on itse asiassa suorastaan edellytys, sillä sekä huipputehot ja huippuvääntö tulevat esiin bokserille tyypillisesti vasta ylärekisterissä. Haittapuolena ovat päästöt ja kulutus, jotka eivät asemoidu luokan pienimpään päähän. Näin ollen bensiini-Outback tuskin on tässä kokoluokassa ihan edullisin vaihtoehto kukkarolle.\nSubaru on jo jonkun aikaa luottanut automaattivaihteistoissa muuntuvavälityksiseen CVT-vaihteistoon. Alusta alkaen se on ollut varsin toimiva ja nyt sitä on parannettu lisää.\nTai oikeastaan vaihteiston ohjelmistoa on päivitetty niin, että se vastaisi paremmin kuluttajien tottumuksia. CVT-vaihteistojen ongelma kun on alusta alkaen ollut tietty venyvyyden tunto kiihdytyksissä.\nVaihteistoon on käytännössä luotu keinotekoiset pienet nykäykset, jotta vaihdot, joita ei siis itse asiassa muuttuvavälityksisessä vaihteistossa ole, tuntuisivat samalta kuin jos ajaisi vaihteistolla, josta oikeat pykälät löytyvät.\nNäin meitä mielikuvilla sumutetaan, voisi jopa sanoa.\nToki Subarun CVT:ssä on myös aidot kiinteät välityssuhteet ja ne toimivat silloin kun vaihteistolla ajaa käsivalintamoodi päällä. Bensiinimoottorin yhteydessä lukittuja välityksiä on kuusi, dieselissä niitä on seitsemän. Vaihteiston peruutusvaihteenvälitystä on myös edeltäjämalliin nähden muutettu, nyt siinä on selvästi haettu enemmän maastoon sopivampaa välitystä.


Ruotsinlapinkoiratytöt: elokuuta 2014\nMelekonen härdelli oli Koitelissa tänään päivällä. Saakelin turistit ;) Eikun siis siellä oli tänään (tai on) joku häppeninki, niin vissiin siksi oli ihmiset liikenteessä. No, löysin pari rauhallisempaakin koloa missä ottaa muutama räpsy Nemistä. Ainut häiriö oli kuohuva joki jonne Nemi ois niiiiin halunnut mennä ;)\nLähettänyt Kaisa klo 21.08 Ei kommentteja:\nTunnisteet: agility, kisat, kuvat, suunnitelmat\nilman lääkettä siis.\nAiniin, kävin ostamassa uuden lääkepurkin joitakin päiviä sitten (alkuviikosta? viime viikon lopulla?). Mutta siis. Tästä aamusta lähtien Nemi saa ruokansa taas ilman pissalääkesiirappia.\nLähettänyt Kaisa klo 8.28 Ei kommentteja:\nKävin tänäiltana Nemin kanssa juoksemassa. Pilvinen keli (asteita 14), loppumatkasta pirskotteli vähän vettä, Juostiin maaseutulenkki eli 4 km. Aika hidas tahti, en katsonut aikaa. Mentiin Nemin tahtiin, paitsi sitten kun se alkoi laiduntamaan niin kiskoin sen matkaani ettei me nyt kyllä ihan niin hitaasti mennä ;)\nVko 35, toko\nEilenillalla oli ohjatut tokoreenit. Ne menivät ihan kivasti, vaikka oltiin aamulla käyty jo hallilla (aksailemassa).\nTehtiin (ei välttämättä tässä järjestyksessä):\nPalkan ohitusreeniä. Eli namikippo (tms palkka, otin sen mikä houkuttaa eniten) koiran eteen jonkun matkan päähän ja itse hieman vinoon, koiran taakse ja muihin vaihteleviin paikkoihin, josta koira kutsuttiin sivulle, palkattiin siihen tai seurautettiin hieman, palkattiin ja vapautettiin sinne "ansapalkalle". Sujui yllättävänkin hyvin :)\nTunnaria pareittain. Mä otin taas sen verkon avulla. Nemin nenä osui välillä myös oikeisiin kapuloihin ja siitä sitä sitten naksutuspalkkasin. En tiedä tajusko se mitä se teki. Ei sen nenästä ainakaan kuulunut "Nemi haistelee" ääntä joten ei se tosissaan joutunu töihin.\nHyppyä. Niin, että otettiin pelkkää paluuhyppyä niin, että koira oli mitä kummemmissa paikoissa. Nemi oli tässä oikeinkin erinomainen :)\njalkojen ympäri peruuttamista. Pitäisi taas keksiä käskysana. Oli hankalahkoa.\nNemille pitkiä paikallaoloja; kun Jenni selitti jotain. Tosi hyvin Nemi pysyy paikallansa :)\nYks metallikapulan pito. Tämä oli Nemistä jännää.\nKaukoja (sekaisin), noin neljän metrin matkalta. Ihan kivasti meni.\nTehtiinköhän me muuta?\nVko 35, omatoimireenit (osa2)\nKävin Nemin kanssa aamulla hallilla. Aksaryhmät ovat palautuneet taas talvikaudeksi hallireenijiksi eli siellä oli rata ja piirroksia... Lainasin yhtä piirrosta, jota reenasin pätkissä Nemin kanssa. Ensin rimat oli siinä missä ne oli ku tulin halliin eli 60cm mutta yhen jatkuvan tökköpaikan jälkeen laskin rimat 50 senttiin. Ainakaan siin ei enää tullu tökköjä mutten tiiä ohjasinko vaan paremmin vai auttoiko rimojen lasku.\nEi omatoimitokotettu ollenkaan ku illalla on kuitenkin ohjatut reenit siitä lajista...\nEilen tosiaan beehoiltiin taas Kempeleessä. Tällä kertaa harjoiteltiin kaupunkiosuutta.\nTreenien kulusta kerron myöhemmin lisää.\nTunnisteet: bh, Nemi\nTänään on kammattu koiraa (taas vaihteeksi), varattu aika hierontaan. Päivällä Nemi saa vieraan ja illalla mennään beehookurssin kolmososalle.\nTunnisteet: bh, huolto, kuvat, Nemi\nVko 35, omatoimireenit\nKävin aamuvarhaisella hallilla. Aksattiin hieman. Jotain lennokasta ratapätkää (Nemi oli liekeissä!), pujoa ja kontakteja. Hyppykorkeudet enimmäkseen 50cm.\nSitten tokoa, niin, että välillä hain tekemisee draivia pienestä aksapätkästä :)\nTehtiin paikkamakuuta lukuunottamatta kaikki avon liikkeet. Ei kokeenomaisesti, mutta kattelin vähän, että mikä nyt oikeesti niiden suhteen on tilanne. Tässäpä vähän raporttia aiheesta:\nJätättää. On epävarma. On mennyt bh-reenin takia huonompaan suuntaan :/ Olen siis vaatinut siltä liian pitkiä suoria pätkiä. Ollut itte epävarma tekemisestäni ja tartuttanut sen koiraan :(\nNyt ei ois tullut kymppiä kun katoin vähän taakseni kun sanoin käskyn. Täysin oma virhe. Osataan tämä kyllä.\nEka yrityksellä lässytin koiralle liikaa kun se seiso (kun kävelin sen ohi) joten se käänty. Otin uusiksi ja pidin turpani kiinni - koira osasi kyllä :)\nSiinä on tekemistä. Mutta nyt meni ihan kivasti. Naksutin kun koira pysäs. Käytin törppöä ja annoin suullisen käskyn. Ei valunu kertaakaan :)\nLähti noutamaan, mutta haukkui muutaman kerran matkalla kapulalle. Otti kapulan suuhunsa, toi sitä mua kohti, mutta hieman ennen kun oli mun luona niin alko pyörimään sitä sivulle tuloa joten avustin sen viereeni. Luovutus hyvä. Olen toiveikas :)\nToimii, toimi :)\nTätä veivattiinkin hieman. Koska Nemi hyppää äkkiä ja siirtyy seisomaan hieman esteen sivulle. Eli alo-opetuksessa en ole saanut sitä nopeesti käskytettyä seisomaan kohtisuoraan kohti hyppyestettä, joten sille on vahvistunut se vino paikka. Nyt sitten veivasin sitä niin, että käskin hyppäämään aika läheltä hyppyä ja kädellä ohjasin sen heti kääntymään hypyn takana ja istumaa, ja palkkasin siitä. En kutsunut takas mun sivulle vaan vaihoin puolta ja tein saman uusiksi. Toistin tämän ehkä viis kertaa ja sitten en enää yliavustanut vaan käskin ja kun koira toimi oikein niin palkkasin ruhtinaallisesti ja se oli sen reenikerran viimeinen harjoitus.\nKaikkihetimulletännenyt. Ei onnistu. On muuten pitkässä kuusessa se Nemin bh:n seuruukaavio. Ts sen sujuvasti meneminen. Pitää kuulkasta ihan harjoitella. Voihan nenä! ;)\nTehtiin siis päivälenkin yhteydessä Halpahallin pihalla beehooreeniä.\nJa kotipihalla tokoa: takakautta viekkuun tuloa ja voi kakeja. Toko sentäs suju vaikka beehoo vaikuttikin epätoivoselta.\nLähettänyt Kaisa klo 18.19 Ei kommentteja:\nTunnisteet: bh, Nemi, toko\nPaluu peruslenkkeihin. Puolipilvinen keli, hieman tuulenvirettä. Asteita viitisentoista. Matka 4,5 km. Aika 33 min.\nAloitin nopeammalla rytmillä. Parin kilometrin jälkeen oli pakko hidastaa tahtia. Yritin juosta suoremmassa asennossa (suorista selkä! suorista selkä!) onnistuen siinä vaihtelevasti. Pitäisi alkaa tekemään (enemmän) keskivartalon lihaksille jotain. Keskivaiheella lenkkiä päähän pyrki negatiivisia ajatuksia, ne eivät koskaan ole hyväksi. Juokseminen tuntui tylsältä. Loppu kiristä ei tullut mitään. Kunhan vain juoksin takaisin kotiin.\nKotona olikin sitten fyysisesti huono olo. Nyt tiedän sitten senkin, että miltä tuntuu kun urheilee niin että yrjö lentää (onneksi vessan pönttöön). En tiedä mikä meni pieleen, miksi tuli niin paha olo, että oli pakko oksentaa. Tai joo. On mulla yksi arvaus siihen. Söin nimittäin yskäantibiootin ehkä vartti ennen kuin lähdin juoksemaan, ehkä se ei ollut viisasta.\n...sanoa ettei voi juosta pitkiä matkoja kuin tajuta se kivun kautta konkreettisesti.\nToisaalta. Kivunkin kanssa voi elää. Pystyin siihen selvisin siitä.\nJa jalkapöytä/nilkka ei ollut kipeä lenkin jälkeen tai seuraavana päivänä. (nyt puhun siis perjantain lenkin jälkeisistä kokemuksista) Ei siten kuten se oli alkukesän 12 kilometrin jälkeen.\nKuten se on ollut vuosia agilitykilpailuviikonloppujen jäljiltä. Niissä kisoissa, radalla, en ole tuntenut kipua (yleensä) kun adrenaliini on virrannut. Mutta jo joko jäähylenkeillä, autolla kotia ajaessa tai viimeistään illalla kotona. Ja usein vielä pari päivää kisojen jälkeen.\nToisinsanoen, tulen juoksemaan vielä lisää lenkkejä jotka kipeyttävät jalkaani. Minkäs teet. ;)\nEn päässytkään vielä nukkumaan. Tuli lisää "lennokkaita" ajatuksia ylöskirjattavaksi mieleen, kun käytin Nemin yölenkillä (pihalla on muuten melkoisen pimiää kun katulampuissa ei ole valoja).\nAjatuslähtökohtia juoksemiselle, minun juoksemiselle ja kampurajalan juoksemiselle voidaan ajatella olevan monia.\nOn se ajatus siitä, että opetellaan juoksemaan. Testataan, että jaksanko juosta kahta lyhtypylvään väliä putkeen. Tajutaan, että juokseminen ei ole sama asia kuin nopeasti juokseminen. Sitä jaksaa, kuka vain jaksaa, kun juoksee tarpeeksi hitaasti.\nPystynkö minä juoksemaan? Kuinka paljon liikkumattomuuteni / juoksemattomuuteni on ollut kiinni korvien välistä ja kuinka paljon siinä on totuutta? Haittaako kampurajalka (en ole satavarma onko minun ongelmajalkani just puhtaasti diagnosivoitavissa kampurajalaksi vai ei, mutta siksi olen sitä kuullut joskus myös nimitettävän) liikkumista, jos niin missä määrin?\nMistä alkaa kampurajalkaminä ja mistä minäminä. Milloin olen vain minä ja milloin olen se epäjalkainen.\nKun näen itseni, tai itseni näköisen ihmisen, videolta, juoksemassa, niin en tunnista itseäni. Mielestäni en näytä siltä. Videolla on se kampurajalka. En -yleensä- tunne oloani ja liikkumistani niin hankalaksi kuin miltä se videolla näyttää. Onneksi en näe itseäni, koska silloin en varmasti liikkuisi sitäkään vähää kuin nyt.\nMiksi mun pitäisi edes ajatella puolikkaan juoksemista? Aika harva varmaan suunnittelee sellaista. Siis keskiverrosti kaikkia ihmisiä kun ajattelee. Niistä, jotka juoksee säännöllisesti, jo ehkä useampi joskus edes ajattelee asiaa (tai sitä ultimate matkaa eli maratonia).\nSamalla tavoin kuin mulla on ollut ja on koiraharrastuksissa tavoitteita niin niitä on/olisi kiva asetella myös juoksuharrastukselle. Se, että voi suunnitella ja kuvitella tavoittelevansa kolmosiin nousua tai bh-koetta tai maailmavoittajatitteliä tai teekookakkosta. Niin ihan samallatavoin muillekin harrastuksille, joiksi hölkkäilyn jo miellän, on mukava asetella jotain tavoitteita.\nToki niitä juoksutavoitteita on jo ollut ja niitä on saavutettukin.\nJaksoin juosta kaksi lyhtypylvään väliä putkeen.\nJaksoin juosta kilometrin putkeen.\nJaksoin juosta kaksi kilometriä\nEräänä kesänä jaksoin juosta jo viisi kilometriä.\nJaksoin juosta kahdeksan kilometriä.\nOsallistuin ensimmäiseen juoksutapahtumaani (Huippukymppi).\nOsallistuin toiseen juoksutapahtumaan (Kiiminkimaraton, varttimara).\nJuoksin kaksitoista kilometriä.\nUskaltauduin mukaan pikajuoksuharjoituksiin, joista toistaiseksi olen selvinnyt hengissä ja joissa olen pystynyt tekemäänkin jotain.\nJalka estää minua harrastamasta (usein) pitkän matkan (pitkä on suhteellinen käsite, tiedän) juoksua. Pitänee harrastaa siis lyhyitä, tai jopa todella lyhyitä matkoja ;)\nPitää vain keksiä jotain (höpö)tavoitteita sitten sillekin saralle. Jotain itsensä voittamista, muiden voittamisesta en ole edelleenkään kiinnostunut.\nLähettänyt Kaisa klo 1.03 Ei kommentteja:\nLenkin 40 selite, sisältää itsesääliä\nJosko mä nyt olisin energisempi kuin eilen?\nOli ollut jo vähän pidempään mietinnässä, että pitäisi käydä hieman pidempi lenkki kuin se perus 4-5 kilometriä. Sitten keksittiin, että siitä yhdestä fillarilenkistä (blogissakin on mainintaa aiheesta) voisi tehdä juoksulenkkiversion jos juoksisi Koitelin läpi/kautta. Saisi pituutta lenkkiin kun kiertäisi Puron kautta Koiteliin ja kotiin (tai toisteks päin), mutta ei olisi kuitenkaan se about 17 km mitä se pyörälenkki on (kun ajaa viel Koitelista ohi ja menee sitten sen Huttukylän sillan kautta joen yli). Mittailin sitten Oulun kaupunginsivujen kartan avulla matkan ja liki 11km siitä tuli. Vähän pitkähkö lenkura. Enemmän matkaa kuin mitä olin ajatellut, että se "vähän pidempi" olisi. Otin puhelimen mukaan, että jos hyydyn niin voisin sitten soitella Eetun hakemaan.\nEilinen sää oli ihan kelvollinen. Puolipilvistä ja jonku verran yli kymmenen astetta lämmintä. Töitten jälkeen lenkitin Ensin Nemin (mansikkamaanlenkki eli oisko se reilu 2,5km), ihan vaan kävelemällä. Ja juoksi lenkille lähdin 19.21.\nPäädyin juoksemaan ensin kylille ja sieltä Kuusamontien yli sinne Purontielle. Olin kartasta katsonut, että sitten kun olen Palveluskoirien kentän kohilla niin hyvin pian tulee se Koiteliin johtava soratie. Jossain kohtaa sitä Purontietä hölkätessäni kuulin koiran haukkua, ja olin ihan, että "Jes!" oon jo siellä. Mutta katin kontit, se olikin vain joku koira joka haukkui jonkun omakotitalon pihalla. Tuosta oli vielä pitkähkö matka sinne Opkyn kentän vierelle asti.\nSitten alkoi tuntumaan oikeanjalan varpaissa puutumista. Yritin liikutella niitä, vaikka tiesinkin, että toivotonta se on. Ei ne mun varpaat liiku normistikaan juuri yhtään, miten siis sukkien ja kenkien sisällä kesken juoksemisen. Jonkun aikaa meni näillä eväin, vähän ikävähköä tunnelmaa muttei ylipaha kuitenkaan. Sitten jalka alkoi vähitellen puutumaan. Mietin, että mitä kettua? Kun se ei ole puutunut todella pitkään aikaan. Yhdelläkään nelosen tai vitosen lenkillä viikkoihin. Enkä mä tuossa vaiheessa nyt niin pitkästi ollut juossut. Päätin, että kun pääsen Koiteliin niin istahdan penkille ja otan kengän pois jalasta ja hieron hetken jalkapohjaa/jalkapöytää ja tuumailen asiaa. Voinko jatkaa vai en.\nLopulta kun olin siinä kohdin mistä kääntyy sinne Koiteliin päin niin sain piristysruiskeen. Jes! Jo tässä. Entä jos en pysähtyisikään? Sitten tuumin, että olin sen jo itselleni luvannut, niin pysähdytään kuitenkin. Jos jaksan ja pystyn jatkamaan vielä siitä juoksua kotiin päin niin ei se pieni stoppi paljon muuta tilannetta mihinkään. Voin silti sanoa juosseeni sen verran kuin mitä lenkillä oli pituutta. Sitä paitsi Koitelin läpi juokseminen jokatapauksessa oli arveluttavaa (sillat, siltarakennustyömaat, turistiliikenne jne) eli jonkun matkaa siitä olisi jokatapauksessa pitänyt kävellä.\nKun istahdin Koitelin penkille (joen eteläpuolelle) kello oli 20.14. Otin kengän pois jalasta, hieroin jalkapöytää hetken. Laitoin kengän jalkaani ja jatkoin matkaani 20.16. Fiilis oli hyvä. JES! Olen ohittanut Koitelin. Enää neljä kilometriä matkaa kotiin. Olen siis melkein jo perillä :)\nAutotie osuus (ennen viimeistä pyörätiepätkää) jäljellä olevasta matkasta tuntui sujuvan jopa lentävällä askeleella. Kunnes hieman ennen pyörätielle pääsemistä jalka alkoi vaivaamaan taas. Kovinkaan pitkälle pyörätietä en päässyt, kun jalassa tuntui jo melkoisen ikävälle. En osaa sanoa oliko se puutunut vai ylirasittunut, mutta kipu senkun yltyi vain. Noin kilometri ennen kotia jalkaan sattui jo ihan saatanasti. Loppumatka kuluikin "rattoisasti" välillä kiroillen ja välillä mutisten "en luovuta. mä pystyn tähän, mä jaksan tän. au au au. vttu!" Viimeiset parisataa metriä olivat jo melkoista tahtojen taistelua. Mutta en luovuttanut.\nAutokatokselle päästessäni pysähdyin, ja kun pysähdyin niin en pystynytkään kävelemään heti kotiin. Istahdin asfaltille. Kello oli 20.48. Otin kengät pois jalasta. Istuin hetken. Nousin ylös, otin kengät käteeni ja kävelin sisälle.\nRehellisesti sanottuna, mua vttaa olla minä. Tai tuo lenkki taas muistutti minua siitä, että vaikka kuinka kuntoilisin, kävisin hölkkälenkkejä. Niin jalka pistää kampoihin ja näyttää keskaria "lällää, et sä pysty, koska mä en anna". Teoriassa mä luulen, että mulla ois kuntoa juosta välillä pidempiä (kuin 6km?) lenkkejä, mutta mun jalka ei vain kestä niitä. Mua ketuttaa, että vaikka mä päälläni seisoisin, niin mä en voi edes haihatella mistään ... puolimaratoneista. Ei, en ole ajatellut juoksevani puolikasta. Mutta olisi jotenkin mieluisampaa jos voisi edes jossittella aiheella. Yhtä hyvin voisin jossitella osaavani lentää. Täysin utopistinen ajatus.\nKootutselitykset tulee joskus hieman energisempänä hetkenä. Juoksin lenkin toisin päin kuin tämä oukamittaus on tehty eli ensin Purontie ja Koitelin kautta kotiin.\nVko 34, Martsakeikka\nKävin eilen päivällä hallilla Nemin kanssa. Harkattiin enempi agia kuin tokoa. Taas oli isommalla puolella esteitä niin, että niistä sai hyvin hatusta vedettyjä harkkapätkäsiä aikaiseksi. Hyppyjen korkeudet vaihdellen Nemille 45-60 cm. Ei tiputellut rimoja eikä kieltäytynyt hypyiltä (paitsi kerran kun putken suulta suunta vietti hypyn ohi enkä tajunnu suoristaa sen liikettä oikeaan suuntaan). Kontaktit ja pujo hyvät. Jossain kohtaa kun mietin jotain näppärähköä ohjausta jollekin takaakierrolle niin Nemi tuli sen jo - ihan kuten olin halunnutkin siinä vielä kun mä raavin päätäni, että miten tämä nyt pitäs hoitaa :D\nSitten tehtiin takajalannostoläksyä. Ilman laatikkoa ei toivoakaan. Laatikon kanssa paljon avustetusti ihan jees.\nSitten yks nouto. Nyt en sanonut Nemille mitään "paikka, odota" tms tyyppistä käskyä. Ei varastanu kapulalle (eli ei ollut vaaraa että heittäsin koiraa kapulalla ;)). Hienosti meni kapulalle ja nosti sen ja lähti tuomaan mua kohti. En tohtinu hihkua ettei se koe sitä palkaksi ja luvaksi tiputtaa kapula. Tiputti silti. En sanonu mitään. Otti kapulan ja tuli sen kanssa mua kohti, kunnes puoltoista metriä ennen mua käänsi ittensä niin että selkä oli muhun päin ja kurkkasi sitten, että "häh, ekkö nää ookkaan täsä? mihin asti mun oikein täytyy peruuttaa?" ja rupesi sitten tyyräämään ittiään mun sivulle. Se on lievästi sanottuna huvittava/hauska/ihana... ja jottain pitäs tolle asialle nyt vissiin ruveta tekemään.\nLopuksi tehtiin vielä naksuttelua esteille. Nemi tekee mieluusti tuota. Toinen asia mitä se tarjoaa (jos ei ole sopivaa estettä lähettyvillä) on peruuttaminen. Sitä tehtiin vissiin kesällä niin paljon, että jos Nemi on vähän epävarma siitä mitä mahdan haluta sen tekevän niin se peruuttaa ja kattoo mua sen näköisenä, että "Enkös ollutkin taitava?". Tai se on myös sen tapa kerjätä "Peruutin! Anna nami!"\nKaukaa piti kaivaa, jotta löytyi (mahdollisesti) oikea järjestysnumero pikajuoksutreeneille.\nKäytiin tänään neljän hengen köörillä jäähallilla reenailemassa (ilman koutsia, koutsillisien treenien ajankohtaa ei ole vielä sovittu jatkolle).\nEnsin oltiin portaissa. Tein reeniä niissä nurkkaportaissa. Mun sarja oli tällainen:\nJokaiselle portaalle astuen, kävellen ylös\nJokatoiselle portaalle astuen, kävellen ylös. Kuitenkin niin, että jokatoiselle astuen aina samalla jalalla - toinen jalka teki sellasen töpöaskeleen siihen väliportaalle (nurkassa portaat on rytmin kannalta vähän hassut. Siinä on jotain levennystä ja eri tyyppistä porrasta).\nJokatoiselle portaalle astuen, kävellen ylös. Kuitenkin niin, että jokatoiselle astuen aina samalla jalalla - toinen jalka teki sellasen töpöaskeleen siihen väliportaalle (eri jalka kuin aiempi. en nyt muista alotinko oikeella vai vasemmalla)\nJokaiselle portaalle astuen, juosten ylös\nJokatoiselle portaalle astuen, kävellen ylös (ks kohta 2)\nJokatoiselle portaalle astuen, kävellen ylös (ks kohta 3)\nJokatoiselle portaalle astuen, kävellen ylös (en muista kumpi jalka teki enemmän töitä)\nSiihen päättyi porrassarja. Alas tulin siis aina kävellen, jokaiselle portaalle astuen. Välillä vaikeemmin kuin toisinaan. Eka kolmen satsi oli helppo, sen jälkeen alkoi tuntumaan...\nSitten mentiin tekemään vähän tekniikkaa. Eli polvennostoja, kuopasuja ja iso- ja pikkuhyppelyitä (vai mikähän sen liikkeen termi nyt olikaan...). Sitten tehtiin kolme kiiharia (kiihdytysjuoksua) ja lopuksi juostiin jäähäriksi pari kiekkaa kevyellä hölkällä hallia ympäri.\nTiistai-iltana oli taas sitä beehoota Kempeleessä sillä samaiselle ruohokentällä millä viimeksikin. Aluksi Katja kertoi ensin tottiksen jättävistä/luoksetulo liikkeistä ja sitten taas pareittain harjoiteltiin. Ensin ne toiset ja sitten mä & Nemi ja Eeva & Rane.\nIlmoittautumisosio meni ihan kivasti (sitä ei muistettu reeniä viimeksi). Sitten Nemin kanssa ensin tehtiin seuruu kerran (hihnassa) ja sitten ne uudet liikekuviot. Aluksi sain koiran hyvään kontaktiin ja hienosti mukaan. Okei, avitin nakilla hieman (mutta silti, sujui ihan kivasti omasta mielestäni, myöhemmin ei se nakkikaan auttanut) eli melkeen se viiskytaskelta meni ihan hyvin. Sitten kun käännöksessä palkkasin koiran niin sitten meni pasmat hieman sekaisin. Jotenkin pääsin kuitenkaan takaisin päin ja tein välillä nopeeta seuruuta. Hidas seuruu ei ollu tarpeeksi hidasta. Sitten siinä jii-kuviossa tai kääntyilyissä siis meni pasmat ihan sekasten. Käännyin väärään suuntaan. Lopullinen niitti tuli siinä, että Nemi ei vaan suostunut etenemään. Olin ihan, että mitä kettua. Teki samalla tavoin kun sillon kun kauhustelee viemäreitä (talvellakin tekee sitä vaikkei ite nää ees koko viemärinritilää niin N ei suostu käveleen niitten päältä/vierestä). Olin ihan, että mikä ritilä tämmösella nurmikentällä nyt muka voisi olla. Mutta. Siinä oli paska. Daa! Se on tallonu niitä, se on syöny niitä,... eikä ois uskonu että se nyt saa jonkun prinsessakohtauksen, mutta niin vain kävi. Melko ällö kakkeli siis jopa Nemin mielestä, ja se on paljon se!\nSitten vielä henkilöryhmäharjoitus mikä meni paremmin kuin viimeksi mutta ei edelleenkään yli hyvin.\nNo, kun oltiin tuosta seuraamisepisodista selvitty niin tehtiin ne jäävät. Otin koiran pois hihnastaan. Näissä ei ollut mitään ihmeellistä. Siis ensin jokumäärä (pitää tarkistaa en muista paljonko) askeleita ja käskyllä koira istumaan. Sitten pitää jatkaa ite matkaa, koiralle ei saa sanoa paikkakäskyä. Kun on marssinut sen x määrä askelia niin käännytään ja palataan takaisin koiran luo (en muista oliko tää joku missä tuomari antaa ohjaajalle luvan palata takaisin). Sitten jatketaan matkaa ja jonkun askeleen päästä käsketään koira maihin. Tuo maihinmeno pitää tapahtua niin, että koira ensin pysähtyy (ei sais istahtaa..) ja sitten menee vasta maihin. Eli ei tokokokeen jättävänä liikkeenä prikulleen. Sitten kun koira makaa maassa niin ite kävellään about kolkytaskelta ja kutsutaan koira luokse. Tätäkään en muista, että antoiko se tuomari luvan tuohon kutsumiseen? Luoksarissa koiran pitäisi tulla ohjaajan eteen ja käskystä sitten vasta sivulle. Mutta ilmeisesti on parempi, että koria tulee suoraan sivulle kuin että sen lievällä käsimerkillä näyttäisi/käskyttäisi siihen eteen.\nTyhmää kun osa asioista pitää tehdä itsenäisesti ja osaan saa käskyn/luvan...\nSiitä sitten siirrytään paikkamakuu paikalle tai pois kentältä.\nPaikkamakuussa Nemi oli hyvä. Ei mitään huomautettavaa siihen asiaan.\nAjelin eilen töitten jälkeen Nemin kanssa Kiekonmajalle - se olikin kauempana kuin mitä muistelin, mutta löysin lopulta perille vaikka alkoikin epäilyttää, että onko sen tontille rakennettu jo joku asuinalue tms...\nAutosta kattelin, että "saas nähdä, kastutaankohan ihan kunnolla" koska taivas näytti paikoitellen kovinkin uhkaavalta.\nPerillä Nemi oli ihan tohkeissaan. Jee! Uusia hajua, täällä ei olla oltu aikoihin. Se myös yritti ehdotella polkua jos toistakin mistä oltaisiin voitu kulkea. Alkumatkan Nemi juoksi hyvin, oli innoissaan ja meni nopeemmin, mutta kuitenkin enimmäkseen ravilla, kuin yleensä juoksulenkeillämme. Vaikka eteni niin ei kuitenkaan kiskonut, eli tosi hyvältä vaikutti ja ajattelin, että voitaisiin kiertää kaks kertaa se lenkura. Mutta kun oltiin juostu ehkä kakskolmasosaa lenkistä niin koira muuttui "mallia matkalaukku" olevaksi eli hölkkäili hieman mun takana. Joten päätin, että eiköhän se yks kiekka kuitenkin riitä.\nMatka 3,5km. Aika 35 min (sisältää stopin kun mulla meni kivi kenkään ja piti poistaa se sieltä. plus Nemin kakkatauko plus useita pissataukoja - kun koira tekee tarpeitaan niin mä "poljen hönön näköisesti paikallani" ;)).Asteita varmaankin vähän yli kymmenen. Ei satanut vettä. Alustana soratie? Eli tuolla oli oikeinkin hyvä ja tasainen alusta millä tallustaa/juosta. Ainiin ja reitti hyvin opastettu :)\nToisin kuin tänäaamuna kun käytin Nemin aamulenkillä Auranmajalla. Olen monta kertaa ennenkin ulkoiluttanut Nemiä siellä ja yleensä reissujen kesto on aika pitkä, koska jos käännyn jostakin risteyksestä johonkin suuntaan niin luultavasti menen hetken päästä hukkaan. Siellä on kilometrin lenkki mikä on selkeä ja siihen se selkeys sitten päättyykin. Ensin aattelin tänään, että kävelen vartin tätä polkua eteenpäin ja käännyn sitten takaisin, että siten ainakin en eksy. No... aattelin nyt kuitenkin kokeilla. Tulin siihen samaan turkasen risteykseen missä olen pyörinyt monet kerrat ennenkin. Siinä on viitat, että 10km menee yhteen suuntaan ja 5 ja 3 km toiseen suuntaan. Kuitenkin ne vitonen ja kolmonen haarautuvat heti eikä siinä näy, että kumpi on kumpi. Muistelin, että olen monesti valinnut sen erin kuin mihin nyt menin ja koskaan en ole siitä sitten ottanut tolkkua. Joten valitsin (itsestäni katsottuna) oikeanpuolimmaisen tien. Noh. Eiköhän sekin sitten jossain välissä haarautunut. Oli kyllä viitta, että 3km mutta siinäkin olisi voinut valita vaikka minkä reitin. Olettaisin, että valitsin tällä kertaa oikein, koska aikani marsittuani päädyin takaisin sinne missä auto oli. Sitä ennen olin liukastellut sillä polulla. Kävelylenkillä meni aikaa 50 minuuttia.\nNyt ovat siis olleet testissä Virpiniemi, Auranmaja ja Kiekonmaja, joista viimeisin oli ehdottomasti paras kävely/juoksualusta minulle. Auranmaja vaikutti ensin hyvältä, mutta sitten muuttui maa saviseksi joka oli märällä liukas. Väylällä oli myös kivikkoa ja kasvillisuutta eli epätasaisuutta. Virpiniemessä sitten taas on ehkä sellaista perinteistä pururatamaastoa, mutta myös semmosta ihme haketta - ehkä se kuuluukin asiaan, mutta saa minut kävelemään muljumaisesti (= ei hyvä mun jaloille).\nPortaita ja mäkiä\nVälillä vaan kyllästyttää. Lenkkeillä samoilla kaduilla uudestaan ja uudestaan. Meidän kulmilla kun ei mitenkään älyttömän montaa lenkkivaihtoehtoa ole. Jotenka ma-iltana ajelin Nemin kanssa töitten jälkeen Virpiniemeen lenkkeilemään. Satoi vettä. Mitäpä siitä, vesisateessakin koiraa pitää lenkittää. Virpassa on sinällään kiva kun reittejä (virallisia ja epävirallisia) on vaikka kuinka. Mutta jotten olisi koko iltaa siellä reippaillut niin päädyin pyörimään aikaliki sitä parkkisaluetta. Tunteroinen me siellä marssittiin. Sadekin ehti sinä aikana lakkaamaan. Mäkiä ylös ja alas, ylös välillä juosten. Myös "Pauliinan portaita" käytiin testaamassa - kahdesti juoksin ne ylös, tosin koska Nemi oli mukana ja flexissä niin se aiheutti hankaluuksia koska Nemi näki aina välillä jotain mielenkiintoista portaiden sivussa ja meni tutkimaan löydöksiään, tai jäi jälkeen tai muuten vaan hankaloitti menoa - joka ei muutenkaan ehkä ollut niin energistä, että siihen olisi soveltunut tällaiset yhtäkkiset jutut. Kiersin polkureittiä takaisin portaiden alkuun eli siinä tuli palautusverryttelyä. Kolme kertaa juoksin raput 20.portaalle asti (silloin kävelin portaat alas päin enkä mennyt polkuja takas alkuun kuin ylös asti kipittäessäni). Virppa sinällään on tosiaan muuten ulkoreippailijan paratiisi, mutta ne väylät. Ne eivät ole kovinkaan hyvät kävellä. Ainakaan minun. Ei ole tasaista se hake mitä siellä on. Nilkat muljuu. Eli mä en vois juosta siellä juoksulenkkejäni.\nEilen illalla oli bh-reenit (joista myöhemmin lisää), mutta ennen reenejä käytin koiran lenkillä läheisessä maastossa. Ja juoksin yhden mäen ylös - joku kumma kukkula siellä siis on. Siellä oli joku naisporukka reenaamassa jotain (viikko sitten näin kun ne teki mäkireeniä sille kukkulalle ja eilen yks mies kans juoksi sen mäen ylös) sen mäen alaosassa. Aika rankka mäki, tai loppuosassa tuntu, että huhHUH. Kun oltiin 2/3 juostu niin Nemi koitti estää mun juoksemisen tai tuli siihen kujottelemaan, että "onko sulla joku hätänä? Lopettasit jo!" :D\nSunnuntaina kävin Nemin kanssa katsomassa agilitykilpailuja (Virpiniemessä, kisat by KAS). Sen räpsintäkeikan jälkeen ajelimme Martsaan aksaamaan. Ja kylläpä meillä olikin mukavaa! Hyppyytin Nemiä 45 cm korkeuksista. Isommalla puolella oli esteitä siellä sun täällä joten sain niistä oivia harkkapätkiä aikaiseksi.\nNorjassa asuu maailman kaunein ruotsinlapinkoira\nLehtijutun/verkkolehden kuva on mun otos ;)\n(lähetin koiran omistajalle mun kuvaräpsyjä - jokka on siis nähtävissä tuolla:\nKävin eilen aamupäivällä juoksemassa. Oli melko viileää jo. Jossain välissä lenkkiä (ehkä kilsat 2,5-3,5 tms) satoi vettä. Juoksin 5,5 km (peruslenkki + sammaloja). Melko hyvältä maistui meno. Ei sattunut jalkaan, selkään nyt kuitenkin hieman jottei liian auvoisaa olisi ollut. Loppumatkasta otin mehuja pois itsestäni tekemällä intervalliharjoituksia.\nAikaa lenkkiin meni 41 min (kotiovelta kotiovelle, sisältäen sen, että kävelin ensin kotoa roskakatokselle viemään roskia ja sen jälkeen venyttelin hieman ennen kuin lähin juoksemaan).\nKyllä. Joskus kannattaa jäädä odottamaan ryhmiä ;) Tämä oli Nemi ensimmäinen jatkokehä sijoitus Suomessa (okei Lappalaiserkkareissa sijoittuu automaattisesti jos on ollut rop/ropvet) :) Ruotsissa ja Latviassa Nemi on kertaalleen sijoitettu ryhmässä (kv näyttelyssä).\nKäytiin eilen Iissä. Rotukehän tuomaroi Katja Korhonen\nPörri AVO ERI1 SA PU1 SERT FI MVA VSP\nRyp-kehän tuomaroi Tuula Pratt, sieltä tosiaan Nemille RYP4\nVeteraanikehässä Nemi käteltiin pian ulos, kättelijänä oli Hannu Talvi\nTunnisteet: kuvat, näyttelyt-Nemi, rlk\nSelvittiin ilman suurempaa tulvaa\nLätäkkö kausi on nyt ohi (kunnes alkaa uudestaan). Matot voisi levitellä taas lattioille.. Tämä jakso meni sikälimikäli loistavasti että yhtään lätäkköä en joutunut siivoamaan. Lattialta toisinaan olen joutunut tosin pyyhkimään märkiä pisaroita mutta ne ovat voineet olla yhtä hyvin koiran kuolaa, pissatippoja kuin vettäkin (Nemillä on ihmeen vuotava tapa juoda, tai niin huono keskittymiskyky että lähtee monesti vesikupilta unohtaen että oli juomassa tai ei jaksa välittää nielasta sitä vettä, joten sen vesikupin ympäristöä saa olla jatkuvasti kuivaamassa).\nNoni. Harjoittelin laskemista iltalenkillä ;) Totesin, että pitää harjotella seuraamista niin että opettelen laskemaan niitä askelia. Jotta ei tarvi niin paljon keskittyä koiraa niin paras tapa on harkata namu kädessä. Tehtiin siis sitä bh-kokeen seuruu kaaviota. Tosin erikseen sitä pitkä suora + täyskäännös + melkein yhtä pitkä suora ja sitten erikseen sitä ällää tai mikä lie viidentoista askeleen kääntyily harkka. Jälkimmäiselle ei oikein ollut tilaa - tai lenkin yhdessä mutkassa (päiväkodin parkkis) sille oli tilaa mutta tavallisella kadunpätkällä ei.\nVko 33, toko\nAloitettiin sillä "takajalan nosto" reenillä mitä tehtiin viime viikollakin. Ensin tosin vängättiin aiheesta ;) koska meidän mielestä tämän kotiläksyn tarkistuksen ajankohta ei olisi ollut vielä :D Olin vain kovasti suunnitellut sen reenaamista tekemättä mitään asialle (mulla on siihen välinekin kotona... hyvä seinä tosin puuttuu, koska kaikilla seinillä suurinpiirtein on joku huonekalu...). No enivei. Hyvinhän se sujui. Nemi oli aika näppäränä <3\nSitten kaikilta katsottiin ohjattua. Merkille lähetystä ja siitä ohjatulle. Sillä välin kun yks teki sitä niin muut sai verhon takana harkata sitä merkille lähetystä tai jotain muuta. Ensin Nemi irtosi hypyille mitä oli siel toisel puolel kenttää. Se oli ihan intona tekemässä agia... kiva sinällään tietty, mutta kun ois pitänyt sinne merkille olla menossa ;) Lopulta annoin sen sitten tehdä agitokoa eli mennä agihypyn kautta merkille (sekoitetaanhan sitä muutenkin liikkeitä ... :P toisinaan). Sitten vaihdoin merkin paikkaa jotta koira ei niin bongailisi niitä agiesteitä. Lopulta Nemi alkoi tarjoamaan sitä merkkiäkin ja saatiin ihan hyviä harjoituksia aikaiseksi :)\nKunnes sitten mentiin tekemään sama Jennin valvovan silmän alla, eikä siitä sitten enää mitään tahtonut tulla. Kuulemma käsken koiran pysähtymään liian myöhään eli se ei sais tulla sen merkkikartion oikealle (ts koiran näkövinkkelistä vasemmalle) puolelle/hitusen jo palata takas mua vastaan. Harmi homma, koska tuo kohta on iskostunut koiralle melko hyvin :/ Sitten tietysti olin myös myöhässä käskyissäni tai en tajunnut käskeä sitä jatkolle oikea-aikaisesti ja muuta perussäätöä. Koska koira ei vielä kovin innolla nouda niin ohjatulla ei ollut noutokapulaa vaan lelu. Mutta lelu oli menettänyt merkityksensä sillä kertaa koska me oltiin leikitty jo vinkusiilellä sille ilta... (käytä aina namia, se kun ei koe inflaatiota!).\nItsekseni reenin pikkasen noutoa. Siinä annoin koiralle kapulan ja yritin ohjata / käskeä koiran tulemaan takakautta sivulleni. Voi Nemskua kun se yritti pyllistellä itsensä sivulle niin kuin se on oppinut sen tekemään. Mitä nyt että normi sivulle tulo on tietysti sujuvampi kun se sen kapula tyyräily joka on melkoisen suloista. Mutta siis teki se nyt sitä takakauttakin! Kun ohjasin kädellä/käskin - näistä palkaksi sitä vinkusiilileikkiä ja kehuja ja nakkeja. Niin ja kapula ei tippunut kertaakaan koiralta vaikka harjoite olikin vähintäänkin kummallinen varmasti koiran mielestä. Ihan hulluna pitää tietysti vahvistaa Nemille sitä ilman kapulaa tapahtuvaa takakautta sivulle tuloa jotta se hoksaisi tehdä sen sitten sen kapulankin kanssa automaattisesti. Pitää ottaa (ja otinkin esim paikkamakuu harkassa) tuo uus sivulle tulo reenaukseen muidenkin liikkeiden yhteyteen jotta siitä tulee koiralle tutumpi asia.\nItsekseen reenittiin myös kaukoja ja seuruuta. Niin ja peruuttamista\nOhjatusti tehtiin vielä paikallaolot. Sekä istuen (toimi, ei moitittavaa) että maaten. Makuu oli muuten bueno, mutta kun palattiin piilosta takaisin niin piti mennä koiran taakse - jota N ei jostain syystä kestänytkään. Käskin sen uudestaan maihin ja sitten kävin hyppimässä sen takana muutamaan otteeseen (tämän se sitten jo taas kestikin).\nToisella kentällä tein jossain välissä vähän enemmänkin niitä agiesteitä/hyppyjä. Kun pitäisi mennä harkkaamaan sitä agiakin välillä ja kun siinä aikaa oli niin käytin tilaisuuden hyväkseni :)\nAamulla kello herätti kuudelta. Onko tämä nyt tosiaan hyvä idea? Väääsyttää... Mutta ylös vaan, pihalla ei sadakaan vettä. Lämpöasteista ei mitään käsitystä. Juoksushortsihousut jalkaan, juoksupaita päälle, juoksusukat jalkaan ja Brooksit kanssa ja eikun menoksi. Tänäaamuna juostiin kaupungissa, Pikisaaressa, Tuiran rantoja jne. Matkaa kertyi 5,3 km.\nEi mikään kaikkien aikojen wau-olotila, mutta ihan ok lenkki kuitenkin. Mitä nyt lima liikkui enemmän kuin normisti (yöök, joo) ja räkätauti muistutti olemassaolostaan. Jospa ne pari päivää sitten aloitetut antibiootit joskus auttaisivat niin että flunssa/yskä vihdoinkin loppuisi.\nJalka ei puutunut. Jalat jaksoivat. Vauhti oli vaihteleva. Lopussa otin loppukirin niin, että syke oli tihiä kun lenkki päättyi.\nAiniin. Luontodokumenttina nähtiin Oulun torin nurkalla kun joku harakkavariswhatever söi rottaa.\nEilen oli ensimmäinen kerta Koirakoulu Kisman BH-kurssista minne olin itteni ja Nemin ilmoittanut. Reenattiin Kempeleessä, jollain kentällä. Homma lähti heti alkuun hyvään suuntaan, koska eksyin\nparkkipaikan ja kentän välillä. Nokunoku en ollut ennen käynyt siellä ja parkkikselta lähti polkuja vaikka minne. Onneksi olin varannut hyvin aikaa, joten loppupeleillä eksyminen oli vain hyvä koiran kakatuslenkura.\nKatja kertoi BH-kokeen kulusta ja säännöistä ja pareittain harjoiteltiin seuraamiskaavio + henkilöryhmä (parin toinen koira oli paikallaolossa tuolloin). Seuruu+henkilöryhmä tehtiin vain kerran.\nMiten meillä sitten meni? Paikkamakuu meni muuten hyvin, mutta Nemi jäi hieman vinoon maahan, mikä oli täysin mun vika kun ymmärsin tehtävänannon hieman pieleen (se oli eka paikkamakuu koira). Paikallaan se kyllä pysyi hyvin, vaikka olin selin koiraan.\nSeuraaminen sujui ensin hyvin, mutta sitten koiran keskittyminen herppaantui ja kun mun piti komentaa sitä takas aisoihin niin mun askelten laskeminen hukkaantui. Olisi siis helpompaa jos joku muu tekisi kaavion ensin ja voisi pistää merkille minne asti se menee missäkin kohtaa jotta itse ei tarttis laskea vaan voisi keskittyä siihen koiraan. Henkilöryhmäily oli myös pikkasen haastavaa, Nemi kävi haistelemassa yhtä ihmistä ... että mitä ihmettä se tossa seisoo. Mutta haastavin oli tosiaan se pitkä pitkä seuruu. Sikshän mä en halua mennä sen kanssa enää alokasluokan tokokokeeseenkaan kun en jaksa kahta seuruuta putkeen - tossa beehoossa se ois taas edessä. Vielä suoraviivasta seuruuta = tylsempää (jopa) kuin normitokon seuruu. Saapa nähä mitä tästä vielä tulee...\nKaivattu, ihana vesisade. Asteita kait kahdeksantoista. Vapaa päivä. Nemin kanssa kotosalla. ... eli ei muuta kuin hyödyntämään vesisateinen keli ja juoksemaan. Olipa heleppoa! Niin sitä palkittiin kaikki ne tuskastuttavat hikihellejuoksulenkit ;) Tätä on siis odotettu!\nJuostiin 5,3 km. Eli maaseutu + jaaris + keskustan/kirjaston kautta kotio. Ihan lopussa käveltiin, luultavasti pari sataa metriä (sitä en siis mitannut, mittasin vain juostun osuuden).\nTunnisteet: k-jalka, Kunto, kuvat, ulkoilu\nReilu kaks viikkoa on mennyt lätäkkökautta ja yhtään pissaa ei ole tarvinnut vielä lattialta siivota! Olen miettinyt murphynlakeja ja jättänyt mainitsematta asiasta blogiin. Luultavasti siis heti aamulla ylös noustuani astun johonkin ällöön ja huomaan siivoavani melkoista laatokkaa... ;)\nVaikka aamulla keli näytti lupaavalta, niin niin vain oli töitten jälkeen taas hieman yli 20 astetta lämmintä :/ No, johan niihin keleihin on periaatteessa totuttu, mutta kovasti jo odotan viileämpiä juoksukelejä. Varsinkin loppumatkasta oli taas tunkkasen kuuma..\nJuoksu ei lähtenyt lupaavasti käyntiin; mahaan pisti ja rytmiä tuntui joutuvan kovastikin haeskelemaan. Siitä se silti taas jotenkin lutviutui melkeen jopa mukavaksi touhuksi. Kunnes päästiin auringonpaisteeseen... loppumatkasta rupesi taas pistämään vatsaan :/\nJuostiin siis koirahoitolalle. Nyt mukana taass se yksi ylimääräinen Sammalojan mutka. Matkaa kertyi siis 5,2 km. Koirahoitolalta käveltiin Nemin kanssa kotio. Kävellessä sattui jonkin verran oikeanjalan jalkapohjaan.\nViisas koira. Hotellilla Riihimäellä.\nJa niin Nemistä tuli veteraanimaailmanvoittaja 2014!\nNemi ja palkinnot kotipihalla 10.08.14\nTunnisteet: kuvat, näyttelyt-Nemi, reissut\nPerjantaiaamuna, ennen kuin lähdettiin reissuun, kävin juoksemassa peruslenkin eli 4,5km. Se edellisen päivän turvotus ei enää tuntunut ts oli ilmeisesti laskeutunut. Lenkin aikana jalkoihin ei sattunut eikä ollut puutumisia tms. Aika tasatahtinen lenkki oli.\nAika 33 min. Sää, poutapilvinen 20 astetta lämmintä.\nEi haitannut se, että harjasin Nemin vasta messuhallissa ;)\nOtin jotain räpsyjä, jos ne onnistu niin lisäilen/latailen niitä tänne jahka ollaan kotiuduttu reissusta. Nyt ollaan vielä Riihimäellä majapaikassa, huomenna ajellaan kotio.\nruotsinlapinkoira / Swedish Lapphund\nJudge Foss Arne\nROP Loabala Cahppe\nVSP Herding Instinct's Famolas Faust\n(Marques Cattlin, Rimbo)\nCACIB-uros, MV-14 Herding Instinct's Famolas Faust\nCACIB-narttu, MV-14 Loabala Cahppe\nROP-veteraani, MVV-14 Herding Instinct's Boazu Busig\nVSP-veteraani, MVV-14 Herding Instinct's Divan Nemi\n(Heikkinen Kaisa, Kiiminki)\nuros, JMV-14 Lappbergets Nemo\n(Ekberg Liselotte, Upplands väsby)\nnarttu, JMV-14 Herding Instinct's Qlara Qlarvaken\nROP-pentu Sjaunjas Arrax\n(Godt Merete, Helsinki)\nROP-kasvattaja Herding Instinct's\n"Veloitamme seuraavista ylimääräisiä kuluja\n- lemmikistä aiheutunut vuodevaatteiden likaantuminen tai rikkoontuminen 150 €\n- lemmikistä aiheutunut pyyhkeiden likaantuminen 50 €\n- ulosteen siivous 55 €\n- lemmikin harjauksesta aiheutunut ylimääräinen siivous huoneessa 70 €\n- muista vahingoista veloitamme tapauskohtaisesti"\nTerveisiä koiranäyttelyreissulta - huomenna MaailmanVoittajaan. Se onkin kolmas kerta kun osallistumme Suureen Näyttelyyn. Nemillekin tämä on jo kolmas MV-nly.\nEn tiedä mistä suunnasta nyt tuulee, mutta mulla on vähän jalka turvoksissa. Siis oikean jalan jalkapöytä. Ei se kipeä ole, mutta lenkkariin/whatever kenkään jalan tunkeminen tuntuu ikävältä. Niin ja tuntuu se siis tympeältä eli turvonneelta (daa).\nVko 32, toko\nOlipa onnistuneet reenit tänään!\nAinakin osittain (liian positiivinen ei passaa olla ;))\nAluksi aloitettiin harkalla missä piti saada koiran takajalka korokkeelle. Epätoivo meinasi tulla, koska Nemin kanssa on tehty niin paljon sitä että se menee etupää edellä korokkeelle ja pistää etujalat maahan (takajalat kyllä siis korokkeella, mutta sen ois pitänyt peruuttaa sinne nyt) ja yritti tarjota sitä aina vaan. Kun en antanut sen toimia niin niin koira rupesi haukkumaan ja lopulta ei tehnyt mitään.\nSiirsin korokkeen seinän viereen josko se siinä olisi ollut helpompaa, mutta ei se onnistunut edelleenkään. Ja multa tuntu loppuvan kädet kun piti olla namia ja naksutinta ja ohjata koiraa ja pitää remmistä kiinni ja ja...\nSitten se vasta toimi kun Jenni tuli viereen seisomaan - saatiin lopulta monta onnistunutta suoritusta aikaiseksi. Ohjasin koiraa kädellä peruuttamaan aka työnsin sitä taaksepäin. Korokkeen ja seinän välissä piti olla sen verran tilaa, että toinen jalka mahtu sinne eli koiran piti laittaa vain yksi jalka korokkeelle. Jossain vaiheessa koroke poistetaan ja itse mennään lattialle istumaan ja ohjataan/käsketään koira koskemaan takajalalla käteen - ja palkataan toisella kädellä (kuulemma näppärää ja kiva voimistelutemppu ja koira oppii äkkiä ja ja ...).\n(tästä tuli kotiläksy!)\nSeuraavaksi reenattiin idaria eli nykystä zetaa. Tosin ei jääviä vaan vain sitä kulkemista siinä törttökaaviossa ja seuruuta siinä. Nemi oli bueno, siis oikeesti. Paitsi ihan lopussa kun pysättiin niin se väisti sitä kartioo eikä istunu mun sivulle. Otettiin lyhyt pätkä seuruuta ja taas sama homma, vasta kolmannella istahti viekkuuni.\nEli reippaampi kävelytahti (muutin tahtia ku J käski ja seuruu oli vieläkin parempaa) ja harkkaa niin että on jotain rompetta lähellä kun pysätään ja koiran pitää olla välittämättä niistä.\nTehtiin myös Jennin kattomana nouto. Ihan oikiana liikkeenä. Nemi ei meinannu lähtä kapulalle ts minnekään vaan rupes vaan huutaan, mun piti vähän tyrkätä sitä niin sitten se meni kapulalle ja haki sen ja toi mulle :)\nTästä asiaksi se, että mun ei passaa sanua Nemille mitään "odota, istu" tyyppistä kun heitän kapulan ettei es lukkiudu siihen. Vaan siihen pitää kehittää joku hetsaussana tyyliin "siistii! taas saat noutaa" joka olisi positiivisempi mielleyhtymä koiralle ko liikkeestä ja ylipäänsä se että se saa kohta lähtä siitä hakemaan sitä kapulata. Toinen juttu oli sitten semmonen, että koska Nemi jää kapulan kanssa vähän kauas tai saattaa alkaa kääntämään itseään muka mun sivulle jo kauempaa niin sille voisi kuulemma olla hyvä jos se kiertäisi sivulle mun takaa.\nRupesin sitä toisenlaista sivulle tulotapaa sille siinä jo opettamaan ja ihan hyvin se alkoi menemään, tosin tietysti kovasti avustettuna (käsky "vierelle").\nAiniinjoo. Noudossa ei passaa ottaa pulttia koiran haukkumisesta ja ei kannata palkata koiraa niin että koira saisi tiputtaa kapulan.\nItsekseni tein hyppyä. Joka ei sujunut tai piti pilkkoa kovasti osiin. Nemillä on ihan älyn vahvana se alon hyppy eli esteen takana seisominen.\nSitten teimme myös luoksaria, eka yritys meni ihan pyllylleen. Toinen oli jo toimivampi.\nJa teimme kaukoja (avo-voi), jotka ensin sujuivat yllättävänkin hyvin ja sitten koira rupesi liikkumaan (etiäpäin) ja sitten myös peruuteltiin ja siihen tehtiin kaukoja myös.\nPs. Siksi tunnisteena myös aksa, koska välipalana annoin Nemin pujotella kertaalleen. Nemi niin tykkää siitä (aksailusta), vaikka kierroksiahan se nostaa kesken tokon ruveta ageilemaan...\nOn alkanut näkymään lähiössämme myöhäisillan lenkeillä. En tykkää! Nemi tykkää, siitä on ihan saiiiraaan kivaa kiskoa niiden perään, jälestää niiden jälkiä ja syödä niiden papanoita. Ja huutaa, tietysti, kun saa näköhavainnon...\nJuostiin eilen töitten jälkeen kotoa koirahoitolaan. Jätin sen yhden lisämutkan tekemättä, joten matkaa kertyi hieman alle viisi kilometriä (4,9 km). Oli ihan järjettömän kuuma (28-31). Alkumatka kankea ennen kuin pääsin käyntiin, sitten löytyi rytmi ja pitkän aikaa ihan ok kunnes viiminen kilsa tai puol kilsaa alkoi olla jo aika uuvuttavaa. Mutta jaksoin silti, vähänkös olin sinnikäs!\nHoitolalta taas käveltiin Nemin kanssa kotio.\nNäytti olevan Iin ryhmiksen aikataulu netissä. Siellä on joku toinenkin rlk :o :)\nVko 31, tokon seliteosa\nPitäs kait selitellä jotain.\nTehtiin kaksi paritehtävää:\nEvl paikallaolon käskyttelyä ja häirönsietoa. Eli parin kanssa eri paikoissa oloa (vierekkäin, vastakkain, pyllykkäin, ..) ja siitä käskytystä istu / maahan niin että oma koira ei saa reagoida toisen käskyihin. Tässä Nemi oli hieno :)\nToinen koira paikkamakuussa kun toinen koira tekee vieressä luoksetuloja niin, että lopussa ja välissä on samanarvoinen palkka, mutta siihen välipalkkaan ei saa koskea. Suora luoksari. Nemille palkkoina vinkulelut (siili ja smurffi). Nemi vähän kiinnostu toisella otannalla välilelusta, mä olin hidas estämään sen kiinnostusta. Semi hyvin meni se toinen harjotus. Jenniltä silti noottia, mun reagointikykyyn ;)\nJotain sekalaisia jääviä tehtiin kanssa, koiraa piti käskyttää joko diipadaapalallatilaa -kävelystä tai tehdä joku temppu ja sitten käskeä. Otin mm putken kautta, kävelyttelin koiraa etuperin- ja takaperin, lisäksi yritin käskyttää sitä sillon kun on mun välissä mutta se vaati vielä paljon säätöä/apuja.\nItekseni otin noutoa, joka meni semisti. Paljon siinä on hyvää, mutta on siinä kaikkea tekemistäkin vielä.\nTässä joku päivä tajusin, että oon tippunu kelkasta - mutta oon vielä ihan hengissä, en edes mustelmia ole hoksannut itsessäni ...\nSiis kun en aktiivisesti reenaa agia enkä kisaa, niin oon pihalla kun ruohonleikkuri. Välillä havahdun siihen agimaailmaan, tai lähinnä vaan kurkkaamaan sen maailman akkunoista sisälle kun luen jonkun kaverin jonkun fb-päivityksen. Onnittelun menestyksestä aksakisoissa tai peukutan hienosti menneille reeneille. Enkä koe suurta masennusta tai muutakaan harmitusta.\nElämää todellakin on agilitykelkan ulkopuolella, uskokaa tai älkää!\nEhkä mä tulen vielä tulevaisuudessa takaisin siihen kelkkaan ja pidän sitten hetken matkaa tiukasti kiinni jalaksista ja laulelen muiden mukana rekiretkiä sen aikaa mitä matkan tekoon menee.\nKävin tänään Kiimingin pesäpallostadionilla pidetyssä ryhmänäyttelyssä ottamassa jotain kuvasia..\nJuostiin tänään 5,2 km. Siis kotoa koirahoitolaan (mutkan kautta). Alkumatka oli hankala, sitten pääsin hyvää juoksurytmiin, hieman ennen loppua tuli taas hieman huonompi vaihe. Jaksoi kuitenkin eikä tullut yskänpuuskia kesken lenkin (oon flunssasa). Hoitolalta käveltiin Nemin kanssa kotiin ja sen jälkeen kävin fillarilla kaupassa.\nVko 31, toko\nNe tokot tosiaan jatkuivat taas. Uus päivä, kellon aika ja ryhmä. Tällä kertaa paikalla oli seuraavien rotujen edustajia: bullmastiffi, bordercollie, australianpaimenkoira, keeshond ja staffordshirenbullterrieri + tietysti ruotsinlapinkoira. Joku noista koirista oli ilmeisesti jonkun muun vuorolla, joten en tiedä mikä virallinen ryhmän kokoonpano on.


Continental bulldoggille FCI-status\nVäliaikaisesti hyväksytty tarkoittaa, että continental bulldogg voi osallistua koiranäyttelyyn, mutta kansainvälisissä näyttelyissä se ei osallistu ryhmäkilpailuun eikä sille voida esittää Cacibia. (Kuva: Aino Pikkusaari)\nKansainvälinen Kennelliitto FCI on hyväksynyt väliaikaisesti continental bulldoggin. Rotumääritelmän numero on 369, ja se on hyväksytty 30. maaliskuuta. Rodun alkuperämaa on Sveitsi ja rotu kuuluu FCI:n ryhmään 2, alaryhmä 2.1 molossi- ja mastiffityyppiset rodut.\nSveitsiläinen Imelda Angehrn alkoi kehittää rotua 1960-luvulla lähinnä englanninbulldoggista ja old english bulldoggista. Tavoitteena oli saada aikaan keskikokoinen molossityyppinen rotu. Rodun historiasta ja sen kehittäjästä löytyy saksankielinen artikkeli lehdestä ”Schweizer Hunde Magazin” 8/2016.\nSuomalainen bulldoggimies Jari Laakso toivottaa rodun tervetulleeksi, vaikka paheksuukin aina vain uusien rotujen hyväksymistä. – Ymmärrän kyllä, että se lopulta hyväksyttiin. Niitä on jo vuosikausia esitetty näyttelyissä saksankielisissä maissa ja se on ollut rouva Angehrnin elämäntyö. Perinteinen bulldoggi on mennyt väärään suuntaan, ja sitä on vaikea saada enää takaisin terveempään ja liioittelemattomaan suuntaan, Laakso pahoittelee.\nContinental bulldog on lyhytkarvainen, lähes neliömäinen, korkearaajainen, atleettinen bull-tyyppinen koira. Se on itsevarma, tarkkaavainen ja ystävällinen. Kallo on neliömäinen, samoin kuono, ryppyjä on vain vähän. Leuat ovat leveät, lievä alapurenta. Korvat ovat taittuneet tai ruusukorvat. Rintakehä on voimakas, sen tulee ulottua puoliväliin säkäkorkeudesta, selkä on lyhyt ja suora. Matalaraajaisuus on virhe. Häntä on vahva ja suora, se ulottuu kintereisiin. Kaikki mustan kirsun myötä olevat värit ovat sallittuja. Uroksen säkäkorkeus on 42–50 cm, nartun 40–48. Urokset painavat noin 30 kiloa, nartut 25. Rotumääritelmä löytyy FCI:n verkkosivuilta.\nfci continental bulldogg


marraskuu 2010 – Dermosil Blogi\nSanna marraskuu 26, 2010 Dermoshop Blogi\nTämän vuoden joulukokoelman visuaalisen ilmeen on suunnitellut graafinen suunnittelijamme Emma Hannus. Kevään aurinkoisina päivinä hän on istunut pensseli kädessä ja maalannut jouluisia kuvia sekä joulupaketteihin että lehteemme. Kuvat ovat käsintehtyjä ja siirretty paperilta digitaaliseksi painatusta varten.\nJoulutuotteiden suunnittelu ja mallikappaleiden tilaaminen alkaa jo edellisenä talvena, jotta ehdimme niitä vielä tarpeen tullen muuttamaan ja muokkaamaan sekä testaamaan. Tänä jouluna pakettien visuaalinen ilme kertoo jo hieman paketin sisällöstä, mutta ei kuitenkaan paljasta kaikkea. Jokainen pakkaus on suunniteltu sen sisältöä vastaamaan, joten uniikeista paketeista on kyse. Punainen lanka seuraa koko joulukokoelmaamme alusta loppuun.\nToivotan kaikille mukavaa pikkujouluviikonloppua!\nSanna marraskuu 19, 2010 Dermoshop Blogi\nDermoshopissa vietetään nyt vuoden kiireisintä aikaa. Asiakaspalvelussa puhelinlinjat vilkuttavat jonoa, tilauksia satelee verkkokaupan kautta, faxilla, postilla sekä puhelimitse. Pakkaamossa pakataan tilauksia hurjalla tahdilla. Joulukiirettä siis ilmassa!\nVaikka itse jouluaattoon on vielä hetki aikaa, on hyvä muistaa olla ajoissa asialla omien tilausten kanssa. Jouluruuhkista johtuen on toimitusaikamme nyt normaalia pidempi, joten varmistaaksesi oman paketin perilletulon ajoissa on hyvä tehdä tilaus ajoissa. Haluamme myös muistuttaa, että lisätilaukset hidastavat tilausten käsittelyä, joten tarkistakaa tilauksenne rauhassa ennenkuin sen meille lähetätte.\np.s. Mikäli pikkujoululahja on vielä ostamatta, sopii Twist -joulupakkaus jokaiseen tontunpussiin…\nSanna marraskuu 10, 2010 Dermoshop Blogi\nTänään tuli lumipeite maahan myös tänne Pohjanmaalle. Lumi\ntoi mukanaan myös joulun tunnelman, joten joululahjojen ja joulukoristeiden hankkiminen on nyt ajankohtaista.\nVerkkokauppamme palvelee teitä kellon ympäri vuoden jokaisena päivänä.\nJoulukokoelman 2010 pakkaukset ovat olleet kovin suosittuja. Täksikin jouluksi varauduimme ja nostimme pakettien määrää jälleen, mutta näyttää siltä, ettei pakkauksia kuitenkaan riitä kaikille. Me täällä Dermoshopissa kun suunnittelemme joulua jo edellisenä talvena, on vaikea arvioida mikä pakkaus tulee olemaan joulun suosituin. Nyt suosituimpien kärjessä on Selection, Relations, Christmas Wishes sekä Globes. Huomiothan myös, että toimitusaikamme on normaalia pidempi johtuen suuresta tilausten määrästä. (Kuvassa päivän tilauksia)\nKäy kurkkaamassa sivuillamme, mitkä tuotteet ovat olleet suosittuja!\nMuista isää 14.11.\nSanna marraskuu 05, 2010 Dermoshop Blogi\nIsänpäivää vietetään sunnuntaina 14.11. Mikäli isän lahja on vielä hankkimatta, ehdit vielä tilata laadukkaita Man –sarjan tuotteita isälle lahjaksi. Niistä pitää kaikki.\nMiesten tuotteet ovat kuuluneet valikoimaamme jo jonkin aikaa. Valikoimasta löytyy kaikenikäisille miehille jotakin: ihonpuhdistuksesta miehiseen tuoksuun. Yksi suosikkituotteista on Man Parranajo- ja Puhdistugeeli. Kannattaa kokeilla.\nIsänpäivälahjaksi tilatut tuotteet kannattaa tilata pikaisesti, sillä toimitusaikamme on hieman pidempi johtuen joulumyynnistä sekä Itellan postinjakeluun liittyvistä viivästyksistä.\nMuistakaamme siis isiämme miehekkäillä tuotteillamme!\nSanna marraskuu 02, 2010 Dermoshop Blogi\nDermoshopin joulupakkaukset ovat vihdoin myynnissä, ja paljon niitä on jo muutamassa päivässä ehtinyt mennäkin. Joka vuosi on pakkauksia, jotka ovat kovin suosittuja ja loppuvatkin usein kesken. Olethan ajoissa asialla, että sinullekin riittää…\nTänä vuonna joulupakkauksia on saatavilla useita, ja varmasti löytyy jokaiselle jotakin. Oma suosikkini on Chocolate –pakkaus, sillä rakastan suklaata ja pakkauksen tuotteet tuoksuvatkin syötävän hyvälle. Kaunis paketti on myös mukava pikkujoululahja vaikkapa hyvälle ystävälle.\nMikä on sinun suosikkisi joulupakkauksista?


Franchisingyrittäjäksi? | Sushirullen - Suomi\n+358 400 599 095\nSushirullat ovat uusi, yksinkertainen ja mukava pikaruoka, joka perustuu japanilaiseen sushiravintolaan. Täytevalikoimamme ja raaka-aineemme ovat runsaita, joten kaikki asiakkaat kansallisuudesta tai iästä huolimatta voivat nauttia tuotteidemme ulkonäön, värin ja maun harmoniasta. Esimerkkejä tästä ovat vaikkapa teriyaki-kana, tuore lohi wasabimajoneesilla ja inkiväärillä, siivutettu naudanliha yakiniku-kastikkeessa, tonnikala mausteisessa chilimajoneesissa tai useat kasvis- ja vegaanivaihtoehtomme tofulla, omeletilla ja tuorevihanneksilla.\nOlemme auttamassa uusia yrittäjiä liiketoiminnan aloittamisesta alkaen liikkeen avaamiseen saakka, ja tietysti senkin jälkeen tuemme ja neuvomme yrittäjiä monin eri tavoin, jotta voisimme menestyä yhdessä. Menestyvä ketju tarvitsee menestyviä yrittäjiä: siksi liiketoimintasi on meille tärkeä.\nEtsimme nyt yrittäjiä ympäri Suomen!\nKetjumme tulee kasvamaan seuraavina vuosina moniin uusiin kaupunkeihin. Luonnollisesti alkuvaiheessa etusijalla ovat suurimmat kaupungit, mutta muutkin paikkakunnat ja paikat, joissa kulkee runsaasti asiakkaita kiinnostavat meitä.\nOlemme vasta alkuvaiheessa, nyt on siis herkullinen hetki liittyä mukaan, jos haluat olla mukana varaamassa parhaat paikat!\nFranchise Manager, Suomi\nPuhelin: +358 400 599095\nJos haluat lisätietoja, täytä oheinen lomake saadaksesi meiltä lisätietoja.


Lumoava Kulma Rannekoru 531121000 | Salkari Oy\nEtusivu / Tuotteet / Lumoava Kulma rannekoru 531121000\nTyylikäs hopeinen Lumoava Kulma -rannekoru, jossa on koristeena upea graafisesti muotoiltu hopeapalkki.\nRanneketju on pituudeltaan 21 cm.\nKulma-rannekoru on valmistettu laadukkaasta rodinoidusta hopeasta. Rodinointi estää hopeaa tummumasta.\nToimitamme tämän tyylikkään Lumoava-rannekorun sinulle veloituksetta.\nLumoava Pihla korvakorut 541500000 64,00€\nLumoava Kiila miesten kaulakoru Saatavilla myöhemmin\nLumoava Stella riipus pieni\nLumoava Stella riipus pieni 80,00€\nLumoava Kulma solmioneula 441100000 Saatavilla myöhemmin


Valaistuminen - Sekalaista seurakuntaa\nTälle sivulle on kartoitettu toimittajassa mielenkiintoa herättäneitä traditioita. Listaan on otettu mukaan ainoastaan traditioita, joista olen oivien opinrakennelmien ohella löytänyt myös nykypäivänä toteutettavaa elämänfilosofiaa. Listasta puuttuminen ei tarkoita ko. tradition boikotoimista – se on kenties vain ollut esimerkiksi ylen kulttuurisidonnainen ja vaatinut turhaa jyvien erottelua akanoista.\nEri maailmanuskontojen parista olen poiminut yksittäisiä huomioni kiinnittäneitä traditioita, en käsitellyt niitä yhtenäisinä kokonaisuuksina. Olen kirjoittanut kappaleen mittaisen yhteenvedon kustakin sekä liittänyt linkkejä, joista lisätietoa on saatavilla. Traditiot on luokiteltu neljään ryhmään ja esitelty aakkosjärjestyksessä.\nAbrahamin perinteet • Buddhalainen maailma • Intia ja hindulaisuus • Sekalaista\nÄlä kuitenkaan anna henkilökohtaisten kokemusteni ja mieltymysteni rajata etsintääsi – esimerkiksi Wikipediasta löydät allaolevaa laajemman listan erilaisista henkisistä ja uskonnollisista sekä filosofisista traditioista, joiden joukosta saatat löytää merkityksellistä sisältöä.\nAavikkoisät olivat kristinuskon kolmannelta vuosisadalta lähtien Egyptin autiomaissa asuneita erakkoja, askeetteja ja munkkeja. Heidän omistautumisensa ja itsekurinsa loivat pohjan suurelle jumalviisaudelle, joka johti syviin jumalkokemuksen tiloihin. Wikipediassa: EN\n1800-luvulla perustettu uskonto, jossa keskeisessä asemassa on opetus ihmiskunnan, jumalan ja uskonnon yhtenäisyydestä. Vaikka uskonto ei olekaan synkretistinen, se hyväksyy aiempien maailmanuskontojen profeetat jumalan sanansaattajina. Wikipediassa: FI • EN\nHesykasmi on eräs ortodoksikristillisyyden mielenkiintoisimmista perinteistä. Harjoitus, jonka kautta löydetään pyhäksi hengeksi mielletty jumalan ikuinen ja luomaton valo, muistuttaa monilta ulkoisilta piirteiltään mm. joogassa sovellettuja meditaatiomenetelmiä. Wikipediassa: EN\nSiinä missä voimme olla montaa mieltä kristinuskon parissa vuosisatojen varrella kehittyneistä opinkappaleista, Jeesuksen alkuperäiset opetukset itsessään ovat täynnä oivallista viisautta sekä etiikan että uskonnon alalla. Wikipediassa: FI • EN\nSufilaisuus on eräs Islamin esoteerisia perinteitä, jossa etsitään ei-dualistista jumalyhteyttä erilaisten jumalaiseen rakkauteen, hurmioon ja transsiin perustuvien harjoitusten kautta. Runoilija Rumi on eräs tunnetuimpia Sufi-perinteen edustajia. Wikipediassa: FI • EN\nChan ja Zen -buddhalaisuus\nMahayana-buddhalaisuuden parissa kehittyneet meditatiiviset buddhalaisuuden suuntaukset, kiinaksi Chan ja japaniksi Zen, jotka painottavat kokemusperäisen viisauden saavuttamista asettaen vähemmän painoarvoa teoreettiselle tiedolle. Wikipediassa: FI • EN\nPuhtaan maan buddhalaisuus\nErityisesti Kiinassa ja Japanissa vallitseva antaumuksellinen Mahayana-buddhalaisuuden muoto, jossa etsitään taivaallisen Amitabha Buddhan myötätuntoa ja jälleensyntymää hänen puhtaaseen maahansa, jossa valaistumisen saavuttaminen on vaivatonta. Wikipediassa: EN\nVanhaa kiinalaista viisautta, jonka ajatusmaailmaa luonnehtivat ajatukset toiminnattomuudesta, sopusoinnusta, asioiden luonnollisesta kulusta, humanismista ja tyhjyydestä. Taolaisuus on jättänyt jälkensä myös Kiinan buddhalaisuuteen. Wikipediassa: FI • EN\nAinoa nykypäivään asti säilynyt varhaisen buddhalaisuuden suuntaus. Theravada painottaa uskon sijaan kokemusta, tarkkaa tutkimusta ja päättelyä, ja on tunnettu myös pitkälle kehittyneistä meditaatiomenetelmistään. Wikipediassa: FI • EN\nTiibetin buddhalaisuuden suuntauksista tunnetuin, esoteerinen tantra-perinne joka on kasvanut Mahayana-buddhalaisuuden perusopetuksista. Useille tutut mantrat ja mandalat ovat nimenomaan tämän tradition perimää. Wikipediassa: FI • EN\nIntia ja hindulaisuus\nAdvaita-vedanta juontaa juurensa muinaisten Upanishadien filosofisiin pohdintoihin, ja omaa nykyisen muotonsa pitkälti Shankaran opetuksille. Advaita-vedantan monistinen maailmankatsomus tähtää yksilösielun oivallukseen ykseydestä maailmansielun kanssa. Wikipediassa: EN\nSri Chaitanya Mahaprabhun 1500-luvulla perustama bhakti-liike, joka pyrkii rakastavaan ja välittömään jumalsuhteeseen persoonallisen jumalan, Krishnan, kanssa erilaisten laulujen, seremonioiden ja meditaatioiden avuin. Wikipediassa: FI • EN\nA.C. Bhaktivedanta Swamin USA:ssa 60-luvulla perustama, myös ISKCON:ina ja Krishnaliikkeenä tunnettu uusversio Gaudiya-vaishnavismista. Menettänyt osan kulttuuriaan ja perimänsä syvyyttä, omaa tästä huolimatta monia arvokkaita opetuksia. Wikipediassa: FI • EN\nMahaviran liikkeelle laittama vuosituhansien takainen elämän kunnioittamista ja askeesia korostava uskonto. Jakaa monia käsityksiä, kuten ymmärryksen karman laista ja nirvanan tavoittelusta, aikalaisensa Buddhalaisuuden kanssa. Wikipediassa: FI • EN\nRaja-jooga on Patanjalin jäsentelemä kehon ja mielen harjoitusmenetelmä, joka tähtää meditaation ja mielenliikkeiden vaimenemisen kautta transsiin ja itsen erottamiseen materiasta. Hatha-jooga on tästä kehittynyt fyysisten harjoitusten oppi. Wikipediassa: Hatha-yoga (EN) • Raja-yoga (EN)\nKundalini-jooga on kehon sisäisen henkisen energiapotentiaalin herättämiseen ja nostamisen keskittyvä joogamenetelmä, jonka eri suuntaukset hyödyntävät mm. hatha-joogan ja tantran menetelmiä. Chakra-teoria liittyy kundalini-joogaan. Wikipediassa: FI • EN\nShaivismi pitää sisällään lukuisia Shivan palvontaan keskittyneitä hindulaisia suuntauksia joissa mm. jooga ja tantra ovat yleisiä harjoitusmenetelmiä. Shaiva-traditiot ovat maailmankatsomukseltaan valtaosin monistisia. Wikipediassa: FI • EN\n1500-luvulta 1700-luvulle kehittynyt monoteistinen ja rituaaleja karttava uskonto, joka korostaa jumalan nimen ja jumalallisen sanoman yksilöllistä pohdintaa. Mainittava osa tradition opetuksista juontaa juurensa aiempiin Pohjois-Intian uskontoihin. Wikipediassa: FI • EN\nVaishnavismi pitää sisällään lukuisia Vishnun palvontaan keskittyneitä antaumuksellisia hindulaisia suuntauksia. Persoonallista jumalsuhdetta ja ikuista Vaikuntha-maailmaa tavoittelevat vaishnava-traditiot ovat harvoin monistisia. Wikipediassa: FI • EN\nLaaja 1900-luvun lopulla herännyt liike, jota luonnehtii eklektinen ja yksilöllinen lähestyminen henkisyyteen. Luonteeltaan pääasiassa synkretistiset New Age -liikkeet harvoin juontavatkaan juuriaan vanhempiin traditioihin. Wikipediassa: FI • EN\nAntiikin Kreikan pyyrhonistit pitäytyivät jatkuvan kysymisen tilassa välttääkseen hyväksymästä väittämiä, jotka eivät ole itsestäänselviä, ja joista voi vallita useita mielipiteitä. Pyrrhonismin tavoitteena oli epokhē, teoreettinen hetki jolloin kaikki uskomukset todellisuuden olemassaolosta ja todellisuuden tapahtumista ovat pysähtyneet. Wikipediassa: FI • EN\nKäytännössä kautta maailman erityisesti alkuperäiskansojen vaalima ja monissa eri muodoissa ilmenevä perinne, jossa etsitään meditatiivisten transsitilojen kautta yhteyttä korkeammille olemassaolon tasoille ja ykseyttä olevan kanssa. Wikipediassa: FI • EN\nHellenistisen filosofian koulukunta, joka korosti mielenrauhan tavoittelua ja siihen johtavaa tunteiden hillintää, joka johtaa riippumattomuuteen. Etiikka ja rationaalinen ajattelu ovat stoalaisuuden etummaisia arvoja. Wikipediassa: FI • EN\nPääasiassa vanhojen eurooppalaisten kansanuskontojen pohjalta rakennettuja monenkirjavia henkisyyden ja uskonnollisuuden muotoja joiden parissa mm. magia, rituaalit ja yhteys luontoon ovat tärkeitä elementtejä. Wikipediassa: FI • EN


Gakuen Alice on Higuchi Tachibanan luoma manga-sarja. Sarjaa alettiin julkaista Hana to Yume nimesessä shoujo lehdessä vuonna 2003. Sarjan pohjalta on tehty myös 26 osainen anime.\nTarina päähenkilö on Mikan-niminen tyttö. Kun hänen paras ystävänsä Hotaru lähetetään Tokioon sisäoppilaitokseen nimeltään Alice, hänet valtaa suuri suru. Odotettuaan noin vuoden Hotarua että hän tulisi kesäksi takasin paljastuukin ettei hän tulekaan. Suruissaan Mikan karkaa kotoa ja lähtee tapaan Hotarua Alice akatemiiaan. Hän pääsee koululle, jolloi Mikan tapaa kaksi miestä koulun porttien edessä. He lupaavat Mikanille viedä tämän kouluun, vaikka oikeasti he yrittävät siepata Mikanin, koska luulevat tätä Aliceksi. Mikanin pelastaa koulun opettaja Narumi. Mikan kertoo Narumille miksi on täällä, jolloin samaan aikaan Narumi huomaa jotain erityistä. Hän lupaa päästää Mikanin kouluun opiskelemaa, koska millään muulla tavalla tämä ei kuelma voisi tavata ystäväänsä. Narumi kertoo myös Mikanille mikä on Alice kyky, jonka kaikki opiskelia koulussa omaavat. Mikanin koulu-elämä alkaan ja hän kohtaa monia haasteita, kuten oman Alicensa löytämisen. Pian hän kuitenkin huomaa että koulun menneisyyteen liittyy jotain hänärää, joka vainoaa nykyäänkin koulua ja sen oppilaita.\nAlice on erityinen kyky, jollaisen omaavat vain harvat. Se vaihtelee henkilöittäin, tosin se saattaa kulkea samana suvussa, jolloin vaikka äidillä ja tyttärellä on sama Alice.\nEsimerkki Aliceja: tuli, illuusioiden luonti, ihmisferonomi yms.\nAlicet jakautuvat neljään ryhmään. 1. Alice kyky kestää vain lapsuus iän ja katoaa aikustuttua. 2. Kestää koko elämän mutta se on hyvin heikko. 3. On voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää Alice kyvyn kesto aikaa. Joten tämäkin hälvenee aikanaan. 4. Tämäkin on voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää käyttäjän elinaikaa. Tämä viimeinen ryhmä on erittäin harvinainen.\nMikan[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]\nMikan on tarinan päähenkilö ja on sarjan alussa noin 10-vuotias. Hän on positiivinen ja uuttera tyttö mutta myös melkoinen itkupilli. Sarjan alussa Mikanin Alice-kyky on Mitätöimisen Alice.\nNatsume[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]\nNatsume on tarinan miespäähenkilö. Hän on tarinan alussa 10-vuotias. Natsume on hiljainen ja hyvin kapinallinen luonteeltaan, mutta hän on myös hyvin lojaali eikä ikinä pettäisi ystäviään. Natsumen Alice-kyky on tuli. Hän ja Mikan eivät tarinan alussa tule toimeen keskenään, mutta myöhemmässä vaiheessa heistä tulee erittän läheisiä toisillee.\nTärkeässä osassa oleva henkilö, joka rakastaa eläimiä. Häntä voi alussa luulla kylmäksi persoonaksi mutta todellisuudessa hän on kiltti ja välittävä ihminen. Ruka on myös Natsumen paras ystävä. Hänen Alice-kykynsä on Eläinferomonin Alice.\nHotaru[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]\nPäähenkilö Mikanin paras ystävä ja myös merkittävä henkilö. Hän on hiljainen, älykäs ja vakava mutta hyvä ihminen. Hänen Alice-kykynsä on Oivallusten Alice.\nGakuen Alice Anime ( jaksot 1-26)\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Gakuen_Alice&oldid=17075477”\nSivua on viimeksi muutettu 8. helmikuuta 2018 kello 20.57.


Tosikeinot käyttöön työntekijöiden houkutteluun – Työpaikkoja on tarjolla ja samaan aikaan on työttömiä työnhakijoita. | Iijokiseutu\nPudasjärvellä on kohtaanto-ongelma. Työpaikkoja on tarjolla ja samaan aikaan on työttömiä työnhakijoita. Hirsitaloja tehtaileva Kontio rekrytoi kymmeniä henkilöitä. Työvoiman tarvetta on myös matkailuyrityksillä. Käytännössä töihin otetaan kunhan vaikuttaa selväjärkiseltä ja kykenee suoriutumaan työtehtävistä. Ammatillinen pätevyys on tietysti etu.\nPohjois-Pohjanmaan elokuun työllisyyskatsauksen mukaan Pohjois-Pohjanmaan työ- ja elinkeinotoimiston alueella on 6 500 uutta työpaikkaa. Kaikkiaan maakunnassa oli elokuun aikana tarjolla 11 200 avointa työpaikkaa. Pudasjärvellä on avoinna 62 työpaikkaa.\nToisaalta työttömien työnhakijoiden osuus työvoimasta on Pudasjärvellä 12,7 prosenttia eli 369 henkilöä. Elokuun lopussa työttömiä työnhakijoita, mukaan lukien lomautetut, oli maakunnassa 19 800.\nPudasjärvellä on ryhdytty toimeen työntekijöiden houkuttelemiseksi. Kesällä Pudasjärven työllisyysliitteessä kaupunginjohtaja Tomi Timonen kertoi Koillismaan kuntien JobBoost -hankkeesta, jonka avulla yritetään löytää käytäntöjä työllisyyshaasteiden voittamiseksi. Tietoa alueen monipuolisista työllistymis- ja kouluttautumismahdollisuuksista tuleekin levittää tehokkaasti ja houkuttelevasti.\nSama ongelma on kuitenkin monilla muillakin kunnalla. Työpaikkoja ja työttömiä on, mutta työttömille ei löydy töitä, eikä työpaikkoihin tekijöitä.\nPudasjärvellä vaihtoehdot työpaikaksi ovat käytännössä eri tehtäviin kaupungille, puunjalostukseen tai matkailuun. Tarjolla taas saattaa olla henkilöitä, joiden osaaminen on muilla aloilla. Yhtälö on kimurantti.\nEhkä pitäisikin käyttää järeämpiä keinoja. Norjassa valmistuneet ovat saaneet opintotukeaan anteeksi sijoittuessaan pohjoisen kuntiin. Suomessa on ollut joskus käytössä myös syrjäseutulisä. Keinovalikoimassa on myös verohelpotukset.\nPienten paikkakuntien rahkeet eivät riitä houkutteluun. Tarvitaan myös valtakunnallisia toimia.\nPääkirjoitus Yritykset ja elinkeinot Työpaikat Työttömyys Työnhakijat


I'm so busyyyyy…… | yes dear\nI’m so busyyyyy……\nTällä hetkellä tykkään….\nja mun uudesta, just värjätystä tukasta! (älkää katsoko sitä ilmettä, vaan sitä tukkaaa<3)\nNyt töihin ja kiireellä, pusi pusi ootte parhaita!\n3xspring trend →\n14 thoughts on “I’m so busyyyyy……”\n7.5.2009 15:28 nadjastrange sanoi:\noot taas niin söpönä <3\n7.5.2009 15:29 iidahei sanoi:\nNoi korvikset on niin sulosia.\n7.5.2009 16:16 Anonymous sanoi:\nainiin ja vielä pitää sanoa, että ei tota kommenttia tarvi julkaista jos et halua. halusin vaan purkaa mieltäni niin en ärsyynny noista asioista enää niin paljoa :D\n7.5.2009 16:25 emlove sanoi:\nsä oot niin söpö :–)\n7.5.2009 16:29 iidahei sanoi:\n7.5.2009 17:16 Anonymous sanoi:\nmun on pakko sanoa että tästä blogista tulee välillä vähän teennäinen olo, aivan kuin se olisi kopio muista blogeista. tämä postaus muistutti ihan colour me -blogin ”lempiväri” postausta, ja nuo lopun ”pusi pusi” jututkin ovat niin…plaa! (sharonia) kirjoitustyylistä taas tulee välillä tiptoes -blogi mieleen.\nsorry. nää asiat vaan pistää silmään joka kerta kun selailen tätä blogia, vaikka on tässä paljon hyvää ja persoonallistakin.\n7.5.2009 18:49 piu sanoi:\nnadjastrange: no hihii oot ite<3\nemlove: pihihi, kiitos :-)\niidahei: kiitti :-)\nAnonyymi: Kyllä mä ihan mieluusti julkaisen, ei mua haittaa kritiikki :-) Ja niin musta tuntuu kanssa välillä että olen ns. teennäinen, mutta se saattaa johtua esim. postauksista jotka teen ihan suuuupeeerkiireellä, kuten esim tämä :-) Silloin kun ei ole aikaa oikeasti kirjoittaa, mutta tekee vain mieli tehdä postaus, tulee helposti kauheen yksipuolinen kuva kirjoittajasta :-)\nMutta kuitenkin, en osaa ottaa itseäni kenenkään ”matkijana” kun pidän itseäni ainakin ihan real life tosi voimakkaana persoonana!\n7.5.2009 18:53 Anonymous sanoi:\nAi et ole matkija tosielämässä(kään). Okei\n7.5.2009 19:10 piu sanoi:\nAnonyymi: mitäköhän mahdoit tarkottaa? :-D\n7.5.2009 19:29 Anonymous sanoi:\nihanaa kun sä vastasit noin kivasti tohon mun kommenttiin, joka kuulostaa kumminkin aika ilkeeltä. mä olen varmaan itte niin koukuttunut mun mainitsimiini blogeihin että silmä huomaa heti kun joku juttu on samantapainen.\nanyways, nyt helpotti oikeesti kun tiedän että tiedät mun turhantärkeän mielipiteen :D\nja tuo viimeinen anonyymi en siis ole minä :D\n7.5.2009 20:57 ainono sanoi:\nMulla on sulle haaste blogissani! <;\n7.5.2009 21:24 aino sanoi:\noii mistä nuo kiiltävät ja nauhalliset kenkät onpi? laita joskus parempaa kuvaa niistä jooko :p näyttää ihanille <:\n7.5.2009 21:30 piu sanoi:\nAnino: uuuu, täytyy käydä katsomassa :-)\naino: olen ostanut ne vagabondin aleista joskus :-)\n7.5.2009 21:46 noora sanoi:\naww noi mansikka ja omenakorvikset on söpöi! :D


Neuvo heitä, että he päämiehille ja esivallalle kuuliaiset olisivat, että he kaikkiin hyviin töihin valmiit olisivat:\nEttei he ketään pilkkaisi, eikä riitaiset olisi, vaan sopivaiset, osoittain kaikille ihmisille siveyttä.\nSillä me olimme myös muinen taitamattomat, kovakorvaiset, eksyväiset, palvellen himoja ja moninaisia hekumia, ja vaelsimme pahuudessa ja kateudessa, vainoten ja vihaten toinen toistamme.\nMutta sittekuin Jumalan meidän Vapahtajamme hyvyys ja rakkaus ihmisille ilmestyi,\nEi vanhurskauden töiden kautta, joita me tehneet olemme, vaan laupiutensa kautta hän meidät autuaaksi teki, uuden syntymisen peson ja Pyhän Hengen uudistuksen kautta,\nJonka hän meidän päällemme, Jesuksen Kristuksen meidän Vapahtajamme kautta, runsaasti vuodattanut on:\nEttä me hänen armonsa kautta vanhurskaiksi tulisimme ja ijankaikkisen elämän perillisiksi toivon jälkeen.\nTämä on totinen sana ja näitä minä tahdon sinun vahvasti opettaman, että ne, jotka Jumalan päälle uskoneet ovat, ahkeroitsisivat hyvissä töissä muiden edellä käydä: nämät ovat ihmisille hyvät ja tarpeelliset.\nMutta hulluja tutkimisia, polvilukuja, riitoja ja kilvoituksia laista vältä; sillä ne ovat turhat ja kelvottomat.\nEriseuraista ihmistä pakene, kun häntä kerta taikka kahdesti neuvottu on,\nTietäen, että senkaltainen on käännetty pois ja syntiä tekee, niinkuin se, joka itsensä tuominnut on.\nKuin minä Artemaan eli Tykikuksen sinun tykös lähetän, niin riennä sinä minun tyköni Nikopoliin; sillä minä olen aikonut siellä talvea pitää.\nLähetä Zenas, lainoppinut, ja Apollo visusti matkaan, ettei heiltä mitään puuttuisi.\nMutta anna myös niidenkin, jotka meidän ovat, oppia hyvissä töissä muiden edellä käymään, kussa niin tarvitaan, ettei hekään hedelmättömät olisi.\nSinua tervehtivät kaikki, jotka minun kanssani ovat. Tervehdi niitä, jotka meitä uskossa rakastavat. Armo olkoon teidän kaikkein kanssanne, amen!


Kuvataiteilija Petri Kaverma on kiinnostunut siitä, missä vaiheessa taideteoksen ympäristössään aiheuttama kohina tai häiriö muuttuu ymmärrykseksi, mitä tapahtuu kun taiteilijan teoksessaan käyttämät välineet häviävät ja mitä lopulta jää jäljelle? Mikä siis on teoksen muodon oleellinen funktio ja miten taideteoksia luetaan?\nKoska teemme työtämme pääasiassa vain omalla ruumiillamme, oman ruumiimme kautta, taiteilijan työssään kokemien erilaisten häiriötekijöiden ymmärtäminen on avain taiteen uudenlaisen kokonaisvaltaisuuden ja oivalluksen syntymiselle.\nMyös me taiteilijat olemme tekemisissä rakenteiden kanssa, jotka ovat muotoutuneet omanlaisikseen jo pitkän aikaa. Se asettaa luonnollisesti tiettyjä ehtoja ja toisaalta taas on varmasti paineita purkaa sen kaltaisia ajatusmalleja, joiden mukaan pitää ensin rakentaa talo, jotta jotain voisi järjestää tai jotta jotain tapahtuisi. Taloa on kuitenkin hyvin vaikea saada sinne, missä todella tapahtuu. Näyttää pikemminkin, että tämä olisi juuri päinvastoin.


...noir: Deep Fear (Unearthed, 2007)\nTankkiauto on mennyt mukkelis makkelis ja katkaissut ainoan tien tapahtumapaikkana olevaan syrjäkylään, jonka toiminnan kannalta säiliöissä mukana ollut diesel olisi ollut kovin tärkeää (ts. sähköt rupeavat sakkaamaan). Jumiin ovat jääneet muun muassa neuvokas traumatisoitunut sheriffi (Emmanuelle Vaugier), töykeä karjaparoni (M.C. Gailey), extremearkeologi (Luke Goss), muutama rutiiniuhri ja tietenkin se nenäkäs cityjuppi (Charlie Murphy) joka on saapunut paikalle koska hei, miksipä ei. Ihan oikeasti, hän vain on elokuvan alussa ajanut paikalle eikä enää pääse onnettomuuden vuoksi pois, joskaan mitään syytä sille miksi hän siellä on ei anneta, ainoastaan maininta, että hänen pitää päästä kaupunkiin joka on suunnasssa josta hän saapui. Hän on siellä koska muuten maaseudulla ei olisi katsokaa, olen kaupungista joten minulla on rahaa ja kello ja kallis puku-ihmistä. No kuitenkin, tankkiauto-onnettomuuden aiheutti muinainen mörökölli ja extremearkeologi on paikalla koska aikoo lahdata sen. Sitten saapuu yö ja pimeys ettei tarvitse kaikkea rahaa kuluttaa tapahtumien näyttämiseen.\nRutiinihahmoilla ja -käänteillä tehty hirviö on irti-kauhistelu (ts. Alien-apinointi) joka käyttää pimeyttä vain piilottaakseen ei auttaakseen.\nCharlie Murphy oli ihan ymmärrettävästi elokuvan koomisista lausahduksista vastannut henkilö, mutta ajoittain tuntui siltä kuin hän olisi esiintynyt kauhuelokuvan sijaan Chappelle's Shown Player Hater-sketsissä.\nArvatkaa miten se monsteri tapetaan?\nNo, sen heikkous on viina ja sitten se pureskelee alkoholistisheriffiä, mikä on siis kuin söisi myrkytetyn omenan.\n11. kesäkuuta 2017 klo 18.36\nNo hohhoijakkata nääs.\n11. kesäkuuta 2017 klo 19.38\nOlen toki nähnyt huonompiakin, mutta myös runsaasti yhtä mitättömiä.\n11. kesäkuuta 2017 klo 20.12


Kesän alennusmyynnit alkoivat – surkeilla tarjouksilla | Vempele.com\n– 28.06.2011Tallennettu: Uutiset ja huhut\nJuhannus oli ja meni, ja juhannus on perinteisesti käynnistänyt alennusmyynnit Suomessa. Alennusmyynnit eivät suinkaan ole rajoittuneet vaatteisiin, vaan myös kodinelektroniikkaa myydään juhannuksen jälkeen perinteisesti halvemmin hinnoin.\nAlennusmyyntien alku jätti toivomisen varaa\nItse olen tutkinut Gigantin ja Mustan Pörssin tarjouslehtiset, ja ainakin itselle jäi kovin vähän käteen lehtisistä. Näyttäisi siltä, että Gigantti panosti alennusmyynneissä kaikkensa Tammiston Megastoren avajaistarjouksiin – mikä ei luonnollisesti paljon lohduta suurta osaa Suomea. Mutta myöskään Musta Pörssi ei näyttäisi onnistuneen omassa kampanjassaan.\nItselleni mieleen molemmista alennuslehtisistä jäi vain hieman alle 500 euron HD Ready LCD televisiot. Ja rehellisyyden nimissä – HD Ready mallistoa ei pitäisi enää myydä missään – mistään hinnasta.\nVai missasinko minä jotain huipputarjouksia?\nKommentoi jos törmäsit jossain huipputarjoukseen…\nAvainsanat: ale, alennukset, gigantti, juhannus, mustaporssi\nOlen samaa mieltä tuosta HD Readystä. En ymmärrä miksi sitä yhä kaupataan ja mainostetaan, ellei kyse ole tietämättömän kuluttajan tahallisesta harhauttamisesta.\nTarjouksia en ole nähnyt ainuttakaan, ei tullut edes Mustan Pörssin mainosta postista tai kenenkään muunkaan.\nMyös tekniset on näköjään samalla linjalla Mustan pörssin ja Gigantin kanssa: ei mitään mainittavaa.


Aloittanut 23.09.2021 16:12\n24.09.2021 10:32 muokattu 24.09.2021 10:43\n24.09.2021 10:38 muokattu 24.09.2021 10:40\nTässä oikea huoltovarmuusongelma:\n25.11.2021 15:38 muokattu 25.11.2021 15:39\nverkkoon nuo 'ylimääräiset' kilowatit niin saa jaffapullon viikossa\nNauroin tuota vedyn varastointia itsekin, ”10 kuution vetysäiliö pihanuotion alla”. Mutta näköjään sen saa vaarattomiin muotoihin, joista yksi olisi vetytahna.\nTavoitteena on irrottautua vaikka kokonaan sähköverkosta.\nPoltamme noin 6 kuutiota puuta vuodessa, joka sisältää myös paljun ja joitakin ulkogrillejä. Tuosta noin vajaat 2 kuutiota vuodessa tulee pihaltamme, muuten ne pitäisi viedä kaatopaikalle.\nNuo 2 kuutiota riittävät meille, jos/kun aikanaan sähköstä tulevan energian varastointi tulee mahdolliseksi.\nEnergian varastoinnin heikolla hyötysuhteella ei ole juuri merkitystä jos sitä tulee ajoittain ylenmäärin.\nPientalojen ja muiden rakennusten kaikkien kattojen varustaminen aurinkoenergiaa keräävällä tekniikalla varastoon, teoriassa kykenee yksinään ratkaisemaan koko maamme energia tarpeen.\nAiheesta Veli Pohjosen mielenkiintoinen kirjoitus eilisessä Karjalaisessa.\nSaatat olla oikeassakin, mutta talon lämmitysjärjestelmän korjaamisen järkevyys ei riipu talon asukkaiden jäljellä olevan eliniän odotuksesta vaan talon jäljellä olevan eliniän odotuksesta.\nAivan, ja niidentalojen jälleenmyynti ei kata edes lämmitysjärjestelmän vaihdon kustannuksia.\nMitä järkeä edes valtiontuella käyttää eläkevaroja, lopulta autiotaloksi jäävään rakennukseen.


Rajuimmat jouluiset tatuoinnit listattiin – Stara\nRajuimmat jouluiset tatuoinnit listattiin\nViihdeuutiset 23.12.2010, 10:30 · Stara.fi\nJoulu on jo ovella, ja Petteri Punakuono on pian jo matkalla lasten luokse. Jouluaattoon on enää yksi yö, joten nyt lienee paikallaan tarkastella jouluisia tatuointeja. Yksi mielenkiintoinen tatuointiaihe on nimittäin Joulupukin pääporo Petteri Punakuono.\nPetteri on ikuistettu pysyvästi lukuisten miesten ja naisten iholle, ja nyt amerikkalainen verkkojulkaisu on koonnut verkosta rajuimpia jouluaiheisia tatuointeja kuvagalleriaansa.\nTarkoitus oli kerätä rajuimpia joulutatuointeja, mutta pian julkaisun toimitus huomasi, että Petteri Punakuono on yleisin jouluun liittyvä yksittäinen tatuointihahmo. Sen lisäksi suosittuja ovat myös muut jouluun liittyvät satuhahmot ja tietenkin itse Joulupukki.


Taas se soi, joko tunti tosiaan meni? Sehän on jumppakello.\nJumppakello on siis puhelimeni hälytys, joka soi tunnin välein. Jumppakellon soiminen tarkoittaa sitä, että on aika jumpata. Tasatunnein jalkaa ja parittomilla tunneilla kättä.\nTässä on salaisuuteni siihen, millä aiemmat vammat on kuntoutuneet hyvin ja hommat on edennyt siten, miten on pitänytkin. Ihmiset sattuu usein kommentoimaan, kuinka nopeasti olet tullut kuntoon tai vastahan se leikkaus oli ja jo noin hyvin liikkuu. Kyllä, kaiken sen takana on sinnikäs ja aktiivinen kuntoutus.\nTällä hetkellä jalan kuntoutus on hyvinkin yksinkertaista: jalan koukistelua ja suoristelua sekä reisilihaksen aktivointia, jottei koko jalka kuihdu aivan olemattomiin. Minkäänlaisia painoa, vääntöjä tai kiertoja jalalle ei vielä tule pitkään aikaan.\nKäden kanssa ollaankin sitten edetty jo hiukan eteenpäin. Nyt on aloitettu kuminauhajumpat ja käden lihasten ylläpitäminen kuminauhan kanssa. Nyt haetaan etenkin sitä lapatukea, joka on ollut yksi suurimpia ongelmakohtiani jo pitkään ja kun jossain kohtaa pääsen treenaamaan taas, niin perusta tulee ainakin olemaan kunnossa.\nJumppakello on nyt soinut viimeisen vuoden aikana enemmän tai vähemmän lähes koko ajan. Olen välillä aika turhautunut kelloon, mutta sen avulla tulee tuloksia eikä toisaalta jää jumpat tekemättä. Tiedän aika monta tapausta, jossa kuntoutuja valittaa ettei liiku ja niin edelleen. Yleensä ollaan taidettu kuitenkin luistaa kuntoutuksesta.\nVaikka kuntoutusjumpan tekeminen ottaa päähän, tiedän ettei oikotietä onneen ole. Jumpat ovat tehtävä nyt ja tänään, huomenna ja ylihuomenna ja vielä kuukausienkin päästä. Jumpat muuttavat pikku hiljaa muotoaan ja ne muuttuvat entistä haastavammaksi päivä päivältä, vaikka tällä hetkellä jumppaa ei voi kovin vaativana pitääkään.\nJos olet joskus ollut loukkaantunut tai joskus loukkaannut, niin suosittelen suhtautumaan tietyllä vakavuudella kuntoutumiseen, sillä nämä jumpat ratkaisevat sen, tuleeko paikat todella kuntoon vai ei.\nMoni myös kysyy, että miten sinulla on tuohon aikaa? No eihän minulla näin sairaslomalla muuta olekaan kuin aikaa ja koen, että ollessani nyt pois töistä ja harrastuksista, tärkein tehtäväni on pitää huolta kaikin mahdollisin keinoin siitä, että olen vielä tulevaisuudessakin työkykyinen ja pystyn liikkumaan vapaa-ajallakin. Ja toisaalta, aikakin kuluu nopeammin, kun on selkeät tehtävät, joita minun tulee päivän aikana tehdä.\nTags: jumppakello, kuntoutuminen, kuntoutus, loukkaantuminen, vuorenvarma


Joku ehtikin jo kysyä kommenttiboxissa mikä hotelli meillä oli reissussa, nyt tulee siitä juttua. Olen useampaankin otteeseen vieraillut Elämyslahjat.fi sivustolla, joka tarjoaa erilaisia, hieman erikoisempiakin lahjaideoita monenlaisiin tarpeisiin. Tuolla voit valita kenelle lahjaa olet antamassa ja sitä kautta saat kätevästi eteen ideoita mielenkiintoisista jutuista. Itse klikkasin kohtaa ”Meille kahdelle” ja sieltähän paljastuikin monenlaisia romantikkapaketteja sun muita pariskuntajuttuja. Romantiikkapaketti L´Ermitagessa, Tallinnassa kuulosti juuri meidän tarpeisiin sopivalle ja tämähän oli yllätys, joten sopi kuvioon vielä paremmin! 😉 Hyvä sijainti Tallinnan Vanhan Kaupungin tuntumassa ja kivaa extraa olivat illallinen, aamupala, sekä skumppapullo hotellihuoneessa.\nHotellina L´Ermitage oli erittäin siisti ja kaunis. Olimme todella tyytyväisiä koko pakettiin, kaikki oli erittäin toimivaa. Siisti hotellihuone, hyvät ruoat, lämmin tunnelma ja henkilökunnan ystävällisyys oli suurta plussaa. Sijainti oli ihan kävelymatkan päässä Virun ostoskeskuksesta ja Vanhan Kaupungin sykkeestä. Harvoin osuu näin nappiin, kuin tällä kertaa. 🙂\nRuoka oli erinomaista. 🙂\nVastailen mielelläni. 🙂\nAnonymous 22.05.2013, 11:57\nJutta 22.05.2013, 21:54\nHmm, olisiko ollut noin kilometri? Me mentiin sen Vanhan Kaupungin kautta niin vähän hankala sanoa tarkkaa. Hotellin sivuilla sanotaan tarvittaessa satamaan 10 minuutissa, eli varmaan taksilla noin nopsaa. Meillä oli sen verran vähän kamaa, että kannettiin niitä 12 jälkeen messissä. Mutta uskon vakaasti, että sieltä löytyy tavarasäilytyskin. 🙂 Ihana hotelli kyllä kaikin puolin. :))\nSatuMaria 22.05.2013, 12:20\nMielenkiintoinen postaus ja onpas teillä ollut tunnelmallinen ilta 🙂\nJutta 22.05.2013, 21:55\nKiva jos pidit! 🙂 Joo, oli kyllä tunnelmallinen reissu ja ihanaa parisuhde- aikaa. 🙂\nIida 22.05.2013, 17:57\nJutta 22.05.2013, 21:57\nNo hyvä, että nyt kuulit! 😉 Joo, sepä. Eipä se paljoa ole, kun miettii vielä mitä kaikkea tuohon kuului. Aamiainenkin oli todella kattava buffetti! Jees, kyllä ne ovat voimassa 12 kk ostosta!\nAnonymous 23.05.2013, 08:30\nKäyttääkö poikaystäväsi nuuskaa? Vai mikä kiekko hänellä näkyy yhdessä kuvassa taskusta 😀\nJutta 23.05.2013, 10:04\nTodella harvoin. Tuolla se vaan innostui, kun oltiin lomalla. 😀\nAnonymous 23.05.2013, 09:24\nKiitos tosi paljon tästä vinkistä! 🙂 Osaatko sanoa, onko noiden lahjakorttien käyttöön jotain rajoituksia esim. siinä, koska sen saa käyttää sen 12 kk:n aikana vai voiko majoitus olla käytännössä koska tahansa kortin voimassaoloaikana?\nJutta 23.05.2013, 10:06\nAnonymous 25.06.2013, 12:55\nJutta 09.08.2013, 20:02\nOn joo mutta se on se suuri sydän, millä kaunottaren saa. 🙂\nAnonymous 07.07.2014, 16:30\nMona 18.04.2016, 04:09


Toivon koti: Tirskahdus\nUnknown 14. kesäkuuta 2011 klo 16.59\nSamaten, karvat nousee pystyy liiast tekopirteydest. Mun isompi ja vanhempi isosisko on just sellai, ku tulee pääkaupungist Lahtee. Sanonki siskolle usein samantien, et hellitäs kierroksii koneessas, ny ollaa hämeessä. Tääl mennää hitaasti eikä tollast ylitekopirteyttä kattella kovinkaa kauaa.\nKiva ku taas pudotit mut maanpinnalle, on usein siskolikan kommentti.


10 heinäkuun, 2021 0\nNekromantikkona voit itse asiassa olla mannimarcon agentti, Hail Black Worm!\nkuvitelkaa, Mannimarco tarvitsee kuninkaiden amuletin, mutta Sai Sahan on liian vahva tahdonvoimassaan edes tuskan herttuatar ei saa häntä murtumaan,\njoten Mannimarco etsi toista keinoa, uhrata oma nekromantikko tehdäkseen hänestä kaksoisagentin, jotta hän voisi saavuttaa luottamuksen Sai Sahaniin.\nMannimarco hide your soul gem from Molag Bal as it way in his memos\nand allowed you to run from the Wailing Prophet didn ‘t you that’ s escape was too easy from such high guested facility? Molag Bal vaihtoi huomionsa, kurja soulshriven Orja pakeneva profeetta, joten Mannimarco suunnitelma toimi suunnitellusti.\nnäimme monta kertaa, että hän käytti nekromanttejaan rehuna ja kertakäyttöisenä materiaalina, joten hänen sanansa sinulle ovat rehellisiä, joten ymmärrät hänen säälinsä menettämisen sinua kohtaan, koska olet vain voimavara hänen juonessaan, mutta sinulle, ehkä ennen uhrausta, Mannimarco itse voi olla paljon enemmän, johtaja, opettaja, jopa Jumala, jos kaikki menee niin kuin hän suunnitteli.\nehkä se on jopa päiväkirjasi edellisestä elämästä https://en.uesp.net/wiki/Online:Necromancer’s_Journal\nkun olet suorittanut tehtäväsi ja Mannimarco saa Amulet of Kings sinua ei enää tarvita, ja hän huijasi sinua palauttamalla sielusi, koska sielusi jalokivesi on tullut paljon voimakkaammaksi ja arvokkaammaksi, mitä ovat***, jotta voit potkia häntä perseelleen oikeamielisessä raivossa saadaksesi sielusi jalokivesi takaisin, mutta Molag Bal oli juonittelevampi kuin Mannimarco.\nehkä tällä kertaa sinut vapautetaan, että Molag Bal on suurin uhka ja Mestarisi epäonnistui lopulta jumaluuden saavuttamisessa. Liittoutuitte siis kumppaneidenne kanssa prinssiä vastaan, varsinkin kun hän sieppasi Mannimarcon ja sai sielunne.\ntältä puolelta mannimarcon vapauttaminen voi olla viimeinen tekosi entiselle mestarillesi, koska sinulla on yhä tiettyjä tunteita häntä kohtaan, jotka eivät ole vain vihaa, ehkä sen anteeksipyyntö hänelle, koska sinun takiasi hän epäonnistui ja sinun vihasi rikkoi yleissuunnitelman, mitä Mannimarco kutoi kaikki nuo kerrat, hän ei rehellisesti ymmärtänyt tekoasi, siksi hän vastasi Niin.\nehkä vapauttamalla mannimarco, joka on viimeinen kipinöinti uskollisuudesta, tai että kumppanit muuttivat linjauksesi neutraaliksi tai hyväksi.\nalaleuan ensimmäisen Poskihampaan kuuden juurikanavan hoito\nOnko mangolla mitään sivuvaikutuksia terveydellemme? Selvitä


Harjanvarret on maanneet kellarissa jo hyvän tovin. Hankin ne kauan sitten erään joulun alla, kun kuvittelin, että ehtisin tekemään lapsille joululahjaksi tiipiin. Kankaan hankkiminen kuitenkin aina siirtyi tuonnemmaksi ja tiipii jäi tekemättä.\nNyt päätin lopultakin tehdä ainakin väliaikaisen version tiipiistä! En suinkaan lähtenyt kangaskauppaan, vaan käytin sen, mitä kaapeista löytyi. Ihanat isovanhemmat ovat tehneet kauniita pitsipeittoja, muttei ne meillä oikein koskaan ole sänkyjen päälle päätyneet. En kuitenkaan ole raaskinut luopua niistä.... Yksi onneksi sopi oikein mainiosti tiipiihin! Naruiksi löysin kengännauhoja ja hieman pitsinauhaa.\nMainittakoon, että minä sen tiipiin rakentamisen kyllä aloitin, mutta lopulta mies sen pani kasaan, eikä siinä kauaa nokka tuhissut!\nKaiken maailman majoja lapset tekee meillä harva se päivä, mutta kyllä tää äidin ja isän väsäämäkin kuulemma lapsille kelpasi. Musta siitä tuli aivan ihana!\nSanni 23. heinäkuuta 2017 klo 19.35\nMoikka, hetkeen en olekaan Urbaanin intiaanin puolella nähnyt päivityksiä, sillä huomasinkin, että blogi on muuttanut! Heti täällä törmäsin raskausuutisiin, onnea valtavan paljon!\nTuli tässa mieleen, kun olen verkkokauppaasi joskus silmäillyt, että mahtaisiko sulla olla tarvetta ostaa villaa? Meiltä löytyisi suomenlampaan villaa ihan käsittelemättömänä, että pestynä ja karstattuna eri väreissä.\nItse en noista tällä hetkellä ehdi/osaa mitään työstää, ja ajattelin, josko joku paikallinen käsityöihminen haluaisi niitä ostaa ja saada niistä jotain ihmeitä aikaiseksi!\nRiina 23. heinäkuuta 2017 klo 19.43\nMoikka ja hauskaa, että eksyit tännekin!\nOlisi tietenkin ihana taas värjäillä ja tehdä villatuotteita, mutta juuri nyt käsityöyrittäjyys on jonkin aikaa jäissä. Kannattaa vilkaista Suomen käsityöyrittäjien sivuille ja tarjota villaa myös muille lähellä oleville yrittäjille. Oli kuitenkin ihanaa, että ehdotit! Ehkä taas joskus...\nSanni 23. heinäkuuta 2017 klo 19.57\nJes, minäpä vilkaisen, kiitti vinkistä! :) Tosiaan on itsellä niin kädet töitä täynnä tällä hetkellä, ettei oikein mitään noiden villojen kanssa ehdi tusaamaan. Vanhan rukin ostin, mutta se vaatii vielä fiksausta ennen käyttöönottoa. Ja kun ei nuo villat loputtomiin kestä säilytyksessäkään, niin olisi kiva, kun pääsisivät hyötykäyttöön.\nJostain syystä en saanut itseäni klikattua lukijaksi, jotain erroria valitti vaan kun painoin Lue-nappulaa... Palaan pian ja kokeilen uudestaan :)