Pohjois-Savon Leader-ryhmien ja ELY-keskuksen maaseutulehti 2017 by HighwaySavo - Issuu\nPohjois-Savon Leader-ryhmien ja ELY-keskuksen maaseutulehti 2017\nMuikun meininki vetää puoleensa – aikuisiakin PARHAITEN PIILOSSA OLEVA SALAISUUS maakuntajohtaja Marko Korhonen\nKAIKKI ALKAA KIITOKSESTA kulttuurin sekatyömies Antti Heikkinen\nVastuullista ruokaa PohjoisSavosta\nGreen Care: Luonto sisätiloihin\nDesignia Savosta Japaniin\n- Ruoka ja matkailu 4\t6\t7\t8\t9\t10\t12\nVastuullista ruokaa Pohjois-Savosta Reko-ringit aloittivat Ylä-Savossa Green Care: Lumohukka tuo luonnon sisätiloihin Matkailua ja käsityökursseja Airakselassa Matkailu- ja palveluntarjonta laajentui Lapinlahdella Seikkailua Leppävirralla Kansallispuistossa palveluita matkailijoille\n- Ihmiset ja hyvinvointi 13\t16\nSirkus Muikun meininki vetää puoleensa – aikuisiakin\nKyläradiotoiminta alkoi Ylä-Savossa\nPienet kunnat digitalisaation edelläkävijöinä Pohjois-Savossa\nSaisiko olla, halutuimman maakunnan ainekset, maakuntajohtaja Marko Korhonen\n- Monipuolinen yrittäjyys 20\t22\t23\nSavosta designia maailmalle 4H-yhdistykset työllistävät nuoria Kaikki alkaa kiitoksesta, kulttuurin sekatyömies Antti Heikkinen\n24\t26\t28\t29\nMarjoja lähikouluihin ja -keittiöihin uusiutuvalla energialla\nBiotalouden headhunteriksi? Automaatioratkaisuja globaaleille yrityksille Työtä ja lähipalveluita osuuskunnasta\nPetteri Tikkasen sarjakuva: Ruoan perässä\nmyös verkossa. www.issuu.com/\nMahdollisuuksien maaseutu -viestintähanke Pohjois-Savossa (HighwaySavo)\nUlkoasu ja taitto: Sanna Tarvainen Creative Kannen kuva:\nGrano Oy, Kuopio\nRajattomien mahdollisuuksien maaseutu\nSavon ruoka on maailman gurmeeta Pohjois-Savon maaseudun kehittämissuunnitelma 2014-2020 Tavoitteena on mm. Johtava asema valtakunnallisessa maidon- ja naudanlihan tuotannossa sekä marjantuotannossa Lisätä tuottajien osaamista ja investointihalukkuutta maataloudessa Vahvistaa monipuolista yrittäjyyttä maaseudulla Taata runsaat metsävarat ja kasvattaa bioenergiaan perustuvaa liiketoimintaa Lisätä hyvinvointia ja asumisviihtyvyyttä maaseudulla\nMaaseutuparlamentti Leppävirralla 1.-3.9.2017 Tutustu: www.maaseutuparlamentti.fi\nKun nykyistä maaseutuohjelman rahoituskautta valmisteltiin, tavoitteet asetettiin aiempaa kunnianhimoisimmiksi. Tausta-ajatuksena oli ponnistaa puhtaista ja erittäin laadukkaista raaka-aineista kohti makujen maailmaa. Alkutuotannon saralla olemme olleet tunnettuja jo pitkään huippulaatuisista marjoista sekä maidosta. Muun muassa näillä osa-alueilla tuotamme elintarvikkeita huomattavasti yli oman tarpeemme, ja tämä pohja luo meille edelleen kasvun varaa. Haluamme nostaa ruokatuotannon koko ketjun sille kuuluvaan asemaansa. Kunnianhimon tasoa kuvaa ohjelman vision alku: ”vuonna 2020 PohjoisSavo on valtakunnallisesti ja kansainvälisesti tunnettu ruokamaakunta. Ruoan tuotanto ja jalostus on ekotehokasta.” Kansainväliselle tasolle pääseminen vaatii laaja-alaista osaamista läpi koko elintarvikeketjun ravintolan pöytään saakka. Osaamisen ja yrittäjyyden tulee olla jatkuvaa ja kehittyvää. Meillä ei ole varaa jäädä makaamaan paikoilleen ja tyytyä hyviin lähtökohtiimme. Yhä voimallisemmin maailmalla esiin nousevat ruoan turvallisuus ja jäljitettävyys. Meillä on näissäkin asioissa vahva perusta ja pystymme käyttämään niitä kilpailuvalttina kansainvälisessä kilpailussa. Lisäksi alueellamme liha ja maito tuotetaan ekologisesti kestävällä tavalla luonnonkauniissa ympäristössä. Elementit menestymisellemme ovat erinomaiset. Meidän tulee edelleen kehittää vahvoihin lähtökohtiin perustuvaa elintarviketuotantoamme. Kun tähtäimeksi asetetaan aiempaa kovempi lisäarvo ja kansainväliselle tasolle hiotut tuotteet, vision tavoitteet alkavat realisoitua. Tavoitevuoteen on vielä kolme vuotta aikaa. Olemme lähteneet liikkeelle vauhdikkaasti oikeaan suuntaan. Kärkiesimerkkinä on Kuopion alueen saama tunnustus eurooppalaisena gastronomisena alueena vuonna 2020. Näytetään maailmalle, että Savon ruoka on maailman gurmeeta!\nJuha Kaipiainen Pohjois-Savon ELY-keskuksen maaseutuyksikön päällikkö\nKuva: Anna Laukkanen\n- Ruoka ja matkailu -\nKansanedustaja Sari Essayah vieraili Katri Stroheckerin tilalla Pohjois-Savon Leaderryhmien ja kansanedustajien yhteisessä tapaamisessa.\nNäyttäisi siltä, että antibiootiton liha on yksi vastaus kannattavuuteen. Mukaan mahtuu lisää tuottajia.\nVASTUULLISTA RUOKAA POHJOIS-SAVOSTA Finn Angus Osuuskunta tuottaa ensimmäisenä Suomessa antibiootitonta naudanlihaa. Vastuullisesti tuotetusta lihasta on tulossa vientituote, sillä osuuskunta on solminut sopimuksen kansainvälisen lihatalon Pan Nordic Meat Oy:n kanssa. Antibiootittomat valmisteet ovat nousemassa globaaliksi ruokatrendiksi.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuvat: Akseli Muraja\nViime aikoina olemme saaneet seurata ruokakohuja toisensa\nperään. Maailmalla ruokaa tuotetaan erilaisin säädöksin kuin Suomessa ja jopa asetuksista ja määräyksistä piittaamatta. Samaan aikaan suomalainen ruoantuotanto puolestaan kamppailee kannatuskriisissä tiukkojen määräysten alla. Suomalaista ruokaa ei ole nähty kohulistoilla – kiitos tiukkojen määräysten. Suomen ruokapoliittisessa selonteossa (2017) todetaan, että ruoantuotannon vahvuuksiamme ovat eläinten hyvinvointiin liittyvä osaaminen sekä eläintautien ja lääkkeiden käytön hallinta, erityisesti antibioottien vähäinen käyttö. Ilman antibiootteja tuotetut valmisteet ovat selonteon (2017) mukaan nousevia ruokatrendejä, joiden ympärille on mahdollista rakentaa tuotebrändejä.\nAntibiootitonta naudanlihaa Finn Angus Osuuskunta on yksi esimerkki siitä, mitä pitkä-\njänteisellä maaseuturahaston tuella voidaan saada aikaan. Se on Suomessa ensimmäinen, joka markkinoi naudanlihaa täysin antibiootittomasti. Suomalaisen anguspihvilihatuotannon kehittäjä, leppävirtalainen Katri Strohecker kertoo, että usko vahvaan lihabrändiin ja antibiootittomaan lihaan heräsi jo kymmenisen vuotta sitten. -Jo vuosia sitten oli nähtävissä, että antibiootittoman lihan kysyntä tulee kasvamaan maailman lihamarkkinoilla. Hain tietoja vahvasti brändätystä anguspihvilihasta USA:ssa ja ajattelin, että syöntilaatuun perustuva pihvilihabrändi meiltä puuttuu Suomesta. Vihdoin olemme siinä pisteessä, että tuotamme antibiootitta kasvatettua anguspihvilihaa hyvää syöntilaatua arvostaville kuluttajille, kertoo Korkealaatuista Angus-pihvilihaa Suomesta -hankkeen projektipäällikkö ja itsekin lihantuottajana toimiva Strohecker.\nketta, jonka tavoitteena on lisätä Aberdeen Angus -rodun tunnettavuutta suomalaisilla lihamarkkinoilla, parantaa jäseniensä ammattitaitoa ja luoda jäsenilleen kestävän kehityksen mahdollisuudet suomalaisessa naudanlihantuotannossa. -Tuottajamme ovat erittäin sitoutuneita ja he ovat sijoittaneet niin osuuskuntaan kuin hankkeeseen. Haluamme yhdessä parantaa pihvilihatilojen ja koko pihvilihaketjun taloudellista tilannetta. Näyttäisi siltä, että antibiootiton liha on yksi vastaus kannattavuuteen. Ihmiset haluavat entistä tarkemmin tietää, miten ja missä liha on tuotettu, Strohecker jatkaa.\nYmpäristövastuullista tuotantoa Tuottajien omistama osuuskunta tuottaa lihaa ympäristövastuullisesti ja kestävän kehityksen mukaisesti.\nVaikka maataloudesta syntyy päästöjä, on lehmien laiduntamisella myös suotuisia vaikutuksia luonnon monimuotoisuuteen. -Vastuu ympäristöstä tarkoittaa tuotannossamme esimerkiksi sitä, että lehmät laiduntavat luonnonniityillä. Ne tekevät näin työtä luonnon monimuotoisuuden edistämiseksi. Esimerkiksi lintulajisto ja perhoset ovat vuosien varrella lisääntyneet ja maisema siistiytynyt siitä, kun aloitimme toimintamme, Strohecker kertoo. -Maaseudun perinnemaisemat pysyvät yllä lehmiemme toimesta. Maidontuotannossa lehmät syövät nurmea, joten ne eivät samanlaista maisemointityötä edes pysty tekemään, Strohecker selventää.\nFinn Angus Osuuskunta jalostaa ja tuottaa Aberdeen Angus-rodun karjaa. Maaseuturahasto on rahoittanut osuuskunnan han-\nRingit toimivat Iisalmessa, Lapinlahdella, Kiuruvedellä, Kuopiossa ja Siilinjärvellä.\nREKO-ringit aloittivat Ylä-Savossa Ylä-Savossa on toimintansa aloittanut kolme REKO-lähiruokarengasta\nIisalmessa, Lapinlahdella ja Kiuruvedellä. Lähialueen tuottajat myyvät tuotteitaan ilman välikäsiä suoraan asiakkaille. Myynnissä on muun muassa kasviksia, munia, lihaa, kalaa ja marjoja. Lisäksi myynnissä on kausituotteita kuten sieniä. REKO lähiruokatoimintamallin tiedotushanke Ylä-Savon alueella -hankkeen myötä perustettiin uudet lähiruokarenkaat Lapinlahdelle ja Kiuruvedelle. Hanke on ProAgrian hallinnoima ja sitä rahoitetaan Ylä-Savon Veturista. https://pohjois-savo.maajakotitalousnaiset.fi/palvelut/hankkeet\nGourmet-luokan vientituote Ruokapoliittisen selonteon (2017) visiossa Suomi on vahva kor-\nkealaatuisten ja turvallisten elintarvikkeiden ja elintarvikeosaamisen vientimaa vuonna 2030. Ruokaviennissä vahvuutena nähdään puhtaus, turvallisuus ja jäljitettävyys. Suomi tavoittelee ruokaviennin kaksinkertaistamista 1,5 miljardista vuoteen 2020 mennessä erityisesti Food from Finland-kasvuohjelman avulla. Kasvavaa kysyntää antibiootittomalle naudanlihalle löytyy myös maailmanmarkkinoita myöten. Finn Angus Osuuskunta sekä laadukkaan lihan markkinointiin erikoistunut Pan Nordic Meat Oy (PNM) solmivat yhteistyösopimuksen, jonka tavoitteena on avata kansainväliset vientimarkkinat suomalaiselle anguspihvilihalle.\nPuhdasta ruokaa pidetään suuressa arvossa, ja laadusta ollaan yhä valmiimpia myös maksamaan.\n-Haluamme tarjota kuluttajille parasta mahdollista suomalaista pihvilihaa. Myyntivalttina toimivat lihan puhtaus ja turvallisuus. Puhdasta ruokaa pidetään suuressa arvossa, ja laadusta ollaan yhä valmiimpia myös maksamaan, kertoo Strohecker. Kestävän kehityksen mukaisesti tuotettuun lihaan liittyy myös naudanruhon hyödyntäminen maksimaalisesti. Kun koko ruho saadaan tuotteistettua järkevästi, se näkyy myös tuottajan saamassa korvauksessa. Yhteistyön kautta Finn Angus Osuuskunta ja PNM aikovat lähivuosina ainakin viisinkertaistaa ketjun yhteisen anguspihvilihan vuosituotannon, joka on nykyisin reilut 500 nuorta nautaa. -Yhteistyö on alkanut lupaavasti, sillä suurin osa tulevan syksyn teuraista on jo myyty eteenpäin. Lisäämme nykyisillä tiloillamme tuotantoa ja mukaan osuuskuntaamme mahtuu lisää tuottajia. Eläinten hyvinvointi ja lajinmukaiset elinolosuhteet ovat kaikkein tärkeintä, niistä emme tingi, Finn Angus Osuuskunnan toimitusjohtaja Juha Alatalo linjaa.\nwww.finnangus.fi Korkealaatuista Angus-pihvilihaa Suomesta -hanke ja sitä edeltänyt esiselvityshanke on rahoitettu maaseuturahastosta Pohjois-Savon ELY-keskuksen kautta. Valtioneuvoston selonteko ruokapolitiikasta 9.2.2017 www.mmm.fi/ruoka2030 Food from Finland www.exportfinland.fi/food-from-finland Arctic food from Finland www.arcticfoodfromfinland.fi/fi\nSatoaruokafestivaali järjestetään Kuopiossa.\nKuopiosta European Region of Gastronomy vuonna 2020 -Olen todella iloinen, että jury suosittelee Kuopion aluetta tunnustuksen saajaksi. Pitkäjän-\nteinen työ ruokamaakunnan hyväksi on tuottanut tulosta. Meillä on mahtava luonto ja puhtaat raaka-aineet, joista voimme olla ylpeitä, RuokaSavo-hankkeen projektipäällikkö Ilona Sares iloitsee. European Region of Gastronomy 2020 -tunnustuksen luovutustilaisuus järjestetään 11.10.2017 Brysselissä. RuokaSavo-hankkeessa on kehitetty erilaisia ruokatapahtumia, kuten Kuopiossa järjestettävä Satoa-festivaali. Hanketta hallinnoi ProAgria Pohjois-Savo ja hankkeen rahoittajana toimii Pohjois-Savon Ely-keskus. www.satoa.fi\nKuvat: ProAgria Pohjois-Savo ry / Ruokasavo-hanke\nLumohukka tuo luonnon sisätiloihin Lumohukka Oy tuottaa Green Care -palveluja, jotka hyödyntävät luontoa ja luontoelementtejä myös kaupunki- ja laitosympäristössä. Punaisena lankana on viedä luontoa heille, jotka eivät sinne enää itse kykene menemään. Yritys toimii Vieremältä käsin, mutta kalusto liikkuu ympäri Suomea.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuva: Lumohukka\nHelsingistä Green Care -yrittäjäksi\nLuontokuvaaja ja tuore Green Care -yrittäjä Katja Ronkainen\nRonkainen järjestää ulkona ohjattuja luontokokemuksia myös\non tehnyt kymmenvuotisen uran ministeriössä Helsingissä ennen maallemuuttoaan. Ronkainen ehti hankkia liudan luontoalan koulutuksia, kuten eräoppaan ja viimeisimpänä luontoneuvojan koulutuksen, ennen kuin omasta yrityksestä tuli totta. -Tapasin mieheni ja muutin Vieremälle, saimme lapset ja mietin, mitä alkaisin tehdä. Hoitovapaalla sain pientä sivutuloa luontokuvaamisesta. Haave sen käyttämisestä yritystoiminnassani oli kytenyt mielessä pitkään, mutta kypsyttelyä yrittäjäksi hyppääminen vaati, yrittäjäperheestä lähtöisin oleva Ronkainen kertoo.\nMultimedian avulla luonto sisälle Lumohukka paitsi vie ihmisiä luontoon myös tuo luonnon sisä-\ntiloihin heille, jotka eivät enää pääse luontoon syystä tai toisesta. Palveluja tarjotaan esimerkiksi hoivakoteihin ikäihmisille tai liikuntarajoitteisille ikään katsomatta. Luontokokemus saadaan sisätiloissa aikaan multimediaesityksellä, jossa yhdistetään liikkuvaa kuvaa ja ääntä. Esitykseen voidaan yhdistää myös haju-, maku- ja tuntoaisteja herätteleviä luontoelementtejä. Lumohukka sai ensin Yritys-Veturi rahoitusta, ja tämän jälkeen se haki maaseuturahaston investointitukea videotykin, heijastinkankaan ja kopterikameran hankintaan. -En olisi uskaltanut lähteä ottamaan niin isoja riskejä ilman maaseuturahaston apua. Nyt voin toteuttaa unelmaani muistisairaiden auttamisesta perusteellisemmin. Esimerkiksi teeren kukerrus soitimella voi palauttaa vanhan papan mieleen jotakin arvokasta. Maalla elämänsä viettäneillä muutos sisätiloihin joutuessa on yleensä suurempi kuin kaupungissa, Ronkainen sanoo.\ntyöyhteisöille ja koululaisille.\n-Esimerkiksi Metsämieli-menetelmän avulla ohjaan ryhmiä latautumaan metsästä ja luonnosta. Harjoituksia voi tehdä vaikkapa Espan puistossa. Voin myös ohjata, miten puun kanssa tietoisesti hengittämällä voi tasapainottaa kehoa ja mieltä. Ja se ei ole mitään puunhalausta, jos se mietityttää, Ronkainen nauraa. -Liikun sinne, missä asiakkaat ovat, aluksi Ylä-Savossa ja Kainuussa. Uskon, että tulevaisuus tuo mukanaan yhteistyökumppaneita luontokokemusten järjestämiseen, Ronkainen sanoo.\nLuonnon lumo tervehdyttää Ronkainen tietää kokemuksesta, että luonto tervehdyttää. -Olen elänyt kaupungissa ja aikanaan lähes menettänyt luontoyhteyteni. Nyt olen tehnyt töitä metsässä ja luonnossa, ja kokenut, miten luontokokemus parantaa fyysistä ja psyykkistä hyvinvointia. Luonnon kuvaaminen on ollut keino purkaa stressiä. Haluan auttaa muita vahvistamaan omaa luontoyhteyttään ja levittää sen ilosanomaa, Ronkainen sanoo.\nGreen Carella tarkoitetaan luontoon tukeutuvien menetelmien ammatillista, vastuullista ja tavoitteellista hyödyntämistä hyvinvointipalvelujen tuottamisessa. Hyvinvointia lisäävät vaikutukset syntyvät muun muassa luonnon elvyttävyyden ja kokemuksellisuuden avulla.\nNaisporukat voivat tulla mökille ja kurssille samanaikaisesti.\nMATKAILUA JA KÄSITYÖKURSSEJA AIRAKSELASSA Maaseudulla rakennemurros on tuonut mukanaan maatiloille moninaista toimintaa.\nJorma ja Sari Konttisen luona Kuopion Airakselassa on vanhan piharakennuksen vieressä uusittu navetta, jonka sisältä paljastuu taitopaja. Lypsykarjatila on kokenut muodonmuutoksen, sillä lehmiä ei enää ole. Mökkimatkailussa ja metsäalan töissä on Konttisilla jo pitkät perinteet, mutta käsityöt ovat uusi alan valtaus.\nHaaveesta totta Alatalon Lomamökit on nyt saanut rinnalleen käsityökurssi-\ntoimintaa. Sari on aloittanut kurssien pitämisen keväällä 2017, ja taitopajassa on jo ehtinyt valmistua monenlaisia käsitöitä kuten mattoja, matkahuopia ja pajutöitä. Mikään noviisi hän ei kuitenkaan ole, sillä hän on opettanut kudontaa sekä käsityökeskuksissa että kansalaisopiston kursseilla lähes kolmekymmentä vuotta. Hän on valmistunut nykyisestä Kuopion muotoiluakatemiasta tekstiilipuolen ohjaajaksi. Haave omasta taitopajasta on kytenyt mielessä pitkään. -Olen jo vuonna 1993 paikallislehdessä sanonut, että haaveenani on yhdistää matkailu ja käsityöt. Aiemmin tämä ei olisi ollut mahdollistakaan. Nyt lapset ovat kasvaneet aikuisiksi eikä karjaakaan enää ole, Sari sanoo.\n-Esimerkiksi naisporukat voivat tulla viikonlopuksi mökille rentoutumaan ja käymään joko muutaman tunnin tai parin päivän käsityökurssilla samanaikaisesti. Tarjoamme kokonaisvaltaisen viikonloppupaketin, Sari jatkaa.\nNavetasta taitopajaksi Navettaremontti valmistui joulukuussa 2016. Investointituen\navulla entiseen navettaan remontoitiin käsityökurssitilat, keittiö, wc ja pesutupa kuivaushuoneineen mökkimatkailun tarpeisiin. -Lisäksi navetan päädystä purettiin pois kylmä varastotila ja rakennettiin lämmin halli, jossa mies pystyy huoltamaan traktorit\nja muut koneet. Myös hakekeskus rakennettiin samassa yhteydessä ja sillä lämpiävät sekä taitopaja, halli että asuinrakennus. Meidän toimintaa katsottiin kokonaisuutena: mökkimatkailua, metsätöitä sekä uutta taitopajaa, Sari sanoo. -Emme olisi uskaltaneet lähteä tekemään näin isoa investointia ilman maaseuturahaston tukea. Olemme tehneet remonttia paljolti omin voimin. Ilman tukea ja suurta oman työn osuutta kustannukset olisivat karanneet käsistä, Sari kertoo.\nMökkimatkailua ympäri vuoden Mökkitoimintaa on ollut maatilan ohella jo viisikymmentä\nvuotta. Nykyisellään tilalla on neljä ympäri vuoden käytössä olevaa tasokasta lomamökkiä ja yksi kesäkäytössä oleva vaatimattomampi mökki, jolla on oma asiakaskuntansa. -Mökkitoiminta ja taitopaja työllistävät minut kokopäiväisesti. Jorma tekee metsätöitä talvella ja sahausta keväällä. Kesän sesonkiaikana huollamme yhdessä mökkejä. Hommia riittää molemmille ympäri vuoden, Sari sanoo. Pääasiassa mökkimatkailu on keskittynyt kesälle, mutta talvellakin asiakkaita tulee viikonlopun viettoon. - Suurin osa asiakkaistamme on perheitä ja kaveriporukoita. Jonkin verran on myös yritysasiakkaita, Sari sanoo. Lomarengas on Suomen suurin mökkivälittäjä ja Alatalon Lomamökit ovat myös mukana renkaassa. -Olemme olleet siinä mukana jo pitkään. Meihin voi ottaa suoraan yhteyttä myös nettisivujen kautta. Vaihtelua kävijöissä on vuosittain, Sari kertoo.\navulla entinen navettarakennus remontoitiin täysin.\nMatkailu- ja palveluntarjonta laajentui Lapinlahdella Lapinlahdella toimiva Jokiniemen Matkailu on laajentanut\ntoimintaansa 2000-luvulla kokous- ja juhlapalveluihin, joita ei ollut edellisen sukupolven aikaan. - Maaseuturahoituksen merkitys on siinä, että investoinnit on voitu tehdä nopeammassa aikataulussa, laajempana ja perusteellisemmin. Ehkä joku olisi jäänyt tekemättä, jos ei olisi ollut avustuksia. Pääomavaltaisella alalla kun työskennellään, niin avustusten saaminen on ollut ratkaisevaa, Marita Lähdesmäki kiittelee. Mökkimatkailun lisäksi Jokiniemessä järjestetään perhejuhlia ja työpaikan tapahtumia ympäri vuoden. Kokous- ja saunatilojen yhteydessä on myös tasokkaita majoitushuoneita.\nMarita Lähdesmäki, Jokiniemen Matkailu.\nwww.jokiniemenmatkailu.fi Kumpaakin investointia on rahoitettu maaseuturahastosta Pohjois-Savon ELY-keskuksen kautta.\n-Sain kipinän seikkailupuistoon vieraillessani itse seikkailupuistossa. Leppävirralle kaivattiin uutta matkailun vahvistusta, ja niinpä ajatus muuttui teoiksi. Pari vuotta meni tähän perustamisprosessiin, leppävirtalainen Sami Korventaus kertoo.\nSEIKKAILUA LEPPÄVIRRALLA Sami Korventaus on tuore yrittäjä, joka on perustanut Seikkailupuisto Leppiksen Leppävirralla. Seikkailupuisto sijaitsee Vesileppiksen läheisyydessä ja se on rakennettu luonnonpuihin rinteeseen. Seikkailupuistot ovat kasvavassa suosiossa niin Euroopassa kuin Suomessakin, Leppis on ensimmäinen seikkailupuisto Pohjois-Savossa.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuvat: Riku Jokinen\n- Ruoka ja matkailu-\nJokaiselle sopiva rata Seikkailupuistossa on kahdeksan erilaista rataa, ja myös harjoittelurata ennen kuin varsinaisille reiteille pääsee kulkemaan.\n-Harjoittelukierros otetaan ensin oppaan kanssa. Aikaa kannattaa varata pari tuntia, jotta valjaat ja kypärät saadaan puettua ja harjoittelu tehtyä. Radat on tarkoitettu 130 cm:stä ylöspäin, eli ala-asteikäisestä eteenpäin. Meillä on ratoja nuorille, perheille ja kuntoilijoille. Keväällä oli paljon työporukoita ja luokkaretkeläisiä, Korventaus selventää. Puiden välissä kulkevat radat vaihtelevat yhden metrin korkeudesta parhaimmillaan kolmeentoista metriin.\n-On meillä jo ehtinyt olla korkean paikan kammoisiakin, mutta yllättävän hyvin tuo harjoittelu on auttanut voittamaan omia pelkoja. Kun omaan tahtiin saa edetä, ei painostusta ole. Aina kannattaa kokeilla, eihän siinä ole kuin voitettavaa, Korventaus kannustaa.\npaljon työporukoita ja luokkaretkeläisiä.\nInvestointituki siivitti alkuun Toukokuussa 2017 avattua seikkailupuistoa on rahoitettu maaseuturahastosta ELY-keskuksen kautta.\n-Kyllähän investointituella on ollut suuri merkitys. Se auttoi saamaan rahoitusta myös muualta. Prosessin edetessä ja papereita selvitellessä tuli monta asiaa vastaan, mitä ei ollut aiemmin edes miettinyt. Samalla oma liikeidea myös kirkastui eri tavalla ja tarkentui prosessin edetessä, Korventaus kertoo. Tukea on myönnetty seikkailupuiston rakenteisiin ja turvavarusteisiin. -Turvallisuustekijät ovat tärkeitä. Koko radan ajan seikkailijat ovat kiinni vaijerissa, joten turvallisuus on huomioitu alusta loppuun saakka, Korventaus sanoo.\nKalenteri buukattu Vasta avatun seikkailupuiston arki on kiireistä. -Kalenteri oli täynnä kevään osalta ryhmiä. Otamme ryhmiä myös aukioloaikojen ulkopuolellakin. Vaikka vilskettä on, kaikki halukkaat seikkailijat ovat mahtuneet radalle tähän mennessä. Kaikki ovat tervetulleita kokeilemaan ja haastamaan itseään seikkailuradalle, Korventaus hymyilee. Seikkailupuisto Leppis on auki niin pitkään kuin sää sallii syksyllä. -Toivon leutoja kelejä, jotta asiakkaita riittäisi pitkälle syksyyn, Korventaus summaa.\nKansallispuistossa palveluita matkailijoille Etelä-Konneveden kansallispuisto tarjoaa matkailijoille luonnon lisäksi myös ruoka- ja matkailupalveluita.\nEtelä-Konneveden kansallispuistossa on mahdollista veneillä, meloa ja patikoida lehdoista kallioille.\n-Tämä ei ole erämaa, vaan luontoalue, jossa on myös palveluita. Esimerkiksi melomista varten voi vuokrata kanootin tai kiertää vesistöä taksiveneellä. Myös ravintolapalveluita löytyy niin Rautalammin kuin Konnevedenkin puolelta, projektipäällikkö Rositsa Bliznakova luontomatkailun koordinointihankkeesta kertoo. Rautalammin ja Konneveden luontomatkailun koordinointihankkeen tavoitteena on edistää alueen matkailuinvestointien ja uusien yritysten määrän kasvua. Kansallispuiston ruokapalveluita kehitetään myös Ruokaelämyksiä-yritysryhmähankkeessa, jonka tavoitteena on auttaa yrityksiä luomaan ruokamatkailutuotteita ja parantaa yritysten valmiuksia vastaanottaa kansainvälisiä matkailijoita. Mukana on viisi yritystä, joista Törmälän loma- ja kurssikeskus ja ravintola Hetki ovat Rautalammin puolelta.\n-Lähdimme mukaan Ruokaelämyksiä-yritysryhmähankkeeseen, jotta voimme kehittää yrityksemme nettisivuja kansainvälisille matkailijoille, Sari Hintikka-Varis Törmälän loma- ja kurssikeskuksesta kertoo. Kansallispuistoa ja sen palveluita on kehitetty ja rahoitettu yhteistyössä Keski-Suomen ja Pohjois-Savon ELY-keskusten kautta maaseuturahastosta. Luontomatkailun koordinointihanke www.etela-konnevesi.fi/luontomatkailun-koordinointihanke Ruokaelämyksiä-hanke www.rautalampi.fi/ruokaelamyksia-hanke-nostaa-ruokapalvelujen-tasoa www.tormala.fi www.ravintolahetki.fi\nMobiiliopastukset luontopoluille Retkipaikka on luonut Leppävirran Orinoron, Varkauden Harjurannan ja Sonkajärven Jyrkän luontopoluista mobiiliopastukset.\nTutustu osoitteessa: www.retkipaikka.fi/vapaa/pohjois-savon-mobiilireittiopas Opastukset ovat osa eMaaseutu-hankkeen digikokeiluja.\n- Ihmiset ja hyvinvointi-\nSIRKUS MUIKUN MEININKI VETÄÄ PUOLEENSA – AIKUISIAKIN Kuopio ei ole ainut paikka Pohjois-Savossa, missä järjestetään trendikästä sirkustoimintaa. Sirkus Muikku sai alkunsa Kaavilla jo yhdeksän vuotta sitten. Kyseessä ei ole harrastelijoiden puuhastelu, vaan sirkustoimintaan on panostettu myös Kaavin kunnan taholta. Syksyllä 2016 valmistuneen koulun liikuntasali on suunniteltu myös sirkustoimintaan soveltuvaksi.\n-Aikoinaan kävi onnellisesti niin, että Opetushallitus oli palautta-\nmassa kouluille kerhotoimintaan liittyvää rahoitusta ja aluksi toimimme muutaman vuoden ala-asteen harrastuskerhona, Timo Hatakka kertoo toiminnan historiasta. Kaavin Nuorisosirkusyhdistys perustettiin sen jälkeen, kun vanhimmat alakoululaisista menivät yläkouluun ja nähtävissä oli, että kysyntää sirkustoiminnalle oli.\nUudet temput motivoivat nuoria Sirkus Muikku elää murrosvaihetta ja uutta on kehitteillä toiminnan kiinnostavuuden ja jatkuvuuden takaamiseksi.\nrempia itseni lisäksi. Jossakin kohtaa kuitenkin omat taidot loppuvat ja nuoret eivät motivoidu saman kertaamisesta. Erityisesti n. 11-13 –vuotiaat tytöt ovat todella nopeita oppimaan. Jotta motivaatio säilyy, tarvitaan uusia temppuja, ohjaajana toimiva Hatakka kertoo. -Saimme jokin aika sitten yksityisen lahjoituksen, jonka turvin pystyimme lähtemään miettimään kehittämishanketta, Hatakka valottaa toisen onnenkantamoisen taustaa. Kalakukko ry on ollut rahoittamassa uutta trampoliinia ja ilmavolttirataa. Ilmavolttirata on käytännössä ilmapatja, jonka avulla jo hieman kehittyneemmät voivat harjoitella esimerkiksi voltteja. Se helpottaa ponnistamista ja vähentää loukkaantumisriskiä.\n-Meillä on nyt isot tilat, missä harjoitella. Olemme toimineet niin, että vanhemmat sirkuslaiset kantavat vastuuta ja opettavat nuo-\nKehittämistä Itä-Suomi yhteistyössä Vaikka sirkustoiminta vaatii paljon välineitä, ovat pääpainona kuitenkin taidot ja niiden opettamisen taito. Joensuun Seudun Leader ry ja Kalakukko ry ovat yhdessä rahoittaneet Pohjois-Savon ja PohjoisKarjalan maakuntarajojen yli tapahtuvaa yhteistyötä sirkustoiminnan kehittämiseksi.\n- Sirkus on sellainen laji, että ensin on osattava itse, jotta voi opettaa toista. Jotta meillä on tasokasta sirkustoimintaa, tarvitaan myös tasokasta opetusta. Meidän kannalta tärkeää on, että saamme sirkuskouluopettajan ja pystymme järjestämään työpajoja paitsi ohjaustoiminnalle myös harjoittelemaan muuta sirkukseen liittyvää toimintaa kuten ääni- ja valotekniikkaa, Hatakka kertoo. Nykyisellään Sirkus Muikun toiminnassa on mukana yli 60 harrastajaa. Kaavin lisäksi Juankoskelta, Riistavedeltä ja Tuusniemeltä on nuoria mukana toiminnassa. Kysyntää sirkustoiminnalle on myös paitsi lasten ja nuorten keskuudessa myös aikuisten. -Yhteistyössä halutaan käynnistää uutta toimintaa 1-4 paikkakunnalle ja myös aikuisille suunnattua sirkustoimintaa monipuolistetaan, Hatakka sanoo.\nKaikki yli 7-vuotiaat toiminnasta kiinnostuneet ovat tervetulleita.\nSyksyllä mukaan toimintaan Syksyisin uudet ryhmät aloittavat heti\nkoulujen alettua ja tervetulleita ovat kaikki yli 7-vuotiaat toiminnasta kiinnostuneet. Sirkus on lähtökohtaisesti yhteisöllistä toimintaa. Kaikkea tehdään yhdessä pyramideista lähtien ja harrastus on monipuolinen. Epäröiville Hatakka antaa seuraavan neuvon: - Vaikkei olisi urheilullinenkaan, on sirkustoiminnassa paljon sellaista, mitä voi tehdä. Taikatemppujen tekeminen ei vaadi akrobatiaa. Vähän vantterampikroppainen voi olla vaikkapa pyramidin alamiehenä, mikä on itse asiassa vaativampaa kuin ylhäällä oleminen. Uskon, että sirkustoiminta vetää puoleensa hyvän meiningin vuoksi yhteisöllisyyden ja yhdessä hengailun takia, Timo kertoo. Sirkus Muikku järjesti Kaavin alakoululla 30.5.2017 kevätnäytöksen koulun oppilaille.\nKalakukko ry on ollut rahoittamassa uutta trampoliinia ja ilmavolttirataa.\nPIENET KUNNAT DIGITALISAATION EDELLÄKÄVIJÖINÄ POHJOIS-SAVOSSA Pohjois-Savossa kunnat ovat lähteneet vaihtelevasti digitalisaation kelkkaan. Etujoukoissa kulkevat pienet Tervon, Vesannon, Pielaveden ja Keiteleen kunnat, jotka ovat yhteistyössä kehittäneet kuntalaisten palveluja ja tehneet erilaisia digikokeiluja. Suomessa digitalisaatio on hajanaista ja digiosallisuus vaihtelee alueellisesti.\nElämme digitalisaation muutosaikaa. Yhteiskunnan ja kuntien\npalvelut ovat osittain siirtyneet nettiin ja vauhti vain kiihtyy. Pohjois-Savossa etujoukoissa kulkevat Tervon, Vesannon, Pielaveden ja Keiteleen kunnat. Ne toteuttavat jo valmisteilla olevaa maakunnan visiota digitalisaatiosta, jossa kuntien yhteistoiminta nähdään tärkeänä.\nTervo, Vesanto, Pielavesi ja Keitele digitalisaation kärjessä Nilakan kuntien eli Tervon, Vesannon, Pielaveden ja Keiteleen\nyhteistyön juuret ovat vuoden 2011 kuntajakoselvityksessä, jolloin kaikki perattiin auki ja yhteistyön paikkoja nähtiin, kertovat Tervon kunnanjohtaja Petteri Ristikangas (kuva oikealla ylhäällä)\nja Minna Jaakkola, joka toimi tuolloin maaseuturahaston Kaista Savoon -hankkeen projektipäällikkönä. -Prosessissa kunnat joutuivat pohtimaan tulevaisuutta ja sen aikana niille kehittyi ns. yhteistyön henki ja puhuisin myös yhteisestä virtuaalikuntaidentiteetistä, nykyään eMaaseutu-hankkeen viestintäpäällikkö Jaakkola kertoo. Digijohtaja Toni Auvinen Pohjois-Savon Liitosta kertoo, että maakuntavalmistelun yhteydessä on luonnosteltu digivisiota maakunnalle. -Tarjoamme palvelut ensisijaisesti sähköisesti, valtakunnallisia digiperiaatteita noudattaen ja autamme niitä, jotka eivät pysty itse käyttämään digitaalisia palveluja. Sama ajattelumalli voisi toimia myös tulevaisuuden kunnissa, Auvinen kertoo.\nKokeiluilla nopeata tietoa kuntien johtamisen tueksi Vaikka maakunnan yhteistä digivisiota vasta luonnostellaan, on\nPohjois-Savossa jo tehty digikokeiluja. Pohjois-Savon liiton rahoittama eMaaseutu-hanke on Suomessa tiettävästi ensimmäinen, joka voi toimialavapaasti rahoittaa noin puolen vuoden digikokeiluja kunnissa ja yrityksissä. -Olemme tehneet digikokeiluja kunnissa emmekä vain puhuneet. Etsimme kunnille digitaalisiin ongelmakohtiin toimivia ratkaisuja, joita yritykset ovat tuottaneet, jotta kuntien ei tarvitse etsiä ns. neulaa heinäsuovasta, Jaakkola kertoo. Nilakan kunnilla on käytössä yhteinen virtuaalikirjasto kokeilun tuloksena. Kuntalaiset voivat asioida neljän kunnan alueella omalla kirjastokortilla myös silloin, kun henkilökuntaa ei ole paikalla omassa kunnassa. Päivystävään kirjastoon saa yhteyden videochatin avulla. Lisäksi kirjastojen aukioloaikoja pidennettiin illasta eli palvelut paranivat neljän kunnan alueella. -Kirjastojen rekisterit yhdistettiin ja henkilökunta tutustui toistensa kirjastoihin, jotta esimerkiksi Tervon asiakkaita osataan neuvoa Vesannolta. Kyse on toiminnallisesta muutoksesta, jonka kirjastontädit ovat tehneet onnistuneesti, Jaakkola kertoo. -Videochat-kokeilu oli hyvä, vaikkakin totesimme testauksessa, että haluamme erilaisen käyttöliittymän. Nyt olemme hankkineet uudenlaisen ja käytämme sitä. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että pystymme nyt investoimaan sellaiseen, mikä oikeasti toimii. Pienen kunnan on ollut helppo lähteä mukaan ja onhan meillä päätöksentekijät tämän takana. Parhaimmillaan saamme parannettua palveluita, kilpailuetua ja kustannustehokkuutta Ristikangas kertoo. Tervossa digitaalisaatio nähdään strategisesti kunnan tulevaisuuden kannalta. -Kuopion torilla näytimme, että etätöiden tekeminen Tervosta onnistuu ja esittelimme uusille pilottiperheille 3Dlasien avulla, miltä vuoden 2019 asumismessujen ekokodit rannalla tuntuvat, Ristikangas virnistää.\nvaan digitaalisten palveluiden kehittäminen on ollut osittain hajanaista. Lisäksi eri väestöryhmien välillä on suuria eroja digiosallisuuden asteessa, mikä voi olla uhkana kansalaisten yhdenvertaisuudelle ja tuottaa alueellista eriarvoisuutta. -Esimerkiksi Tanskassa on lähdetty päinvastaiselle linjalle. Siellä valtio on ottanut vetovastuun ja vienyt digitalisaation vuorovaikutteiseksi. Asenne erottaa meidät Tanskasta, Jaakkola täräyttää. Auvisen mukaan Suomessa tulisi edetä Ruotsin mallin mukaisesti niin, että julkinen hallinto ylläpitäisi tietoliikenneverkkoja ja markkinoilla toimivat yhtiöt hoitaisivat palvelutuotannon asiakkaille. -Pitkien välimatkojen johdosta tulemme tarvitsemaan sekä kiinteitä että langattomia yhteyksiä, mutta 100%:n peittoa emme todennäköisesti tule siltikään saavuttamaan, Auvinen sanoo. Raportin (9/2017) mukaan Suomessa operaattorit eivät ole kovin kiinnostuneita rakentamaan laajakaistaa harvaan asutulle maaseudulle taloudellisen riskin vuoksi. Ratkaisuksi puuttuvaan infrastruktuuriin tarjotaan uusia valokuituhankkeita ja vääränlaisten tukikriteerien poistamista. Digikokeiluja ehdotetaan eriarvoistumisen estämiseen. Suositukset jättävät avoimeksi kysymyksen siitä, mitä tapahtuu, jos valokuituhankkeet eivät toteudukaan edes tukikriteerejä muokkaamalla. Hallituksen periaatepäätöksellä käynnistetty valtakunnallinen Nopea laajakaista -hanke on ollut käynnissä vuodesta 2008 ja jatkuu vuoteen 2019 johtuen mm. peruuntuneista valokuituhankkeista. Ydinkysymykseksi jäänee, riittääkö markkinaehtoinen palvelutuotanto varmistamaan laajakaistan saatavuuden harvaan asutulla maaseudulla, jotta digiosallisuus tasaarvoisesti Suomessa toteutuu.\nMissä valokuitua, siellä digiosallisuutta?\nja Aki Sirén olivat etäyhteydessä Tervon Lohimaasta\nSuomessa syrjäseuduilla on totuttu palvelujen vähenemiseen.\nDigitalisaatio voi tarjota ratkaisuja kuntien palvelutuotantoon – erityisesti harvaan asutulla maaseudulla. Valokuitua on PohjoisSavoon vedetty, vaikkakaan kaikkialla ei olla yhteyksien päässä. Valokuidun määrä vaihtelee alueittain Suomessa.\n-Hyötyjä on vaikea saada, jos tieto ei kulje fyysisesti linjoja pitkin. Laajakaistaa voidaankin verrata perusinfraan kuten tiestöön tai viemäriverkostoon, jotka ovat nykypäivän asumisen edellytyksenä maaseudulla, Jaakkola kertoo.\nSmart Countryside. Maaseudun palveluiden kehittäminen ja monipuolistaminen digitalisaatiota ja kokeiluja hyödyntämällä. Valtioneuvoston selvitys ja tutkimustoiminnan julkaisusarja 9/2017\nValtioneuvoston Smart Countryside -raportissa (9/2017) todetaan, ettei Suomessa ole yhtenäistä kansallista digitaalista strategiaa,\nNopea laajakaista -hanke: www.viestintavirasto.fi\nValtion talousarvioesitys 2017: www.budjetti.vm.fi\nKYLÄRADIOTOIMINTA ALKOI YLÄ-SAVOSSA Ylä-Savossa käynnistyi kesällä kyläradio yhteistyössä Radio Sandelsin kanssa. Kyläaktiivit raportoivat kylien toiminnasta.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuvat: Eemeli Kiukkonen ja Riku Jokinen\nKyläradiotoiminta on käynnistynyt kesällä 2017 Ylä-Savossa yhteistyössä Radio Sandelsin kanssa.\n-Radio Sandelsin ja Iisalmen Sanomien toimittajat pitivät koulutuksen noin parillekymmenelle kyläreportterille ennen toiminnan aloittamista. Yllättävän hyvin saimme innokkaita ihmisiä mukaan, iloitsee hanketyöntekijä Satu Peltonen Kylät sydämellä -hankkeesta. Maarit Äyhynmäki on yksi kyläreporttereiksi lähteneistä kyläaktiiveista. Hän oli juttukeikalla perhetapahtumassa Joenvarren Seurahuoneella Kiuruvedellä. -Lähdin mukaan kyläreportteriksi, koska siinä yhdistyy tiedotus ja maaseudun kehittäminen, kaksi seikkaa, jotka kiinnostavat henkilökohtaisella tasolla, Äyhynmäki kertoo. -Arvostus radiotyötä kohtaan on entisestään vahvistunut, kun huomaa, miten haasteellista työtä tämä on jopa näin pienessä mittakaavassa tehtynä, Äyhynmäki jatkaa. Äyhynmäen mukaan haastateltavat ovat pääosassa ja heidän tapaaminen ja erilaisista asioista puhuminen on mukavaa ja mielenkiintoista.\n-Varsinkin kun unohtaa, että nauhoittaa lähetystä ja pälpättää vaan omana itsenään. Pystyn jo nauramaan tahattomalle komiikalle, jota jutuissani on. Toivon, että muu Ylä-Savo vähintäänkin hymyilee, Äyhynmäki nauraa.\nKyläradiotoiminnan käynnistäminen on osa Ylä-Savon Veturi ry:n rahoittamaa Kylät sydämellä-hanketta, joka on Iisalmen, Kiuruveden, Sonkajärven ja Vieremän yhteinen kehittämishanke. Hanke tuo kylille lisää lähipalveluita ja toimintaa kylätaloille. Kylät sydämellä-hanke Facebookissa!\nÄyhynmäki haastatteli Joenvarren Seurahuoneella Mari Nurminiemeä.\nKulttuuria Sisä-Savossa Kulttuuritapahtumia, kuten teatteria, yhteislaulutilaisuuksia ja kulttuurijoulukalenteri, järjestetään Rautalammilla, Suonenjoella, Tervossa, Vesannolla ja Konnevedellä. Toimintaa toteutetaan paikallisten taiteilijoiden ja alueen nuorien kesätyöntekijöiden sekä harrastajien kanssa. Sisä-Savon Sävelet ry toteuttaa Kulttuuri kylässä -hankkeen. www.savelet.info/kulttuuri-kylaessae\nSaisiko olla, halutuimman maakunnan ainekset Minulla oli kesällä ilo esitellä Pohjois-Savoa keskieurooppalaisille vieraille. Otimme heidät vastaan sananmukaisesti keittiön oven kautta. Yhdeksänhenkinen asiantuntijaraati tuli noutamaan maakuntamme hakemuksen Suomen ensimmäiseksi eurooppalaiseksi ruokamaakunnaksi.\nTunsin suurta ylpeyttä kun arvovaltaiset ruokavieraat kertoivat olevansa haltioituneita ensiluokkaisista raaka-aineistamme, ihmisten vilpittömästä vieraanvaraisuudesta, turvallisesta elinympäristöstä, Puijon tornista avautuvista maailmanperintötason maisemista sekä erilaisten liikuntaharrastusten parissa olleista tervehenkisistä ihmisistä. Osaamme siis pitää huolta itsestämme, toisistamme ja luonnosta.\njärjestetään kulttuuritapahtumia lapsille ja aikuisille.\nVierailun aikana he totesivatkin Kuopion alueen olevan parhaiten piilossa pidetty salaisuus, johon he ovat päässeet tutustumaan. Heidän mielestään savolaisiin järvimaisemiin verrattavia näkymiäkään ei löydy KeskiEuroopasta muualta kuin maalauksista.\nKoti rannalla -asumismessut Tervossa vuonna 2019 Koti rannalla -asumismessut järjestetään Tervossa\nkesällä 2019. Messujen teemana on moderni ja ekologinen asuminen. Mukaan haetaan 25 pilottiperhettä. Perheet voivat vaikuttaa mm. energiaratkaisuihin, kierrätykseen sekä ranta-alueiden suunnitteluun. www.kotirannalla.fi\nTässähän ne ovat, Suomen halutuimman maakunnan ainekset. Niistä loihditaan niin arkeen kuin juhlaan kolmen hoon fiiniä dainingia - huolenpitoa, hyvinvointia ja haluttavuutta. Ja totta tosiaan, Pohjois-Savolle myönnettiin European Region of Gastronomy -tunnustus vuodeksi 2020. Tervetuloa pöytään!\nPitäjäraadit aloittivat toimintansa Kuopiossa\nKuopiossa aloittivat 1.6.2017 toimintansa pitäjäraadit,\njoiden tehtävänä on edistää alueen asukkaiden osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuksia sekä alueen kehittymistä. Riistavesi, Vehmersalmi, Karttula, Nilsiä, Maaninka ja Juankoski saivat omat raatinsa. www.kuopio.fi\nKuva: Jari Sihvonen 19\nSAVOSTA DESIGNIA MAAILMALLE Savosta viedään paljon puuta maailmalle – ja nyt myös lasidesignia. Nuori lasitaiteilija Sini Majuri on valloittamassa Japania omilla lasiesineillään, joiden muotoilemisessa käytetään puuta. Suunnitteilla on myös tehdä valaisimia, joissa yhdistyvät suonenjokelainen puu ja suupuhallettu lasi.\nSuonenjoella vanhassa 1800-luvun lopulta olevan maalaista-\nlon tuvassa on syntynyt Sini Majurin lasitaiteen muotoilussa käytettyjä puisia aihioita. Nyt sorvi on siirretty sivuun ja pöydälle on aseteltu juuri Japanin designmessuilla olleita lasisia vuoria. -Omasta metsästä on kaadettu puut, joista veljeni Simo on sorvannut tai veistänyt sopivia muotteja muun muassa näihin vuoriin ja juomalaseihin, Majuri kertoo.\nDesignia savolaisesta puusta Ensimmäisenä ei tule mieleen, että suonenjokelaista puuta käytetään lasimuotoilussa.\n-Puu on minulle luonnollinen materiaali käytettäväksi. Periaatteessa muottina voisi toimia kipsi tai vaikkapa vesimeloni, mutta\nse ei olisi välttämättä kauhean kätevää, Majuri naurahtaa. Savolainen luonto on ollut Majurille rakas jo lapsesta saakka. Hän saa innoituksensa luonnosta. -Ehdottomasti luonto on tärkeä osa taidetta ja inspiraatiota. Pystyn myös konkreettisesti käyttämään puuta materiaalina designin työstämisessä. Ekologisuus ja kestävyys ovat minulle tärkeitä arvoja, Majuri sanoo. Tervaleppä on esimerkiksi yksi puulajeista, jota on käytetty Majurin töissä paljon. -Se on hyvin kestävää ja puun syyt ja oksat tulevat siinä kauniisti näkyviin. Muotteja voidaan käyttää monta kertaa esimerkiksi juomalasien valmistuksessa. Puu kestää sen, että siihen puhalletaan sulaa lasimassaa. Hiiltynyt pinta antaa oman säväyksensä esimerkiksi lasivuoriin, Majuri kertoo.\nEsineillä on sielu Viimeiset vuodet ovat vieneet Majuria ympäri maailmaa. Hän\non edustanut Suomea lasidesignin saralla mm. Saksassa ja New Yorkissa. Tähän saakka ura on keskittynyt lasitaiteen puolelle. Perheyrityksen kehittämisen taustalla on halu tehdä myös käyttöesineitä ihmisille. -Haluan elättää itseni lasidesignilla. Leipä ei välttämättä ole vielä ollut kovin leveä, mutta tavoitteena on, että voin lisäksi voisi hieman juustoakin leivän päälle saada. Tämän vuoksi taiteen lisäksi haluan tehdä käyttöesineitä, kuten juomalaseja, maljakoita ja valaisimia, jotka soveltuvat myös osaksi kodin sisustusta, Majuri kertoo. Massatuotantoa ei ole kuitenkaan suunnitteilla. Tarkoituksena on tehdä yksilöllisiä tuotteita, jotka kestävät aikaa. -Puhun usein, että tekemilläni lasiesineillä on sielu. Se viittaa esineen arvoon. Arvo lähtee jo siitä, että puut on kaadettu oman perheen voimin, muotit ja lasimuotoilu on tehty huolellisesti käsityönä alusta loppuun saakka, Majuri sanoo.\nSavosta Japaniin Savosta on pitkä matka Japaniin, jossa Majuri oli kesäkuussa ILT Interior Lifestyle Tokyo-designmessuilla esittelemässä Vuori-esineitä.\nLasivuoret esiteltiin Japanin designmessuilla.\n-Olen todella iloinen, että Mansikka ry:n tuella pääsimme Japaniin saakka. Messuosastojen rakentaminen on kallista puuhaa, joten rahoitus tuli tarpeeseen. Esillä olo on tärkeää, jotta tunnettuutta ja kontakteja karttuu, Majuri kertoo. Japani on mielenkiintoinen portti Aasian markkinoille ja Majurin unelmana on ollut jo pitkään saada omaa muotoilua sinne. -Suomalaista muotokieltä arvostetaan Japanissa ja onhan vuorilla paikallisessa kulttuurissa erityinen asema. Niitä pidetään jopa pyhinä. Näistä lähtökohdista on hyvä aloittaa keskustelua paikallisten yhteistyökumppaneiden kanssa, Majuri kertoo. Majurin lasivuoristoa tullaan näkemään muun muassa Japanin luksushotelleissa. -Saimme myös hyviä kontakteja ja tulihan sieltä myös ihan oikeata kauppaakin, Majuri hymyilee.\ntoilua, mutta pian savolaista puuta tullaan näkemään lasin rinnalla, Majuri kertoo. Tulevaisuuteen Majuri suhtautuu luottavaisin mielin ja halu maailmalle on kova. -Voisihan sitä jäädä toki Suomeenkin, mutta markkinat ovat kovin pienet omalla alalla. Jos mielii sitä juustoa leivän päälle, on lähdettävä maailmalle. Lisäksi olemme lähdössä mukaan MikroGrow-verkostoon Pohjois-Savossa. Toisten kokemukset ovat varmasti hyödyllisiä ja vievät eteenpäin omaa liiketoimintaa. Yhdessähän sitä yleensä syntyy ideoita, joita lähteä viemään Savosta maailmalle, Majuri hymyilee.\nSuunnitteilla valaisimia puusta ja lasista\nMetsäalan perheyritys Eiran Keirtan Oy on laajentanut toimin-\nTutustu MikroGrow-verkostoon, joka edistää\ntaansa lasidesignin puolelle ja suunnitteilla on myös käyttää puuta uusissa valaisimissa.\nmikroyritysten kasvua ja kansainvälistymistä. www.mikrogrow.fi\n-Seuraavaksi on tarkoitus tehdä valaisimia, joissa suonenjokelaista puuta käytetään myös osana valaisinta. Puun ja suupuhalletun lasin yhdistäminen on ollut tähän saakka enempi osana muo-\n4H-yhdistykset työllistävät nuoria 4H-yhdistykset kouluttavat nuoria vanhusten viriketoiminnan järjestämiseen ja palvelujen tuottamiseen Ylä-Savon ja Koillis-Savon puolella. Hankkeiden tuloksena nuoret ovat perustaneet omia yrityksiä ja vanhusten elämänlaatua on saatu parannettua.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuva: Arvo&Lahja -hanke\n4H-yhdistyksillä on Ylä- ja Koillis-Savossa esimerkiksi Iisalmes-\nsa, Pielavedellä, Siilinjärvellä ja Maaningalla käynnissä kehittämishankkeita, joiden avulla koulutetaan nuoria järjestämään virikepalveluita vanhuksille. Virikepalveluilla tarkoitetaan esimerkiksi ulkoilua, leipomista tai bingon pelaamista. 14-18 -vuotiaat nuoret vierailevat vanhusten palvelukodissa viikoittain. Kyse ei ole varsinaisesta hoitotyöstä, vaan vanhusten elämänlaadun ja kokonaisvaltaisen hyvinvoinnin parantamisesta. -Olemme järjestäneet myös vanhuksille joulujuhlan ja luontopäivän, jossa ollaan oltu isommallakin porukalla yhdessä nuorten ja vanhusten kesken, hanketyöntekijä Päivi Partanen Arvo&Lahja-hankkeesta kertoo. Yhteiskunnallisesti tärkeänä tavoitteena on tehdä vanhustyöstä luonteva ja tavoittelemisen arvoinen työpaikka sekä tarjota työkokemusta nuorille. Hankkeiden avulla nuorille tarjotaan tutustumismahdollisuus hoiva-alalle ja yrittäjyyteen kotiseudulle. -Tavoitteena on, että kotihoidolla ja omaisilla on valmis kanava, jonka kautta saada luotettavia nuoria viriketoiminnan järjestäjiksi. Kaksi nuorten omaa yritystä on jo syntynyt, Partanen kertoo.\nYrittäjiä Siilinjärvellä 18-vuotiaat siilinjärveläiset yrittäjät Julia Rokkila ja Sonja Tirkkonen kertovat olleensa TET-harjoittelussa palvelutalo Akuliinassa, mistä kimmoke mukaan vanhusten auttamiseen lähti.\n-Näimme kuinka kiitollisia vanhukset olivat meidän tekemästä työstä, ja tulimme siitä itsekin iloiseksi, Rokkila ja Tirkkonen kertovat.\nKiinnostusta yrittäjyyteen on nuorilla naisilla ollut aina, sillä siinä saa itse päättää kaikesta. Yrittäjyyskurssi toi pontta yrityksen perustamiseen. - Kun mietimme, millaisen yrityksen haluamme, mieleemme tulivat heti vanhukset ja heidän auttaminen. Soittelimme asiasta 4H-yhdistykselle, ja sieltä kerrottiin Arvo&Lahja-hankkeesta, Rokkila ja Tirkkonen sanovat. Puolestaan 17-vuotias Ville Meklin on ollut mukana 4H-toiminnassa ja kuuli sitä kautta hankkeesta ja innostui lähtemään mukaan. -Näin paljon mahdollisuuksia päästä tutustumaan erilaisiin vanhuksiin ja ennen kaikkea oppimaan heiltä elämästä, kertoo yritystoimintaa aloittava Meklin. Rokkila ja Tirkkonen kertovat, että heillä on 3-5 asiakaskäyntiä viikossa. -Yrittäjinä olemme oppineet hurjasti ottamaan vastuuta. Vaikka vanhustyö on mahtavaa, olemme enemmän kiinnostuneita muista ammateista, kertovat yo-kirjoituksiin ja korkeakouluopintoihin valmistautuvat Rokkila ja Tirkkonen. Meklin aikoo jatkaa vanhusten kanssa työskentelyä vielä hankkeen loputtua yrityksensä kautta.\nYlä-Savon Veturi ry ja Kalakukko ry ovat rahoittaneet kehittämishankkeita. www.siilinjarvi.4h.fi/hanke-arvo-lahja www.iisalmi.4h.fi/yty-hanke\nKaikki alkaa kiitoksesta Pyysivät kirjoittamaan monialayrittäjyydestä maaseudulla. Se on sinänsä somaa, koska minähän en ole yrittäjä. Olen free lancer ja vaikka monet ovat kehottaneet, en ole tullut ainakaan vielä pistäneeksi omaa yritystä pystyyn. Kyllä se varmasti asioita helpottaisi, mutta minä olen vähän huithapeli ja yrittäjän on oltava jämpti eläjä. Toki myös sopivassa määrin hullu ja railakas kokeilemaan uusiakin asioita, mutta jämpti kuitenkin.\nEnsimmäisen tilini, niin sanotusti vieraalta tienatun, olen kui-\ntenkin saanut yrittäjältä. Tai jos tarkkoja ollaan, sain ihan ensimmäisen liksani eräältä oman kylän läpinuukalta emännältä nostettuani kaksi päivää perunoita pirunmoisessa räntäsateessa. Urakan jälkeen emäntä löi tympeänä viiden markan kolikon kopraani, käänsi selkänsä eikä antanut työpanoksestani sanallista kiitosta. Se jäi kaivelemaan, kiitos-sanan kanssa ei olisi jäänyt. Mutta opettavaista se oli, koska siitä saakka olen osannut itse kiittää niitä, jotka ovat omalla työllään minun eloani helpottaneet – joko palkan edestä tai ilman. Siitä oikeana pitämästäni tilistä jäi mukavampi muisto. Piirinuohooja Veikko Ahonen eli meillä päin legendan maineessa kulkeva Nuohooja-Veikko ojensi minulle TET-viikon jälkeen Alvar Aallon kuvalla koristetun setelin sekä antoi kiitosta, opastusta ja rakentavaa palautetta. Harvaa ihmistä muistelen niin suurella lämmöllä kuin tätä toistakymmentä vuotta sitten kuollutta nuohoojaa, koska viidenkymmenen markan setelin lisäksi Veikko antoi minulle selvät raamit siitä, kuinka monialamies maaseudulla pärjää.\nEi Veikkokaan varsinaisesti monialayrittäjä ollut, mutta\nhormien puhdistamisen lisäksi hän jelppasi syrjäkylien asukkaita monella muullakin tavalla. Autokyydittömät mummot saivat mökkinsä ohi ajavalta nuohoojalta kaupasta tarvitsemansa tavarat, maanviljelijälle löytyi horminoomista lehmänpoijitusapu ja ihan varma olen siitä, että monessa talossa Veikko puhdisti noet myös asukkaiden sieluista. Veikko osasi kuunnella sopivasti, puhua passelisti ja jättää lähtiessään valoisamman olon sellaisellekin asiakkaalleen, joka oli tuuminut ennen nuohoojan tuloa hyvinkin synkkiä mietteitä.\nheistä on ollut yhteistä se, että jossakin vaiheessa he ovat itkeneet paikallislehdessä yrityksensä kannattamattomuutta ja moittineet toimialueensa asiakkaita siitä, jotta mikä se on kun eivät palvelut kelpaa. Niinpä. Mikähän olisi?\nMinusta maaseutu tarvitsee Nuohooja-Veikkoja. Ei yksin\ntyölleen eläviä eikä itsestään asiakkaidensa heittopusseja tekeviä yrittäjiä, ei asemansa tähden kusipäistyneitä vaan työn ja yrittämisen ilosta kylillä vaikuttavia ihmisiä. Sellaisille on helppo sanoa, jotta kiitos. Ja sellaisia on helppo kiittää. Minä muuten kiitin sitä vitosen antanutta emäntää, mutta seuraavana vuonna en perunannostoon lähtenyt. Eikä harmita yhtään.\nAntti Heikkinen Kulttuurin sekatyömies\nKuva: Otto Virtanen, WSOY:n kuvapankki\nKaikki tämä kävi nuohoustyön ohessa, montaa minuuttia nuohoojan työpäivä ei sivutoimien takia venynyt. Ylimääräisestä palkasta ei puhuttu, mutta sellaiseksi laskettiin puolin ja toisin jäävä hyvä mieli. Tämä kuulostaa nyt vahvasti klisheeltä, sitä se ei kuitenkaan ole. Kuten ei sekään, että jokaisessa nuohoojan käyntipaikassa kuultiin ihan varmasti – niin ikään puolin ja toisin yksi ratkaiseva sana: Kiitos. Veikon lisäksi olen kohdannut toisenlaisiakin maalaisyrittäjiä. He ovat olleet ylimielisiä, asiakkaisiinsa tympeästi suhtautuvia ja oman henkisen käyntikorttinsa pahaksi paskovia. Useimmille\nMarjantuotantoon ja -jalostukseen erikoistunut Sinikasviksen yrittäjäpariskunta Jouko Kotilainen ja Wan Mundee tuottavat tilallaan mansikkaa, vadelmaa ja omenaa. Sinikasvis jalostaa niistä ja metsämarjoista mehuja, marjasekoituksia ja -survoksia sekä uutuutena myös kuivattuja tuotteita.\nMARJOJA LÄHIKOULUIHIN JA -KEITTIÖIHIN UUSIUTUVALLA ENERGIALLA Sukevalla sijaitseva marjantuotantoon ja -jalostukseen erikoistunut Sinikasvis on ensimmäisten joukossa bioenergian hyödyntämisessä Pohjois-Savossa. Se tuottaa energiansa marjatuotteiden valmistukseen aurinkoenergian ja metsähakkeen avulla. Marjatuotteiden lisäksi uutuutena valmistetaan myös omenasipsiä.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuvat: Eemeli Kiukkonen\nLähimarjoja kouluihin ja terveyskeskuksiin\nUudet omenasipsit kuivatetaan ylijäämälämmöllä\nSinikasviksen toiminnan juuret ovat mehunpuristuksessa ja\nKesällä marjasesongin aikaan puukaasulaitos käynnistetään ja\n-Meidän tuotteita toimitetaan Pohjois-Savon ja erityisesti Ylä-Savon kunnille sekä Kainuun puolelle. Suurtalouskeittiöt ovat pääasiassa meidän asiakkaitamme eli käytännössä koululaiset, vanhukset ja kuntien työntekijät syövät meidän marjojamme, Kotilainen kertoo.\n-Olemme laajentaneet tuotevalikoimaa omenasipseihin ja ne kuivatetaan hukkalämmöllä. Lisäksi olemme kuivanneet marjoja ja tehneet niistä marjajauheita. Ja missään näissä meidän tuotteissa ei ole lisäaineita, Kotilainen sanoo painokkaasti.\nsiitä siirryttiin tuotevalikoiman laajennukseen. Lähiruokaa, kuten marjasurvoksia ja marjasekoituksia, tarjoillaan pohjoissavolaisissa kouluissa ja terveyskeskuksissa.\nPuukaasua ja aurinkoenergiaa Sinikasvis hyödyntää uusiutuvaa aurinkoenergiaa ja metsäha-\nketta marjantuotannossaan. Reilun vuoden käytössä ollut puukaasulaitos varmistaa energiansaannin tuotannon tarpeisiin. Maaseuturahaston investointitukea Sinikasvis sai puukaasulaitokseen Pohjois-Savon ELY-keskukselta.\nse on käytössä seuraavaan kevääseen saakka. Puukaasulaitoksen sähköä käytetään marjojen pakastukseen ja ylijäämälämpö hakkeen ja marjojen sekä omenasipsien kuivatukseen.\n-Vanhempi poikani haluaa lähteä opiskelemaan energia-alaa, ja nuorin poika aloittaa metsäkonekoulussa opinnot. Pidän sitä merkittävänä asiana, että omasta pihapiiristä pojat ovat saaneet kimmokkeet opiskelulle. Ja saa nähdä, josko vielä jatkajakin löytyisi perhepiiristä, Kotilainen sanoo toiveikkaana.\n-Olemme olleet kiinnostuneita uusiutuvasta energiasta jo pitkään ja kävimme tutustumassa erilaisiin ratkaisuihin. Puusta maksetaan nykyään sen verran, että melkein sama jalostaa se omaan käyttöön, Kotilainen virnistää. -Saksalaisen Spannerin tekniikan avulla puuhake kaasutetaan, ja jäähdytetty ja puhdistettu kaasu syötetään poltettavaksi kaasumoottoriin, mistä saadaan sähköä. Hukkalämpöä syntyy jäähdytyksessä ja sekin otetaan talteen. Vuodessa kuluu puuhaketta noin 600 kuutiota yritystoiminnan pyörittämiseen, Kotilainen kertoo. Koska energiantarve vaihtelee vuoden kiertokulun mukaan ja vuorokauden sisällä, jää sähköä myös yli oman energiatarpeen. Ylimääräinen sähkö tuotetaan Oulun Energialle.\nTuotevalikoimaa on laajennettu omenasipseihin.\n-Ylimääräinen sähkö syötetään verkkoon ja meiltä vähennetään sähkölaskusta se määrä, minkä olemme itse tuottaneet Farmivirtana Oulun Energialle, Kotilainen summaa.\nBIOTALOUDEN HEADHUNTERIKSI? Headhunterit rekrytoivat työntekijöiksi huippuammattilaisia tälläkin hetkellä yritysten toimeksiannosta. Maa- ja metsätalouden piirissä headhuntereita ei ole ainakaan vielä paljolti näkynyt, mutta ensi vuonna heitä saatetaan nähdä jo Pohjois-Savossa. Mistä oikein on kysymys?\nMaaseutuammattiin ry on lähtenyt innovatiivisesti liikkeelle rekrytoidakseen maa- ja metsätalouteen uusia tekijöitä. Mukaan ovat lähteneet niin työelämän kuin oppilaitosten edustajat.\n-Kyse on maaseudun ammattien erityisesti metsäalan ammatteihin rekrytoimisesta ja uudenlaisen verkostomaisen toimintamallin luomisesta yhteistyössä yritysten ja koulutusorganisaatioiden kanssa, kertoo Maaseutuammattiin ry:n toiminnanjohtaja Niina Mäntyniemi.\nBiotalouteen uutta työvoimaa Uuden toimintamallin tavoitteena on varmistaa osaltaan työvoiman saatavuutta metsätalouteen ja laajemminkin biotalouteen.\n-Paikallisesti taustalla ovat myös viime aikojen investoinnit metsäalalle esimerkiksi Varkauteen ja Äänekoskelle. Myös mahdollinen Kuopion Finnpulp lisää työvoiman tarvetta Pohjois-Savossa. Tänä vuonna 3,7 prosenttia kaikista ensisijaisista hakijoista valitsi luonnonvara-alan toisen asteen koulutukseen Pohjois-Savossa. Vaikka olemmekin pieni ala, voisi luku olla suurempikin, Mäntyniemi jatkaa.\nHeadhunterit houkuttelevat uudelleenkouluttautumaan Toimintamallin ajatuksena on, että maatalouden ja metsäalan\nammattilaiset, jotka liikkuvat jo valmiiksi ihmisten parissa, toimivat alansa lähettiläinä ja headhuntereina. -Esimerkiksi metsäfirman puunostaja tai ProAgrian neuvoja voisi vinkata maa- ja metsätalouden mahdollisuuksista kohdatessaan uutta ammattia harkitsevan ihmisen. Tällöin vaikkapa maatilalla vieraileva puunostaja tai neuvoja osaisi kertoa vaikkapa metsäkoneenkuljettajan ammatista tai muusta alaan liittyvästä tehtävästä jo paikan päällä ja kannustaa uuden opiskeluun, Mäntyniemi visioi. -Toinen kuvio on se, että alan vaihdosta kiinnostuneelle tarjottaisiin ns. tutustumisjaksoa ja kartoitettaisiin koulutustarvetta. Esimerkiksi maatilalla työskennellyt osaa jo valmiiksi monenlaista ja ajatuksena on, että jo olemassa olevaa osaamista pystyttäisiin täydentämään eikä tarvitsisi välttämättä kouluttautua alusta asti, Mäntyniemi kertoo. -Myös työttömät työnhakijat voisivat kokeilla mallia, jos mielii uudelleenkouluttautumisen pariin, Mäntyniemi jatkaa.\nToimintamallin jalkauttaminen kokeilemalla Headhuntereista toivotaan lähettiläitä\nmaa- ja metsätalouden alan mahdollisuuksien esille tuomiseen ja alalle soveltuvien ihmisten kannustamiseen. Uudessa toimintamallissa on myös omat haasteensa. Se vaatii mukaan lähteviltä tahoilta sitoutumista, tiivistä yhteistyötä sekä tehokasta viestintää. Esiselvityshankkeessa haastatellaan mm. Metsä Groupin, Stora Enson, Sydän-Savon maaseutupalveluiden, Pohjois-Savon MTK:n ja Metsäkeskuksen sekä Savon koulutuskuntayhtymän edustajia. -Olemme järjestäneet työpajan ja lisäksi haastattelemme työelämäorganisaatioiden ihmisiä, kuinka löytää oikeat henkilöt headhuntereiksi ja miten motivoida heitä ”headhunttaukseen” oman toimen ohella. Raha ei ole ainut motivaattori, Mäntyniemi valottaa. Vuoden loppuun mennessä esiselvityksen tulokset ovat valmiit ja halu toimintamallin kokeiluun kova. -Haluamme lähteä jalkauttamaan toimintamallia heti ensi vuonna, sillä vain kokeilemalla saamme vahvistuksen toimintamallille. Uusia tekijöitä tarvitaan, ja koulutusprosessit kestävät useamman vuoden, joten mahdollisimman nopeasti pitää lähteä liikkeelle, Mäntyniemi kertoo.\nBiotalouden headhunteriksi -hanke toteutetaan 1.1.2017 - 31.12.2017 välisenä aikana ja sitä rahoittaa Kalakukko ry. www.maaseutuammattiin.fi/hankkeet Biotalous: biotaloudella tarkoitetaan taloutta, joka käyttää uusiutuvia luonnonvaroja ravinnon, energian, tuotteiden ja palveluiden tuottamiseen. Biotalous pyrkii vähentämään riippuvuutta fossiilisista luonnonvaroista. Tärkeimpiä uusiutuvia luonnonvaroja Suomessa ovat metsien (vihreä bioHeadhunterit talous), maaperän, peltojen (keltaivarmistavat osaltaan nen biotalous), vesistöjen ja meren työvoimaa biomassa eli eloperäinen aines sekä makea vesi (sininen biotalous). maa- ja metsätalouteen.\nAutomaatioratkaisuja globaaleille yrityksille Leppävirran teollisuusalueella Sorsakoskella sijaitsee entisen huoltoaseman tiloissa Savon Automaatio Oy, joka aloitti toimintansa alueella sijaitsevan Fiskarsin tiloista. Yritys suunnittelee ja asentaa automaatiojärjestelmiä globaaleille teollisuuden toimijoille.\nTeksti: Hannakaisa Markkanen Kuva: Riku Jokinen\nInvestointituki on mahdollistanut liiketoiminnan laajennuksen ja sen, että uskalsin ottaa riskiä.\nSavon Automaatio Oy on yritys, joka tarjoaa asiakkailleen automaatio- ja ohjelmistosuunnittelua, automaatioasennuksia ja sähkölaitteistojen tarkastuksia sekä teollisuusrobotteja. Yrittäjäksi Pasi Ikonen ryhtyi vuonna 2014. Hän työskenteli pitkään ennen yrittäjäksi ryhtymistään opettajana Savon ammatti- ja aikuisopistossa.\nAutomaation opettajasta yrittäjäksi -Ajattelin, että sen verran on ikää, että nyt on viimeinen hetki vaihtaa hommia, jos meinaa. Kouluhommien ohella tein toiminimellä valtuutetun sähkötarkastajan hommia, joten ihan kylmiltään en hypännyt, Ikonen kertoo. Opettajan kokemuksesta ja kontakteista on ollut hyötyä myös omaan yritystoimintaan ja asiakkaiden saamiseen. Asiakkaat ovat teollisuuden globaaleja yrityksiä, joille räätälöidään automaatiojärjestelmiä. -Valmistamme erilaisia tuotantolinjoja ja niiden ohjelmistoja erilaisten tuotteiden valmistukseen. Eli käytännössä esimerkiksi teollisuuden tarpeisiin ohjausjärjestelmiä ja käyttöliittymien ohjelmointia. Teemme myös päivityksiä vanhoihin ohjausjärjestelmiin, Ikonen selventää.\nMaaseuturahaston tuella merkitystä maaseudulle Yritys sai tukea Mansikka ry:ltä huoltoaseman muutostöihin ja\nyhteistyörobotin hankintaan. Yhteistyörobotit on tarkoitettu työskentelemään ihmisten kanssa ja suunniteltu vastaamaan tuotannon haasteisiin pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. -Investointituki on mahdollistanut liiketoiminnan laajennuksen ja sen, että uskalsin ottaa riskiä, Ikonen sanoo. Sorsakosken kyläaktiivi Ikonen intoutuu kehumaan maaseuturahastoa yleisemminkin. -Onhan sillä maaseudulle iso merkitys ja se maksaa itsensä takaisin; erityisesti maaseudun asuttuna pitämiseen ja elinkeinojen toimivuuteen eri kylillä. Voisin pitää aika pitkänkin luennon tästä aiheesta, Ikonen naurahtaa.\nTyötä ja lähipalveluita osuuskunnasta Suonenjoen ja Rautalammin kuntien Työtä osuuskunnasta -hankkeen tuloksena on syntynyt jo kaksi osuuskuntaa, jotka työllistävät kuntalaisia ja työttömiä. Osuuskunnat tarjoavat palveluita pääasiassa yksityisille henkilöille, mutta Suonenjokikin on ostanut palveluita osuuskunnalta. Suonenjoen kaupungin työllisyyspalvelujohtaja\nTeksti ja kuva: Hannakaisa Markkanen\nMinna Hynninen-Tuovinen (vas.) ja osuuskuntaohjaaja Hanne Seppälä\nSuonenjoen ja Rautalammin alueella toimiva Pirtsakki Osuuskunta aloitti toimintansa vuoden alussa ja hetkeä myöhemmin Rautalammille perustettiin Osuuskunta Kosken Tuike, joka käynnisti uudelleen Kosken Puotipiika -kyläkaupan toiminnan.\nTyötä osuuskunnan kautta Pirtsakissa on 13 jäsentä ja palveluita löytyy laidasta laitaan: sii-\nvousta, ompelua, kirjanpito- ja tilitoimistopalveluita, suutari-, kiinteistönhuolto- ja mökkitalkkaripalveluita sekä kuulolaitehuoltoa. Kosken Tuike puolestaan on keskittynyt kyläkauppatoimintaan. -Osa on työllistynyt täysipäiväisesti ja kaikille on töitä jonkin verran riittänyt. Työttömille on töitä löytynyt tätä kautta, Työtä osuuskunnasta -hankkeen projektiohjaaja Hanne Seppälä kertoo. Osuuskuntamuotoinen yrittäminen säästää aikaa ja rahaa, sillä osuuskunta hoitaa vakuutukset, kirjanpidon ja monta muuta asiaa. -Työn tekeminen perustuu työsopimukseen osuuskunnan ja jäsenen välillä. Työsuhde on samanlainen kuin muillakin työnantajilla. Lisäksi osuuskunnan jäsenillä voi säilyä oikeus palkansaajan työttömyysturvaan, Seppälä kertoo.\nOsuuskunnat voivat osallistua kilpailutuksiin Pirtsakki kävi tutustumassa paikalliseen osuuskuntatoimintaan Ruotsissa, jossa kunnat tuntuivat ostavan osuuskunnan palvelui-\nta. Suomessakin osuuskunnat voivat osallistua kuntien kilpailutuksiin, vaikkei niitä palveluntarjoajina ole vielä juurikaan näkynyt Pohjois-Savossa.\n-Hankintahenkilöstömme mukaan kilpailutuksen tarjoajana on harvoin ollut osuuskunta. Hankintalain näkökulmasta osuuskunta voi olla tarjoajana julkisissa tarjouskilpailuissa, kertoo PohjoisSavon hankinta-asiamies Minna Heikka IS-Hankinta Oy:stä, jonka omistavat pääosin pohjoissavolaiset kunnat ja julkisyhteisöt.\nSuonenjoki kokeillut palveluita Pienten toimijoiden osuuskuntia on Heikan mukaan mahdollis-\nta tukea kuntien hankinnoissa etenkin kansallisten kynnysarvojen alittavissa pienhankinnoissa, joissa toimitaan hankintayksikön kuten esimerkiksi kunnan ohjeiden mukaan. Sosiaali- ja terveyspalveluja voi hankkia myös palvelusetelillä, jolloin kilpailutusta ei tarvita. Suonenjoen kaupungin omistama Suonenjoen vuokratalot on ostanut Osuuskunta Pirtsakin palveluita. -Pirtsakilla on sopimus Suonenjoen vuokratalojen kanssa kiinteistönhuollosta. Henkilökohtaisen avustajan palveluita voitaisiin myös ostaa osuuskunnalta, Seppälä kertoo.\nMansikka ry on rahoittanut Työtä Osuuskunnasta -hanketta. www.tyotaosuuskunnasta.wordpress.com\nMansikka ry Ainonkatu 2, 77600 Suonenjoki www.mansikkary.fi\nToiminnanjohtaja Puh. 040 532 5310\nTiedottaja, HighwaySavo-viestintähanke Puh. 050 527 9943\nHankesihteeri Puh. 045 131 5077\nPohjois-Savon ELY-keskus Käyntiosoite: Kallanranta 11, Kuopio, Postiosoite: PL 2000, 70101 Kuopio, Puhelinvaihde: 0295 026 500 www.ely-keskus.fi/pohjois-savo\nMaaseutukoordinaattori Puh. 0295 026 604 henna.huovinen@ely-keskus.fi\nYritysasiantuntija Puh. 0295 026 625 pekka.stjerna@ely-keskus.fi\nLeader-asiantuntija Puh. 0295 026 639 tuulikki.vesterinen@ely-keskus.fi\nMaaseutuasiantuntija Puh. 0295 026 623 eija.aarila@ely-keskus.fi\nTukea yritysten ja alueen kehittämiseen Kalakukko ry Isoharjantie 6, rakennus S1, 2. krs. 71800 SIILINJÄRVI www.kalakukkory.fi\nMaaseudun ja sen eri alueiden kehittäminen tukee ja turvaa viihtyisän elämän pohjoissavolaisille asukkaille. Yrittäjyys luo maaseudulle elinvoimaa, lisää palveluja ja työpaikkoja. Paikallisiin ihmisiin ja elinkeinoihin pohjautuvana sitä ei voi kukaan viedä alueelta pois.\nYritystuet Jaana Paananen\nToiminnanjohtaja Puh. 040 510 3258\nHankekoordinaattori Puh. 040 519 6046\nYritystukea maaseuturahastosta voivat hakea aloittavat tai jo toiminnassa olevat yritykset. Yritystukea voi hakea luonnollinen henkilö, osakeyhtiö, avoin yhtiö, kommandiittiyhtiö ja osuuskunta. Lisäksi yritysryhmän on mahdollista saada tukea yhteistyön kehittämiseen tai kehittää uusia palvelupaketteja.\nKehittämistuet Ylä-Savon Veturi ry Antinkatu 10, 74120 Iisalmi www.ylasavonveturi.fi\nYhteisöt ja yhdistykset voivat hakea maaseuturahastosta tukea paikallisen kylän tai laajemman alueen palveluiden tai kulttuurin kehittämiseen sekä alueen viihtyisyyden parantamiseen. Myös yhteisöjen yhteistyöhön on mahdollista saada tukea.\nMille alueelle? Pohjoissavolaiset yritykset ja yhteisöt voivat hakea tukia kaikkialla muualla paitsi Kuopion ja Varkauden keskusta-alueilla. Elintarvikkeiden ensiasteen jalostus on tukikelpoista kaikkialla Pohjois-Savossa.\nMistä rahoitusta haetaan? Sari Hyttinen\nToiminnanjohtaja Puh. 040 868 0998\nHankeneuvoja Puh. 040 760 7173\nRahoitusta haetaan Pohjois-Savon ELY-keskukselta\ntai paikalliselta Leader-ryhmältä Hyrräpalvelussa. Ota yhteyttä Leader-yhdistykseen tai ELY-keskukseen ennen hakemuksen tekoa! Lue lisää: www.highwaysavo.fi


Vireilletulokuulutus: maa-aineslupahakemus, Tuomala Kari - Orimattilan kaupunki\nVireilletulokuulutus: maa-aineslupahakemus, Tuomala Kari\nSeuraava maa-aineslupahakemus on vireillä Orimattilan kaupungin ympäristövaliokunnassa:\nSuunniteltu maa-aineksen ottamismäärä on 15 000 m3 ja keskimäärin 1000 m3 vuodessa. Lupaa haetaan alueen maa-aineksen hyödyntämiseen ja alueen muotoiluun viideksitoista (15) vuodeksi. Erityisenä perusteena 15 vuoden lupa-ajalle esitetään toiminnan pienimuotoisuus ja siihen nähden esitettyjen suunnitelmien ja selvitysten laajuus ja laatu. Toteuttaminen vaatii enemmän aikaa kuin normaali 10 vuoden lupakausi.\nKyseessä on hiekka-/sorakuoppa, josta on jo pitkään otettu maa-aineksia. Kari Tuomalalle on myönnetty maa-ainestenottolupa Orimattilan Kuivannon kylässä tilalta Hemmilä RN:o 22:25 kymmenen (10) vuoden määräajaksi 19.3.2010.\nLupaa haetaan toiminnan aloittamiseksi ennen luvan lainvoimaiseksi tulemista.\nHakemusasiakirjat ja tämä kuulutus ovat nähtävillä 17.6.–20.7.2020 välisen ajan Orimattilan kaupungin internet-sivuilla osoitteessa www.orimattila.fi.\nMuistutuksen tekemiseen on oikeus niillä, joiden oikeutta tai etua asia saattaa koskea. Myös muilla henkilöillä ja yhteisöillä on oikeus ilmaista mielipiteensä hakemuksesta. Kirjalliset muistutukset ja mielipiteet tulee toimittaa 20.7.2020 mennessä osoitteella\nLisätietoja hakemuksesta antaa ympäristötarkastaja Mirja Mynttinen,\npuh. 044 781 3731, (ajalla 17.-18.6. ja 13.7.-20.7) ja ympäristönsuojelusihteeri Kirsi Liukkonen-Hämäläinen, puh 040-5216733, (ajalla 22.6.-3.7.) .\npdf Lupahakemus Tuomala Kari (621 KB)\npdf Ottamissuunnitelma Kari Tuomala (2.97 MB)


Kuiskauksia: Lounassalaatti, kiitos.\nYhtenä päivänä kotiin salilta polkiessa teki mieli napata matkalta mukaan juustoinen lounassalaatti. Tuumasin mielessäni kuitenkin, että kotoa löytyi salaattiin kaikki tarvittavat raaka-aineet. Kun pasta kypsyy, kerkeän samalla pilkkomaan kasvikset ja juuston.\nOlen nyt useampana päivänä valmistanut lounaaksi ruokaisaa salaattia. Pohjana minulla on yleensä pasta, joka antaa salaattiin kivasti mahan täytettä. Ja niitä hiilareita.\nKierrepastaa, avokadoa, mozzarellaa, tomaattia, kurkkua, appelsiiniä, lehtisalaattia ja raejuustoa.\nSalaatit pitäisi oikeastaan syödä saman päivän aikana, koska ne vetistyvät ja nahistuvat hyvin nopeasti. Nyt olenkin ottanut tavaksi tehdä niin, että valmistelen parin päivän salaattitarpeet, mutta säilytän komponentit omissa rasioissaan. Näin ne säilyvät paremmin ja kukin saa sitten koota lautaselleen haluamansa version.\nPyrin siihen, että kotona on aina aineksia jonkinlaiselle salaatille. Tein pienen siitä listan, mistä minun salaattiraaka-aine varastoni pääasiassa koostuu:\nJo neljääkin raaka-ainetta käyttämällä saa lounaan aikaiseksi. Pasta maustan usein pippurilla tai pestolla. Myös pakastekasvikset käyvät tähän tarkoitukseen hyvin. Herneet ja maissit sulavatkin hetkessä.\nKierrepastaa, tomaattia, mozzarella, kurkkua, kananmunaa, avokadoa, maapähkinöitä, raejuustoa.\nMillaisia lempparisalaatteja teillä on? Nyt ohjeita jakoon, niin päästään keräämään ideoita omiin salaatteihin. :)\nLähettänyt Niina/ Kuiskauksia -Blogi klo 21.15\nTiia K 18. marraskuuta 2014 klo 22.44\nHerkullisia salaatteja, alkoi heti tekemään mieli pastasalaattia. Rakastan Taikaastioita <3\nNiina/ Pikku-Bambin Blogi 19. marraskuuta 2014 klo 12.11\nTaika-astiat on niin ihania! <3 Meillä on tätä sinistä sarjaa, mutta esim. jouluna myös ne punaiset olisi kivat. :)\nJassu Tuomi 18. marraskuuta 2014 klo 23.04\nIte tykkään tosi paljon tonnikalasalaatista ja muutenkin varmaan kaikista hah! Oon hirvee salaattihirmu! :D\nNiina/ Pikku-Bambin Blogi 19. marraskuuta 2014 klo 12.12\nKiitos kommentista Jassu! :) Pitääpä itsekin tehdä taas joskus tonnikalasalaatti. Kiva, että sulla on noin terveelliset tykkäyksen kohteet. :)\nAlesya 19. marraskuuta 2014 klo 12.52\nVoi että ku on herkullisen näköiset salattit! Itteki rakastan salatteja todella paljon, ja niitä onneks voi syödä nii paljon ku uppoo, eikä niihin voi kyllästyä <3\nNiina/ Pikku-Bambin Blogi 19. marraskuuta 2014 klo 13.00\nKiitos Alesya! :) Minäkin olen alkanut pitämään salaateista koko ajan enemmän, kun olen opetellut itsekin tekemään erilaisia versioita. Onko sulla joku lempisalaattia, mistä pidät erityisesti? :)


Rumpujarrut tulessa! - Suomen nopein radalla vuonna 1970 | Overdrive.fi\nRumpujarrut tulessa! - Suomen nopein radalla vuonna 1970\nKetju osiossa 'Yleistä harrastuksesta', aloittaja C5_Z06, 19.1.2017.\nKaikki lähti siitä kun asiakas soitti korjaamollemme ja sanoi että ny 'tarttis vaihtaa ne jarrupalat mutta hän ei muista kerrottiinko meiltä aikanaan että ne pitää vaihtaa eteen vai taakse vai kumpaankiin päähän. No eihän meidän asentajatkaan muistaneet kun tapauksesta oli jo monta kuukautta kunnes kerroin auton vuosimallin joka oli 2000. No ne totes, että siinä on varmaan rummut takana ja kun tarkistin sähköisestä varaosaluettelosta, niin niinhän siinä tosiaan olikin.\nJosta juolahti mieleen; miten hyvin tai itse asiassa huonosti rumpujarrut toimivat vuonna 1970? Yksi kova jarrutus ja siinäkö se sitten oli? Varsinkin jos joka nurkassa oli rummut.\nIsolohkojenkit olivat kiistatta nopeimpia autoja vuoden 1970 öljysorateillä, poislukien harvalukuiset urheiluautot, joita oli ainoastaan kourallinen Suomessa tuolloin. Edustusjenkki saattoi kelata huippua yli 200 km/h; fakta joka on mittauksin aikanaan todistettu ja tiedot löytyvät allaolevasta vanhasta ketjusta. Sivujen viitteet ovat valitettavasti menneet pieleen foorumiuudistuksen myötä. Mutta kyllä ne tiedot siellä ovat ja pääosin lähteenä on ollut saksalainen Auto, Motor und Sport.\nMutta mites radalla vuonna 1970? Edustusjenkki isolohkolla ja rummut joka nurkassa? Ei kait...sellaisella ollut mitään jakoa Suomen ainoalla moottoriradalla, Keimolassa vuonna 1970.\nJaetaanpa huvin vuoksi autot neljään eri luokkaan. Käytetään Hangon katuautokisojen mainiota jaottelua, eli alle 1600-kuutioiset, alle nelilitraiset, alle 6-litraiset ja lopuksi tietenkin isoolohkot.\n1. Alle 1600-kuutioiset\nKovia pelejä olivat tuolloin tietenkin Twin Cam Escort, pikku-Alfat ja esimerkiksi Renault R8 Gordini.\n2. Alle nelilitraiset\nTässä ekana tulee mieleen 911 Porsche, mutta myös E-Type Jaguar, jossa potkua varmasti riitti reippaasti. Lisäksi erittäin harvinainen ja ratakäyttöön Suomeen hankittu BMW 2002 Schnitzer. Ja tietenkin 2002 TII ja TI. Fiat Dino coupella saattoi olla sanansa sanottavana, mutta veikkaisin että Schnitzer oli kuitenkin nopein.\n3. Alle 6-litraiset\nTämä onkin hankalampi... Ehkä jokin pikkulohko-Corvette. Tai jokin pikkujenkki kasilla? Dart 340? Ja tietenkin levyjarruilla.\nNo nyt! Challenger 440 Sixpack tietenkin. Levyjarruthan siinä oli edessä. Mustang 428, levyjarrut lienee olleet niissäkin. Ja tietenkin -66 427 Corvette, jollainen oli tuolloin Suomessa.\nMutta ei, eivät jenkit pärjänneet radalla erikoismallille nimeltä Waxemberger. Vaikka Mersussa painoa oli paljon, niin olihan sitä voimaakin yli 300 kaakkia ja julmetun leveät renkaat pitivät huolen pidosta ja nelipyörälevyjarrut pysähtymisestä.\nChallengerin testivideo (383, -71):\n428 Mustangin testivideo (-69):\nPS: kait nyt joku on ajanut nykypäivänä entisöidyllä jenkilla vaikkapa Ahvenistolla. Miten ne rumpujarrut toimii radalla ihan oikeasti?\ntarkoitit varmaankin rumpujarruja.....\nVanhoissa VM-lehdissä varmaan on kierrosaikoja etc. mutta jarrusysteemeistä ei välttämättä puhuta mitään. Meillä Turussa oli Artukaisten rata, joka oli pienempi, eikä siellä juurikaan Mini-Lunqvistin Camaron lisäksi muuta Ameriikan kalustoa koskaan näkynyt, ehkä kunkkuna joku Steinmezler-Commodore, mutta kyllä ne Escortit, Impit, Kadetit, Renaultit ja Fiatit olivat niitä, jotka rataa kiersivät, joku Alfa harvinaisempana vieraana. -Muuten, aikoinaan omistamani -66 Dodge Monaco 500, kelasi esitteen mukaan huippuja 225 km/h, ja tietysti rummuilla. Omaani ne oli vaihdettu levyihin, ja muistona tästä swapista oli se, että etu-ja takapyörissä oli toisella puolella pyöränpulteissa vääränkätiset jenkat, ja tietysti ristissä!\nJoo-o. Vauhdin Maailman kansijuttuna esiteltiin muistaakseni 1971 "Euroopan nopeimmat" 1600:set, Escort BDA ja Alfa Romeo GTA. Alfa Romeo voitti 60-luvun loppuessa mestaruuksia joka vuosi pitkin Eurooppaa Giulia/GTV/GTA/GTAm 1300, 1600, 1750 ja 2000 -malleillaan etenkin ratasarjoissa. Ja olihan 33/2. Kolmelitraisissa taisi BMW:n CSL, Capri ja Opel olla kovimmat, kuten yhä Historicissa. Grand Racen nykyaikoja tutkimalla voi saada suuntaa siitä, miten jenkit Ahvenistolla pärjäävät. Myös Datsunit, Isuzut, Gordinit, Lancia Fulviat, Fiat 128 & 131 Mirafiorit ja monet muut tulevat mieleen, hieno aikakausi.\nMutkatiellä -73 Alfa Romeo 2000 Berlina häpäisee monet isolohkoiset amerikanhirmut, minkä olen nuorena hurjana todistanut.\nLentävällä lähdöllä ensimmäinen jarrutus pääsuoran päässä =ok . Seuraava jarrutus tarun mutkaan ja silloin jo poljin on melko kova , eli tiedossa on että siltä kierrokselta ei tarvitse oikeastaan jarruun enään koskea. Vuosi oli 1996 ja autona Buick special 1966 jossa 300cid+at ja rumpujarrut ilman tehostinta. Ja se aika oli muistaakseni 1,43.\nJoo-o. Vauhdin Maailman kansijuttuna esiteltiin muistaakseni 1971 "Euroopan nopeimmat" 1600:set, Escort BDA ja Alfa Romeo GTA.\nJep ja samaa lehteä tuli plarattua joskus reilut 25 vuotta sitten. Harmi vaan, että silloiset kopiokoneet oli mitä sattuu, joten skannaukset alla on aika surkeita.\nVauhdin Maailmahan oli sellainen nykyisen Kauppalehden formaatissa ollut lehti joskus silloin 70-luvun vaihteessa.\nTässä vielä parit Escortit:\nKilpureita toki kaikki nämä.\nKatuautot sitten erikseen.\n-Muuten, aikoinaan omistamani -66 Dodge Monaco 500, kelasi esitteen mukaan huippuja 225 km/h, ja tietysti rummuilla. Omaani ne oli vaihdettu levyihin, ja muistona tästä swapista oli se, että etu-ja takapyörissä oli toisella puolella pyöränpulteissa vääränkätiset jenkat, ja tietysti ristissä!\nNo katos vaan!\nEikä huoltokirjassa mitään merkintää. :-(\nVoi niitä aikoja. Onneksi sentään tupakoida sai kaikkialla.\nMulla on toki se Vauhdin Maailman GTA-BDA tallessa, kuten myös myöhempi BDA vs. 131 Abarth testin käännösjuttu.\nMinusta takarumpujen kanssa pärjää ratapäivillä ihan hyvin, riippuen tietysti auton painosta ja palojen/kenkien laadusta. 1500:sen 128:n kanssa mikroskooppiset vakiojarrut kestivät koko kesän kaahailut, mutta Fiat painaakin noin 750kg. Toki tarkoitus on tämän kevään rakentelun myötä laittaa tilalle 155:n Alfan levyjarrut eteen ja taakse, kasi kulkee jo nyt kovempaa kuin kantti kestää Ahveniston varikkolenkillä... Kuulemani nurinan mukaan hissessä Escorteihin on järjestään saanut laittaa levyt taakse mutta 128 Sport Coupeeseen ei, vaikka luokituslappuja löytyisikin, kai sillä on tositoimissa merkitystä. Suomessa ei kuitenkaan ajeta missn luokassa näillä kirpuilla samanlaista kyytiä kuin Italian ja Yugoslavian mäkikisoissa, hurjaa touhua sekin.\nPekalle, Suomessa oli 1970 3 Moottorirataa, Artukainen -65, Keimola ja Ahvenisto 1966.\nMitä tulee maassamme olleisiin peleihin niin pari GTAta oli, toisen vanteet oli mulla taannoin moiset meni menojaan, tämä yksi lisäksi Autodeltan loaner. Levyjarryt Alfoihin tuli 105 sarjan myötä 1963, vain Jaggen E-type oli edellä, sitten 65 tuli Corvette ja Ferrarit perässä mutta kun Alfallakin oli 13x3" jäähdytetyt alurummut nurkissa esim 102 sarjalaisissa aikaisemmin niin kyllä nekin stoppaa, 2 moista museokilpistä löytyy. Hemeissä oli 12 x2,5 rummut edessä ja Rivieroissa samanmoiset alumiininsina ja rivoitettuina. Waxenberger ei hirveästi maan radoilla loppupeleissä juhlinut.\nMitä taas tulee Berlinoihin ja muihin 105 sarjan Alfoihin niin otetaan väittämä suolan kera. Itselläkin 2000 iniezione ollut ja vieläkin 1300 Super Juulia löytyy tallista niin no joo, nippanappa moisilla kuin oikein hampaat irvessä puristaa Ahvenistolla pärjää esim 61 Corvetelle joka täysin vakio. Mutta reikäpää saa olla. Näin molempia itse Apparalla ajaneena oma Vette hiukan modattu.\nTosin muutaman kierroksen Vettellä uskalsi ja pois jäähdyttelemään. Slalomissa Alfetta 2000sen kanssa tasoihin.\nEi tainnu vuonna 70 olla montaakaan henkilöautojenkkiä johon ei olis saanu levyjä eteen ja tohon aikaan ne alko olla jo jäähdytysrivoilla varustettujakin\ntalonmiehen vapaapäivä, 22.11.2017\nItseasiassa oli....67/68 tienoilla esim GMn midsizeihin lähes järjestään, paitsi Suomi autoihin...\nnäemmä....asunut liian kauan Turussa kun aloittaa kaiken oletusarvoisesti negatiivisena...\naika oli hyvä otta4n huomioon että eurokinnerit ratapäivillä paremmat tahkoo tuota tahtia, esim 75 1.8 Turbo Alfa etc . Mutta senhän så jo tiesitkin...\nLevyjarryt Alfoihin tuli 105 sarjan myötä 1963, vain Jaggen E-type oli edellä, sitten 65 tuli Corvette ja Ferrarit perässä mutta\nNelipyörälevyt vai levyt edessä?\nCitroën DS:ssä oli levyt edessä jo vuonna -55\nKohtalainenPaja 1st gear\nRenault 8 nelipyörälevyillä ja oliko jo G dauphinekin? Jep kyllä oli jo Dauphine Gordinissa.\nJaguar mk ix nelipyörälevyjarruilla 1959. Isokorinen neliovinen perheauto.


Selkärekisteri tekee toiminnan näkyväksi - Hoidonvaikuttavuus.fi\nEtusivu / Uutiset / Selkärekisteri tekee toiminnan näkyväksi\nSelkärekisteri tekee toiminnan näkyväksi\nYliopistollisten sairaaloiden piirissä käynnistettiin kliinisten laaturekisterien yhteistyöhanke vuonna 2017. Kliiniset laaturekisterit ovat sairaanhoitopiireissä yhteisesti käytössä olevia hoidon seurantajärjestelmiä, joita käytetään potilastyössä hoidon tukena sekä laadun ja vaikuttavuuden seurannassa.\nSelkäkirurgian rekisteri on yksi ensimmäisistä käyttöönotetuista kliinisistä laaturekistereistä. Käytössä oli aiemminkin erilaisia viranomaisrekistereitä, mutta niistä ei käynyt ilmi esimerkiksi hoidettavan sairauden vaikeusaste.\n-Laaturekisteri tekee toiminnan näkyväksi. Se kertoo, mikä on hoidettavan selkäsairauden vaikeusaste, millä tavalla leikkaus toteutetaan ja millaisia tuloksia saavutetaan. Rekisteri tuo tietoja myös logistiikasta – hoitoajoista ja muista ihan käytännön asioista, kertoo ortopedi Liisa Pekkanen Keski-Suomen sairaanhoitopiiristä.\nPekkasen mukaan rekisteristä saatavan tiedon laatu riippuu siitä, kuinka kattavasti tietoa potilaalta kerätään ja kuinka kattavasti kirurgit rekisteriä käyttävät. Sote-valmisteluunkin liittyen tietoa tarvitaan nykyisin enemmän ja erilaisessa muodossa kuin aikaisemmin.\nOmavointi-palvelulla sähköisenä alustana onkin keskeinen rooli. -Omavointi-palvelun kaltainen sähköinen alusta on keskeinen edellytys rekisterin toiminnassa. Sen avulla potilas tuottaa tietoa sairaudestaan ennen leikkausta ja leikkauksen jälkeen eli potilaan ääni pääsee kuuluville. Potilaan tuottama tieto on keskeisessä roolissa laadun ja leikkaushoidon tuloksen arvioimisessa, Pekkanen arvioi.\nTHL:ssä käynnistettiin helmikuussa 2018 työ laaturekisteritoiminnan kehittämiseksi ja koordinoimiseksi. Pekkasen mukaan THL:n hanke on kriittisen tärkeä. -Jotta pääsemme toteuttamaan eri sairaaloista tulevan tiedon yhdistämistä, muokkausta ja analysointia, tarvitaan THL:n tyyppinen puolueeton ja ammattimainen taho, jossa on tietotaitoa ja kokemusta tällaisen tiedon käsittelystä, Pekkanen kertoo.\nLisätietoja: Liisa Pekkanen, ortopedi, Keski-Suomen sairaanhoitopiiri, liisa.pekkanen@kssh.fi


Mitä Räsäsen ja Pohjolan oikeudenkäynnissä tapahtui? - Seurakuntalainen\nBlogi 25.01.2022 10:17 (päivitetty 13:26)\nNyt kyseessä lausumat Ruben Stillerin ohjelmassa. Syyttäjän mukaan ”Räsäsen uskonnollinen näkemys, jonka mukaan homoseksuaalit eivät ole Jumalan luotuja kuten heteroseksuaalit, on homoseksuaaleja alempiarvoistava.” Tällaista Räsänen ei ole sanonut.\nSyyttäjä vaatii Räsästä ja Pohjolaa poistamaan nämä ”lainvastaiset verkkoviestit”\nSyyttäjä: ”Jos uskonnonvapauden nojalla tulkitsee Raamattua tietyllä tavalla ja julkaisee näitä mielipiteitä, se voi olla rikos”\nSyyttäjän mukaan Räsäsen lausunnot eivät ole alatyylisiä, vaan hän käyttää termejä kuten ”geneettinen rappeuma”, ”moraalittomuus”. Syyttäjän mukaan moraalittomuus on yleistys, joka kytketään homoseksuaalisuuteen synnynnäisenä ryhmäominaisuutena.\nSyyttäjän mukaan ”solvaavuutta korostaa lausumien kohdistuminen seksuaaliseen identiteettiin, ihmisyyden ytimeen”. Mielenkiintoinen näkemys siitä, mikä meissä ihmisissä on kaikista syvintä ja perustavinta.\nSyyttäjän mukaan kirjoittajan ”vasen käsi ei tiedä mitä oikea käsi tekee”. Ei voi samaan aikaan kirjoittaa sellaista, mitä pamfletissa on kirjoitettu ja väittää, että homoseksuaaleilla on ihmisarvo, jonka Räsänen toisaalta pamfletissa myöntää.\nSyyttäjä: ”Loukkaavuutta ei voi poistaa sillä, että korostetaan jokaisen ihmisen langenneisuutta ja syntisyyttä.”\nSankamo: Pamfletti on kirjoitettu 2003 ja julkaistu 2004. Lausumat heijastavat tuon ajan ymmärrystä yhteiskunnallisesta ilmiöstä. Sen lukijakunta on julkaisuhetkellä ollut pieni ja asiaan perehtynyttä aikuisväkeä.\nSankamo: Syyttäjällä virheellisiä näkemyksiä pamfletista: ”homoseksuaalisuudesta on päästävä eroon”. Tällaista pamfletissa ei väitetä.\nSankamo: Syyttäjä nosti esiin sitaatin ”love the sinner, not the sin”. Suomessa aika suuri osa aktiivisesti kristinuskoa harjoittavista ihmisistä allekirjoittaa tuon lauseen.\nSankamo: ”Homoseksuaalisuus seksuaalisena poikkeavuutena”. Tässä on viittaus tilastollisesti yleisempään heteroseksuaalisuuteen. Tällöin myös nojaudutaan tutkimusperinteeseen, joka pyrkii selvittämään homoseksuaalisuuden syytä ja alkuperää.\nSankamo: Keskustelun sävy on ollut kunnioittava ja humoristinen eikä missään nimessä solvaava. Räsänen ei ole itse nimennyt ohjelmaa otsikolla: ”Mitä Jeesus ajattelisi homoista?”.\nSyyttäjä vetoaa ”sateenkaarinuorten hyvinvointi seurakunnissa” -asiakirjaan ja pyrkii todistamaan, että Räsäsen puheilla on haitallisia seurauksia vähemmistöille.\nRäsänen sanoo halunneensa tuoda seurakunnille lisää ymmärrystä niitä ihmisiä kohtaan, jotka ovat seksuaalisesti kiinnostuneita samaa sukupuolta olevista ihmisistä. ”Halusin tuoda myötätuntoa heille.”\nRäsänen kiistää ehdottomasti sen, mitä syyttäjä totesi syytepaperissa, että ”Räsänen pitäisi homoseksuaalisuutta ominaisuutena, josta pitää päästä eroon.” Näin Räsänen ei ole sanonut, eikä ajattele näin.\nhomoseksuaalisuus, oikeudenkäynti, pohjola, raamattu, Räsänen, syyttäjä


Osakkaaksi - Start Up Lions\nHaluaisitko olla mukana rakentamassa uusia menestystarinoita?\nMiksi liittyä osakkaaksi?\nHaluaisitko mukaan osakkaaksemme? Meitä on jo noin 80. Tavoitteenamme on vuonna 2022 fuusioitua sijoitusyhtiö Whitecoach Oy:n (www.whitecoach.fi) kanssa ja tavoitella listautumista. Listautumisen jälkeen pyrimme kasvattamaan sijoituskohteidemme määrän moninkertaiseksi lähivuosina.\nMissiomme on olla hienojen suomalaisten innovaatioiden nopeiden ja ammattimaisten kasvuaskelten mahdollistaja.\nEroamme markkinoilla muista toimijoista, koska:\n> Tarjoamme vahvasti myös muuta kuin rahoitusta\n> Tarjoamme rahoitusta jo silloin, kun muut eivät ole vielä kiinnostuneet\n> Meillä ei ole toimiala- tai paikkariippuvuutta\n> Järjestämme verkostojemme ja osaamisemme avulla mukaan myös muut rahoittajat\nMikäli haluat keskustella yrityksesi rahoituksesta tai osakkuudesta, ota yhteyttä info@startuplions.fi\nHaluaisitko olla osakkaanamme ja antaa osaamisesi omistamamme start up yhtiön kehittämiseen?\nVarhaisen vaiheen yrityksillä on usein haasteista osaamisen kanssa ja ne kaipaavat kokeneita sijoittajakumppaneita tuekseen. Osaamispääoman tarve on markkinoilla laaja ja se kasvaa vuosittain yrittäjäympäristön monimutkaistuessa. Yritykset tarvitsevat kasvun tekemisen tueksi lisää tekijöitä ja resursseja. Keskeisin tarve kohdistuu aktiivisen hallitustyöskentelyn osaajiin, joilla on valmius auttaa yrityksiä myös arkisemmissa käytännön asioissa.\nJos sinulla on halu päästä mukaan Startup -vaiheessa olevien yritysten kasvuun ja olet mahdollisesti valmis tarjoamaan tähän rahallisen panostuksen lisäksi resursseja ja osaamistasi, niin ota yhteyttä!\n2021 © Start Up Lions. Kaikki oikeudet pidätetään.


Jessikan, 26, naapuri raivostui musiikin kuuntelusta - hakkasi seinää, huoritteli ja tunki postiluukusta viestejä: ”Sitten hän loi valeprofiilin ja lähestyi minua Facebookissa”\n30.08.2018 klo 6:38 (muokattu 01.09.2018 klo 13:24 )\nJessika kuunteli musiikkia järjestyssääntöjen sallimissa rajoissa. Naapuri ei hyväksynyt ”meteliä”, vaan rupesi piinaamaan nuorta naista. Asianajajalle Jessikan tarina on tuttu.\nJessika laittoi tietokoneeltaan musiikin soimaan. Kello näytti kahdeksaa. Ei mennyt kauaa, kun seinään hakattiin aggressiivisesti. Jessika säikähti rummutusta ja hiljensi musiikkia. Oliko musiikki häirinnyt jotakuta?\n- Se oli outoa. Kello oli vasta kahdeksan, joten musiikin kuuntelemisessa ei ollut mielestäni mitään väärää, Jessika kertoo.\nJollakulla taloyhtiössä oli omat järjestyssääntönsä. Seuraavaksi samainen naapuri lähestyi Jessikaa pienellä lapulla, johon oli kirjattu "hiljaisuutta kiitos".\nJessika oli sinkku ja hän asui yksin. Hän ei järjestänyt juhlia, vaan kodista kuuluvat äänet rajoittuivat musiikin kuuntelemiseen taloyhtiön järjestyssääntöjen puitteissa.\nSeiniin hakkaaminen jatkui. Aggressiivisia lyöntejä kuului myös silloin, kun Jessika ei kuunnellut musiikkia tai pitänyt minkäänlaista elämää itsestään. Yhtenä iltana Jessikan eteisessä odotti kirje.\n- Siinä valitettiin metelistä. Siinä luki, että mitä v****a metelöin ja että minun pitää lopettaa se.\nJessikan mielestä oli ahdistavaa, että henkilö lähestyi häntä aggressiivisella viestillä, eikä tullut kasvotusten kertomaan huolestaan. Jessika syyllisti itseään: oliko hän pitänyt musiikkia liian kovalla?\nPian tilanne muuttui entistä ahdistavammaksi. Jessika vietti koti-iltaa musiikkia kuunnellen, kun kännykkä piippasi Facebook-viestin merkiksi. Metelistä valittanut naapuri oli etsinyt hänen profiilinsa Facebookista ja lähestyi häntä nyt viestillä.\n- Hän oli luonut valeprofiilin. Viestissä muun muassa huoriteltiin ja hän kertoi seuraavansa liikkeitäni ovisilmästä. Hän kertoi, miten hirveä ja kevytkenkäinen ihminen olen ja että minun pitäisi muuttaa pois. Sain häneltä yhteensä kolme viestiä. Se oli pelottavaa.\nJessika vastasi naapurille ja kutsui hänet juttelemaan asiasta kasvotusten. Naapuri ei koskaan vastannut viestiin.\nRappukäytävässä liikkuminen alkoi ahdistaa Jessikaa.\n- Aina, kun joku tuli käytävässä vastaan, mietin, onko tuo hän. En tiennyt, onko kyseessä mies vai nainen. Jossain vaiheessa aloin nähdä painajaisia siitä, että hän odottaa minua kotioveni takana.\nPiinaava tilanne kesti puoli vuotta. Sitten Jessika muutti toiselle paikkakunnalle. Naapurin henkilöllisyys ei koskaan paljastunut.\nNaapuri etsi Jessikan käsiinsä Facebookista. Kuvituskuva. MOSTPHOTOS\nAsianajaja: tuttu tarina\nTaloyhtiömaailman ongelmatilanteisiin erikoistuneelle asianajaja Marina Furuhjelmille Jessikan tarina on tuttua kuultavaa.\n- Muistan tapauksen, jossa pariskunta oli ärsyyntynyt yläkerran asunnosta tulevista äänistä, joten he päättivät hakata pattereita. Pattereiden hakkaaminen häiritsi muitakin naapureita. Pitkän riidan jälkeen todettiin, että nämä pattereita hakanneet alakerran asukkaat olivat toimineet väärin. Siinä saattoi olla kyse kotirauhan rikkomisesta, jos en väärin muista.\nKerrostalossa asuessa naapurit on otettava huomioon, ja sen takia myös järjestyssäännöt ovat olemassa.\nFuruhjelm muistuttaa, ettei järjestyssääntöihin kirjattu hiljaisuus tarkoita sitä, että iltakymmenen jälkeen pitäisi olla täysin hiljaista. Musiikki saa olla päällä, mutta se ei saa olla häiriöksi.\n- Voi häiriötä aiheuttaa päiväsaikaankin: se ratkaisee, kuinka kovalla musiikki on. Naapurin pitää kestää toisen ihmisen normaalia asumista, jollaista Jessika kertoo harjoittaneensa.\nMiten naapurin olisi pitänyt toimia? Hän olisi voinut ilmoittaa kokemastaan häiriöstä taloyhtiön puheenjohtajalle tai isännöitsijälle. He arvioivat, onko tilanteessa oikeasti kyse häiritsevästä elämästä vai jostain muusta.\n- Yleensä yhtiöissä on kirjoittamaton sääntö, että jos useampi kuin yksi asukas häiriintyy, saattaa kyse olla häiritsevästä elämästä. Jos vain yksi asukas kokee asian häiritseväksi, se ei sitä yleensä ole. Puhutaan kuitenkin kerrostaloista, joissa äänet kantautuvat herkästi huoneistosta toiseen.\nFuruhjelmin mukaan Jessikan tapauksessa tilanne olisi voinut kääntyä päälaelleen, sillä naapurin toistuva seinän hakkaaminen voitaisiin tulkita häiritseväksi elämäksi. MOSTPHOTOS\nTilanne olisi voinut kääntyä päälaelleen\nJessikan tilanteessa Furuhjelm olisi ottanut heti yhteyttä isännöitsijään ja kertonut, miten hän on toiminut ja miten naapuri on tähän toimintaan reagoinut.\n- Kannattaa olla yhteydessä yhtiön edustajaan ja kertoa oma näkemyksensä siitä, mitä on tapahtunut. Näin kannattaa tehdä siitä huolimatta, vaikka tietäisi, ettei ole toiminut väärin. Jos se niin sanottu seinään hakkaava naapuri soittaa isännöitsijälle ensin, on hänen tarinansa aivan erilainen. Siksi oma tarina kannattaa tuoda esiin.\nFuruhjelmin mukaan tilanne olisi voinut kääntyä Jessikan ja naapurin tapauksessa päälaelleen, sillä naapurin toistuva seinän hakkaaminen voidaan tulkita häiritseväksi elämäksi.\n- Jatkuessaan se voi täyttää myös kotirauhan rikkomisen tunnusmerkistöt. Siinä tilanteessa Jessika olisi voinut ottaa yhteyttä poliisiin.\nFuruhjelm pohtii, että tapauksessa voisivat täyttyä myös viestintärauhan rikkomisen tunnusmerkistöt.\n- Poliisi tietää, täyttyvätkö tunnusmerkistöt, ja siinä tilanteessa se ei ole enää taloyhtiön asia.\nKäytävälle kiinnitettyjen lippulappusten ja patterin sekä seinän hakkaamisen sijaan Furuhjelm kehottaa soittamaan naapurin ovikelloa, jos musiikki tai muut äänet häiritsevät.\n- Sen pitäisi olla ensimmäinen askel. Se olisi voinut tässäkin tapauksessa ratkaista koko tilanteen. Kerrostalossa naapurien ääniä on vain kestettävä, ja jos ei kestetä, käydään juttelemassa - ei siitä kannata tehdä isoa numeroa.\nMuokattu 30.8.2018 kello 8.13. Lisätty kyselylomake.\nIsännöitsijä muistuttaa: tarkista nämä asiat kotona ennen pakkasia - etenkin uudessa kerrostalossaSini kuuli naapurista ulinaa - järkyttyi kun ymmärsi, että naapuri imitoi häntä: ”Eikö enää saa edes seksiä harrastaa?”Anna ei saa rauhaa naapurin sänkyääniltä - taloyhtiö ehdotti muuttoa, voihkivalta naapurilta nenäkäs vastaus: ”Kannattaisi teidänkin kokeilla”Ohuet seinät riivaavat suomalaisia: ”Noloa, kun on tapaillut uutta kumppania”\nAsumisartikkelit - 10:03\nAsumisartikkelit - 7:28\nAsumisartikkelit - 15.09.2019 13:12\nAsumisartikkelit - 15.09.2019 10:03\nAsumisartikkelit - 15.09.2019 9:09


Yllättävä Tavastia-konkari juhlii tänään uraansa tutussa paikassa\nTorstai 15.11.2012 klo 19.39\nUraansa juhliva Tapio Liinoja kiipeää jälleen Tavastian lavalle - kuten muun muassa sinäkin päivänä, kun esikoinen syntyi.\nNykyisin iskelmistä ja tangoista tunnettu Tapio Liinoja on esiintynyt Tavastialla lähes 30 kertaa.\nTavastian takahuone on tuttu paikka näyttelijä-laulaja Tapio Liinojalle.\nHän on juuri laskenut Tavastian omistajan Juhani Merimaan kanssa, että keikkoja on takana lähes 30. Suurin osa niistä on Lapinlahden lintujen hurjimman suosion ajalta.\n- Parhaina vuosina olimme täällä neljäkin kertaa. Merimaa osallistui jopa yhtyeen pikkujouluihin.\nTavastialle Liinoja suuntasi myös sinä päivänä 23 vuotta sitten, kun hänen esikoispoikansa Vili syntyi. Mies ehti kyllä mukaan aamuyöstä tapahtuneeseen synnytykseen, mutta illalla tuore isä kipusi Tavastian lavalle.\n- Tietenkin olin aivan tohkeissani.\nTorstai-iltana ympyrä sulkeutuu, sillä Liinoja nousee 30-vuotista taiteilijauraansa juhlistavassa konsertissa Tavastialla lavalle yhdessä Vilin kanssa. Vili soittaa koskettimia yhdessä isänsä esittämässä kappaleessa.\n30-vuotistaiteilijajuhlan lisäksi Liinoja juhlii myös levynjulkkareita, sillä ulkona on tuore albumi Tumma yö. Edellisestä sooloalbumista onkin aikaa, sillä se ilmestyi vuonna 2002.\n- Sooloja on todella kiusallisen vähän. Nyt sanon, että ei enää tällaisia pausseja.\nYhtenä syynä harvaan julkaisutahtiin on se, että Liinoja ei halua hötkyillä. Hän kuuluu jopa Facebookissa hidasta elämää kannattavaan ryhmään.\n- Olen myös luonteeltani pirun laiska, teen vain välttämättömän.\nTavastian juhlissa tarjoillaan myös Tumma yö -nimistä Liinojan nimikko-olutta. Erä teetettiin juhlia varten, mutta on mahdollista, että oluen taru jatkuu myöhemminkin.\nLiinoja levytti uuden albuminsa Varjokuvat-orkesterin kanssa. Äänityksen tehtiin vanhassa saunamökissä Yläneellä. Kappaleet ovat covereita, enimmäkseen 1960-70-lukujen kappaleista. Mukana on myös hyvin tuttuja nimiä, kuten Kotkan Ruusu.\n- Se on tehty satamalattari-tyyliin, ja takana on syntinen Kotka.\nViimekesäisestä osallistumisesta tangomarkkinoihin kielii yksi levylle päätynyt tango.\n30 vuoden ura näyttelijänä, laulajana ja kirjoittajana tuntuu taiteilijasta itsestäänkin hämmentävän pitkältä.\n- Tuottaja Ilkka Vainio järjesti nämä juhlat kun totesin hänelle ohimennen, että marraskuussa tulee 30 vuotta, kun sain ensimmäisen palkkani tällaisista touhuista. Mutta ei tämä mikään pönötysiltama ole, suunta on eteenpäin.


Reetan koti: maaliskuuta 2015\nTäällä mä olen. Ihan vain kotona, mut silti hieman hukassa. Kuva on Kaisaniemen kasvitieteelisestä puutarhasta. En muista enää tuon kukan nimeä, mut ei sillä ole myöskään mitään merkitystä. Se oli kuitenkin hyvä päivä, kun siellä kummitukseni kanssa kävin.\nKevät, kasvu, uusiutuminen. Hienoja asioita, mutta ne asiat ei paljoa auta jos olet ylimääräinen ja turha. Just nyt olen töissä, mutta kaksi kuukautta ja sitten mä viimeistään tiedän, et olenko oikeasti työnantajalleni tärkeä, vai onko se kaikki puhetta vain.. klo\nAikaisemmin olen istnut keväisin huussin kuistilla. "Kuisti" on ehkä liioittelua, sillä huussin edessä on vain kaksi kuormalavaa toimittamassa portaiden virkaa. Se on kuitenkin ollut aurinkoinen ja tuuleton paikka istua, joten siinä me ollaan Niilon kanssa päivää paistateltu. Tänään me vaihdettiin kuistia, eli siirryttiin uuden vajan eteen istuskelemaan. Vajan eteen olisi jossain vaiheessa tulossa patio, joten oleskelupaikka tulee jatkossakin sijaitsemaan pihan tuolla kulmalla.\nIhan koko päivää me ei olla vain istuskeltu auringossa, tai Niilo on, mutta minä en. Olen siivonnut talven pois pihasta. Potkukelkka, lumikola ja lapiot on nyt uudessa varastossa odottamassa ensi talvea. Samoin myös myrskylyhdyt ja talipalloautomaatit, jotka eivät olleet tänä vuonna käyttössä. Lintulautakin kaatui tuulessa pari päivää sitten, joten sen laitoin myös pois. Itse tehdyillä ruokapaloilla saavat linnut nyt selvitä lopun kevättä, jos kova takatalvi iskee, niin ainahan sen lintulaudan voi uudelleen tuoda pihaan.\nKeskellä pihaa minulla on vanha rautapata ja sen tumman pinnan oli aurinko jo niin hyvin lämmittänyt, että multa oli miltein sulanut. Keskellä oli vielä jäinen klöntti, mutta viime kesäiset kehäkukat sain kuitenkin jo revittyä pois padasta. Kasvimaalaatikot ovat vielä ihan jäässä. Vain pari senttiä on sulaa multaa pinnalla ja laatikoiden reunoilla. Kestää siis vielä tovin, ennen kun pääsen kasvimaata kääntämään, mutta eiköhän tuolla pihalla ole muutakin puuhaa ihan riittämiin. Sitä paitsi minut soitettiin takaisin töihin. Reilun viikon voin vielä istuskella kuistilla, mutta sen jälkeen ei tarvitse pariin kuukauteen joutilaisuudesta kärsiä.\nKevät +10/30 ja 11/30\nViime vuonna oli piha ja pellot paljaina jo tähän aikaan. Nyt on vielä lunta jäljellä, mutta eiköhän sekin pian sula. Kuvassa oleva pöllipino oli pihalla jo viime keväänä. Toiveissa olisi, että sen saisi pian hävitettyä eli pienittyä puuliiteriin. Hieman ovat kasvimaan laatikot kärsineet talvesta, mutta eivätköhän nämä laatikot vieläkin aja asiansa. Pienen korjaamien jälkeen ainakin.\nViime syksynä jäi vähän kaikki syystyöt tekemättä ja sen saurauksena viime vuotinen persilja on alkanut kasvamaan yrttilaatikossa. Jos sen antaisi nyt olla, niin saisin aikaista satoa ja voisin koittaa myös omien siementen keräämistä. Voi tosin olla sen verran ahdasta kasvimaalla jo valmiiksi, että ei ole tilaa persiljaa kukittaa. Tässä asiassa voi päätöksen teon onneksi jättää ensi kuuhun tai jopa seuraavaan.\nHaravoimaan ei vielä onneksi joudu valitettavasti pääse, mutta kohta voisi jo aloittaa noiden risukasojen silppuamisen oksasilppurilla. Silppua tarvitsen ainakin marjapensaiden ja ruusujen juurille. Tarkoitus olisi levittää sitä myös saunan taakse, jotta se ei olisi täynnä rikkaruohoja.\nEikä tarvita kuin pieni aukko lumipeitteeseen, niin heti alkavat sipulikukat pukkaamaan pintaan. Tulppaanit, narsissit ja krookukset kurkistelevat jo siellä varjoisimmassakin penkissä. Kohta alkaa vaatimaan jo miettimistä tämä romuista luopuminen. Romut eivät varmasti ole loppuneet, mutta sellaiset alusta asti mielessä olleet tavarat alkavat olemaan nyt kerättynä kasaan. Nyt poistoihin päätyy kirpputorilta ostamani vanha "käsilaukku". En tiedä onko se käsilaukku vai jokin muu, mutta se ei soveltunutkaan siihen tarkoitukseen mihin sitä ajattelin. Muutenkaan se ei niin paljoa silmää miellytä, että haluaisin sen säilyttää. Puurasiassa oli tuikkukynttilöitä ja sain sen kerran lahjaksi. Säästin rasian, sillä ajattelin keksiväni sille jotain uutta käyttöä. Enpä vain ole keksinyt sitä uutta tarkoitusta, joten kiertoon vain.\n7/30, 8/30 ja 9/30\nTänään poistolistalle pääsevät seuraavat romut:\n"Johtojen niputtaja letku" eli viralliselta nimeltään Kierrenauha. Ostin paketin kun asuin Kotkassa, mutta koskaan en saanut aikaiseksi niitä johtoja paikoilleen laittaa. Nyt kun ei ole televisiota, digiboxia ja dvd-soitinta, niin eipä ole myöskään johtohelvettiä, joka täytyisi selvittää.\nLasikuvun alusta. Kastelin kukkia ja laitoin kastelukannun kirjahyllyyn, jotta voin avata tikkaat joiden avulla yletyn kastelemaan kirjahyllyn päällä olevan saniaisen. Kannu tönäisi kirjaa, joka puolestaan pukkasi kupua, joka tipahti lattialle ja hajosi miljooniksi pieniksi siruiksi. Säästin alustan, jos vaikka löytäisin siihen uuden kuvun, mutta eipä ole sopivaa kokoa löytynyt. Ikean tankoon ripustettava keittiöhylly. Minulla tuo on roikkunut ketjuilla ikkunan edessä ja siinä on säilytetty tuoreita yrttejä ja muita kivoja pikkujuttuja. Tämäkin on lojunut kaapin perällä jo vuosia, joten eiköhän se jouda kirpputorille.\n4/30, 5/30 ja 6/30\nNyt kävi niin, että yllätyin kun lähdin tuota pinnatuolia vintiltä hakemaan. Niitä olikin kaksi! Jossain vaiheessa muistan kyllä miettineeni, että miten yksi tuoli voi olla joka paikassa aina haittona, mutta kaksi tuolia selittää tämän ilmiön jo hieman paremmin. Tuolit menevät työkaverilleni (tai entiselle sellaiselle, kun enhän mä enää töissä ole), sillä hän keräilee pinnatuoleja. Tuskin hän on mitään pinnatuolimuseota perustamassa, mutta he asuvat isossa talossa jossa on paljon tilaa tuoleille. Olin myös näkeväni pinnatuoleja hänen tyttäriensä keittiössä. Vanhat keittiöpyyhkeet ovat lojuneet kaapissa jo pitkään. Niihin on lika pinttynyt ja värit pesuissa haalistuneet. Edellinen koirani on ne myös hampaillaan muokannut hieman "ilmavimmiksi". Täällä tekstiilijätteen voi viedä hyötykäyttöasemalle, mutta nämä pyyhkeet menevät isälle. Hän tarvitsee koko ajan rättejä kun remontoi, korjaa ja rakentaa venevajalla. Aina pitää pyyhkiä maalisia pensseleitä, öljyisiä käsiä tai rasvaisia osia. Hyötikselle pyyhkeet päätyvät sitten kun ovat seuraavassakin tehtävässään palvelleet.\nBetty Boop-peltipurkki on matkamuisto joltain matkalta. Siskon kanssa siellä oltiin, mutta en nyt muista missä me käytiin. Vaikka muutoin peltipurkit ovat minulle mieleen, niin ei tämä uusi purkki ole kaapin perukoilta poistunut enää vuosiin. Ja mitä sitä tyhjää purkkia säästelemään, joten se pääsee kirpparille uutta kotia etsimään.