Tuhkakeskiviikko: syyskuuta 2020\n"Kivi, josta unelmat on tehty" - Don Rosan parhaimmat 10/10\n6. Olla kuin ei olisikaan\nMasennuksesta kärsivä Aku pitää itseään Ankkalinnan surkeimpana mitättömyytenä. Hän toivoo, ettei olisi koskaan syntynytkään ja yllättäen toive myös toteutuu.\nRoope Ankka on Rosan sankari. Roopella on historia, mutta Aku on pinnallinen ja juureton hahmo. Toisaalta Aku on hiljainen sankari. Rosalla nostaa toisaallakin vesilintumme jalustalle, mutta tämä on lajinsa paras jakso. Tämän huomaa heti aloitusruudussa, missä keikkatyöläinen yksinhuoltaja aloittaa surkean päivänsä. Caballero-tarinoissa Aku kärsii ystävien puutteesta. Sankari ylitse muiden -jutussa hän kaipaa poikien arvostusta. Nyt sukelletaan eksistentiaalisiin syvyyksiin: Miksi olen olemassa? Mikä on elämän tarkoitus? Aloitus vangitsee lukijan, sillä Akuun on helppo samaistua. Minun aamuni ovat usein samanlaisia. Evääni vain koostuvat leipien ja hedelmien sijaan tonnikalapurkista.\nTarinan erinomaisuus ilmestyy uurnan hengen myötä. Akun ja keijun dialogi on ehkä Rosan tuotannon paras jutustelu. Kiukkupussimme saa hengen menettämään malttinsa kaksi kertaa yhden sivun aikana! Pintaliitäjämme ei erota jumalallista väliintuloa televisioviihteestä. Rosan yksityiskohdat, tässä tapauksessa myyttinen hahmo nimeltä Mikki Hiiri, kokee riemastuttavan karmivan kohtalon.\nToisen näytöksen aloittava juonenkäänne on yhtä mielikuvituksellinen ja mestarillinen kuin Paino-ongelmia -jaksossa. Ei haittaa, vaikka idea on nyysitty Frank Capran elokuvasta – etenkään kun olemattomuus sopii paremmin Aku Ankalle. Tämä käy ilmi Akun kohtaamissa hahmoissa. Pelle Peloton onkin nyt maanviljelijä, sillä keksijän Ajatuslaatikko-kokeesta seurasi käänteinen älynväläys, kun Aku ei ollut maisemissa. Roopen rahasäiliöllä hyytää. Mummo onkin Iines-neidin sihteeri ja Akun mielitietty kioskihömppämiljonääri. Iines jopa heittää Akua skumppapulloilla!\nAkun olemattomuus ei tee hyvää liioin Hansulle tai Roopelle. Hansu vaihtaa Roopen ensikolikon Milla Magian kauppaamiin hampurilaisiin ensimmäisellä ruokatauollaan. Tämän seurauksena Roope kadottaa kaiken omaisuutensa. Barksin tarinoissa Roope menetti toisinaan mynttinsä. Joskus tarinat jopa loppuivat siten, että visukinttu jää rahatta. Tässä jaksossa Rosan mielikuvitusinhorealismi tekee Ankkalinnasta aavekaupungin, jonka ovet ja ikkunat on naulattu umpeen ja Roopesta tynnyrissä kyyhöttävän kerjäläisen.\nAkun painajainen jatkuu Hannulla, joka on yhtä onnekas kuin ennenkin. Sen sijaan Hannun holhokeista Tupusta, Lupusta ja Hupusta on tullut punkeroita, joiden elämä rajoittuu vatsanpalvontaan, ruutuaikaan ja sohvan käsinojiin. Poliisista ei ole apua, sillä virkavaltaa edustaa korruptoitunut Karhukopla. Onneksi Aku oppii läksynsä ja suuntaa uudestaan synttärikeijun luo. Kohtaus on jälleen hauska. Rosa onnistuu kääntämään hölmön deus ex machinan edukseen. Jaksoa voisi moittia kliseisestä yllätyssynttärijuonikuviosta tai siirappisesta lopusta, mutta lopetus päinvastoin sopii yhteen hirvittävän toisen näytöksen kanssa. Roopen hyväntahtoisuus tuo hyvän mielen ja hymyilyttää, sillä kääkkä ei silti ole menettänyt saituuttaan.\nOlla kuin ei olisikaan on pahuksen hienosti piirretty tarina, joka onnistuu monella tasolla yhtä aikaa. Toisen näytöksen katastrofiskenaario ansaitsee hatunnoston. Tarina on yhtä aikaa hulvaton, omaperäinen ja syvällinen. Vanhan viisauden mukaan kukaan ihminen ei ole saari. Tämä pätee jopa meihin arjen akuankkoihin.\nTämä It's a Wonderfull Life toisinto vie mietteet elokuvaklassikoihin. Olen syntynyt 1984. Elokuvat 70-luvulta ovat vielä jotenkin edustettuina mieleni projektorissa Rockyn, Tappajahain, Alienin ja Tähtien sodan myötä. Kuusikymmentäluvulta muistaa Sergio Leonen spagettiwesternejä, scifiklassikot 2001Avaruusseikkailu ja Apinoiden planeetta sekä esimerkiksi Arabian Lawrencen. Viisikymmentäluku pursuaa klassikoita, mutta suosikeiksi voin nimetä vain 12 Angry Menin, African Queenin ja Kwai-joen sillan. Varhaisimmista elokuvista tiedetään yleensä aina samat eli Chaplinin parhaat, Citizen Kane, Casablanca, Tuulen viemää, Ihmemaa Oz ja Lumikki ja 7 kääpiötä.\nIt's a Wonderful Life (1946) on Tuntemattoman sotilaan ohella ylivoimaisesti katsotuin klassikkoelokuva Suomessa. Elokuva sai 5 Oscar-ehdokkuutta ja keikkuu tänään IMDB:n kaikkien aikojen parhaiden elokuvien listalla sijalla 24. Elokuvan idea oli alunperin novelli, josta tuli joulukortti, koska kustantamot katsoivat sitä kuin halpaa makkaraa. Elokuvan tekoprosessi ei edennyt ruusuisesti. Esimerkiksi käsikirjoittajia piti palkata kaksitoista, kun he saivat kenkää tai jättivät projektin yksi kerrallaan. Julkaisuvuonnaan elokuva floppasi nöyryyttävästi lipputuloissa ja kriitikoiden arvioissa. Elokuva ei kuulemma ollut tarpeeksi optimistinen. Lisäksi FBI ja kansalliset nuuskijat näkivät siinä ilmiselvää kommunismipropagandaa (wtf?). Yksi elokuvan käsikirjoittajista paiskattiinkin linnaan. Epäilijöillä oli kovat piipussa, vaikka italialaissyntyinen ohjaaja Frank Capra oli juuri tehnyt 4 vuotta hommia jenkkiarmeijan propagandaelokuvien parissa.\nLeffa oli Capran mukaan kaikkien aikojen paras, mutta miehen studio meni penkin alle. Epäonistumissaan rypevä mies oli jopa tehdä itsemurhan. Elokuva koki kuitenkin ihmeellisen ylösnousemuksen, kun filmistä tuli ikivanhan säädöksen myötä rojaltivapaata materiaalia televisiokanaville vuonna 1974. Jo kelpasi. Television lisäksi joku oli keksinyt joulumarkkinat, jonka rekeen lämminhenkinen tarina pääsi täysin säkällä (elokuva kuvattiin tekolumen avulla keskellä heinäkuun helleaaltoa). Suomessa leffa on ollut Lumiukon tapaan joulun kestohitti ja perinne. Elokuva on jouluinen ja kristillinen, mutta samalla yleisinhimillinen ja yleispätevä kaikille - paitsi ehkä FBI-agenteille.\n5. Ankkapalatsin erakko\nAku, Tupu, Hupu ja Lupu lähtevät tapaamaan heille tuiki tuntematonta Roope-setää joulupäivälliselle. Visiitti paljastaa ankoille yhtä sun toista sedästään, eikä seikkailukaan jää kokematta.\nCarl Barksin luoma Roope-Ankka ilmestyi Ankkalinnaan vuoden 1947 tarinassa Joulu Karhuvuorella. Upporikas ja yksinäinen visukinttu on laina Dickensin Saiturin joulusta. Alussa oli vain rikas kitupiikki. Mac Ankan suku ja Ankkaurhan linna, Klondike ja Kultu Kimallus, rahasäiliö ja Roopen viholliset tulivat mukaan myöhemmin. Jatko-osana Ankkapalatsin erakko peittoaa Barksin joulujutun, joka keskittyi lähinnä Akun ja poikien vaikeuksiin karhujen kanssa. Rosa huomaa, ettei hänen tarinansa, joka oikeastaan kiilaa Barksin tarinan sisälle, oikein sovi yhteen alkuperäisen kanssa, mutta sitä ei voi laskea kummankaan tappioksi.\nRoopen ensiesiintyminen Barksin piirtämänä vuonna 1947.\nHistoriallinen kohtaaminen Rosan piirtämänä vuonna 1994.\nAnkkapalatsin erakko näyttää selvimmin Roope-historiikin\nerinomaisuuden. Kaikki tietävät, että Roopen rahasäiliö on täynnä riihikuivaa. Tässä tarinassa sitä ei tiedä edes Aku Ankka. Juttu alkaa tunnelmallisella Citizen Kane -lainalla. Seuraava uutiskatsaus on omaperäinen, hauska ja tyylikäs tehokeino johdatella lukijaa tarinaan – etenkin kun paljastuu, että televisiota on katsottu ankkojen silmin. Ankkojen ensikohtaaminen on harvinaista herkkua. Rosa luo dramaattisuutta ennen h-hetkeä. Roope on nyt raihnas ja äkäinen vanhus. Magnaatin ympärillä hohkaa salaperäinen suurmiehen aura, joka on luotaantyöntävä ja kiehtova samaan aikaan. Ankkojen saavuttua Roope nousee vaivoin menneisyytensä haamuista. Roopessa on selvästi suuruutta, mutta sydän kerää muistojen pölyä niin kuin Hanhenmunahippu lukitussa lippaassaan.\nAnkkapalatsin erakko jatkaa eriomaista ankkasuhdedramatiikka, johon Maailman rikkain ankka päättyi. Vuodet eivät ole saaneet visukinttua heltymään. Hän reagoi ankanpoikien läheisyyteen kepinheilautuksella. Akun ja Roopen kireät välit johdattelevat lukijan toiseen näytökseen. Joulupukkidialogi huokuu erinomaisuutta. Ymmärtämätön Aku läksyttää Roopea, vaikka ei tiedä hänestä mitään. Lukija on samaan aikaan Akun ja Roopen puolella – myös Roopen, vaikka hän istuu limusiinissaan happamana kuin hapankaali. Tyttäreni oli onnessaan, kun hän tajusi tietävänsä asioita, joita Aku ei tiedä. Rosan piirrosjäljen dramaattisuus on kypsynyt tumman punaiseksi. Ankkoja rahasäiliölle seuraavat joulupukit virittävät lukijan odotukseen ja jännitykseen.\nRahasäiliössä paljastuu, ettei Roopen onnenlantti ole onnenlantti. Hatut lentävät ilmaan, kun Roope näyttää rahalaarinsa. Rahojen paljastuminen paljastaa heti myös konnat, kuten hyvään juoneen kuuluu. Aku luulee Kivisyömin partaa tekoparraksi. Koominen ele on samalla osoitus Akun ja Roopen eroavaisuudesta: Aku tarttuu pintaan, mutta Roope on otellut jo useampaan kertaan perivihollisensa kanssa. Tarinan valtteihin kuuluu se, että paradoksaalisesti juuri Akun typeryys ja tietämättömyys on se, mitä Roope tarvitsee kutsuakseen kultaryntäyksen aikaisen sankarin takaisin menneisyyden haudasta. Oikeastaan Aku on tarinan varas, sillä hän kaappaa Roopen kultahakun ja antaa sille merkityksettömän merkityksen. Kiitos ylösnousemuksesta kuuluu myös karhukoplalle, jonka Roope löylyttää suvereenisesti. Hauska ja vauhdikas toimintajakso päättyy hienosti, kun Roope kolkkaa Kivisyömin Hanhenmunahipullaan.\nRoopella on selvästi valtteja hihassaan ja tarinoita kerrottavanaan. Loppusivut toimivat myös mainiosti, kun ankanpojat kutsuvat sanoillaan esiin äreän, mutta elinvoimaisen seikkailijan. Aku ajattelee vain kupuaan, mutta Roopelle hänen omaisuutensa ei ole vain rahaa. Siitä todistaa hänen kykynsä uida ja piehtaroida kolikoissa. Kokosivun kokoinen lopetusruutu päättää hienosti ja oikein Roope historiikin – onnellisesti ja rakkaiden muistojen ääreen. Ankkapalatsin erakko alkoi kuvalla kylmästä ja elottomasta käteisestä, joka on korvannut kauniit muistot ja ihmissuhteet. Tarina myös päättyy rahojen keskelle kuitenkin todistaen, ettei elämän tärkeimpiä asioita voi ostaa rahalla. Pinnallisen ja syvällisen, materiaalisen ja henkisen vastakkainasettelu käy turhaksi, kun sielu - merkitys - täyttää aineen. Tämä on kaiken kauneuden, tarinoiden, taiteen ja uskonnon salaisuus.\nAnkkapalatsin erakon myötä voimme totuttaa itsemme siihen faktaan, että Barksin ja Rosan sarjakuvissa seikkaileva Roope on vuonna 1867 syntynyt 85-vuotias papparainen. Rosa tahtoi tehdä tarinan Roopen kuolemasta Teräsmiehen ja Batmanin tyyliin: Roope ei oikeasti kuole, vaan poistuu näyttämöltä - kenties Kultu Kimalluksen tykö. Moista tarinaa ei kuitenkaan olisi voinut julkaista. Rosa piirsi kuitenkin oheisen kuvan, missä tutut hahmomme ovat kovin oudon näköisiä.\n4. Ankkalinnakkeen valloittaja\nRoope saapuu siskoineen Ankkalinnan kyläpahaseen pystyttääkseen sinne toimitalonsa. Ennen rahasäiliön perustusten laskemista eteen tulee pari pikku muuttujaa.\nRoopen saapuminen Ankkalinnaan on mukavan kokoinen aukko Barks-tuotannossa. Äkkiseltään ei tule mieleen, mitä mielenkiintoista rahasäiliön pykäämiseen voisi liittyä. Rosalla ei onneksi ideat lopu. Touhu alkaa historiallisella, hauskalla ja barksilaisella täsmäosumalla: Roopen "ompelukoneen irvikuva" on maailman ensimmäinen auto. Tässä episodissa Roopessa on jo aimo annos äreyttä, mutta paha hän ei vielä ole. Matilda ja Hortensia luovat mukavasti rajoja ärhentelijälle. Tarinassa on toimiva sivujuoni tyttöjen seurusteluintoilun myötä. Pieni sukukokous Mummo-Ankan maatilalla kääntää tämän juonteen sydämen muotoon, kun Roopen sisko löytää vertaisensa kiukkupussin. Tarina vihjailee parin jälkeläisestä, kunnes mega-yllätys paljastuu lopussa: Hortensiasta tulee Aku Ankan äiti.\nRoope karkottaa Sudenpennut mailtaan, mutta oravanalkiot tekevät valituksen ja homma paisuu pian kansainväliseksi selkkaukseksi. Liioittelu on usein toimiva tehokeino. Roope kohtaa myös Karhukoplan konnat. Tämä on tavanomainen näytös Roope-tarinoissa, mutta nyt kuvio on herkullisen erilainen. Roope koputtaa vihollistensa ovelle, sillä hän ei tiedä, eikä näe, keitä mökissä majailee. Konnien myötä juoneen tulee harvinainen kahden voltin jännite. Karhukopla pääsee yllätysmomentin varjolla niskan päälle, mutta jää pian jalkoihin, kun Roope käy taistoon Amerikan presidenttiä ja hänen armeijaansa vastaan! Roopen legendaarinen repliikki on hervoton Daavid vs. Goljat toisinto, missä voi nähdä amerikkalaisen Rosan itseironiaa sekä päivän poliittisia tuntoja.\nTaisto liittää sivujuonen Roopen siskojen miestoiveista hauskasti ja taidolla osaksi pääjuonta. Ehkä paras yllärilunastus tulee kuitenkin taistelun huippukohdassa, missä Roope ja Roosevelt kohtaavat toisensa. Miehet ovatkin vanhoja tuttuja, jotka kohtasivat toisensa tarinassa "Julman maan jehu". Ystävien illanvieton voi tulkita metatasolla: Roope on Rosa, joka kertoo huikeita juttuja. Roosevelt on diehard Rosa-fani, joka huutaa "Upeaa, mahtavaa!". Taustalla kyyhöttävät siskot ovat meidän seurustelukumppaneita ja läheisiä, jotka turhaan toivoivat oopperaa tai balettia sarjakuvaviihteen sijasta. Tarinassa on riemukas kestovitsi, kun Roope ei koskaan opi Sudenpentujen nimeä. Lopetus nivoo tarinan taidolla Barks-universumiin rahasäiliön ja tynnyripesämuman myötä.\nAnkkalinnakkeen valoittaja ei ehkä ole syvällisen eksistentiaalinen tarina, joka saisi lukijat pohtimaan elämää, kuolemaa ja vapautta. Laatuviihdettä se kuitenkin on parhaimmillaan.\nTässä tarinassa esiintyy Valkoinen talo, joka lienee Amerikan toiseksi kuuluisin monumentti Vapaudenpatsaan jälkeen. Hieman ironista onkin, että orjat rakensivat palatsin vuonna 1800. Presidentin kodissa on 132 huonetta, pari uima-allasta, elokuvateatteri, keilausrata, suklaapuoti, marketti, hammaslääkäri ja 35 vessaa. Postipate kärrää laatikkoon 65 000 kirjettä viikossa ja maileja saapuu niin paljon, että Korvatunturikin jää kakkoseksi. Talossa vilisee niin paljon työntekijöitä, turisteja, toimittajia ja vartioita, että presidentin täytyy sanoa erityinen koodisana, jos hän tahtoo pussailla vaimoaan. Buckinhamin palatsin edustalla seisovat kuuluisat punapukuiset ja karvahattuiset vartijat, Kultarannan risteyksessä kyyläävä gorilla suojelee Saulin sapattia, mutta Donald Trumpin katolla hilluu snaippereita kuin gangstereita Arpinaaman puutarhassa!\n3. Kolumbuksen kadonneet kartat\nKanadassa vierailevat ankat tempautuvat seikkailuun Pohjois-Amerikan kohtalosta, kun Hannu Hanhi kalastaa vetten syvyyksistä kultaisen viikinkikypärän. Kypärän avulla kuka tahansa voi vaatia koko mantereen omistajuutta itselleen, mutta kuka lopulta löysi Amerikan ensimmäisenä?\nKolumbuksen kadonneet kartat on jatko-osa Carl Barksin Kultaiselle kypärälle. Kultainen kypärä on Barksin paras tarina. Se on hauska, jännittävä ja taidokkaasti rakennettu seikkailukertomus, minkä panos (kokonaisen mantereen omistajuus) sekä historiallinen aihe (Amerikan löytäminen) kutkuttelee mieltä. Kultainen kypärä on mestariteos juuri kyseisen esineen takia. Visuaalisen kaunis muinaisjäänne toimii kuin Taru Sormusten Herrasta -saagan valtasormus. Se on symboli ihmisen ahneudesta, ylpeydestä ja vallanhalusta. Siksi Barksin tarinassa oli erityistä eksistentiaalista syvyyttä.\nBarksin parhaisiin ruutuihin lukeutuva otos paljastaa Akun mietteet kultaisen kypärän ja hirvennahkakartan suomista mahdollisuuksista. Barksin tarina ilmestyi vuonna 1951 eli kolme vuotta ennen Sormuksen ritareita.\nRosa ei toista Barksin kuningasajatusta, mutta keksii pyörän uudestaan. Veden uumenista nouseva kultakypärä nostaa silti ihokarvat pystyyn. Tarinan johdanto toimii juuri siksi, ettei ankoilla – tai lukijoilla – ole aavistusta, mitä Newfoundlandin rannikolla tapahtuu. Rosa on keksinyt hienosti, että Hannu Hanhen onni voisi toimia katalysaattorina seikkailulle. Onnenmyyrä astuu tyylikkäästi estradilta, kun Barksin konnakaksikko Simppu Sininen ja Kalle Kepuli ottavat ohjat. Tämä onkin ainoa tarina, missä Rosa hyödyntää hahmoja.\nTämän tarinan juoni sieppaa jatkuvasti mahan pohjasta. Tarinan possu tuuppii heti apajille, kun oikotie onneen avautuu. Barks-takauman Rosa hoitaa tyylikkään tiiviisti kahdella ruudulla. Samaan aikaan sudenpennut pääsevät vihille ikivanhoista löytöretkistä. Kukapa meistä ei kiinnostuisi historian suurista käänteistä ja arvoituksista! Raatihuoneen juonenkäänne on yhtä hillitön kuin toimivakin, kun toimittajille selviää, että kuka tahansa voi saada ilmaiseksi ja ilman vaaleja kymmenen kertaa enemmän valtaa kuin Donald Trump vain yhyttämällä ikivanhan kelttiristin! Anticostin saarella näyttämölle astuu hauskoja latinismejä viljelevä lakikettumme.\nJuonen teho perustuu dramaattiseen kilpajuoksuun. Johtaja vaihtuu jokaisessa kaarteessa. Tiimalasin hiekka kohoaa ylöspäin. Rosa hyödyntää Kolumbuksen merkitystä Amerikan löytäjänä, mutta samalla tietoja siitä, ettei hän suinkaan ollut ensimmäinen ihminen, joka mantereelle eksyi. Lisäksi Teotihuacanissa työskentelevä professori muistuttaa, että intiaanit eli Amerikan alkuperäisväestö asuttivat mantereen jo 12000 vuotta sitten. Tässä tarinassa historialliset yksityiskohdat eivät jää elämään vain puhekupliin tai ruutujen miljööseen, kuten Aleksandria-seikkailussa ja Caballero-jaksossa. Tästä todistaa kiinalainen pyörä, jonka ankat löytävät lohikäärmeen vatsasta. Intiaanit eivät tunteneet pyörää, joka vartoi vuosisatoja kätkössä kaikkein pyhimmässä. Nyt siitä tulee kirjaimellisesti vauhdikas juonenkäänne.\nRosa onnistuu tuomaan kokonaisen maailmanhistorian keskiajasta, kiinaan sekä antiikkiin osaksi tarinaansa. Cape Cod -niemellä munittu juonenkäänne kuoriutuu hienosti lopun lehdistötilaisuudessa. Rosan aarretarinoissa Roope saa usein nenilleen lopun yllätyskäänteessä. Tässä tarinassa kuvio onnistuu herkullisesti, kun keisareista tulee taas pelkkiä konnia. Loppusivu ei edusta vain ankkojen ja lukijoiden nokka messingillä vaalimaa arvostusta lajimme yhteistä tarinaa kohtaan. Rosa tuntee Barksin salaisuuden ja onnistuu omalla tavallaan tuomitsemaan koko löytöretkihistorian sekä eurooppalaisen ahneuden. Amerikkalainen ”revanssi” on fiktio, mutta sellaisenakin se käy eettisenä näpäytyksenä kaikille meille, jotka lumoutuvat kultaisista kypäristä.\nKolumbuksen kadonneet kartat on Don Rosan hauskin tarina. Jakso onkin paraatiesimerkki siitä, kuinka Rosan tarinat suorastaan pursuavat suurempia ja pienempiä vitsejä luoden ainutlaatuista laatuviihdettä. Laskin jutusta yli 40 vitsiä, mikä on aikamoinen määrä, kun ottaa huomioon, että jätin huonoimmat vitsit ja monet hassut eleet pois laskuista. Sanavalinnat luo oman huumorinsa. Aku nimetään kuikaksi, Supenpentu-Inspehtori joulukuuseksi, kultainen kypärä potaksi ja muinaisaarre kärrynpyöräksi. Mukana on kelpo ironiaa esimerkiksi Tupun kommenttissa: ”Aku-setämmme – siinä vasta toveri!” sekä visuaalisia jippoja, kuten vitriinissä palavat nuotiot tai sänkyyn peitelty puupökkelö.\nHannu Hanhen ilme ja reaktio maailman arvokkaimman esineen löytämiseen on hulvaton. Onnenhanhelle moiset löydöt ovat ilmeisesti arkipäivää. Hannu jatkaa hauskutusta kommenttilla onnenmyyrän ärsyttävyydestä sekä nimeämällä Akun ja Simpun vihollisuuden vitsiksi. Aku on myös hauskimmillaan. Puhuva takamus on koko perheen suosikki. Akun närkästynyt kommentti Kleopatran haudalla: ”Hmph! Hänenhän piti olla vetävän näköinen mimmi.” on killeri. Kalle Kepulin latinismit saavat hauskan lopun, kun Akun kielikylpy saa ammattiprofessorinkin hämilleen. Kepulilla on muutenkin pari ässävitsiä, kuten @#*%! -siunaus, ”liikutte yksityisalueella, nimittäin tällä pallonpuoliskolla” - letkautus sekä ”nostan kanteen ideavarkaudesta”. Juonessa on mukavasti tilaa Sinisen ja Kepulin pullistelulle. Loppuvitsi Euroopan löytämisestä on mojova. Samaa voi sanoa koko tarinasta.\nKolumbusta kiehtoi Aasian aarteet, joista Marco Polo oli kertonut. Amerikasta tuli kuitenkin Eurooppalaisten aarreaitta. Krisse saattoi tuntea Islantilaisten saagat Viinimaasta, mutta viikinki Leif Erikssonin maine mantereen löytäjänä vahvistui vasta 1960-luvulla arkeologisten löytöjen sekä Barksin Kultaisen kypärän myötä. Varhaisemmista matkoista ei ole kuin rippeitä todisteiksi. Kolumbus tunsi munkki Brendanin legendaariset seikkailut, joista saattoi olla vihjeitä myös viikingeillä. Brendan myyttiset matkat olivat 800-luvun bestseller, joiden värikkäisiin vaiheisiin kuului esimerkiksi ehtoollishetki valaan selässä. Brendanin Amerikan tripille antaa pienoista uskottavuutta se, että munkit olivat kovia seilaamaan. Lisäksi Tim Severin rakensi 1970-luvulla Brendanin aikaisen lautan ja todisti, että sillä voi ylittää valtameren. Kelttiristin tapaista jäännettä ei liene rapakon takaa silti löytynyt.\nPystytkö samaistumaan kuvan professorin riemuun?\nVuonna 1950 muuan botanisti löysi ananaksen kuvan Pompeijin raunioista. Se todisti roomalaisten Amerikan yhteyksistä, sillä vanhalla maalla ei hedelmää kasvanut. Kenties esikiinalaiset rakensivat Teotihuacan mayojen ja asteekkien välisenä sivilisaationa tolteekkien kyljessä. Ilmeisesti alkuperäisväestö saapui mantereelle jääkauden jälkeen Siperian, Alaskan ja kuivan Beringinsalmen kautta joskus 15 000 - 6000 eKr. kunnes väylä peittyi. Muinaisessa Amerikassa hirviösusien laumat saalistivat mastodontteja. Kenties siellä oli myös väkeä, jotka olivat saapunut kajakeillaan Polynesiasta joskus ammoisina aikoina. Kenties meidänkin piiperrystämme tutkitaan joskus tuhansien vuosien perspektiivistä.\n2. Yukonin sydän\nRoope joutuu taistelemaan kultavaltauksensa omistusoikeudesta häntä vastaan punotun juonen takia. Tehtävä on vaikea, sillä hänen vastassaan on paitsi pohjolan legendaarisin lainvalvoja, myös nainen, jolla on niskalenkki Roopen sydämeen: Kultu Kimallus.\nBarksin tarinat toimivat Rosan innoittajina. Rosa piti erityisesti ruudusta, jossa nyreä Roope kävelee kultasäkki selässään pois Dawsonin paheiden pesästä paikallisten tuomitessa hänet kitupiikiksi. Tämä molemminpuoleinen viha ilmaisee kahta eksistenssitasoa, joka on Yukonin sydämen mestarillinen kultakaivos. Tämä teema nousee paikoitellen esiin Rosan muissa Klondike-tarinoissa, mutta tässä se toimii tarinan punaisena lankana.\nJuttu alkaa Roopen viiltävällä ajatuksella "Miten vihaankaan Dawsonia!" Vihalle on hyvä syy, sillä kaupunki on moraalinen jättömaa, jonka pääkatu on kaljatölkeillä ja onnenonkijoiden teltoilla sotkettua mutavelliä. Roopea haukutaan pitkin tarinaa hapannaamaksi, tiukkapipoksi ja pylväspyhimykseksi. Hiilivalkean äärellä värjöttelevä pummi on harvinaisen hyytävä ilmestys lasten sarjakuvassa. Jutun karu henki lyö kättä Rosan realistisen piirrostyylin kanssa. Roope on ulkopuolinen hahmo, sillä hän ei tuhlaa omaisuuttaan pinnallisiin nautintoihin, vaan tahtoo antaa kovan työnsä hedelmille vaivannäköä vastaavan arvon.\nEnsimmäinen näytös esittelee Kultu Kimalluksen, joka on saluuna Rivollin pääesiintyjä. Kultu on ristiriitainen hahmo; ahneutensa, ylpeytensä ja peilikuvansa vanki, joka tietää sisimmässään, että Roopella on avain hänen sydämensä morsiushuoneeseen. Hänkin on vihainen, Roopelle ja Dawsonille, sillä tähti on juuttunut mutaan. Jakson vastakkainasettelu tapahtuu kovuuden ja pehmeyden välillä. Ihastuminen ja rakkaus on pehmeyttä, mutta kova maailma käyttää sitä vain hyväkseen. Tarinan teho perustuu siihen, että Roopen ja Kultun maailmassa kovuus on realismia ja selviytymistä, mutta hahmoista huomaa silti rakkauden ja läheisyyden tarpeen välähdyksenomaisesti tai kieltämisen kautta. Yukonin sydän sijoituu ajallisesti aikaan, jolloin Kultu on jo viettänyt kuukauden Roopen vankina ja kävellyt tylysti pois Roopen luota. Kultu on vihainen Roopelle, sillä tämä ei ole avannut hänelle sydäntään. Mikä miehissä on vikana, kun valittaminen ja kiukuttelu eivät saa heitä sulamaan?\nKultu esiintyi vain yhdessä Barksin tarinassa, eikä siinäkään käy ilmi, miksi ja miten Roope ja Kultu ihastuivat toisiinsa. Barksille uskollinen Rosa jättää Kultun sivuhenkilöksi. White Agony Creekin vanki täyttää aukon Roopen ja Kultun jakamasta kuukaudesta, mutta juttu jää romanttisesta jännitteestään huolimatta aavistuksen ristiriitaiseksi. Rosa tahtoi varjella sydänten taikaa, jonka Barks jätti rivien väleihin sekä paljastaa enemmän, mitä maestro teki. Tätä samanaikaista hienoutta ja ristiriitaa ilmensi tarinan suudelmat, jotka ovat samaan aikaan ihania rakkaudenosoituksia sekä vihanilmauksia ja juonittelua. Yukonin sydämessä Rosa kääntää vaikean lähtökohtansa edukseen. Tarina on erinomainen juuri traagisuutensa takia. Roope ja Kultu eivät suutele eivätkä saa toisiaan.\nEnsimmäisessä näytöksessä käy hauskalla tavalla ilmi Dawsonissa vallitseva nälänhätä. Tämä kehys osoittaa Rosan kyvyn hyödyntää historiallisia faktoja samalla kun se alleviivaa tuomiota, jonka rikastumistarkoitukseen kyhätty hökkelikaupunki on saanut ylleen. Eversti Samuel Benfield Steelen sisääntuloa edeltää harvinainen herkku, kun lukija luulee karhulla ratsastavaa raakalaista kyseiseksi herraksi. Hampaisiin asti aseistautunut korsto herättää pelkoa, mutta Roope ei ole moksiskaan. Ukko pakenee kuitenkin Steelen tieltä luoden tarinaan jännitettä titaanien taistosta.\nRatsupoliisi Steele on lain, järjestyksen ja ohjesääntöjen ruumiillistuma. Koomisesti ja symbolisesti hän on puhtauden perikuva räkälöiden, liejun ja sänkipartojen keskellä. Äijän moitteetoman kiiltävä univormu hurmaa täkäläiset naiset - paitsi Kultu Kimalluksen, joka on ymmärtänyt, ettei kaikki kiiltävä ole kultaa. Eikö Steele ole siis tarinan sankari ja syntisen Dawsonin vastapooli? Ei ole. Lukijalle nimittäin paljastuu, että Steelen motiivi ei ole sen suurempi kuin tehdä vaikutus tiedätte-kyllä-keneen ja saada ylennys. Steele ei siis edusta tarinan sydäntä, vaan samaa pinnallisuutta kuin Dawsonin häjyt. Tarina osoittaa raamatullisen ja tosiasiallisen traagisuuden, missä syntiset ja moralistit jumiutuvat molemminpuoliseen viha-viha-suhteeseen. Steele on ehta fariseus, joka tahtoo pidättää Roopen poikkeuksellisen nukkavierun vaateparren johdosta. Ensimmäinen näytös sysää juonen hienosti uuteen suuntaan ja antaa samalla tarinalla erityistwistin: nyt Roope on tarinan pahis.\nTarina etenee kahdella tasolla, toisaalta Roopen välienselvittelynä Dawsonin kanssa, toisaalta Roopen ja Kultun rakkaustarinana. Virkavallan kampaviineri ei kiinnosta Roopea pätkän vertaa, mutta Kultu ja kullan menetys nostavat panoksia ja pakottavat Roopen palaamaan Dawsoniin. Roopen motiivit ovat jokseenkin selvät. Hän ei halua menettää valtaustaan. Kekseliäässä ja hauskassa hallusinaatiojaksossa on myös paljastua sydämen salat. Kultun motiivit ovat vaikeammin arvattavissa, sillä ne ovat ristiriitaiset. Kultu tahtoo kostaa Roopelle - ellei tämä suostu osoittamaan häntä kohtaan välittämisen merkkejä.\nTarinassa on monta toimivaa sivuhenkilöä: virkavaltaa edustava Scarth sotkeutuu ahneutensa ja pykäliensä solmuihin. Puolueeton reportteri - ja tuleva kirjailija - Jack London arvostelee hauskasti Steelen heittoja. Konrad Ankanpää auttaa hädässä, eikä Lapin Kitin-Uula tunnu deus ex machinalta, sillä nämä partaveikot liikkuivat oikeasti poroineen pohjolassa kultaryntäyksen aikoihin. Toisen näytöksen valtteihin kuuluu Roopen tuupertuminen lumihankeen. Hienoa, ettei hän ole teräsmies. Fyysinen voimattomuus käy yksiin rakkauden heikkouden kanssa. Roopen ja Dawsonin keltamaksojen välienselvittely saa riemastuttavan käänteen: tappelunujakka olisi ollut vähän tylsä ratkaisu, mutta nyt kahakasta ei tule mitään, kun väki sekoaa Kitin-Uulan ruokalastista.\nKolmas näytös lunastaa ensimmäisen istutukset. Roopen ja Steelen mittelö on onnistunut, sillä Roope päihittää tampuurimajurin voimassa ja oveluudessa samalla, kun Rosa viljelee vitsejään. Vastaako tappelu kuitenkaan odotuksia, joita on sille luonut? Roope ei oikeastaan välitä koko äijästä. Hän yrittää ohittaa marsalkan päästääkseen Kultun luo ja taistelee siksi miehen kanssa vain vasurilla. Steele on luullut kohtaamista vain reippaaksi pikku nahinaksi. Ukko ottaa tappionsa ryhdikkäästi vastaan - tai oikeastaan Steele on sellainen mies, joka ei koskaan häviä mitään. Roope on silti kaksintaistelun voittaja ja sankari, joka on nyt valmis pelastamaan neidon.\nRoope kohtaa Kultun saluuna Rivollissa. Ylpeyden ja loukatun sydämen varjo kasvaa suurena rakastavaisten välillä. Kultu tahtoo pakottaa Roopen näyttämään tunteensa, sillä muutakaan keinoa sille ei ole. Roope ei kuitenkaan helly, vaan osoittaa vihaa takaisin: taasko yksi juoni, yksi esitys tältä daamilta? Kultu seisoo teatraalisesti näyttämöllä. Hän on kuitenkin asettunut paikalleen otettavaksi kuin palkintopokaali. Esityslava on tulessa. Kultu tahtoo näyttää, että hän on valmis kuolemaan, jos Roope ei tee mitään. Kultu on valmis polttamaan saluunansa - hylkäämään tähteytensä ja entisen elämänsä - Roopen takia. Panokset ovat siten yhtä kovat kuin Roopella.\nKultu tahtoo, että Roope tekee jotain - mitä tahansa - kunhan se ei ole entistä välinpitämättömyyttä. Roope voisi kävellä pois ja pelastaa kaivoksensa. Hän voisi olla lännen sankari, joka pelastaa neidon, mutta Kultu ei suostu heikon naisen kioskikirjallisuusrooliin. Roope on jo kerran kantanut Kultun väkisin saluunasta Barksin ryöstötakaumassa. Siitä ei tullut kuherruskuukautta. Roope voisi kontata Kultun räpylöiden juureen, jolloin Kultu voisi unohtaa mokoman vässykän. Näiden vaihtoehtojen sijaan tulee pattitilanne. Kultu tajuaa olevansa itse syyllinen umpisolmuun, jolloin hän teeskentelee pyörtyvänsä. Nyt Roope voi pelastaa Kultun, mutta yritys menee pieleen, kun jääkimpale kolkkaa sankarimme. Pettynyt Kultu raahaa miehensä saluunasta, asettelee hänet pelastusasentoon ja heittäytyy itse käsivarsille. Hän jatkaa pelastettavan neidon roolia, mutta yritys menee taas pieleen, kun hoitohenkilökunta luulee Kultun olevan oikeasti tuskissa.\nKohtaus on hienon intensiivinen ja jättää paljon lukijan pääteltäväksi. Roolejaan vaihtava Kultu on erinomaisen onnistunut hahmo, sillä hän yrittää ristiriitaisesti lopettaa esittämisen esittämällä roolia, jolla löytäisi sydämien aaltopituudet. Hän heittäytyy rooliin rakkauden tähden, vaikka voisi itse kävellä ulos saluunasta. Tilanteen lauettua Roope saa valtauksensa takaisin, eikä Rivollikaan pysy kauaa suljettuna.\nLoppunäytöksessä Roope saa Kultulta kirjeen ja pohtii, kannattaako se avata. Viimeisen sivun ruudut muodostavat Roopesta ja Kultusta parin. Kirje on kirjoitettu sydänverellä, mutta ystävättärelleen Kultu väittää aivan muuta. Kokemansa jälkeen Roope on varma, että kirje sisältää myrkkyä, joka tappaa hänen viimeiset toiveensa vastarakkaudesta. Tarina päättyy hyytävän traagisesti, kun rakastavaiset päättävät jatkaa entisiä elämiään erolla toisistaan. Roope jättää kirjeen lumeen. Avaamattoman kirjeen myötä Roope jättää mahdollisuuden auki rakkaudelle eli sille, että kirjeessä olikin myrkyn sijaan hunajaa. Lopetus on yhtä surullinen kuin valloittava, huiminta draamaa, mitä sarjakuva voi tarjota. Lopetusta voi verrata Casablancaan,elokuvahistorian parhaiten käsikirjoitettuun rakkaustarinaan. Kun Isla ja Rick joutuvat erilleen, Isla kysyy: "what about us?" Rick vastaa: "We'll always have Paris." Kultu ja Roope eroavat, mutta heillä on aina White Agony Creek.\nTraagiset rakkaustarinat ovat haastaneet sadunomaiset ja siirappiset onnelliset loput maailman sivu. Heräsin tähän, kun katsoin Titanicin, Rakastuneen Shakespearen ja Moulin Rougen. Tätä itkuvirttä ei keksitty Hollywoodissa, mistä todistavat esimerkiksi Romeo ja Julia pyöreiden pöytien ritarirunoelma Tristanista ja Isoldesta tai Emily Bronten Humiseva harju. Raamatussa tähän kategoriaan sopivat Jaakob ja Raakel, joiden rakkaustarinaan tulee mutka matkaan, kun Jaakob joutuu palvelemaan Raakelin isää Laabania seitsemän vuotta saadakseen rakkaansa omakseen. Kerronta kuvaa kauniisti, kuinka palvelusvuodet tuntuivat Jaakobista vain yhdeltä päivältä rakkauden tähden. Rakkauden hinnasta todistaa esimerkiksi filosofi Soren Kierkegaardin satu prinssistä, joka luopui kaikesta omaisuudestaan ja loistostaan rakastuttuaan köyhään maalaistyttöön ja valloittaakseen tämän sydämen. Rakkauden teot voivat olla myös pieniä ja arkisia, kuten oheinen juttu todistaa:\n1. Windigojen mailla\nRoope-setä, Aku ja pojat ovat Kanadassa tarkastamassa Roopen sellutehdasta sekä ihastelemassa luonnon kauneutta. Sivistyksen rajalla ankat tempautuvat konfliktiin salaperäisten tihulaisten ja metsänkansan, windigojen kanssa.\nTämä on jatko-osa Barksin seikkailulle “Roope-setä ja kääpiöintiaanit”. Rosa valjastaa kelpo jutun tuekseen ja kehittelee sitä syvällisempään suuntaan. Barksin tarina huipentui aika hurjaan, mutta pinnalliseen kisailuun jättiläissammen kanssa. Rosan tarinassa kalat ovat kuolleet veteen, missä ei ole happea. Jakso eroaa edukseen muusta Rosa-tuotannosta, sillä nyt ei ole kyse aarteenetsinnästä, rahasäiliön ryöväyksestä tai älypähkinöistä.\nWindigojen mailla on tyylipuhdas jännäri. Metsä on salaperäinen ja karmiva miljöö, joka nostaa ankkojen lisäksi myös lukijoiden iholle kylmän hien. Täällä ankat kohtaavat ylivertaisen vihollisen. Edes Roopen haulikosta ei ole apua metsän kansaa vastaan. Ase on länsimaisen teknologian, vallan ja voiman symboli. Jakso on kahden viisauskäsitteen, scientian ja sapientian eli tieteellisen tiedon ja henkis-moraalisen viisauden dialogi. Aiheeseen liittyvä elokuva-analyysin muotoon puettu luontopohdinta löytyy täältä:\nEnsimmäisen näytöksen jännitys kasvaa hienosti ruutu ruudulta ja huipentuu Roopen kaappaamiseen. Tämä juonenkäänne päättää jännitysnäytelmän ja sysää juonen uuteen suuntaan: metsänpeitto ei uhkaa vain talousähkytehdasta, vaan saa henkilökohtaiset mittasuhteet. Windigojen mailla on paras Rosa tarina henkilöhahmojensa takia. Näitä voisi tutkia Jungin arkkityyppien valossa. Aku on mukavuudenhaluinen ja kommelluksiin joutuva pelkuri. Aku on tavallinen kansalainen ja kuka tahansa meistä. Nyt Bilbollemme tapahtuu kuitenkin jotain: ensimmäisen näytöksen lopussa hän ei enää juokse vaaraa karkuun, vaan sitä päin.\nTarinan alussa Roope on metsien valtias ja miljönääri, jolle Windigot tarkoittavat lähinnä uutta sulkaa hattuun. Vastustukseen hän reagoi kurilla ja nyrkillä. Leirinuotilla Roope muistelee aikaa, jolloin hänen ja luonnon välillä vallitsi ystävyys. Roopen leveä hymy paljastaa luulon ystävyyden jatkuvuudesta. Se on viimeinen pisara. Äkkiä luonto onkin uhka, jota vastaan Roope kohottaa pyssynsä. Niin metsä vastaa, kuin sinne huudetaan. Windigot kertovat myös tarinan moniulotteisuudesta. Lukija suuntaa keihäänkärjen kohti vihollista, mutta se vaihtaa kohdettaan. Ensimmäisessä näytöksessä intiaanit ovat villejä ja tihulaisia, joiden moraalittomuus käy yksiin piileskelyn kanssa. Piileskely on kuitenkin myös ambivalenttista: hiiviskelijät kuvaavat omantuntomme vaiennettua oppositiota.\nToinen näytös kuvaa samanlaista käännettä kuin Tanssii susien kanssa. Sen hienous perustuu siihen, että vihollinen ja toiseus pääsee ääneen ja kuuluviin. Kohtaaminen mahdollistaa kasvun ja itsetuntemuksen. Ankat ovat nyt kahden maailman rajalla. Tätä dramatiikkaa tukee ruutujen varassa etenevä juoni: tarinoiden vastapuolet, viholliset ja päälliköt paljastuvat liki samanaikaisesti. Viisaalla intiaanipäälliköllä on värikäs tunnekartta. Roope ei ole vain mustavalkoisen paha luonnontuhoaja. Hän pitää kiukkuisesti kiinni syyttömyydessään. Viattomien Sudenpentujen siirtyminen vihollisleiriin saa kuitenkin hänet hämilleen. Me olemme myös Roopen tapaisia kapitalisteja, jotka tukahduttavat omantunnon äänen sirkkelin vihlonnan alle.\nToisessa näytöksessä tapahtuu symbolinen vaatteiden vaihto, kun Aku lähtee todistamaan intiaaneille veljeyttään. Akun ja jättiläiskaivinkoneen kohtaamista ei voi kutsua taisteluksi, eikä dialogiksi, mutta tavattoman hauska tilanne se on. Ei pidä unohtaa, että vakavuudestaan huolimatta tarinassa on myös runsaasti huumoria. Koneen sisällä operoivat miehet kohtaavat toiseuden kaatamalla tämän päälle kuormallisen multaa. Kohtaus on yleispätevä realiteetti internetin keskustelupalstoista ja viiden seinään sisään kahliutuneesta ihmisestä. Samalla ruudut ovat tämän päivän ilmastoanarkismia heijasteleva kuvaus metsäteollisuutemme itsemurhasta. Aku on tehnyt osansa. Hän on todistanut, että oivallinen juoni perustuu ristiriitaisille henkilöhahmoille. Meistäkin on urotekoihin.\nKolmiosaisena jatkokertomuksena tarina jää onnistuneesti cliffangereihin. Kolmas osa alkaa hyytävällä sodanjulistuksella. Se on dramaattinen, sillä koko toinen näytös perustui siihen, että intiaanipäällikkö on rauhan mies. Hänessä kuuluu sama kritiikki kuin Taru sormusten herran Puuparrassa: "Wizard should know better!" Panokset kovenevat jälleen ja lukija saa olla yhtäaikaa pyhän vihan kantaja ja sen kohde.\nWindigojen mailla ansaitsee erityiskiitoksen intiaanien runollisesta ilmaisusta ja sen suomennoksesta. Roopen kommentti: "Osaapa hän ilmaista asian runollisesti" on ratkiriemukas kommentti, joka perustuu ilmaisutavan (runo) sekä tilanteen (sota) ristiriitaan. Samalla se on todiste taiteellisuuden ja luonnollisuuden hengenheimolaisuudesta, jota kääiöintiaanit (vrt. hobitit) edustavat. Samanlaista luonnon ja ihmisen sukulaisuutta kuvaavat metsän eläimet, joille peewegat osaavat puhua. Eläimet ilmestyvät intiaanipäällikön käskystä. He tulevat metsän syvyyksistä, mutta myös hyvän ja pahan tuolta puolen. Roope ei voikaan puhua eläimiä puolelleen. Eläimellinen viha puskee läpi sanan ja teon välisestä ristiriidasta.\nSotakuvaukset ovat visuaalisesti hauskoja. Samalla kahakka ajaa hahmot äärimmäisyyksiin: Näränperä menettää järkensä, intiaanipäälikkö aikoo hylätä heimonsa ikiaikset valat ja Roope osoittaa rakastavansa enemmän elävää metsää kuin kuolleita parruja. Roope ei menetä äreyttään, mutta kääntää sen omavanhurskaudesta oikeudenmukaisuudeksi, jota tulvavesi edustaa. Näränperä on vallanhimoinen ja ahne hahmo, joka kuvaa meidän jokaisen syntiämme. Roopen kasvutarina on huima, mutta uskottava: kapitalisti miljönääri tuhoaa oman tehtaansa. Hienona symbolisena yksityiskohtana Roopen silinteri saa huutia. Loppukuvassa hän saa kuitenkin uuden päähineen. Tämän kuvan voi tulkita metatasolla blogisarjan päätteeksi.\nWindigojen mailla on ylistettävä sarjakuva, joka on samanaikaisesti kylmät väreet iholle nostattavaa jännitystä, huumorin juhlaa sekä puhutteleva ja ajankohtainen moraliteetti.\nHapposateet olivat todellisuutta jo silloin, kun Rosa piirsi tämän tarinan. Viime vuosina ilmastonmuutos on noussut maailmanlaajuiseksi ykkösuutiseksi, johon puolueet, presidentit ja paavit joutuvat ottamaan kantaa. Keskuudestamme on noussut omia "windigoja", alamittaisia ilmastosotureita, kuten ruotsalainen Greta Thunberg, jossa heijastuu aktivismin kokonaisvaltaisuus: Thunbergit lämmittävät talonsa aurinkopaneeleilla ja kasvattavat itse syömänsä vihannekset. Kun Greta piti puheen YK:n ilmastokokouksessa New Yorkissa, hän matkusti lentokoneen sijasta purjeveneellä Atlantin yli. Gretalla on toki monia kriitikoita, kuten Vladimir Putin ja Donald Trump. Heillä on myös tehtaita.\nIlmastonmuutos on vaikea kysymys, sillä ilmiö on maailmanlaajuinen ja siihen vaikuttaa lukuisten eri tekijöiden rihmasto. Vaikeus tulee käytännön tasolle, kun pitäisi miettiä omia valintoja. Ollakko skeptikko, maltillinen tavis, joka vaihtaa Vattenfallin fossiilivapaaseen sähköön ja ajattelee tehneensä tarpeeksi, vai radikalisoitunut tavis, joka marssii luonnon puolesta ja on valmis estämään konkreettisesti ympäristön tuhoavia toimia? Tämän kirjoittaja on siinä uskossa mihin mm. Naomi Kleinin "Tämä muuttaa kaiken - Kapitalismi vs. ilmasto" sekä Elizabeth Kolbertin "Kuudes sukupuutto" minut saattoi: olemme massasukupuuton ja kammottavien ilmastokatastrofien partaalla, joiden välttämiseksi tarvitaan windigojen periaatteita.\nExtinction Rebellion (Elokapina) liikkeen mielenosoitus, jossa tuhat mielenosoittajaa esittää "die in" -performanssin vastustaakseen käsillä olevaa sukupuuttoaaltoa Lontoon luonnontieteellisen museon pääsalissa sinivalaan luurangon alla. Esityksen on jatkuttava. Saavatko tempaukset muutoksia aikaan? Varmasti, siinä missä maan hiljaisen sydämestä lähtevä ja kokonaisvaltainen elämäntapa. Vihollista on usein vaikea määrittää ja ongelmaa nimetä. Oppostiot osaavat vastustaa, mutta rakentaminen ja päämäärät saattavat olla hukassa. Esimerkillä vaikuttaminen vaihtuu helposti pakottamiseen. Vanha viisaus "conquer yourself rather than the world" pätee ilmastotaistelussakin. Se mitä puhumme lapsillemme kotona, on tärkeämpää kuin se, mitä huudamme kadulla megafoniin.\nLähettänyt Tuhkakeskiviikko-blogi klo 2.25 3 kommenttia:\n"Mitä on "ostaa"? Ei kai vain pyöreää?" Don Rosan parhaimmat 9/10\n12. White Agony Creekin vanki\nRoope muistelee Kultu Kimalluksen kanssa viettämiään päiviä kultavaltauksellaan. Orastuneesta ihastuksesta huolimatta kyseessä ei ollut kuherruskuukausi, vaan työleiri, konnamittelö ja pelastusoperaatio.\nTämä Don Rosan rakastetuimpiin tarinoihin kuuluva jakso kertoo rakkaudesta, herkkyydestä ja kauneudesta. Jakson riitaisa duetto horjuu ihailtavasti kiukusta hempeilyyn. Suhde huipentuu suudelmiin ja Hanhenmunahippuakin arvokkaampaan aarteeseen. Kaikki romantiikan ystävät listaavat nämä Rosan tuotannon kallisarvoisimpiin hetkiin.\nWhite Agony Creekin vangin kehyskertomus sekä sivun mittainen flashback Barksin Takaisin Klondikeen -klassikosta maistuu aavistuksen kornilta. Juoni tihentyy vasta, kun saamme selville Kimalluksen aikeet. Roopen kidnappausmotiivi näyttäytyy moralistisena haluna pitää saluunatytölle oppitunti mainarielämän rankkuudesta. Onneksi Rosa tuo mukaan särmää Roopen kovalla kohtalolla, herrasmiehen elkeillä sekä eläinrakkaudella. Aamukahvi tarjoilee lukijalle tarinan ensimmäisen kunnon vitsin.\nJutun toinen näytös katkeaa kahtia ja pysyy siksi hieman huonommin kasassa kuin esimerkiksi Yukonin sydän -tarina. Rosa valjastaa kuitenkin taidolla hurttansa juoneensa. Konnakolmikon myötä jutussa on vähän samaa viihdemaineen ja toden vastakkainasettelua kuin Hämäyksen hurrikaanissa, missä teema tosin sitoo paremmin kokonaisuutta. Hirttämisintoinen ja erityisherkkä tuomari tuo juttuun kestohupia. Tuleeko Butch Cassidyn ja Sundance Kidin myötä juoneen yksi motiivi liikaa? Toisaalta Rosa pitää langat käsissään. Taistelukohtaukset ovat haastavia, mutta tässä mittelö onnistuu hyvin. Jäinen takaa-ajo ei yllä aivan samaan. Loppusivuissa maistuu rakkauden nektari samalla kun Rosa saattelee sivuhenkilönsä tyylikkäästi tarinasta.\nWhite Agony Creek on Rosan viimeisin tarina. Viimeiset ruudut ovat samalla koko Rosan tuotannon lopetus. Rosa sanoma on ristiriitainen: Roopen ja Kultun tarina päättyy menetykseen, eroon ja kyyneliin. Ero jää pysyvästi voimaan, vaikka Rosa vihjaa yhteisistä eläkepäivistä. Silti Roope muistelee kuukauden mittaista riitelyä ja eroa haikean onnellisena. Toisaalta jännite on juuri onnistuneen dramaattinen "kyllä" ja "ei", millä Rosa päättää monet aarreseikkailunsa. Tarina välittää lukijalle rakkauden merkityksen sekä arvon, jonka yksittäiset ja markkinahinnaltaan arvottomat esineet voivat saada.\nViha-rakkaus suhde on yleinen taiteellinen tehokeino. Tätä lajia tarjoilee niin Jane Austenin Ylpeys ja ennakkoluulo, Mika Waltarin Johannes Angelos kuin Tähtien sota sekä La La Land. Kultu Kimallus on Femme Fatale Kissanaisen, Kleopatran, Delilahin, Edward Munchin Vamppyyrin ja Alice Cooperin Poisonin vampin seireenikuorossa. Vertasin musiikkitaiteilija Lady Gagaa Kultu Kimallukseen äskettäisessä blogitekstissäni:\nMaija Räsänen osoittaa gradussaan "Kultu Kimallus, Alaskan lumikenttien tytär - Ankkahahmojen feminiinisyys, maskuliinisuus ja emansipatorisuus Carl Barksin ja Don Rosan sarjakuvissa", että Roope ja Kultu ovat ahtaiden sukupuoliroolien vankeja. Toisaalta Räsänen huomaa, että etenkin Kultu Kimalluksen kautta Barks ja Rosa ironisoivat ja kritisoivat vallitsevia sukupuolikäsityksiä. Räsäsen mukaan Barksin Kultu ei olekaan femme fatale, vaan vahva nainen, jonka voima tulee esille itsenäisessä mainarielämässä, karhulemmikissä, maskuliinisen aseen hallitsemisessa sekä yön mysteerisyydessä, jossa ankat hänet kohtaavat. Rosan Kultu osoittaa cowboy-eleitä jäätunnelissa, missä hän vetää aseen helmoistaan. Jäätunneli muuten kuhisee seksuaalisia vihjeitä. Kultu on avoimempi ilmaisemaan tunteita ja kiintymystä toisin kuin Roope, joka kätkee sydämensä kovuuden ja kaupankäynnin alle.\nMinusta Barksin ja Rosan tarinat rakentuvat vastakkaisten sukupuolien välisen tenhon varaan. Roopen ja Kultun tarina on tarina kenestä tahansa rakastuneesta pojasta ja tytöstä, joiden on vaikea osoittaa haavoittuvaista rakkautta kovassa maailmassa. Hahmojen ristiriitaisuus toimii dramaattisena tehokeinona sekä luonteiden syvällisyytenä. Narratiivit rakentuvat sen varaan, että nainen on kaunis ja mies sankari, joka taistelee naisen puolesta. Kultu ihastuu maskuliiniseen Roopeen, joka on voimakas, komea, taitava ja sinut itsensä kanssa. Roope rakastuu feminiiniseen Kultuun, joka on Samuli Putron sanoin hankala, vaativa, helppo ja kaunis.\nHuomaan ihmetteleväni nykyfeminismiä Räsäsen gradun tapaisten tekstien äärellä. Edustaako karhun kanssa elävä Kultu sen tavoittelemaa päämäärää? Eikö se ole pikemminkin surullinen kuva yksinäisyydestä, johon ylpeys ja itseä korostava itsemäärämisoikeus johtaa? Roope ja Kultu katoaisivat jos sukupuolet tyhjennettäisiin kaikista merkityksistään. White Agony Creek on paratiisi, missä Adam ja Eeva eivät katoa, vaan puhkeavat täyteen itseyteensä toisissaan.\nMaija Räsäsen gradu löytyy täältä: http://jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-202005212049.pdf\n11. Musta ritari\nRoopen tarkoin varjeltu aarre ei ole aarre, vaan maailman vaarallisin aine: Pelle Pelottoman Kertalaaki-yleisliuotin. Kun aine joutuu vääriin käsiin, ankat saavat huomata, kuinka tökötti sopii murtopuuhiin.\nMusta ritari on Don Rosan paras rahasäiliön ryöväystarina. Kiehtovan vihollisen luominen on ilmeisesti pulmallista. Rosa onkin parhaimmillaan kierrättäessään Barksin luomia kelmejä. Mestarivaras on kuitenkin onnistunut hahmo aksentteineen, elostelumotiiveineen ja ilmiömäisine kykyineen. Ensimmäinen näytös kutittaa vatsanpohjaa ja esittelee hauskasti uuden uhan. Toisessa näytöksessä on kaksi erää. Minua on aina kiehtonut ylivertainen vihollinen. Suvereeni Arpin innostaa mieltä. Murtopuuhat toimivat juuri visuaalisesti. Lapset innostuivat, kun ankat eivät nähneet mustaa ritaria, vaikka he näkivät.\nToisen näytöksen murtokeikka ja sitä seuraavat sivut johdattelevat mustan ritarin toiseen hyökkäykseen. Rahasäiliön kiikariinsa saava ritari aloittaa Rosan sarjakuvatuotannon jännittävimmät sivut. Rosa on keksinyt muutenkin kiehtovia älypähkinöitä, mutta nyt liki voittamatton vihollinen virittää lukijan hermot äärimmilleen. Vaivihkaa viritetty loppuratkaisu tarjoaa oppikirjamaisen katharsiksen. Viimeinen näytös todistaa, kuinka toimiva vihollinen kantaa juonen alusta loppuun.\nRosan mestarivaras on suora laina Maurice Leblancin luomasta Arsène Lupinista, joka on Sherlock Holmesin ranskalainen vastine. Romanttiset herrasmiessankarit ovat yleinen aihe viihekirjallisuuden lehdillä ja valkokankailla. Näistä voi mainita esimerkiksi Marcel Ayménin novellin "Mies joka kulki läpi seinien". Se kertoo tarinan miehestä, jolle väärä lääkitys suo kyvyn kulkea seinien läpi. Kyky tekee miehestä mestarivarkaan ja nostaa hänet farmiliigasta Tinderin halutuimmaksi mieheksi. Minulle voisi sopia jonkin sortin viitta tai taikakyky, sillä tavallisesti treffini menevät päin seiniä.\n10. Andien kutsu\nAku ja pojat lähtevät palauttamaan kulmikkaita kukkoja synnyinseuduilleen. Roope sponsoroi matkan hieroakseen bisneksiä, mutta ymmärtävätkö Vihonviimeisen rotankolon asukkaat rahan päälle?\nCarl Barksin Kulmikkaat munat on maestron suosituin tarina, johon Rosa viittaa omissa kertomuksissaan. Jatko-osa tavoittaa Barksin kelpo tunnelman. Tässä tarinassa on ehkä Rosan parhaat juonenkäänteet. Tästä tarjoaa esimakua Roopen kieltäymys sekä Kulta-Into Piin ilmestyminen. Rotankolossa ankkoja odottaa hupaisa yllätys. Pian juoni kääntyy taas ylösalaisin, kun Roope tekee emämunauksen. Vinhat kurvit jatkuvat kanojen ja konnien myötä. Jäätelöannos ansaitsee hurraahuudot. Sen myötä jaksossa on myös harvinainen "toisen lukukerran ilo" Akun mieliherkun myötä. Juonen kiertoajelu ei lässähdä lopussakaan, vaikka päätösvitsi täytyy kääntää alkuperäiskielelle.\nAndien kutsusta tulee mieleen turismin dilemma: suositut ja helpot turistirysät eivät näytä maiden ja kulttuurien aitoutta, vaan turisteille räätälöidyn minimaailman missä eri maista saapuneet matkailijat syövät Mäkkärissä. Vaida hotelli BnB-huoneistoon ja Goa Hyperabadiin ja dilemma jää silti voimaan. Turisti vaikuttaa ympäristöönsä pelkällä läsnäolollaan. Pahimmillaan matkailu on hiekkarannoista ja kulinarisista nautinnoista muodostuva kupla, jonka ulkopuolelle ihmisoikeusrikkomukset, ilmastopäästöt ja pakolaisjoukot jäävät. Thaimaassa on kuulemma eläintarhaa ja ulkoilmamuseota muistuttava kylä, jonne on tuotu vuoristolaisia turistien töllättäviksi. Eikö syyllistämisen vastapainoksi pitäisi tosin puhua turismi tuomista tuloista ja työpaikoista? Kyllä, mutta turismi elää myös toisten köyhyydestä, rantatonttien hintojen nousuilla sekä ympäristötuhoilla. Ohjeita parempaan matkailuun löytyy esimerkiksi täältä:\nLoistavasta mestariteokseen: paha Roope\n9. Culebran liikenero\nRoope kertoo Akulle ja pojille epäonnistuneesta kaupasta, jonka hän teki etsiessään Panamasta kultaa Matilda ja Hortensia siskojensa kanssa. Tarina kietoutuu yhteen kansainvälisen selkkauksen sekä maan muinaishistorian kanssa.\nTämä tarina on huikean onnistunut esimerkki Rosan kyvystä luoda tarina, jossa historialliset faktat, tuhdin huumoripitoinen viihde, kiehtovat muinaisaarteet ja Roope-Ankan seikkailut psykologisesti rikkaalla aikajanalla muodostavat ehjän, jännittävän ja monipuolisen kokonaisuuden. Akun ja Roopen kipinöivät välit sekä Roopen siskot tasa-arvo- ja ihastusteemoineen tuovat jaksoon hauskaa lisäväriä.\nRoopen siskot Hortensia ja Matilda ovat Rosan sarjojen hauskimpia sivuhahmoja. Siskoilla on silmää pehmeille arvoille, mutta Hortensia on myös aggressiivinen esifeministi, sillä hän vaati presidentiltä naisten äänioikeutta jo yli sata vuotta sitten.\nTarina, joka sijoittuu Roopen ahneeseen elämänvaiheeseen, on dramaattisesta haastava, mutta Rosa onnistuu päähenkilönsä hahmonkuvauksella erinomaisesti. Roopen pahuutta tarkastellaan turvallisesti muistelemalla ja naurunalaiseksi tekemällä. Kiehtovuus piilee Roopen ristiriitaisuudessa sekä ihmissuhteissa. Hienoa, ettei visukinttu pysty itse kaikkeen, vaan tarvitsee ulkopuolisten apua. Rooseveltissa on selvästi hyvää tekevä vaikutus Roopeen, josta konnat ja ketkut ovat tehneet ilkeän. Mekin tarvitsemme kannustavia ystäviä ympärillemme, muuten ihanteemme vääristyvät sisäisestä rauhasta ulkoisen loiston etsintään.\nOivallinen esimerkki toimivasta hahmojen luonnista on Roopen ja Rooseveltin päätyminen käsirysyyn täysin uskottavista syistä. Juoni on käänteissään yhtä jännittävä kuin toimiva. Voisi kuvitella, ettei Rosa saa kunnolla päätettyä aloittamaansa kertomusta Amerikan ja Panaman välisestä konfliktista, mutta hän vie tarinan umpikujaan ja ratkaisee solmunsa yllätysiskulla kuin paraskin taikuri. Toinen loppuratkaisu ansaitsee vielä enemmän suitsutusta. Roopen pohdiskelut junavaunussa, yllättävä käänne kaupankäynnissä ja Roopen lopullinen voitto nykyajassa on harvinaisen herkullista luettavaa. Toimivuus perustuu siihen, että ratkaisu sopii saumattomasti yhteen pieniä vihjeitä antaneen juonen sekä Roopen luonteen kanssa.\nPanaman kanavan lisäksi katkarapumaa tuo mieleen Panaman paperit. Nämä paperit tarkoittavat miljoonien tiedostojen kokoista tietovuotoa, jonka paljastaminen työllisti 400 toimittajaa 80 eri maasta. Paljastukset koskivat rikkaiden veronkiertoa asianajotoimisto Mossack Fonsecan kautta. Yhtiön veroparatiisipalveluja käyttivät esimerkiksi Vladimir Putinin judokaverit, Ukrainan presidentti, Islannin pääministeri, David Cameron, Syyrian diktaattori, maailman paras jalkapalloilija Lionel Messi, Fifa sekä lukuisat ökyrikkaat mafiaherrat, huumeparonit, sheikit, poliitikot ja oligarkit. Monet pankit joutuivat paljastusten myötä kuseen, esimerkiksi Suomessa tunnettu Nordea. Mammonan kita pursuaa dollareita, euroja ja ruplia. Silti se pysyy kätkettynä haamuyritysten alla, kuten Rosan tarinan jaguaarijumala.\n8. Maailman rikkain ankka\nRoope Ankan tie maailman rikkaimmaksi ankaksi on kivetty ahneuden kaupoilla. Roope matkaa mantereelta toiselle, mutta Nemesis vaanii kannoilla ja kotona odottaa välienselvittely perheen kanssa.\nTämä pitkä tarina kattaa peräti 23 vuotta Roopen elämästä. Visukinttu vierailee Kaliforniassa, Keski-Afrikassa, Hollannissa, Grönlannissa, Pohjoisnavalla, Pietarissa, Keski-Aasiassa, Englannissa, Amazonilla, Bagdadissa, Mongoliassa, Polynesian saarilla sekä New Yorkin Wall Streetillä. Maantieteellisestä runsaudesta seuraa jaksoa vaivaava irrallisuus. Esimerkiksi kullatun miehen kohtaaminen jää tarinassa muutaman ruudun vitsiksi, mistä loikataan toiselle puolelle maailmaa. Alun takauman tarkoitus on tarjoilla Roopelle motiivi ottaa pikkusiskot matkoille mukaan, mutta tarina toimisi myös ilman Nevada-sivua.\nMaailman rikkain ankka on kuitenkin ainutlaatuinen ja hyytävän huikea episodi. Nyt päähenkilömme on luisunut pimeälle puolelle. Afrikan yössä ruudut käyvät niin dramaattisiksi, että niitä on vaikea lukea lapsille itkemättä. Irrallisuudesta huolimatta Rosalla täytyy antaa ruusuja siitä, kuinka hän on osannut valjastaa Barksin Fuula Tsuulan ja Zombin tarinansa punaiseksi langaksi. Kalmon ilmestyminen toimii ihanan hauskana ja pelottavana yllätysmomenttina. Samalla hahmo on visuaalinen symboli yleissäännöstä, joka löytyy jokaisesta uskonnosta ja kaikkialta maailmasta: mitä kylvää, sitä niittää. Mukana on mukavasti maailmanhistoriaa sekä jälleen yksi Barks-viittaus juovikkaan rubiinin myötä.\nMaailman rikkaimman ankan viimeiset neljä sivua ovat parasta ja järkyttävintä Rosa-antia. Roope on kadottanut sydämensä äänen. Viime hetkellä se näyttää Roopelle todelliset aarteet, mutta pimeys saartaa valonliekin ja tukahduttaa sen. Dramaattisessa päätöksessä on peräti kaksi ylistettävää paradoksia. Lapsi-Aku on kuin Vaahteranmäen Eemeli: pikku riiviö ja sankari, joka tuo oikeuden. Ankkojen kohtaus luo psykologisen perustan heidän väliselle suhteelleen kaikissa muissa ankkatarinoissa. Lisäksi lopetus vie Roopen elämän uskottavasti ja järkyttävästi siihen pisteeseen, missä hän on samanaikaisesti saavuttanut kaiken, mitä on ikinä halunnut sekä menettänyt kaiken, mitä on ikinä halunnut.\nVenäjällä Roope ostaa kanamunakennoittain Fabergén keisarillisia munia tsaari Nikolai II:lta. Fabergén pääsiäismunat ovat erittäin kauniita keräilyharvinaisuuksia. Esimerkiksi suomalaisen Alma Pihlin suunnittelema Talvimuna myytiin peräti 9 600 000 dollarilla. Pihlin mosaiikkimuna Ristipisto komeilee Englannin kuningattaren Elisabet II:n piirongin päällä. Suomalaisen kultasepän August Holmströmin Fabergé-muna oli kadoksissa sata vuotta. Jenkkiläinen romukullan kerääjä löysi munan kirpputorilta ja maksoi siitä 14 000 dollaria. Äijä meni shokkiin tajutessaan, että kyseessä on miljoonien arvoinen aarre, jonka tsaari Aleksanteri III oli antanut vaimolleen vuonna 1887. Kirpputoreilta voi löytää kaikkea jännää. Muutama muna on edelleen kateissa, joten ei kun vain penkomaan!\n7. Kroisoksen aarre\nRoope saa vihiä, että antiikin Efesoksen Artemiin pyhätön pilarit kätkevät vihjeen kuningas Kroisoksen aarrekammion kätköpaikasta. Ankat alkavat kerätä pylväitä, mutta päteekö "löytäjä saa pitää" -sääntö muinaisaarteiden kohdalla?\nVoisi luulla, että Rosan monia aarteenetsintäseikkailuja olisi vaikea rankata parhausjärjestykseen, sillä niissä toistuu samat elementit: historialliset arvoitukset, ankkojen kannoilla kärkkyvä vihollinen sekä aarteen löytymisestä seuraava yllätyskäänne, joka luistaa potin Roopen ulottuvilta. Kuinka juuri Kroisoksen aarre pääsi nyt kymmenen parhaimman jakson joukkoon? Rosa ei hehkuttanut tätä tarinaa, eikä se ole esimerkiksi konnan puolesta mitenkään mestarillinen.\nOlen nostanut tässä blogisarjassa usein esiin Rosan tarinoiden lopetukset ja loppuvitsit. Aloitusruuduista en ole paljoa kirjoittanut. Parhaimmillaan ne ovat visuaalisesti rikkaita avauksia, jotka virittävät jakson tunnelmaan, kuten vaikkapa tarinassa "Kaikkein mieluisin lahja" tai "Olla kuin ei olisikaan". Kroisoksen aarteessa on kuitenkin Rosan tarinoiden paras avaus, sillä juttu alkaa täydellä rytinällä! Milla Magian ryöstöretki menee visuaalisesti niin överiksi, että nauran sille joka kerta. Alku luo myös draamallisen vastinparin tarinan lopetukseen, mikä on oikein mallikas. Akun typerät hoilotukset saavat riemastuttavan päätöksen Vesuviuksen viisauskerhossa!\nKroisoksen aarre sopii juuri minunlaisilleni kirjanörteille. Opiskelin yliopistossa Kreikkaa ja tutkin antiikin jumalhistoriaa, joten tämä tarina tulee siksikin lähelle. Juttu lähtee vauhtiin tyypilliseen Rosa tapaan Sudenpentujen taskukirjan myötä, mutta nyt tietopaljastus saa aikaan hervottomat reaktiot, kun Roope ja professori pimahtavat totaalisesti. Ankkojen keräilyretket British Museumissa, Hagia Sofiassa ja ties missä pysyvät tässä paremmin kasassa kuin pelmahdukset Kadonneen kirjaston vartijoissa. Vitsit kuuluvat parhaimmistoon, kuten Roopen letkautus: "Yritätte turhaan tinkiä! Muistakaa, että tavara on käytettyä." Raha-teema pitää juonta hienosti koossa ja luo kutkuttavan vastakkainasettelun kulttuuriaarteiden ja kylmän käteisen välille. Suomennoksen terä maksimoi hilpeyden puhumalla pylväistä vuoroin suurenmoisina jäännöksinä, vuoroin roskana tai marmorimakkaroina!\nArtemin temppeli oli tosiaankin yksi antiikin seitsemästä ihmeestä, mutta tarinan juonessa sen pykääminen on vain välivaihe. Keskiosan pitkä kahdeksansivuinen osio Kroisoksen mega-aarteelta toiselle ei sisällä mestariteos-herkkua, mutta johdattelee lukijan pääkallopaikan loppuhuipennuksiin. Tmolos-vuorella juoni muistuttaa vahvuuksistaan - kyseessä on toisinto Antiikin Midas-tarinasta. Nyt jakson "konnan" ja Roopen välienselvittely pääsee hienosti oikeuksiinsa. Erityiskehut ansaitsee Roopen dynamiittikortti sekä tästä seuraava yllätyspaljastus. Parhaissa juonikuluissa lopetus yllättää, mutta saa samalla aikaan lukijan "niin tietysti!" ilohuudon, kun palaset loksahtavat paikoilleen. Kroisoksen suurin kalleus on Rosa-tarinoiden paras katharsis-hetki.\nArtemiin ja hänen temppelinsä merkittävyydestä kertoo sekin, että molemmat mainitaan Raamatussa. Apostolien teoissa on jopa Luukkaan tallettama huudahdus: "Suuri on Efesoksen Artemis!". Artemis on amatsonien äiti, naissoturi sekä luonnon ja metsästyksen villi jumala. Artemis on samanaikaisesti neitsyt sekä äitijumala, joten ei ole ihme, että hän on yksi keskiajalla virinneen Neitsyt Maria -kultin edeltäjä. Kristinusko teki varmasti hyvää naisten asemalle ja kotielämälle, mutta jäikö villi ja vapaa naisellisuus häilymään muinaisen epäjumalattaren temppelin rauniohin? Onhan tosin Raamatussakin esimerkiksi rohkea naissoturi Debora ja Laulujen laulun hurja rakastaja, joista tytöille voisi kertoa seurakunnissa. Vastaavasti pyhäkouluissa voisi opettaa pojille, ettei miehien pidä olla mitään pyhäkoulupoikia.\nLähettänyt Tuhkakeskiviikko-blogi klo 0.06 5 kommenttia:\n"Kivi, josta unelmat on tehty" - Don Rosan parhaim...\n"Mitä on "ostaa"? Ei kai vain pyöreää?" Don Rosan ...


Tytär menehtyi vain 3 viikon ikäisenä – kun lääkäri paljastaa syyn, isä raivostuu silmittömällä tavalla\nNewsner » Perhe » Tytär menehtyi vain 3 viikon ikäisenä – kun lääkäri paljastaa syyn, isä raivostuu silmittömällä tavalla\nKuten useimmat muutkin rakastuneet pariskunnat, Jeff ja Natasha olivat onnensa kukkuloilla saatuaan kuulla odottavansa lasta.\nPienen tytön saapuminen heidän perheeseensä oli innostava ajatus. He pohtivat jo etukäteen kaikki muistoja sekä asioita, joita tulisivat lapsensa kanssa tekemän; he eivät malttaneet odottaa, että saisivat seurata vierestä tyttärensä varttumista tytöstä aikuiseksi naiseksi.\nHe eivät tuolloin voineet vielä tietää, että heidän vauvansa tulisi kuolemaan ennen aikaisesti täysin odottamatta vain kolmen viikon ikäisenä. Vasta kun lääkärit kertoivat Jeffille ja Natashalle miten ja miksi heidän tyttärensä oli kuollut, heidän valtava surunsa muuttui vihaksi. He saivat nimittäin tietää, että heidän pienen tyttärensä kuolema olisi voitu välttää.\nOtettuaan aikaa itselleen yrittääkseen päästä yli tyttärensä traagisesta kuolemasta, Jeff päätti viimein astua esiin ja puhua tapauksesta. Hän valitsi Facebookin alustakseen, jossa hän voisi jakaa traagisen totuuden sen takana, mitä hänen pienelle tyttärelleen oli tapahtunut voidakseen varoittaa muita vanhempia tästä samaisesta vaarasta – joka voi olla paljon yleisempi, kuin vanhemmat osaavat edes ajatella.\nKoskettavassa viestissä Jeff kirjoittaa näin:\n”Olen ollut melko hiljaa Malloryn kuoleman jälkeen. Minulla on kestänyt yli kuukauden kirjoittaa tämä, mutta jos hänen kuolemastaan voi tulla jotain hyvää siten, että se estäisi muita joutumasta kokemaan tätä samaa tuskaa, niin olisi väärin, etten edes yrittäisi.\nJos sinulla on vastasyntynyt lapsi, tai vietät aikaa vastasyntyneen lapsen lähellä – pese kätesi. Useasti.\nJos kukaan haluaa pidellä lastasi niin varmista, että he pesevät ensin kätensä. Ja käske heidän sen jälkeen tehdä se vielä kerran uudestaan…\nHSV-1, eli tutummin herpeksen takana oleva virus, on yksi herpeksen olomuodoista (Herpes Simplex Virus-1). Kyse on ERITTÄIN yleisestä viruksesta ja WHO:n mukaan jopa 67% maailman väestöstä kantaa sitä. Ja mikä kaikkein pahinta, useimmat virusta kantavat ihmiset eivät tiedä siitä, sillä se voi olla oireeton koko heidän elämänsä ajan. Vastasyntyneille lapsille virus on hyvin todennäköisesti tappava, kuten kävi Malloryn tapauksessa.\nVoisit kuvitella, että tuo olisi ollut helppoa diagnosoida. Varmastihan joku, jolla oli herpes huulessa, on suudellut häntä, eikö vain? Mallory ei kuitenkaan ollut ikinä kontaktissa kenenkään kanssa, jolla olisi ollut näkyvä herpes. Ei koskaan. Kukaan ei suudellut häntä huulille. Siitä huolimatta hän sai HSV1-tartunnan elämänsä ensimmäisen viikon aikana ja me jouduimme seuraamaan sivusta, kuinka hän hitaasti teki kuolemaa seuraavien kahden viikon ajan. Mallory ei kyennyt pitämään käsiään pois suustaan tai silmistään, vaan muiden vauvojen tapaan imeskeli jatkuvasti sormiaan. Onkin siis hyvin todennäköistä, että hän sai viruksen käsiinsä jossain kohtaa. Virus voi olla tarttuva, vaikka sinulla ei olisikaan näkyviä oireita.\nHänellä ei ollut muita oireita ensimmäisellä viikolla korkean kuumeen lisäksi ja kun rakkulat viimein ilmestyivät hänen kasvoihinsa, oli jo liian myöhäistä lääkkeiden kannalta. Kun ottaa huomioon, että yli puolet maailman väestöstä kantaa tätä virusta, me emme voi ymmärtää miten niin harvat pienet lapset menehtyvät siihen, tai miksi meidän kauniin tyttäremme Malloryn piti joutua numeroksi tilastoihin. Niin se maailma kuitenkin vain toimii.\nJos luet tämän, niin ole hyvä ja ole erityisen tarkka käsiesi pesusta vastasyntyneiden lasten ympärillä. Tilastollisesti ajatellen sinäkin kannat todennäköisesti HSV-1 -virusta, vaikka et siitä tietäisikään.”\nKuten Jeff niin rohkeasti selittää, on erittäin tärkeää, että kaikkia pieniä lapsia käsittelevät ja koskettavat ihmiset pesevät kätensä huolellisesti. Koska HSV-1 on niin yleinen virus, on sen levittäminen tahtomattaankin liian helppoa.\nToivomme Jeffille, Natashalle ja koko heidän perheelleen rauhaa ja voimia. He ovat ajatuksissamme ja rukouksissamme.\nAutetaan Jeffiä levittämään tätä tärkeää varoitusta jakamalla tätä aritkkelia ja hänen viestiään Facebookissa.\nJuuri sinä voit olla se, jonka ansiosta pienen ihmisen elämä voi pelastua.


Olemme sopineet perheen kanssa, että\nKuva on otettu juhannuksena,\nkuten juhannuskoivuista huomaa.\nTänään otin saunaan mukaan itsetehtyä saunasuolaa.\nPurkissa on merisuolaa, öljyä ja rosmariininlehtiä.\nSuosittelen kokeilemaan karheille käsille ja jaloille.\nMassaa voi käyttää kuorinta-aineena,\nmutta minä sekoitin sitä hieman myös jalkakylpyyn.\nMukaan pääsi myös nuoremman pojan tekemät saunalimut.\nKerroinkin jo aiemmin,\nettä meillä ollaan kovin ihastuttu limsakoneella valmistettuun juomaan,\njoka valmistetaan Lidl-kaupasta ostetusta metallitölkissä olevasta mehusta.\nErityisesti mansikka on perheen suosikkimaku.\nJuomapulloja säilytämme saunomisen ajan vedessä,\nmuuten ne lämpenevät niin kovin nopeasti.\n3dl merisuolaa (karkeaa)\nAinekset sekoitetaan ja laitetaan purkkiin.\nMinä laitoin pakasterasiaan,\nmutta lasinen kannellinen purkki olisi toki kauniimpi.\nOhje on Kodin Kuvalehdestä no 14-15 2011.\nAnna 24. heinäkuuta 2011 klo 4.04\nMä tein toissapäivänä myös kuorinta ainetta suolasta ja kylmäpuristetusta kookosrasvasta (eihän sitä voinut ruuanlaittoon käyttää). Mietin, että mitä muuta sinne laitan, mutta en laittanut vielä mitään. Rosmariini voisi olla ihanan tuoksuista, paitsi että sitä mulla ei kasva. Laitan sitten jotain muuta.\nMirka 24. heinäkuuta 2011 klo 7.06\nEikö tuo kylmäpuristettu kookosrasva ole kovaa? Toimiiko se? ai tuleeko siitä vähän niinkuin palasaippua?\nYrttejähän voi laittaa vaika mitä tuohon kuorintaan mukaan. Rosmariini piristää, samoin koivu ja piparminttu. Laventeli rauhoittaa.\nMun pitikin kysyä, että etkö sinä olekin tehnyt saippuaa itse kotona? Onko sulla antaa valmistusohjetta? Olen näköjään saanut hippeilyvaihteeni päälle :)


Aiheet - oh2ir\nAsentaminen ja käyttöönotto / Unity 8:n asennus - miten tehdään?[Ratkaistu]\n« : 24.04.14 - klo:12.19 »\nTuo uusin unity 8 on saatavilla ja siinä pitäisi olla se mir-ikkunointi.\nKysymys kuuluu, miten se otetaan käyttöön, ja onko kenelläkään\nvielä kokemuksia tuosta mir:stä.\nLisätty otsikkoon ratkaistu - Karvameduusa\nUbuntu mobiililaitteissa / Ubuntu puhelin\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / Win 8.1 ja Ubuntu\n« : 22.10.13 - klo:01.05 »\nSe onnistui sittenkin, meinaan asennus winkun rinnalle. Samalla periaatteella kuin ennenkin wintoosan pitää olla ensin asennettuna ja vasta sen jälkeen sitten Linux.\nJa Boot-repairilla sitten Grub kuntoon, homma toimi ihan ok.\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / W8 --> W8.1 päivityksestä, [RATKAISTU]\nUbuntun kehitysversio / Ubuntu 13.10 jakeluversio\n« : 16.10.13 - klo:17.18 »\nKäsittääkseni ubuntu 13.10:n jakeluversio julkaistaan 17.10.2013, mihin aikaan se tarkalleen ottan tapahtuu, eli milloin sen saa ladattua koneelle.\nSinänsä asialla ei ole kiire kun tämä esiversiokin näyttää toimivan hyvin, kun tarkoitus olisi tuohon HP:n läppäriin laittaa tuo 13.10\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / Windows 8.1\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / Kosketusnäyttö SUSE:een\n« : 11.07.13 - klo:12.42 »\nOnko kenelläkään tiedossa saako SUSE:een kosketusnäytön, sama kysymys kyllä pätee muihinkin Linux-distroihin.\nYleistä keskustelua / Linuxin haavoittuvuus ?\nAsentaminen ja käyttöönotto / Kaksi näytönohjainta\n« : 12.05.13 - klo:13.02 »\nMinulla on Asus K55VD jossa pitäisi olla kaksi näytönohjainta,\nIntel HD4000 ja NVIDIA GeForce 610M / 2 GB DDR3 VRAM\nMinulla ei ole mitään käsitystä kumpaa Ubuntussa käytetään,\ntosin ei ole ollut valittamistakaan koneen nopeudessa, kaikki\ntuntuu toimivan ihan ok.\nMiten saisin selville kumpi on käytössä ja asennettuna. En ole erikseen\nasentanut mitään näytönohjainta joten asennus on itse valinnut sopivan.\nSamalla kiintolevyllä on Win8 jossa on selkeästi valintamahdollisuus\nkumpaa haluaa käyttää, W8:ssa saa vieläpä ohjelmakohtaisesti valita\nYleistä keskustelua / Milloin 13.04 tulee ulos [TULI JO]\n« : 24.04.13 - klo:00.45 »\nMilloin Ubuntu 13.04:n virallinen julkistuspäivä on, odottelen tässä vain että\nkoska pääsen päivittämään\nYleistä keskustelua / UEFI / EFI asennusohjeita\nUbuntu tietokoneissa / Thunderbird kuormittaa prossua ?\n« : 21.03.13 - klo:16.10 »\nMillaisia kokemuksia lukijoilla on Thunderbirdin kuormituksesta, olen käyttänyt Järjestelmän valvonta ohjelmaa ja huomannut että silloin kun Thunderbird on käytössä niin prossun kuormitus nousee jopa nelin- viisinkertaiseksi, mistähän tämä mahtaa johtua.\nUbuntu tietokoneissa / Kiintolevyn täydellinen tyhjennys [RATKAISTU]\n« : 11.02.13 - klo:15.20 »\nOlisi tarvetta tyhjentää muutama kiintolevy täydellisesti, siten että ne ovat\noperaation jälkeen uudelleen formatoitavissa ja käytettävissä, joten pitäisi\nlöytää softa jolla homman saisi luotettavasti hoidettua. Kyseessä on 3.5" :n\nYksi vaihtoehtohan on antaa lekaa mutta 200 ja 160 GB:n levyillä varmaankin\nolisi vielä käyttöä.\nLaitealue / Tableteista kysymys [RATKAISTU]\n« : 16.01.13 - klo:13.06 »\nTuli tarve tabletille ja kysyn täältä että onko kellään kokemusta Acer Iconia W510 koneesta,\nvoisiko siihen laittaa Ubuntun.\nJa olisiko täällä kenelläkään vaihtoehtoa, tabletti se kuitenkin kuulemma pitäisi olla ;-)\niPAD jää pois vaihtoehdoista koska olen kuullut että esim. tulostimen kanssa on ongelmia ja\nesim. tavallista mokkulaa siihen ei saa, vaihtoehtona kalliimpi malli jossa on se puhelinominaisuus.\nedit: 18.1.2013 Valinta suoritettu, kiitos kommenteista ;-)\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / W8 vs. Unity\n« : 22.12.12 - klo:12.18 »\nOnko kukaan vertaillut W8 :n ja Unity :n ominaisuuksia ja käytettävyyttä.\nOlisi mielenkiintoista kuulla kommentteja\nIloista Joulua kaikille lukijoille\nMuut käyttöjärjestelmät ja Linux-jakelut / EFI-osion poistaminen [RATKAISTU]\n« : 10.11.12 - klo:01.46 »\nMikä tarkoitus on EFI-osiolla, kyseessä on uuteen läppäriin asennettu Win8\nMitä tapahtuu jos sen poistaa, kun luulen että se estää Ubuntun asentamisen W8:n rinnalle.\nPalautusosio löytyy myös ja Asuksen varmuuskopioinnilla on tehty 4:n DVD paketti jolla ilmeisesti saa\nläppärin alkutilaan tehdasasetuksille.\nSyy miksi kyselen tällaista on se että tähän asti olen kaikki koneet itse kasannut mutta nyt on ensimmäinen valmiina ostettu kappale, ja toiseksi en ole ollut työelämässä yhdeksään vuoteen joten viimeinen windows versio jonka kanssa olen joutunut tekemisiin oli XP, näissä uudemmissa on jo ihan erilainen filosofia koko systeemille.\nKyllähän tämä W8 toimii, mutta siinä on minun mielestäni menty liikaa siihen suuntaan että mitään ei oikein voi tehdä ilman että mikkisofta on jollain tavalla kuvioissa mukana.\nLinuxien kanssa olen nyt aktiivisti toiminut n. 2 vuotta ja olen siihen tykästynyt enemmän kuin mikkisoftaan ;-)\nNyt kyselisin tietoa miten olisi helpointa toimia niin että W8 olisi toisena käyttiksenä Ubuntun rinnalla lähinnä siitä syystä että on muutamia ohjelmistoja ja laitteita jotka ei yksinkertaisesti toimi muussa kuin wintoosassa.


Chalien enkelit • Arvostelu | Film-O-Holic.com\nEtusivu › Kotikatsomo › Chalien enkelit\nChalien enkelit kotikatsomo\nSarka Hantula • 01.01.2001\nWhip That Hair, Angel!\nKuten kaikki ikäiseni 70-luvun pikkutytöt olin Charlien enkeli -fani. Erityisesti palvoin heidän enkelinkiharoitaan. Juonesta en paljon ymmärtänyt, mutta kovasti siinä touhuttiin ja saatiin roistoja kiikkiin. Huomattavasti vetävämpi roolimalli kuin Pieni talo preerialla -sarjan naiset.\nTelevisiosarja Charlien enkelit (1976-1981) on kulttikamaa. Kolme seksipommia, jotka ratkoivat rikoksia tuntemattomana pysyttelevän liikemiehen Charlien toimeksiannosta, ovat olleet esikuvina uudenlaiselle naissupersankarille. Eikö ole silkkaa hulluutta tuoda tällainen popkulttuurin ikoni 2000-luvulle elokuvan muodossa?\nTotta kai on, mutta Charlien enkelit -elokuva suoriutuu mahdottomasta tehtävästä yllättävän hyvin: on jotain vanhaa, jotain uutta, jotain lainattua ja jotain sinistä. Tuttua ovat tv-sarjaa mukailevat grafiikat, räjähtävä tyttöenergia, seksiä tihkuvat vetimet ja Charlien hellyttävä kaiutin, jonka kautta Enkelit saavat ohjeensa. Muut ainekset löytyvät parodiasta, metafiktiosta ja lajityyppien sekoittamisesta.\nCharlien enkelit ironisoi jopa itseään filmiteollisuuden tuotteena: "Another movie from an old tv-show!", huudahtaa matkustaja, kun lennolla näytetään vanhasta televisiosarjasta tehty elokuva. Myös naisten esineellistäminen on silkkaa parodiaa piukkoja haalareita, anteliaita kaula-aukkoja ja hidastettuja hiustenheilautuksia myöten. Enkeleiksi on valittu tämän hetken kuumimpia naisnäyttelijöitä: Cameron Diaz, Drew Barrymore ja Lucy Liu - mainioita komedienneja kaikki.\nNaisten supersankaruus on parodiaa sekin. Heillä on kaikki klassisen miessankarin hyveet: voima, rohkeus, nopeat refleksit, looginen päättelykyky, tekninen osaaminen ja sarkasmi. Mikään sukupuoliroolien kyseenalaistaja elokuva ei ylilyöntiensä takia ole. Miehet ovat Enkeleissä lähes poikkeuksetta pateettisia nynnyjä, mutta tämä on vain modernia prinsessaleikkiä: hetkellistä valta-aseman haltuunottoa ja sillä leikittelyä. Nahka-asuinen dominatrix voi yhtäkkiä muuttaa taktiikkaansa napsauttamalla jalkansa Betty Boop -asentoon.\nHauskaa Charlien enkeleissä on intertekstuaalisuus. Elokuva on täynnä viittauksia toisiin elokuviin, televisiosarjoihin ja populaarikulttuuriin ylipäätään. Alkukohtaus on puhdasta James Bondia, Dylan-enkeli (Barrymore) häipyy taisteluareenalta Michael Jacksonin kuukävelyllä ja Enkeleiden yhdyshenkilöä Bosleyta näyttelevä Bill Murray, vanha Ghostbuster, juo drinkkiä kummituksen muotoisesta lasista.\nSiihen nähden, että tappelevat tytöt alkavat olla televisiossa ja elokuvassa jo klisee, Charlien enkelit onnistuu luomaan aivan omanlaisensa kirpeän toimintakoktailin. Siinä on aineksia sarjakuvista, tietokonepeleistä, musiikkivideoista ja mainoksista sekä aimo loraus komiikkaa. Elokuvan musiikkivalinnoille täytyy tosin nyrpistellä. Sekalaisten enkeliaiheisten biisien ymppääminen elokuvaan tuntuu väkinäiseltä ja tekee levottoman vaikutelman, kun kuvallisessa toiminnassakin on jo sulattelemista.\nCharlien enkelit asettuu kategoriaan Katsomisen arvoista viihdettä, vaikkapa vain sen takia, että tästä interfiktiivisestä elokuvassa selviää Se Suuri Salaisuus eli Charlien henkilöllisyys. Jo tv-sarjassa Charlieta esitti John Forsythe, jota tosin ei mainittu edes lopputeksteissä. Nykykatsojalle Charlie ei ole enää mysteerimies, sillä tämän kasvottoman hyväntekijän tunnistaa äänestä Dynastian öljymiljardööri Blake Carringtoniksi!\nks. ensi-illat: - Post-matrixlainen kung fu -komedia - Digitaalienkelit


Ensitreffit alttarilla -Jussista isä! Kertoi ilouutisesta Instagramissa | Anna.fi\nEnsitreffit alttarilla -sarjan Jussi nähtiin ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella. Kuvituskuva.\nEnsitreffit alttarilla -sarjan Jussi ja hänen nykyinen puolisonsa ovat saaneet perheenlisäystä. Jussi kertoi vauvauutisesta Instagram-tilillään.\nEnsitreffit alttarilla -sarjan ensimmäiselle kaudelle osallistuneesta Jussi Suomilammista on tullut isä. Jussi kertoi ilouutisesta omalla Instagram-tilillään.\nHellyttävässä kuvassa Jussin ja hänen puolisonsa yhden viikon ikäinen pienokainen poseeraa sitterissä.\n”Katse eteen ja suupielet ylöspäin <3”, Jussi kirjoittaa päivityksessään.\nLausahduksen perään Jussi on lisännyt liudan hauskoja hashtageja, kuten #babypätkis, #1vk ja #easyliving.\nAnna uutisoi Jussin ja hänen puolisonsa odotuksesta elokuussa. Tulevat vanhemmat latasivat tuolloin Jussin Instagram-tilille herkän yhteiskuvan. Aistikkaassa potretissa pariskunta poseeraa toisiinsa rakastavasti nojaten.\nSoon… 👪❤ 📸@susannakaroliinak #babypätkis #pöhköjatosipöhkö\nA post shared by Jussi (@sumijussi) on Aug 5, 2019 at 1:03am PDT\nEnsitreffit alttarilla -sarjan Pia ja Jussi paljastivat kumpikin ihanan yllätyksen – kuvissa vihkisormus ja vauvavatsa!\nLiisa Aartovaara / 2.12.2020 klo 18:57\nMiksi nämä miehet,jotka ovat omasta mielestään loistavia, eivät ottaneet Miss Universumia ohjelman ulkopuolelta ? Tosiasiassa nämä miehet ovat törkeitä, jotka eivät ole saaneet omilla taidoillaan naista.


Millionaria - Kasinobonukset\nPäivittäinen cashback, Maltan pelilisenssi\nKäännös osittain heikkoa\nMillionaria on yksi vuoden 2022 uutuuskasinoista. Sivusto on pikakasino eli sillä pelatakseen ei tarvitse rekisteröityä. Riittää, kun asiakas tunnistautuu verkkopankkitunnuksillaa ja tekee talletuksen Trustlylla. Sen pelivalikoimassa on monipuolisesti erilaisia kasinopelejä. Tällä sivustolla keskitytäänkin vain kasinopeleihin eli muunlaista uhkapelaamista, kuten vedonlyöntiä, ei löydy täältä.\nMillionaria on N1 Interactive Ltd:n hallinnoima, Maltan pelilisenssin alla kasinopelejä tarjoava sivusto. Sivusto tarjoaa hyvän pelivalikoiman ohessa myös erilaisia turnauksia. Tällä siistillä ja selkeällä kasinolla on helppo asioida millä tahansa laitteella. Katsotaan vielä tarkemmin, mitä tämä uusi pikakasino pitää sisällään.\nMillionarian pelivalmistajien luettelo on vakuuttava. Pelivalmistajia on paljon laidasta laitaan ja mukana on sekä suuria että pienempiäkin tekijöitä. Tällaisella pelivalmistajien luettelolla on saatu aikaan monipuolinen pelivalikoima, josta löytyy tekemistä jokaiselle. Pelivalmistajista mukana ovat esimerkiksi Play’n GO, Microgaming, Pragmatic Play ja Yggdrasil.\nKolikkopelit on odotetusti Millionarian laajin pelivalikoima. Slotteja nimittäin pelataan yleisesti eniten kaikista kasinopeleistä ja tästä syystä juuri niitä löytyykin kasinoilta yleensä hyvin paljon. Millionarialta löytyy sekä kaikkein suosituimpia kolikkopelejä että uutuuksia.\nKasinolla pääsee pelaamaan myös klassisia pöytäpelejä. Pelattavissa on erilaisia variaatioita esim. blackjackista, ruletista ja pokerista. Pöytäpelejä on otettu mukaan hyvä määrä eli tekemistä löytyy tälläkin saralla.\nLivekasino tarjoaa myös erilaisia blackjackeja, ruletteja jne, mutta näiden erona on se, että niitä pelataan oikean pelinjakajan seurassa. Peli välitetään pelaajalle videokuvan välityksellä. Pelinjakaja hoitaa pelin kulkua ja julistaa lopuksi pelin voitot. Livepelien aikana on mahdollista kommunikoida jakajan kanssa chat-ikkunan välityksellä.\nJackpot-pelit tarjoavat toivoa suurempiin potteihin ja tällaisia pelejä onkin melko kirjava joukko. Mukana on pelejä, kuten Fortune Reels: Hold the Jackpot, 10 001 Nights ja Age of the Gods.\nMillionarialla on asiakkaitaan varten muutamia bonuksia, joita myönnetään asiakkaan talletuksen yhteydessä. Näistä voi lukea lisää Millionarian Bonusehdot-sivulta, jonka linkki löytyy sivuston alalaidasta. Luettavissa on myös kasinon yleiset bonusehdot, jotka on hyvä lukaista läpi.\nMillionaria tarjoaa kaikille asiakkailleen päivittäisen cashbackin, jolla voikin mukavasti saada jopa 20 prosenttia takaisin edellispäivän talletuksista. Käteispalautuksen täydet ehdot ovat luettavissa Millionarian kampanjasivulta.\nKasino järjestää asiakkailleen turnauksia. Kaikki ajankohtaiset turnaukset voi tarkistaa Millionarian Turnaukset-sivulta.\nMillionaria tarjoaa mobiililaitteillaan pelaaville asiakkailleen mahdollisuuden pelata joko suoraan mobiililaitteen nettiselaimella tai mobiilisovelluksella. Millionaria sovellus ladataan suoraan Millionarian päävalikosta, jonka jälkeen se voidaan asentaa laitteelle.\nMobiilisovelluksen ohella myös mobiilisivusto on aivan käypä tapa pelata sivustolla. Mobiilissa pääsee tekemään kaikkea sitä samaa, mitä sivuston tietokoneversiokin tarjoaa. Pelien selaaminen, tallettaminen ja muut toiminnot onnistuvat helposti mobiilisivustonkin kautta.\nMillionarialla on hallussaan Maltan pelilisenssi. Maltan peliviranomaiset pitävätkin huolta siitä, että sivusto noudattaa sen asettamia sääntöjä sekä lakeja tarjotessaan uhkapelipalveluja asiakkailleen. Siispä lain noudattamisesta pidetään Millionarialla hyvää huolta.\nMyös maksut hoituvat turvallisesti, sillä talletukset ja kotiutukset hoituvat maksunvälittäjä Trustlyn välityksellä. Talletukset siirtyvät pelaajan pelitilille välittömästi ja sama koskee myös kotiutuksia. Millionaria ei peri rahansiirroista palvelumaksuja. Kasinon minimitalletussumma on 20 euroa ja minimikotiutussumma 30 euroa.\nMillionarian asiakaspalvelu palvelee live-chatin välityksellä. Mikäli asiakaspalvelija ei ole paikalla sillä hetkellä, kun otat chatin kautta yhteyttä, asiakaspalvelu palaa asiaan sähköpostitse. Viestin voi lähettää myös kasinolta löytyvän yhteydenottolomakkeen kautta. Lomake löytyy Tuki-sivulta.\nMillionarialla on hyvä idea teeman suhteen ja se huokuukin tyylikästä miljonääritunnelmaa. Kasinolle valitut tummansinisen ja kullan värisävyt sopivat hyvin sivuston teemaan. Sivustolta myös löytyy runsaasti tekemistä moneen eri makuun, joka on tietysti yksi tärkeimmistä asioista millä tahansa nettikasinolla.\nSivuston pelivalikoima on melko runsas, sillä mukana on pitkä lista eri pelivalmistajia. Mukana olevien pelivalmistajien pelit muodostavat laajan valikoiman, josta löytyy tekemistä niin kolikkopeleistä pitäville, livepelien tai pöytäpelien ystäville taikka turnauksia etsiville.\nVaikka sivustolla onkin paljon hyviä puolia, pienen miinuspisteen joudumme antamaan siitä, että sivuston käännös ei ole aivan täydellinen. Pieniä virheitä löytyy, mutta toivon mukaan nämä saadaan vielä tulevaisuudessa korjattua. Suomen lisäksi sivustoa voi käyttää englanniksi, saksaksi, norjaksi, ranskaksi ja italiaksi.\nMuutoin kyseessä on kaikinpuolin näppärä sivusto ja jää pelaajan itsensä päätettäväksi, onko Millionaria se oma valinta.\n1X2 Gaming Amatic Betsoft BGaming Booming Games EGT Elk Studios Endorphina Evolution Gaming Gamomat Microgaming NetEnt Nolimit City NYX Play'n GO Playson Playtech Pragmatic Play Push Gaming Quickspin Red Tiger Relax Gaming Swintt Thunderkick TrueLab Wazdan Yggdrasil\nAstropay EcoPayz Flexepin iDebit Interac JCB Mastercard Neosurf Neteller Pankkisiirto Paysafecard Siru Mobile Skrill Sofort Trustly (verkkopankki) Visa


Miten luodaElance profiili - Tips for you - Tipsed.Com\nElance on sivusto, jossa freelancereita ja yritykset voivat liittää.Yritykset etsivät freelance työntekijät voivat lähettää projekteja ja saada tarjouksia.Freelancereita aloilla suunnittelu, ohjelmointi, Web design, kirjoittaminen, konsultointi, myynti, markkinointi ja muut kentät voivat rekisteröityä Elance ja tarjouksen hankkeisiin tarjoamia yritykset ympäri maailmaa.Ymmärtäminen miten luoda Elance profiili on ensimmäinen askel onnistuneen freelance ura.\nAseta Elance verkkosivuilla ja klikkaa "Kirjaudu sisään tai Rekisteröidy" -linkkiä (katso Resources alla).Vuonna ponnahdusvalikosta, varmista, että "minulla ei ole Elance tili" on valittuna ja syötä sähköpostiosoitteesi niille varattuihin kenttiin.Klikkaa "Jatka" tarkistettuaan sähköpostiosoitteesi.\nValitse "Haluan löytää työtä Elance" vaihtoehto ja klikkaa "Jatka" -painiketta.Valitse suunnitelma;Vaihtoehdot ovat "yksilö" tai "business."Useimmat freelance kirjailijoita tulee luoda yksilöllinen profiili.\nVertaa kaksi tarkastellaan\nvaihtoehtoja, "Basic" ja "Yksittäiset.""Basic" on ilmainen ja "Yksittäiset" tulee nimellinen kuukausimaksu.On parasta aloittaa kanssa perus tilin saada tuntumaa sivuston ennen sitoutumalla toistuva kuukausimaksu.Klikkaa "Jatka".\nAnna tilitiedot, kuten haluamasi käyttäjätunnus, salasana, osoite ja yhteystiedot.Klikkaa "Join Elance."\nLuo mainoslause sisällyttää profiiliisi.Anna 5 avainsanat, joilla on tyypin freelance-töitä, että annat.\nAnna lyhyt kuvaus työsi sekä lyhyt elämäkerta "Meistä" -osiossa.Klikkaa "Save Your Profile."\nja läpäistä Elance Admission Test.Sinun täytyy pisteet vähintään 80 prosenttia testi, jotta voidaan hyväksyä osaksi Elance järjestelmään ja viimeistele profiilin.Kun kulkee tentti, sinulla on pääsy jäljellä vaihtoehtoja profiiliisi.\nTäytä Skills, työllisyys, maksuehdot, Yksityiskohtainen Service kuvaus, ja valtakirjojen osa profiilin ohitettuaan tentti.Olet nyt perustaneet täydellinen Elance profiilin.\nOta aikaa lukea läpi kaikki tiedot sisältyvät Tentti Lukusuunnitelma.Saat hyviä ideoita siitä, miten luoda avainsanoilla ystävällinen profiilin.\nÄlä kiirehdi läpi tämän prosessin, koska profiilisi on ansioluettelosi;potentiaalisille asiakkaille on otettava tämä selvittää, jos olet pätevä työstämään hanketta.


Ag Andrea Longa Marina: läheiset hotellit, valokuvat, osoite, Eurooppa kartta, lähellä, varaus\nAg Andrea Longa Marina (Eurooppa)\nKeskus-Ayios Andreas on helposti saavutettavissasi, sillä matka vie autolla vain 4 minuuttia. Osoitteessa Agios Andreas sijaitseva hotelli on ihanteellinen tukikohta, kun haluat nauttia kaikista kaupuLue lisäängin antimista, viivyitpä sitten vain muutaman päivän tai kauemmin. Hotelli (Ayios Andreas) on budjetti-tyylinen ja tasoltaan se kuuluu kaksi tähteä-kategoriaan. Hotelli tarjoaa erilaisia palveluja, joihin kuuluvat mm. n.a..Piilota teksti\nHotellin sijaintina on Agios Andreas, pohjoinen-Ayios Andreas. Matka autolla kaupungin keskustaan vie vain 4 minuuttia.Aggelos Hotel-hotellissa on 13 huonetta. Huoneiden hinnat alkavat summasta 45 eurLue lisääoa, mutta voit tehdä huonevalintasi kaikkien eri kategorioiden välillä Room-tyypistä huonetyyppiin Room. Budjetti-tyylinen Aggelos Hotel kuuluu kaksi tähteä-kategoriaan, ja se on varustettu kaikilla mukavuuksilla: n.a..Piilota teksti\nKeskus-Longa on helposti saavutettavissasi, sillä matka vie autolla vain 4 minuuttia. Osoitteessa Logga sijaitseva hotelli on ihanteellinen tukikohta, kun haluat nauttia kaikista kaupungin antimista, Lue lisääviivyitpä sitten vain muutaman päivän tai kauemmin. Kaksi tähteä -kategoriaan kuuluvan budjetti-tyylisen hotellin sijaintina on Longa. Hotelli tarjoaa käyttöösi useita eri palveluja, joihin kuuluvat mm. n.a. . Hotellissa on 15 huonetta tyypistä Room kategoriaan Room. Logga Beach -hotellin edullisin huonehinta on 37 euroa.Piilota teksti\nHotelli (Vounaria) on budjetti-tyylinen ja tasoltaan se kuuluu kolme tähteä-kategoriaan. Hotelli tarjoaa erilaisia palveluja, joihin kuuluvat mm. n.a..16 huoneella varustetun Colonides Beach Hotel-hotLue lisääellin huoneiden lähtöhinta on 55 euroa, ja voit valita kaikista eri huonekategorioista (Room-Room).Keskus-Vounaria on helposti saavutettavissasi, sillä matka vie jalan vain 12 minuuttia. Osoitteessa sijaitseva hotelli on ihanteellinen tukikohta, kun haluat nauttia kaikista kaupungin antimista, viivyitpä sitten vain muutaman päivän tai kauemmin. Piilota teksti\nEtäisyys keskustasta jalan on 8 minuuttia, ja hotellin sijainti on Chranoi, koillis-Khranoi, mikä sopii loistavasti kaupungin ja sen ympäristön tutkimiseen.Budjetti-tyylinen Theoxenia Hotel ApartmentsLue lisää-hotelli on varustettu kaikilla mukavuuksilla, joihin kuuluvat esimerkiksi: n.a..13 huoneella varustetun Theoxenia Hotel Apartments-hotellin huoneiden lähtöhinta on 48 euroa, ja voit valita kaikista eri huonekategorioista (Room-Room).Piilota teksti


Luminous Finland 100 valoteossarja starttaa näyttävästi Olavinlinnasta - Etelä-Savo – Saimaan Maakunta\nSuomi 100 itsenäisyys viikon aikana toteutuva Luminous Finland 100 valoteossarja\nkäynnistyy 28.11. Olavinlinnasta Savonlinnasta. Keskellä Kyrönsalmea kohoava\nOlavinlinna on ansaitusta osa mittavan kokoista Luminous kokonaisuutta.\nOlavinlinnan valotaideteoksen erikoisuutena ovat linnan muuriin projisoitavat sinivalkoiset\ntiilimäiset muodot ja linnan kolmesta tornista hehkuvat valot. Myös linnan edustalla oleva\nTallisaari valaistaan osaksi Olavinlinnan valoteosta. Äänisuunnittelija Heikki Savolaisen\nsäveltämä rauhallinen äänimaisema täydentää teoskokonaisuutta.\n- Olavinlinna valikoitui osaksi Luminousta maantieteellisistä ja historiallisista lähtökohdista.\nLinnoitus sijaitsee itäisessä Suomessa ja sen historia ulottuu pidemmälle kuin sadan\nvuoden päähän. Vuosisatojen aikana jyhkeä linna on ollut merkittävä puolustuslinnake niin\nidän kuin lännen rajan turvaamisessa. Tämä on hieno startti itsenäisyys viikon juhlinnalle.\nOlen tästä toteutuksesta hyvin innoissani. Tämän kokoista valotaideteosta Olavinlinnan\nmuureihin ei ole milloinkaan toteutettu, kertoo valotaiteilija Kari Kola teoksestaan.\nLuminous Finland 100 Olavinlinnan valoteos syttyy 28.11. klo 16 ja sammuu 29.11. klo 24.\nLinnan muurien projisoinnit on koettavissa tapahtumapäivinä klo 16 - 24 välisenä aikana.\nLisätietoja ja haastattelypyynnöt:\ntuottaja Minna Valonen\n+358 50 3864280\nLuminous Finland 100 -sivut: Luminous Finland 100\nSuomi 100 -sivut Suomi 100 / Luminous\nLuminous facebook -sivut: Luminous Finland 100\nSuomen suurta vuotta juhlitaan yhdessä, koko Suomessa\nLuminous Finland 100 valoteossarja on osa Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlavuoden ohjelmaa vuonna2017. Luminous kokonaisuuden avajaisteos toteutettiin 31.12.2016 Töölönlahdelle Helsinkiin ja se oli samalla osa Suomi 100 juhlavuoden avajaisia.