Kirjallisuuskatsaus | Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus | Helsingin yliopisto\nTieteellisen kirjallisuuden katsaus erityisesti vapaaporsitukseen liittyvistä asioista.\nKatsaus on koostettu tuottajia ajatellen, mutta se on erinomaisen käyttökelpoinen kaikille sikojen parissa työskenteleville, jotka haluavat laajentaa tietopohjaansa.\nToisista asioista on paljon tutkimustietoa, toisista ei juurikaan. Muista tutustua suomalaistilojen kokemuksiin sekä asiantuntijahaastetteluihin (kotimaiset, ulkomaiset), joissa käsitellään monia asioista laajemmin.\nTämän kirjallisuuskatsauksen tarkoituksena on tarjota yhteenveto tutkimustiedosta asioista, joilla on merkitystä erityisesti vapaaporsituksessa. Uusimmat mukana olevat tutkimukset on jukaistu alkuvuodesta 2021.\nJos toimit kentällä huomaat, että osa esitetyistä karsina- ja muista ratkaisuista joita tutkimuksissa on vertailtu eivät vastaa nykytilannetta Suomessa. Saatu tieto voi silti olla käyttökelpoista - se lisää ymmärystä vapaaporsituksen toteuttamisesta, kertoo missä nykyratkaisujen heikkoudet ovat, ja mihin suuntaan kehitystä kannattaa viedä.\nLyhytaikainen porsimishäkin käyttö\nLyhytaikaista häkitystä käytetään yleensä ensipäivien porsaskuolleisuuden vähentämiseksi. Häkki suojaa erityisesti heikkoja porsaita, joiden riski jäädä emakon alle on kohonnut (King 2019c, Baxter & Edwards 2021). Suurissa pahnueissa on usein enemmän heikkoja porsaita (Akdag ym 2009), ja suurta pahnuekokoa pidetäänkin tanskalaistutkimuksissa suurimpana esteenä emakoiden pitämiselle täysin vapaana (Hales ym 2015).\nTutkimuksissa on pyritty selvittämään mikä on se ajanjakso, jolloin häkki ehkäisee porsaskuolemia kaikista tehokkaimmin. Neljää päivää laskettuna porsimisesta on suositeltu sekä Tanskassa että Itävallassa (Moustsen ym 2013, Heidinger ym 2018).\nHäkin avaaminen saattaa aiheuttaa kuolleisuuspiikin (King ym 2019b). Ilmiön taustalla voi olla se, että häkin avaaminen aiheuttaa emakossa merkkejä lievästä stressistä tai kiihtymyksestä: aktiivisuus lisääntyy ja tapa käydä makuulle muuttuu ainakin yhden päivän ajaksi (Goumon ym 2018, Heidinger ym 2018, Illmann ym 2020). Keinoja levottomuuden hallintaan selvitettiin 416 porsimista kattavassa tutkimuksessa. Häkkien avaaminen porsitusosastolla karsina kerrallaan aina pahnueen saavuttaessa 7 vuorokauden iän johti alempaan kuolleisuuteen kuin kaikkien osaston häkkien avaaminen samanaikaisest. Tutkijat pohtivat, että porrastettu avaaminen aiheutti vähemmän häiriötä, ja että iltapäivän avaaminen toimi paremmin koska ympäristö oli silloin rauhallisempi (King ym 2019b).\nLyhytaikaisen häkityksen suurin haitta on pesänrakennuskäyttäytymisen estyminen, mikä saattaa pidentää porsimista ja siten heikentää porsaiden elinvoimaa (Oliviero ym 2010). Täyden pesänrakennuksen mahdollistamiseksi on ehdotettu myöhempää häkin sulkemista: porsimisen alettua, tai vasta porsimisen päätyttyä. Kumpikaan käytäntö ei vaikuta lupaavalta, joskin tutkimustietoa on hyvin niukasti. Kerätty tieto viittaa siihen, että emakko kokee häkkiin sulkemisen varsin stressaavana, tapahtui se missä tuotannon vaiheessa tahansa: häkin sulkeminen porsimisen alettua on yhdessä kokeessa todettu lisäävän stressiä ja hidastavan porsimista verrattuna jatkuvaan häkissä pitoon (Yun ym 2015), ja toisessa kokeessa nostaneen porsaskuolleisuutta neljän päivän ajaksi porsimisen jälkeen (Hales ym 2015). Häkin sulkeminen porsimisen päätyttyä on yhdessä kokeessa lisännyt emakoiden asennonmuutoksia verrattuna ennen porsimista tapahtuvaan sulkemiseen (Heidiger 2018).\nKarsinoita suunniteltaessa on muistettava, että vapaa porsitus onnistuu vain, jos karsina on hyvin suunniteltu. Vapaaporsituskarsinassa on huomioitava porsimisajan ja porsaiden ensipäivien erityiset riskit ja samalla mahdollistettava ja vahvistettava luonnollisia, porsaita suojaavia käyttäytymismalleja. Pelkästään vapaaimetykseen suunnitellun karsinan ei siksi voi odottaa toimivan vapaaporsituksessa (Hales ym 2014).\nTulevaisuuden Vapaaporsitus Suomessa -hankkeen tärkeimmässä lopputuotteessa, eli suosituksissa vapaaporsituksen toteuttamiseksi, suosittelemme "porsitus-/porsimishäkki" -termin sijaan jatkossa porsaiden suoja-aita -termin käyttöä.\nVapaaimetys eli lyhytaikainen häkitys tarkoittaa useimmiten emakon sulkemista häkkiin hieman ennen porsimista, ja vapauttamista muutama päivä sen jälkeen. Tärkeimpänä tavoitteena on ensimmäisten elinpäivien porsaskuolleisuuden hallinta. Häkki suojaa erityisesti heikkoja porsaita. Häkityksen haittoja ovat pesänrakennuskäyttäytymisen estyminen ja emakon stressaantuminen sekä sulkemis- että avaamisvaiheessa. Lyhytaikaiseen häkitykseen suunniteltu karsina ei toimi vapaaporsituksessa.\nKarsinan toimivuus: toiminta-alueet ja sian ulostuskäyttäytyminen\nToiminta-alueet tekevät toimivan karsinan\nTutkijoiden mukaan hyvä vapaaporsituskarsina on vähintään 6-7 m2 kokoinen, toiminta-alueet ovat selkeästi erilliset, emakon mahdollisuudesta rakentaa pesä on huolehdittu, karsinassa on porsaita suojaavia rakenteita ja porsaspesä (Weber ym 2009, Baxter ym 2011 ja 2012; Pedersen ym 2013, Baxter & Edwards 2021).\nKarsinan toimivuus emakon ollessa vapaana edellyttää sitä, että toiminta-alueet pysyvät erillään. Useimmat emakot toimivat näin luonnostaan, jos siihen tarjotaan mahdollisuus eivätkä karsinan olosuhteet ohjaa vääriin valintoihin (Randall ym 1983). Toiminta-alueet pyritään luomaan karsinaan valmiiksi käyttäen paitsi rakenteita ja sisustusta, myös lämpötilaeroja ja vetoa (lantakäytävälle), eri lattiamateriaaleja ja kuivitusta.\nEmakon osalta toiminta-alueet ovat 1) porsimispaikka/ makuupaikka/ emakon pesä, 2) ruokailu ja 3) lantakäytävä. Porsaiden osalta toiminta alueet ovat 1) porsaspesä, 2) ruokailu ja 3) lantakäytävä. Porsaiden ruokinnalle suositellaan erillistä, emakolta suojattua aluetta mieluiten pesän yhteydessä (Baxter & Edwards 2021).\nOnnistuneesti erillään olevista toiminta-alueista on monia hyötyjä:\nOhjaa porsimaan oikeaan paikkaan\nHelpompi hygienian ylläpitäminen\nMahdollistaa lämpötilaltaan erilaiset alueet, mikä on emakon hyvinvoinnin sekä syönti- ja imetyskyvyn kannalta hyvin tärkeää (Baxter ym 2011, Malmkvist ym 2012, Pedersen ym 2013).\nMahdollistaa hyvän makuupaikan tarjoamisen, mikä edistää sekä emakon että porsaiden terveyttä\nToiminta-alueiden sekoittuminen voi olla hyvinkin ongelmallista. Kyse ei ole pelkästään väärään paikkaan ulostamisesta, vaan myös porsaiden turvallisuudesta. Jos emakko syö lähellä porsaspesää olevalla makuualueellaan ja on ruokinta-aikaan rauhaton porsaiden riski joutua tallotuiksi kasvaa (Baxter ym 2011).\nVapaaporsitus ei muuta emakon ja porsaiden täysin erilaisia olosuhdevaatimuksia. Emakolle suositellaan edelleen 12-22 asteen lämpötilaa, vastasyntyneille porsaille 34:ää. Emakon vapaana pitämisen etu kuitenkin on, että sille voidaan tarjota lämpötilaltaan erilaisia alueita karsinassa (Malmkvist ym 2012, Baxter & Edwards 2021). Tutkijat ovat esittäneet, että vapaa emakko kykenee sopeutumaan hieman korkeampaan lämpötilaan kuin häkissä pidetty (Muns ym 2016).\nSian luontainen ulostuskäyttäytyminen ja karsinan puhtaanapito\nTutkijat epäilevät, että emakon ulostuskäyttäytymiseen liityy paljon toistaiseksi tuntemattomia asioita (Hansen 2018), jotka voisivat selittää sikalassa nähtäviä suuria yksilöiden välisiä eroja (Andersen & Pedersen 2011, Bøe ym 2016). Yksi tällainen tekijä lienee oman alueen merkkaaminen (Buchenauer ym 1982, Hacker ym 1994).\nVapaa emakko on saatava ulostamaan lantakäytävälle. Sian tullessa uuteen paikkaan se valitsee ensin makuupaikan, ja välttää sen jälkeen siihen ulostamista. Makuualueen houkuttelevuuteen kannataa siis panostaa. Tähän pyrkiessä kannattaa muistaa, että emakko näyttää sietävän hieman korkeampia lämpötiloja porsimisen aikaan kuin myöhemmin imettäessä (Black ym 1993).\nEmakko pyrkii pitämään ulostusalueen erillään makuu- ja ruokailualueilta. Etäisyyden ei ilmeisesti aina tarvitse olla kovin suuri – laidunolosuhteissa on kuvattu vain metrin etäisyyksiä ruokinta- ja ulostusalueen välillä (Stolba & Wood-Gush 1989).\nKarsinaolosuhteissa emakko mielellään asettuu ulostamaan niin, että pää on mahdollisimman kaukana sekä makuu- että ruokintapaikalta (Baxter 1982, Whatson 1985, Andersen & Pedersen 2011). Syötyään emakko usein kääntyy vastakkaiseen suuntaan ulostamaan niin, että naama osoittaa ruokintapaikalta poispäin (Moustsen & Jensen 2008, Andersen & Pedersen 2011). Tämä tapa säilyi ensikoilla tehdyssä kokeessa vaikka ruokintakaukalon paikka vaihtui (Andersen & Pedersen 2011).\nLuontaista ulostuskäyttäytymistä voidaan ohjata ainakin seuraavin keinoin:\nLantakäytävä ja ruokintapaikka ovat mahdollisimman kaukana toisistaan (Baxter 1982)\nLantakytävä on selvästi viileämpi kuin muu karsina (Randall ym 1983)\nLantakytävä on kostea (Mollet & Wechsler 1990)\nLantakäytävältä on mahdollisuus nähdä naapurikarsinaan (Mollet & Wechsler 1990)\nLantakäytävää reunustavat seinämät ovat ainakin alaosastaan kiinteät (Mollet & Wechsler 1990, Hacker ym 1994).\nKiinteä väliseinä lantakäytävän ja muun karsinan välissä luo lisää ulostusmielessä houkuttelevia seiniä ja nurkkia (Wiegand ym 1994) ja helpottaa toiminta-alueiden erillään pysymistä (Whatson 1985). Väliseinä saattaa toimia myös ohjaamalla emakon lantakäytävälle kokonaan: jos väliseinää ei ole emakon takapää jäisi helpommin kiinteän lattian puolelle (Moustsen & Jensen 2008, Andersen & Pedersen 2011)\nPorsaiden ulostuskäytännöt muodostuvat ensimmäisen elinviikon aikana. Makuu- ja ulostusalueen erottaminen on synnynnäistä käyttäytymistä, eikä siihen ilmeisesti liity emakon opettamista (Buchenauer ym 1982, Whatson 1985). Huomattava lämpötilaero porsaspesän ja muun karsinan välillä helpottaa pesän puhtaana pysymistä (Baxter & Edwards 2021).\nKarsinahygienia 30 norjalaistilalla\nKolmenkymmenen vapaaporsitusta harjoittavan norjalaistilan karsinahygieniaan vaikuttavien tekijöiden selvityksessä viisi puhtainta tilaa erosi muista seuraavien tekijöiden osalta: suurempi karsinakoko, suurempi suhteellinen osuus ritilää, enemmän kuiviketta (tilavuus), kiinteät karsinoiden väliseinät lantakytävän kohdalla. Karsinoiden puhtauteen eivät vaikuttaneet karsinan mittasuhteet (syvyys, leveys, ritiläalueen syvyys; Bøe ym 2019).\nKarsinan koko, väliseinät ja portit\nKarsinan toimivuus emakon ollessa vapaana edellyttää sitä, että toiminta-alueet pysyvät erillisinä. Tämä vaatii luonnollisesti riittävästi tilaa. Allaolevat suositukset on laskettu 350-kiloiselle emakolle. Laskentaperusteena ovat saatavilla olevat tutkimukset. Koska nämä usein ovat ajalta jolloin emakot olivat hieman pienempiä, suositukset on päivitetty 350-kiloiselle emakolle. Näin suuri koko on valittu siksi, että myös poikkeusyksilöille riittäisi tilaa (Baxter & Edwards 2021).\nSuositeltuja minimimittoja vapaaporsitus- ja soveltuvin osin myös vapaaimetyskarsinaan 350 kg emakolle. Näiden suositusten mukainen karsina on yhteensä 9,78 m2.\nEmakon pesä = makuupaikka = porsimispaikka\nLattiatasossa 2,79 m2\nOlkapään korkeudella 3,17 m2\nKääntösäde olkapään korkeudella 1,53 m\nLantakäytävä (emakon tarve)\nPienin vapaa tila olkapään korkeudella 1,53 m\nPorsaat, emakolta suljettua tilaa\n0,8 m2 10-12 vastasyntynyttä kohti\n1,0 m2 14 4-viikkoista kohti\nKarsinoiden väliseinät ja portit\nKarsinoiden väliin suositellaan seiniä, jotka ovat alaosastaan kiinteät ja mahdollistavat yläosastaan sekä näkö- että kärsäkontaktit naapurikarsinoiden välillä myös porsaille. Näköyhteys naapurikarsinaan emakon ollessa pesässä oletettavasti rauhoittaa sitä. Emakon mahdollisista sosiaalisista tarpeista imetysaikana ei juurikaan ole tietoa (Baxter & Edwards 2021). Porsaiden sosiaalistaminen kahden viikon iästä alkaen on sen sijaan todettu erittäin hyödylliseksi varsinkin sekoitettaessa ryhmiä myöhemmin. Tutkimuksissa sosiaalistaminen tosin tehdään päästämällä pahnueet samaan tilaan. Pelkästä kärsäkontaktista ei ole tutkimustietoa.\nYlhäältä avoin ja alhaalta kiinteä väliseinä toimii myös lantakäytävällä, sillä sika ulostaa mielellään lähelle kiinteää seinää tai nurkkaa paikassa, jossa se näkee naapurikarsinaan.\nSuositusten perusteluja ja muuta tietoa karsinan tilaa koskien 350 kg emakkoa\nVähintään 4,9 m2 vapaa tila mahdollistaa emakon pesänrakennuskäyttäytymisen alkuvaiheeseen liittyvän hyvin aktiivisen liikkumisen. Tilan ei tarvitse olla yhteinäinen, mutta on suositeltavaa, että emakko mahtuu kääntymään karsinan mahdollisissa umpipusseissa kuten lantakäytävällä. Tämä edellyttää vähintään 153 cm vapaata tilaa emakon olkapään korkeudella (Lou & Hurnik 1994, Baxter ym 2011).\nSuurempi tila lisää pesänrakennuskyttäytymistä – tutkimuksissa tosin on verrattu hyvin suuria ja hyvin pieniä karsinoita (esim. 1,5 m2, 4,5 m2 ja 17,5 m2: Hartsock & Barczewski 1997), joten eroista esim. 6 ja 7m2 välillä ei ole tietoa. Lisääntynyt pesänrakennuskäyttäytyminen nopeuttaa porsimista (Thodberg ym 1999).\nLattiatason 2,79 m2 mahdollistaa porsimisen, emakon kyljellään makaamisen, asennonmuutokset ja imettämisen. Ahdas imetyspaikka saattaa heikentää porsaiden kasvua (Pedersen ym 2011).\nMakuulle meneminen ja ylös nouseminen vaatii tilaa 2,44 m2 (Lou & Hurnik 1994, Baxter ym 2011)\n3,17 m2 mahdollistaa porsaiden hoitamisen ja tarkkailun sekä pesäalueen kohentamisen. Koska emakko tekee nämä toiminnot pääasiassa seisten, se mitataan olkapään korkeudelta (Baxter & Edwards 2021).\nLiian suuri emakon pesäalue ei välttämättä ole porsaskuolleisuuden kannalta hyvä ratkaisu. Yhdessä tutkimuksessa 3,3 m2 pesäalueella (karsina 7,9 m2, kuolleisuus 10,9%) havaittiin pienempi porsaskuolleisuus kuin 4,0 m2 pesäalueella (karsina 9,7 m2, kuolleisuus 18,1%). Karsinat olivat kokoa lukuunottamatta identtiset. Videoanalyysien perusteella syynä oli emakoiden makuukäyttäytyminen – suuressa pesässä emakot eivät käyttäneet seinien tukea yhtä paljon, ja ne kierivät enemmän (Baxter ym 2015).\nToimivan lattiaratkaisun löytäminen vapaaporsitus- tai -imetyskarsinaan voi olla vaikeaa, sillä lattialta vaaditaan useita osittain ristiriitaisia ominaisuuksia. Suurimpia haasteita on hygienian ylläpitäminen kuivitetussa karsinassa. Kompromissi makuumukavuuden, karheuden ja liukkauden välillä on myös haasteellinen toteuttaa. Todennäköisesti parhaaseen tulokseen päästään käyttämällä eri materiaaleja karsinan eri toiminta-alueilla, ja tarpeen mukaan myös muuttamalla lattian ominaisuuksia käyttämällä kuivikkeita ja/tai kumimattoa (Lensink ym 2013, Heidinger ym 2018, Baxter & Edwards 2021).\nLattian jämäkkyyteen on kiinnitettävä huomiota emakon ollessa vapaana, sillä emakko saattaa vältellä periksi antavaa kohtaa mahdollisesti vaarallisena (Anon. 2012). Emakon liikkuminen saattaa vähentyä, ja pahimmassa tapauksessa emakko käyttää vain osaa karsinasta jolloin toiminta-alueet sekoittuvat.\nLattia vaurioiden aiheuttajana\nLiukkaus altistaa jalka-, utare- ja nisävaurioille emakolla (Nielsen 1992) ja jalkavaurioille porsailla (McKee & Dumelow 1995), ja saattaa vähentää imettävän emakon syöntiä (Heidinger ym 2018). Emakon ollessa vapaana liukkauden haitat korostuvat (Udesen 1985a, Baxter ym 2011). Materiaaleja vertailtaessa kovempi on yleensä liukkaampi: betoni ja valurauta ovat pitävimpiä, ja teräs ja muovi liukkaimpia materiaaleja (Udesen 1985a, Nielsen 1992).\nKarheuden torjunta on tärkeää erityisesti porsaiden kannalta, sillä pienetkin vauriot ihossa tai sorkissa saattavat johtaa vakaviin tulehduksiin joko vaurion lähellä tai muualla kehossa. Tavallisimmin nähdään sorkkapaiseita ja niveltulehduksia (KilBride ym 2009).\nPorsaiden jalat ovat hyvin herkät karheuden aiheuttamille haitoille ensimmäisten elinvuorokausien ajan, sillä useampi altistava tekijä toteutuu juuri tässä vaiheessa: Porsaan sorkka on vielä hyvin vesipitoinen ja pemeä (Gardner & Hird 1994), porsaat selvittävät vielä tappelemalla keskinäistä arvo- ja nisäjärjestystä (Kilbride ym 2009b, Zoric ym 2009), ja niiden tarve olla emakon lähellä on hyvin vahva (Vasdal ym 2010). Porsaiden sorkka- ja ihovaurioiden torjunnassa emakon makuualueen lattian laatu onkin erittäin merkittävä, eikä karhean lattian haittoja ei voida kompensoida hyvällä alustalla porsaspesässä. Lantakäytävän (ritilä)lattian laadun vaikutuksia porsaiden jakaterveyteen tutkittaessa on havaittu, että makuualueen lattian laatu on tärkeämpi tekijä (Udesen 1985a, Holmgren & Mattsson 2001, Heidinger ym 2018).\nVanheneva betonilattia voi muuttua hyvinkin karheaksi. Betonilattian karheuden torjunnassa tehokkaiksi todettuja keinoja ovat luonnonkiven käyttö murskekiven sijaan, muovitus ja hionta (Baxter 1984, Baxter ym 2011). Kumimatto on hyvin tehokas (Baxter ym 2011). Hiekkaa sisältävä polyuretaanipinnoitus on sen sijaan yhdessä kokeessa lisännyt porsaiden iho- ja sorkkavaurioita (Norring ym 2006).\nRitilälattia jalkavaurioiden aiheuttajana\nRitilälattia lisää riskiä emakon jalkavaurioille, sillä ne aiheuttavat suuren paikallisen paineen sorkan pohjaan. Mitä suurempi osuus sorkasta on tyhjän päällä, sitä suurempi paine kohdistuu niihin osiin, jotka ovat yhteydessä alustaan kannatellen eläimen painoa. Vaurioiden riski on siksi sitä suurempi, mitä suurempi osuus lattiasta on aukkoa (Webb 1984, Udesen 1985b). Osaritilälattian tarjoama mahdollisuus viettää aikaa myös kiinteällä lattialla kuitenkin suojelee sorkkia (Nielsen 1999).\nLattia hygienian kannalta\nErilaisten lattiamateriaalien käyttäminen on suositeltava tapa ohjata eläimiä pitämään toiminta-alueet karsinassa erillään (Baxter & Edwards 2021).\nRitilälattia lantakäytävällä on selvsti kiinteää parempi vaihtoehto karsinahygienian kannalta (Baxter ym 2011, Westin 2005). Ulosteen ja virtsan erottaminen nopeuttaa (hyvin bakteeripitoisen) ulosteen kuivumista, mikä ilmeisesti vaikeuttaa bakteerien hengissäpysymistä (Rantzer & Svendsen 2001). Tiloilla tehtyjen kokeilujen ja tiloilta kerätyn datan perusteella viemäröidyllä lantakäytävällä on kiinteään nähden useita etuja, vaikka viemäröity alue olisi selvästi kiinteää pienempi: parempi karsinahygienia, vähemmän bakteereita lattialla keskellä karsinaa, sekä vähemmän tulehdussairauksien aiheuttamia porsaskuolemia (Rantzer & Svendsen 2001) ja emakoiden kroonisia utaretulehduksia (Hultén ym 2004). SWAP-vapaaporsituskarsinoissa Tanskassa emakot olivat puhtaampia tiloilla, joilla ritilän osuus oli 60% verrattuna tiloihin, joilla se oli 40% (Hales ym 2017).\nRitilälattioiden lannanläpäisevyyskykyä tutkittaessa on havaittu palkkien pyöristämisen ja pinnan karheuden olevan haitaksi (Nielsen 1992 ja 1996). Aukon koolla näyttäisi olevan suurempi merkitys kuin aukkojen kokonaismäärällä. Tiloilta kerätyissä tiedoissa 15 mm aukko on havaittu toimivammaksi kuin 9-12 mm - tämä leveys tosin ei sovellu pikkuporsaille. Hygienian kannalta materiaalien paremmusjärjestys on ollut muovi (paras) > valurauta tai lasikuitu > betoni (Sonesson 2003).\nKuivitus ja kumimaton käyttö lattian ominaisuuksien parantamiseksi\nKuivike ehkäisee lattian aiheuttamia vaurioita tehokkaasti: lapahaavoja (Rioja-Lang ym 2018) ja porsaiden imetyksen aikana aiheutuneita ihovaurioita sekä muita iho- ja sorkkavaurioita (Zoric ym 2009). Kuivike voidaan tarvittaessa korvata kumimatolla, jonka on havaittu vähentävän tai ehkäisevän ainakin lapahaavoja (Zurbrigg 2006) ja porsaiden etupolvivaurioita (Courboulay ym 2000). Kumimaton mahdollisia haittapuolia ovat pikkuporsaiden ihovauriot maton ollessa aivan uusi (tutkijan kertoma anekdootti) sekä maton nopea kuluminen. Likaantuessaan ulosteella tai virtsalla se on lisäksi liukas ja muodostaa hygieniariskin (Calderón Díaz ym 2013).\nKuiviketta käyttämällä voidaan tehokkaasti ohjata emakko porsimaan haluttuun paikkaan. Porsimista varten emakko valitsee mieluiten lattian, jota voi muokata pesää varten hieman kuoppamaiseksi, ja jonka materiaali on huonosti lämpöä johtavaa. Mukavuus makuupaikkana saattaa myös olla houkutteleva tekijä. Sisätiloissa runsas kuivitus lienee ainoa tapa täyttää nämä vaatimukset (Baxter & Edwards 2021).\nJos kuiviketta on porsimisvaiheessa paksu kerros, sen vähentäminen jo muutaman päivän kuluttua saattaa olla paikallaan erityisesti jos emakko hakeutuu lantakäytävälle makaamaan. Vaikuttaisi siltä, että emakko sietää hieman korkeampia lämpötiloja porsimisen aikaan kuin myöhemmin imettäessä (Black ym 1993).\nUseat yllä mainitut kuivituksen hyödyt totuetuvat Ruotsissa kehitetyssä porsimisvaiheen strategisessa kuivituksessa (Westin ym. 2013).\nLattia lämpötalouden kannalta\nImettävän emakon kohdalla ylikuumeneminen on todellinen riski, ja lievänäkin liika lämpö vähentää maidontuotantoa. Vapaan emakon mahdollisuus valita paikkansa karsinassa on erittäin merkittävä parannus sekä emakon että porsaiden kannalta, edellyttäen että tarjolla on lämpötilaltaan erilaisia alueita, ääripäinä esimerkiksi kuivitettua aluetta ja metallia (Baxter ym 2011, Malmkvist ym 2012, Pedersen ym 2013).\nSuosituksia viemäröinnin aiheuttamien vaurioiden ehkäisemiseksi\nYleisohjeena kapeampi aukko ja pienempi aukkojen kokonaispinta-ala ovat sorkkaystävällisempiä (Webb 1984, Udesen 1985b).\nEmakon makuualueelle suositellaan kiinteää lattiaa (Baxter ym 2011)\nVastasyntynyt porsas voi jäädä jalastaan kiinni jopa 10 mm aukkoon. Riski kasvaa jos emakko porsii ritilälle (Holmgren & Mattsson 2001).\n3,8-10 kg porsaille ei suositella yli 10 mm aukkoa (Udesen 1985b, Baxter 1984)\n10 ruotsalaistilalta kerätyssä datassa porsaiden jalkavaurioiden kannalta paras lantakäytävän ritilälattian materiaali oli muovi (kiinteät palkit 85x17 mm, aukko 38%) ja huonoin valurauta (kiinteät palkit 10 mm, aukko 10 mm - noin kaksinkertainen määrä jalkavaurioita). Kaikilla tiloilla oli kiinteä makuualue (Holmgren & Mattsson 2001).\nKuva: Vapaaporsituskarsinassa käytetään usein erilaisten lattiamateriaalien yhdistelmiä. Hyvä lattia ei ole helppo järjestää, sillä emakon ja porsaiden vaatimukset ovat hyvin erilaiset. Kuva: Weda, Suomessa käytössä oleva karsinamalli.\nEmakon makuualue ja vinoseinät\nEmakon makuualueen rakenne\nLuomalla emakolle pesää muistuttava tila karsinaan sekä ohjataan emakkoa porsimaan haluttuun paikkaan, että annetaan emakolle porsimisrauhaa. Häirintä saattaa pitkittää porsimista haittaamalla oksitosiinin eritystä (Lawrence ym 1992). Voidaan olettaa, että mahdollisuus porsia itse valittuun, hyväksi ja turvalliseksi todettuun paikkaan myös edistää porsimisen etenemistä.\nHämärä ja suojainen alue on emakon silmissä hyvä porsimispaikka. Pesäalueen rajaaminen kolmella mielellään tummalla seinällä muodostaa tällaisen ympäristön. Joissakin vapaaporsituskarsinoissa pesäalue on lisäksi tehty karkeasti ovaalin muotoiseksi emakon luonnossa rakentaman pesän mallin mukaan (esim. PigSAFE-karsina, Edwards 2012). Tutkimustietoa pesän mallin mahdollisista vaikutuksista sen toimivuuteen ei kuitenkaan ole.\nMahdollisuus valvoa ympäristöä pesässä ollessa oletettavasti rauhoittaa emakkoa ja vähentää tarvetta lähteä liikkeelle tutkimaan tilannetta. Suositeltava tapa järjestää valvontamahdollisuus on tarjota pesän aukosta (yleensä lantakäytävälle aukeava kohta) näkymä suoraan naapurikarsinaan. Käytännössä näkymä on naapurikarsinan lantakäytävälle putkista tehdyn väliseinän tai portin läpi (Baxter ym 2015). Valvontamahdollisuuden tärkeyttä ei ole sellaisenaan tutkittu, mutta suositus perustuu kokemukseen ja emakon luontaiseen käyttäytymiseen (Baxter & Edwards 2021).\nEmakon luontoon rakentamaa pesää on matkittu myös kattamalla tai äänieristämällä pesäalue. Kummastakaan ei näyttäisi olevan hyötyä (Baxter & Edwards 2021). Lattian lämmittäminen 30 asteeseen ei vaikuttanut pesän käyttöön, kun vertailuna oli 20-asteinen lattia samassa 18-asteisessa osastossa (Baxter ym 2015).\nPesäalueen kokosuositus 350-kiloiselle emakolle on vähintään 2,44 m2 lattiatasolla ja 3,17 m2 olkapään korkeudella. Kääntymisen mahdollistamiseksi pienimmän vapaan tilan tulisi olla 1,53 m (Baxter & Edwards 2021).\nLiian suuri emakon pesäalue ei välttämättä ole hyvä ratkaisu. Yhdessä tutkimuksessa 3,3 m2 pesäalueella (karsina 7,9 m2, kuolleisuus 10,9%) havaittiin pienempi porsaskuolleisuus kuin 4,0 m2 pesäalueella (karsina 9,7 m2, kuolleisuus 18,1%). Karsinat olivat kokoa lukuunottamatta identtiset. Videoanalyysien perusteella syynä oli emakoiden makuukäyttäytyminen – suuressa pesässä emakot eivät käyttäneet seinien tukea yhtä paljon, ja ne kierivät enemmän (Baxter ym 2015).\nVinoseinä ja muut emakon makuullemanoa helpottavat rakenteet\nKappaleessa useasti mainitusta Damm ym 2006 -tutkimuksesta on lisätietoa vasemmassa sarakkeessa.\nEmakon makuualueella olevat seinät ovat hyvin oleellinen osa porsaiden suojaamista alle jäämiseltä, sillä niiden avulla emakon makuulle käyminen on hitaampaa ja hallitumpaa. Tutkijoiden kesken näyttäisi vallitsevan yksimielisyys siitä, että emakon käytössä olevat tukevat seinät ovat edellytys vapaaporsituksen (ja myös -imetyksen) onnistumiselle, sillä ne ehkäisevät porsaiden allejäämistä (Marchant ym 2001, Damm ym 2006, Baxter ym 2011).\nEmakko käyttää makuulle käydessään mielellään tukea. Hyvinkin erilaisissa karsinoissa on havaittu, että emakko käy huomattavasti useammin makuulle seinästä tukea ottaen kuin ilman tukea (Marchant ym 2001, Damm ym 2006, Illmann ym 2020). Suuri tila saattaa kuitenkin vähentää seinien käyttöä (4,0 m2 pesäalueella vähemmän seinien käyttöä kuin 3,3 m2 pesäalueella, Baxter ym 2015). Myös emakkoyksilöiden välillä voidaan olettaa olevan suuria eroja siinä, miten ne seiniä lopulta käyttävät.\nTuen käyttäminen on paitsi mukavuustekijä, myös porsaita suojaavaa käyttäytymistä. Luonnonmukaisissa olosuhteissa emakko ilmoittaa makuullemenoaikeistaan porsaille röhkien, pyrkii keräämään pahnueen yhteen paikkaan pesässä, ja laskeutuu sen jälkeen hyvin varovasti (Jensen, 1988). Karsinaolosuhteissa tällainen varovainen makuullemeno suojaa porsaita allejäämiseltä (Marchant ym 2001, Burri ym 2009, Grimberg-Henrici ym 2019).\nEmakolle näyttäisi kelpaavan monenlainen seinä makuullemenoa helpottamaan: tavallinen karsinan kiinteä väliseinä, vinoseinä vaakarimoin varustettuna tai ilman, tai taivutettu vinoseinä. Emakot ovat tukimuksissa käyttäneet näitä yhtä paljon (Dammin ym 2006). Eri puolilla karsinaa olevien seinien mielekkyyttä on verrattu vain yhdessä tutkimuksessa, jossa raportoitiin karsinan takaseinän olleen selvästi mieluisin riippumatta siitä, minkälainen se oli (Damm ym 2006).\nTutkijat eivät suosittele vaakatasossa olevia, yksinkertaisia porsaiden suojaputkia, sillä ne ovat useammassa tutkimuksessa vähentäneet seinän käyttöä makuulle mennessä voimakkaasti (Blackshaw & Hagelsø 1990, Damm ym 2006, Baxter & Edwards 2021). Kontrolloitua vertailua porsaskuolleisuuden suhteen (vino)seinän ja vaakaputkien välillä ei ilmeisesti kuitenkaan ole tehty. Vaakaputket ovat yleisiä kaupallisissa vapaaporsitus- tai -imetyskarsinoissa, ilmeisesti halvan hinnan ja helpon puhtaana pidon takia.\nLiukas alusta voi pahimmillaan estää emakkoa käyttämästä seinää, joten makuualueen liukkauden torjunta on hyvin tärkeää.\nPorsaiden muista suojarakenteista, kuten suojaputkista ei ole saatavilla tukimustietoa. Asiantuntijahaastatteluissamme on kuitenkin paljon tietoa niistä: kotimaiset, ulkomaiset.\nTanskassa toteutettu tutkimus erilaisita vinoseinistä verrattuna karsinan väliseinään (Damm ym 2006)\nKolmen totuttautumispäivän jälkeen emakoita videoitiin neljän päivän ajan. Yhdessä karsinassa oli yksi tutkittava seinätyyppi.\nOsa 1. Emakot käyttivät kolmenlaisia vinoseiniä yhtä paljon:\n1) tavallinen kiinteä, 2) alaosastaan karsinaan päin taivutettu kiinteä, ja 3) vinoseinä, jossa seitsemän vaakarimaa (2,5 cm pyöreä koivurima, käytännössä seinä 1., johon rimat asennettu kuvan perusteella vähintään 10 cm pintaa korkeammalle). Kaikki seinät oli tehty 10 cm paksusta koivuvanerista, asennuskulma oli 18°, korkeus 113 cm, etäisyys lattiasta 20 cm.\nOsa 2. Emakot käyttivät tavallista vinoseinää (nro 1. yllä) ja karsinan kiinteää väliseinää yhtä paljon (36 ± 8% ja 48 ± 8% makuullemenotapahtumista). Karsinan väliseinä, jonka alaosaan oli asennettu vaakaputki porsaiden suojelemiseksi, jäi huomattavasti vähemmälle käytölle (16 ± 5% makuullemenotapahtumista). Putki oli galvanisoitua terästä, 2m pitkä, läpimitta 8 cm, asennettu 15 cm seinästä ja 22 cm lattiasta.\nRuokinta ja vedensaanti\nRehustuksen erityispiirteistä vapaaporsituksessa tai -imetyksessä ei juurikaan ole tutkimustietoa. Porsaiden ruokinnalle suositellaan erillistä, emakolta suojattua aluetta mieluiten pesän yhteydessä (Baxter & Edwards 2021).\nRuokinnan järjestäminen ei ole vapaaporsituksessa samanlaista kuin emakon ollessa kiinni. Sekä emakon energiansaanti että porsaiden syömään oppiminen vaativat enemmän. Asiantuntijahaastatteluissamme on paljon asiaa ruokinnasta (kotimaiset, ulkomaiset)!\nKuva: Porsaat kasvavat nopeasti emakon ollessa vapaana, mikä asettaa entistä suuremmat vaatimukset emakon ravinnonsaannille. Hyvä imetyskyky voin myös vaikeuttaa vieroitusta, jos porsaat eivät ole oppineet syömään riittävästi rehua.\nImetysvaiheen ryhmäratkaisuista ja porsaiden sosiaalistamisesta\nErilaisia ryhmäratkaisuja (Kemp & Soede 2012, van Nieuwamerongen ym 2014)\nVäliseinän poistaminen kahden porsituskarsinan välistä yleensä noin 2 viikon iässä\nKahdesta tai useammasta porsituskarsinasta avataan porsaille (joskus myös emakoille) pääsy yhteiselle alueelle yleensä noin 2 viikon iässä\nEmakoita porsaineen siirretään yhteiskarsinaan, pihattoon tms. sopivassa iässä. Porsituskarsinoiden kierto on tässä järjestelmässä nopea.\nEmakot porsivat omissa karsinoissaan, joista on pääsy yhteiselle alueelle. Porsaat pääsevät yhteiselle alueelle sopivassa iässä tai sopivan kokoisina.\nJoissakin ratkaisuissa emakoille on tarjolla tila johon porsaat eivät pääse (ns. Get-away -järjestely). Tämä jäljittelee luonnonmukaista vieroitusta, jonka emakko tekee asteittain.\nJärjestelyjä joissa emakot ja porsaat ovat yhdessä kutsutaan englanniksi nimellä Multi-suckling\nRyhmäratkaisuilla haettavia hyötyjä\nVieroitusvaiheen ongelmien helpottaminen vähentämällä vieroitukseen liittyvää stressiä (Bohnenkamp ym 2013b). Tutustuttamalla porsaat noin parin viikon iästä alkaen vieraisiin saadaan käyttöön niiden luonnollinen herkkyyskausi sosiaalistumiselle. Sosiaalistetut porsaat tappelevat vähemmän vieroitusvaiheessa myös yhdistettäessa ennalta tuntemattomien kanssa. Hyödyt näyttäisivät säilyvän ainakin teurastusikään asti.\nVieroitusvaiheen stressin vähentämisestä toivotaan helpotusta vieroitettujen runsaaseen antibioottien tarpeeseen (Baxter ym 2012)\nEmakon mahdollisuus poistua porsaiden luota matkii luonnollista vieroitusprosessia – tutkimustietoa mahdollisista vaikutuksista ei tosin juuri ole\nTutkimustieto emakoiden terveydestä on niukkaa mutta positiivista, joskin ensikoiden terveys on ollut vanhempia emakoita huonompaa (van Nieuwamerongen ym 2014)\nPienempi porsituskarsinoiden tarve järjestelmässä joka perustuu erilliseen ”imetyskarsinaan”\nImettävien emakoiden kanssakäymisen hyödyistä tai haitoista ei ole tietoa (Baxter & Edwards 2021\nSuurimpana ongelmana on ollut porsaskuolleisuus. Kokemusten karttuessa voidaan tutkijoiden mielestä kuitenkin jo sanoa, että ryhmäimetys on mahdollista saada toimimaan hyvällä managementilla (van Nieuwamerongen ym 2014, Baxter & Edwards 2021). Tärkein syy kuolleisuudelle on porsiminen muualle kuin halutulle paikalle omassa karsinassa, esim. useampaan paikkaan, toisen emakon karsinaan tai yhteiselle alueelle.\nRistiinimeminen, jolloin porsas imee muun kuin oman emon nisää, rikkoo vieraan pahnueen imemisjärjestyksen ja voi siten aiheuttaa tappeluita ja haitata koko pahnueen maidonsaantia. Emakko saattaa myös hermostua, mikä saattaa johtaa imetyskertojen vähentymiseen (Van Nieuwamerongen ym 2014). Yksittäiselle porsaalle ristiin imemisestä saattaa kuitenkin olla hyötyä, jos se lisää maidon saantia. Ristiinimeminen on tyypillisesti harvojen porsasyksilöiden tapa, mutta ne saattavat tehdä sitä hyvin paljon (Nicolaisen ym 2019, Schrey ym 2019)\nKiima imetyksen aikana on vaarana erityisesti jos imetyskerrat harvenevat. Riskiä nostavat 1) pitkä imetysaika 2) ratkaisut joissa emakko pääsee porsailta suljettuun tilaan 3) runsas ristiin imeminen, jolloin imetystapahtumia keskeytyy ja emakon motivaatio imettää saattaa jatkuvien häiriöiden vuoksi vähentyä. Imetyksen aikainen kiima on usein oireeton, jolloin vieroituskiima jää pois yllätäen, eikä emakon kiimakierron tilasta ole varmaa tietoa. Ongelmaa voidaan vähentää siementämäll imetyksen aikana, jolloin kiima ainkaansaadaan karjun avulla ja/tai erottamalla emakot ja porsaat 10-12 tunniksi päivittäin (Kemp & Soede 2012).\nLuonnonolosuhteissa emakko jättä pesän porsaiden ollessa noin kahden viikon ikäsiä. Emakko liittyy takaisin tuttuun laumaan, ja porsaiden on löydettävä paikkansa uusina lauman jäseninä. Voidaan olettaa, että tämä ikä on erityisen otollinen muihin sikoihin tutustumiselle. Ärsyketulva ja erilaisista tilanteista selviämisen harjoitteleminen ensimmäisten elinviikkojen aikana ovat hyvin tärkeitä porsaan aivojen normaalin kehityksen kannalta. Tuntemattomiin tutustuminen tarjoaa juuri näitä ärsykkeitä (Telkänranta & Edwards, 2018).\nKoeasetelmissa on yleensä käytetty kahden viikon yhdistelyikää sian luonnollisen käytäytymisen mallin mukaisesti. Melko paljon tietoa on jo kertynyt siitä, että käsittely ehkäisee myöhempiä tappeluita, nopeuttaa arvojärjestyksen muodostumista ja vähentää siten ryhmien sekoittamiseen liittyvä stressiä, mikä näkyy useissa tutkimuksissa myös kasvussa. Hyödyt säilynevät ainakin teurasikään asti (esim. D’Eath 2005, Morgan ym 2014, Klein ym 2016, Camerlink ym 2018), ja ne saattavat koskea myös häntävaurioita (Klein ym 2016). Vaikutuksista kasvuun on saatu vaihtelevia tuloksia. Sosiaalistaminen kuitenkin näyttäisi parantavan kasvua välittömästi vieroituksen jälkeen (Schrey ym 2019). Yhden ei-vertaisarvioidun tutkimusraportin mukaan kahden pahnueen pääsy yhteiselle alueelle koko imetyskauden ajan lisäsi suolistomikrobien lajikirjoa imetysaikana ja vähensi kirjon köyhtymistä vieroitusvaiheessa (Bi ym 2020). Nämä vaikutukset saattaisivat edistää porsaiden terveyttä. Suolistomikrobeja koskeva tieto on tosin vielä alkutekijöissään.\nTutkimuksista kertyneitä kokemuksia porsaiden sosiaalistamisesta imetysaikana\nSosiaalistamisikä on ollut 10-14 vrk luonnonolosuhteissa tapahtuvan ryhmään palaamisen mukaisesti. Yhdessä tutkimuksessa on verrattu 7 ja 14 pv yhdistämistä, eikä eroja vieroitusvaiheen käyttäytymisessä ollut (Verdon ym 2019). Tavallisimmin on kokeiltu joko kahden porsituskarsinan välisen aukon avaamista, tai useamman pahnueen pääsyä omista karsinoistaan yhteiselle alueelle. Yleensä vain porsaat ovat päässeet omasta karsinasta pois, ei emakko.\nPahnueiden yhteen päästämisen jälkeen noin vuorokauden ajan voidaan odottaa tappeluja ja siitä johtuneita ihovaurioita. Emakko on myös ollut alkuvaiheessa selvästi rauhaton. Pahnueet ovat kuitenkin imeneet normalisti (Klein ym 2016).\nYhdessä kokeessa porsaat olivat pääosin karsinoissaan 3 viikon ikään asti (vaikka niillä oli pääsy yhteiselle alueelle). Sen jälkeen ne viettivät yhä enemmän aikaa yhteisellä alueella, ja karsinaa käytettiin lähinnä lepäämiseen. Porsaat pysyttelivät varsinkin aluksi lähellä omaa emoa. Yhteinen alue oli kovassa käytössä (Schrey ym 2019).\nPorsaat ovat imeneet omaa emoa lähes sataprosenttisesti. Tietyt yksilöt ovat aktiivisia ristiinimijöitä, ja ”vääriä” porsaita on havaittu joukossa noin kolmasosassa kaikista imetystapahtumista (Nicolaisen ym 2019). On ristiinimijöitä, jotka ovat liittyneet vieraaseen pahnueeseen eli imevät jatkuvasti samaa vierasta emakkoa (Schrey ym 2019) .\nPorsaskuolleisuus porsitettaessa vapaana verrattuna häkkiin\nPorsaiden suojeleminen on yksi tärkeimmistä syistä häkin käytölle porsituskarsinassa (Edwards & Fraser 1997). Kuolleisuuden nouseminen on ehkä tavallisin huoli vapaaporsitusta suunniteltaessa. Britannian tutotanoeläinten hyvinvointikomitea onkin esittänyt huolensa porsaskuolleisuuden kasvusta liian hätäisesti toteutetun vapaaporsitukseen tai -imetykseen siirtymisen takia (Farm Animal Welfare Committee 2015).\nPorsituskarsinatyypin (vapaa verrattuna häkkiin) vaikutuksia porsaskuolleisuuteen on tutkittu melko paljon. Tulokset ovat hyvin vaihtelvia, ja myös raportoitujen kuolleisuusprosenttien vaihtelu on suurta. Tämä viittaa siihen, että karsinatyyppi on vain yksi tekijä pidemmällä listalla porsaskuolleisuuteen vaikuttavista tekijöistä (King 2019c). Tässä tilanteessa julkaistujen tutkimusten yhteenvetoanalyysi voi tuoda arvokasta tietoa. Tällaisessa meta-analyysissa pyritään poimimaan halutun tekijän vaikutus hyvinkin erilaisista koe-asetelmista.\nUudehkon meta-analyysin mukaan porsaan kuoleman todennäköisyys on 14% suurempi vapaaporsituksessa verrattuna häkkiporsitukseen. Kuolleisuusprosenteiksi muutettuna odotettu kuolleisuus olisi vapaaporsituksessa 17,1% jos se häkissä olisi 15,0%, tai 13,7% vs 12,0%. Meta-analyysiin hyväksyttiin erittäin tarkkojen laatukriteerien takia vain 22 julkaisua, joissa kuvattiin 32 vertailua sisältäen yhteensä 4385 pahnuetta (Glencorse ym 2019).\nSveitsissä kerätty tuotostieto 96 tilalta ennen ja jälkeen vuoden 2007 kansallisen porsituskarsinakiellon (n. 9700 pahnuetta vuonna 2003 ja n. 11300 pahnuetta vuonna 2017 – tilat olivat samat) ei tue meta-analyysin löydöstä. Porsaskuolleisuudessa ei havaittu eroa, vaikka pahnuekoko on kasvanut tänä aikana yhdellä porsaalla (Weber ym 2020). Sveitsissä tosin on huomioitu vapaaporsituksen vaatimuksia jalostuksessa jo vuodesta 2003 (Roggli 2011).\nVapaaporsitukseen siiryttäessä riski kuolleisuuden nousulle on hyvin suuri, koska sen hallinta on erilaista kuin häkkejä käytettäessä (King 2019a). Jos aiemmin häkissä porsineita emakoita porsitetaan vapaana, kuolleisuuden voi odottaa nousevan (Damm ym 2005, King 2019a). Vastaavasti sekä emakon että tilan kokemus vapaaporsituksessa parantaa tunnuslukuja (Hales ym 2017, Heidinger ym 2018, Baxter & Edwards 2021).\nHeikko porsas jää helpommin vapaan kuin häkitetyn emakon alle\nKarsinatyypillä (vapaa verrattuna häkkiin) on selvä vaikutus siihen, koska ja miten porsaan kuolema tapahtuu. Vapaana olevan emakon pahnueissa kuolinsyynä painottuu emakon alle jääminen, ja häkkiä käytettäessä heikkous, tulehdussairaus tai loukkaantuminen. Porsaiden raadonavaukset ovat osoittaneet, että vapaan emakon alle jääneillä usein on jokin sairaus, tai niiden maha on tyhjä. Häkki siis suojaa erityisesti heikentyneitä porsaita (King 2019c).\nPorsaiden riski jäädä emakon alle on suurimmillaan ensimmäisen 24 tunnin aikana, ja eniten alle jäämisiä kirjataankin yleensä kahden vuorokauden aikana (Marchant ym 2001). Lyhytaikaisella häkin käytöllä pyritään suojaamaan porsaita yli tämän kriittisimmän ajanjakson.\nPorsaan allejäämisriskiin vaikuttaa tutkimusten mukaan (Grimberg-Henrici ym 2019)\nPorsaiden käyttäytyminen – saattaa liittyä emakon käyttäytymiseen\nPahnuekoko (enemmän pieniä porsaita)\nEmakon ikä ja kunto\nEmakon makuu- ja makuullemenokäyttäytyminen\nEmakon kokemus k o karsinatyypistä\nKarsinatyyppi (vapaa vs häkki)\nKarsinan jakaminen toiminta-alueisiin\nAinakin vapaaporsituksessa karsinan koko\nHenkilökunnan kokemus k o karsinatyypistä\nTärkeimpiä porsaskuolleisuuteen vaikuttavia tekijöitä vapaaporsituksessa (osittain myös vapaaimetyksessä)\nEmakon käyttäytyminen ja emo-ominaisuudet\nEmakon ominaisuuksilla näyttäisi olevan suurempi vaikutus porsaskuolleisuuteen kuin ympäristöllä vapaasti porsitettaessa (Weber ym 2009). Emo-ominaisuuksia onkin tässä yhteydessä tutkittu melko paljon.\nSyystä tai toisesta heikentyneellä porsaalla on suurempi riski jäädä vapaan kuin häkissä olevan emakon alle (King 2019c). Heikkoudet emakon terveydessä tai yksilöominisuuksissa tulevat siis voimakkaammin esille emakon ollessa vapaana. Erityisesti kyse on tavasta mennä makuulle. Paljon ja vähän porsaita murskanneita emakoita jälkikäteen videolta verrattaessa on havaittu, että ne käyvät makuulle yhtä usein, mutta eri tavalla (Grimberg-Henrici ym 2019). Vähän porsaita murskaavat emakot ovat siis varovaisempia.\nImettävän emakon käydessä makuulle se toteuttaa luonnostaan tietyt valmistelevat vaiheet: se kuopii ja tonkii alustaa ehkä löytääkseen tai herättääkseen piilossa olevat porsaat, kommunikoi röhkien porsaiden kanssa, pyrkii keräämään ne yhteen paikkaan ja käy sen jälkeen varovasti makuulle (Blackshaw & Hagelsø 1990, Schmid 1991, Burri ym 2009). Näiden vaiheiden toteuttamisen on osoitettu vähentävän porsaiden alle jäämistä (Schmid 1991, Marchant ym 2001, Burri ym 2009, Grimberg-Henrici ym 2019).\nEmakon makuu- ja makuullemenokäyttäytymisessä on suuria yksilökohtaisia eroja. Käyttäytymisen vaikutus porsaiden (allejäämis)kuolleisuuteen on selvä. Norjassa erirotuisilla vapaasti porsineilla emakoilla pienempää porsaskuolleisuutta ennusti aktiivisempi pesänrakennus ja porsaiden kanssa kommunikointi, sekä aktiivisempi porsaiden huomioiminen ja suurempi varovaisuus liikkuessa ja vaihtaessa asentoa (Ocepek & Andersen 2018).\nEmakon huolimaton makuulle käyminen ja makuulla tapahtuva kieriminen ovat porsaalle erityisen vaarallisia (Damm ym 2005, Weary ym 1998). Kierimisellä tarkoitetaan tässä suoraa siirtymistä kyljeltä kyljelle, vatsalta kyljelle tai kyljeltä vatsalle. Kierimiseen ei ole havaittu liittyvän mitään ennakkovaroitusta. Yhdessä kokeessa paljon ja vähän porsaita murskanneiden emakoiden välillä oli huomattava ero kierimisfrekvenssissä (Grimberg-Henrici ym 2019).\nEmakon kokemus porsimisympäristöstä\nKokemuksen vaikutuksista emakon toimintaan porsituskarsinassa on vain muutaman tutkimuksen verran tietoa, mutta tulokset kertovat pitkälti samaa tarinaa. Edellinen porsimisympäristö, tai edellisen ja nykyisen yhteisvaikutus, vaikuttavat emakon käyttäytymiseen enemmän kuin nykyinen ympäristö (Thodberg ym 2002a ja 2002b). Porsimisympäristön muutos, eli aiemmin häkissä porsineen emakon porsittaminen vapaana tai toisin päin, saattaa nostaa porsaskuolleisuutta verrattuna tilanteeseen, jossa ympäristö ei muutu (Damm ym 2005, King ym 2019a). Tämä johtuu ilmeisesti siitä, että emakko toimii porsituskarsinassa pitkälti kokemustensa pohjalta. Tämä aiheuttaa ongelmia, jos ympäristö muuttuu täysin erilaiseksi. Aiemmin häkissä porsineet emakot näyttävät esimerkiksi olevan niin tottuneita häkin tarjoamaan välittömään tukeen makuulle mennessä, että ne häkittömässä karsinassa eivät osaa tai viitsi lähteä hakemaan tätä tukea hieman kauempana olevista seinistä (Damm ym 2005).\nEnsikon porsittamisesta vapaana saattaa olla hyötyä emo-ominaisuuksien kehittymiselle. Vapaanaolo ja sen tuoma normaali hormonitoiminta saavat aikaiseksi täysimittaisen emokäyttäytymisen, mikä ilmeisesti jää eläimen muistiin. Toisen pahnueen kuolleisuus oli yhdessä kokeessa ympäristöstä riippumatta pienempi, jos emakko oli porsinut ensimmäisen pahnueensa vapaana (verratuna häkkiin). Toinen pahnue oli myös suurempi, mikä saattaa liittyä parempaan syöntiin vapaana ollessa (King ym 2019a).\nPahnueeseen ja porsaisiin liittyvät tekijät\nPahnuekoon kasvaessa alipainoisten porsaiden osuus kasvaa (Akdag ym 2009). Alhainen paino lisää kuoleman riskiä (myös) vapaaporsituksessa (Vasdal ym 2011). Hitaasti kasvavavien porsaiden on havaittu viettävän enemmän aikaa seisovan tai istuvan emon alla kuin hyvin kasvavien (Weary ym 1996). Vapaaporsituksessa pahnuekoko on toisissa tutkimuksissa vaikuttanut porsaskuolleisuuteen (Andersen ym 2005, Vasdal ym 2011), toisissa ei (Grimberg-Henrici ym 2019). Suurta pahnuekokoa pidetään Tanskan mittakaavassa suurimpana esteenä emakon pitämsielle täysin vapaana (Hales ym 2015).\nPorsaat pysyttelevät luonnostaan emon lähellä parin ensimmäisen eläinpäivän ajan saaden lämpöä, ravintoa ja turvaa, ja ilmeisesti myös rakentaakseen emosuhdetta (Weary ym 1996). Tämä luonnollisesti lisää riskiä jäädä emakon alle. Riskiä pyritään vähentämään järjestämällä ympäristö niin, että erittäin houkuttelevan pesän sisäänkäynti on lähellä emakon makuualuetta. Tarve olla emakon lähellä ensivaiheessa on kuitenkin hyvin vahva, eikä houkuttelevinkaan pesä välttämättä ohita sitä (Vasdal ym 2010). Häkkikarsinaan verrattuna vapaaporsituksessa emakon makuualue on lisäksi usein mukavammaksi kuivitettu ja emakon hoivakäyttäytyminen aktiivisempaa, mikä voi entisestään lisätä porsaiden halua olla emakon lähellä (Vasdal ym 2010).\nKarsinaan liittyvät tekijät\nKarsinaan liittyvien asioiden vaikutuksista porsaskuolleisuuteen on vain vähän tukimustietoa.\nPienemmässä 5,2 m2 (2,2 x 2,4 m) karsinassa havaittiin korkeampi kokonaiskuolleisuus ja enemmän alle jääneitä porsaita kuin suuremmassa 6,2 m2 (2,2 x 2,6 m) karsinassa. Tutkimuksessa porsitettiin kokoritilällä, ja porsaiden suojana oli vaakaputkia (Grimberg-Henrici ym. 2019)\nMakuulle käyvää emakkoa tukevat seinät ovat erittäin tärkeä osa vapaaporsituksen onnistumista (Marchant ym 2001, Damm ym 2006). Monissa kaupallisissa karsinoissa olevien vaakaputkien ongelmana pidetään sitä, että emakko ei käytä niitä tukena makuulle mennessään. Kontrolloitua vertailua porsaskuolleisuuden suhteen (vino)seinien ja vaakaputkien ei ilmeisesti ole tehty (lisätietoa LINKKI seinämät).\nLiian suurella pesäalueella emakko saattaa vähentää seinien käyttöä makuulle käydessään ja myös kieriä enemmän. Yhdessä tutkimuksessa pienemmällä 3,3 m2 pesäalueella havaittiin pienempi porsaskuolleisuus (karsina 7,9 m2, kuolleisuus 10,9%) kuin 4,0 m2 pesäalueella (karsina 9,7 m2, kuolleisuus 18,1%; Baxter ym 2015).\nYhdessä kokeessa emakot kierivät vähemmän betoni- kuin muovilattialla (Weary ym 1998). Kieriminen on porsaiden kannalta erityisen vaarallista (Damm ym 2005, Weary ym 1998, Grimberg-Henrici ym 2019).\nYritykset vähentää porsaskuolleisuutta houkuttelemalla vastasyntyneet porsaat pois betonilla makaavan emakon luota mukavaan pesään toimivat huonosti (Vasdal ym 2010)\nPesänrakennuskäyttäytymisen estyminen nostaa porsaskuolleisuutta (Andersen ym 2005, Westin ym 2015a ja 2015b). Todennäköisiä mekanismeja ovat pidentynyt porsiminen (Oliviero ym 2010), ongelmat porsaiden ternimaidon saannissa (Yun ym 2014, Hasan ym 2019) ja emokäyttäytymisessä (Thodberg ym 2002, Jarvis ym 2004). Jos emakko ei pysty modostamaan omasta mielestään riittävän hyvää pesää, se porsimaan rauhoittumisen sijaan saattaa jatkaa rakentamista, mikä on porsaille vaaraksi (Thodberg ym 1999, Damm ym 2000).\nRunsas kuivitus vähentää vapaaporsituksessa kuolleisuutta syntyessä sekä nälkiintymisestä ja emakon alle jäämisestä johtuen (Westin ym 2015a). Häkin avaaminen vapaaimetyksessä (King ym 2019b) tai emakon sulkeminen häkkiin vasta porsimisen alettua (Hales ym 2015a) saattavat sen sijaan nostaa porsaskuolleisuutta, ainakin hetkellisesti. Näistä riskeistä on kuitenkin vielä hyvin vähän tietoa.\nVapaaporsituksessa kuolleisuutta torjuvia käytäntöjä etsittäessä hieman eri asiat nousevat esille eri tutkimuksissa, mikä ei ole yllätävää käytettäessä eri tutkimusmenetelmiä eri tiloilla. Yksi sekoittava tekijä saattaa myös olla se, että tilan kokemuksen karttuessa tunnuslukujen voidaan odottaa paranevan huomattavasti (Hales ym 2017, Heidinger ym 2018, Baxter & Edwards 2021). Ainakin porsaiden kuivaaminen ja nostaminen utareelle tai lämpölampun alle ovat nousseet toistuvasti esille hyvinä käytäntöinä (Andersen ym 2007 ja 2008, Vasdal ym 2011, Rosvold ym 2017). Alla on annettu yksityiskohtaisempaa tietoa kahdesta Norjassa tehdystä selvityksestä.\nPorsitusrutiinien ja muutaman muun tekijän yhteyksiä porsaskuolleisuuteen, tilatason tutkimuksia\n52 tilalla tehdyn tutkimuksen tulokset on vedetty yhteen taulukossa (Rosvold ym 2017):\nTekijät, joilla vaikutusta porsaskuolleisuuteen\nTekijät, joilla ei vaikutusta porsaskuolleisuuteen\nEmakoiden käsittelyn helppous\nTuottajan arvio emakoiden käsittelyn helppoudesta\nAlle 20 emakkoa vs 20 tai yli: kuolleisuus\n+3,6-5,3% (pienemmissä ryhmissä oli siis 3,6-5,3% suurempi kuolleisuus)\nPorsimisen ja ensimmäisen 48 tunnin aikana tehdyt rutiinit\nPorsimisten valvominen (ainakin 80% porsimisista) ja vastasyntyneiden porsaiden kuivaaminen ja vuoroimetys vs ei mikään näistä toimenpiteistä: kuolleisuus -3,9%\nVastasyntyneiden auttaminen utareelle tai pesään, lisämaidon antaminen, hampaiden hionta, porsaiden sulkeminen häkkiin emakon syödessä, emakon kävelyttäminen käytävällä\nIlman ennalta määrättyä menetelmää (ajankohta tai pahnuekoko) tehtävä tasaus vs 13-24h kohdalla tehty tasaus: kuolleisuus +4,1%\nPahnuetasauksen syyt, siirrettävien porsaiden valintaperuste ja toteutunut tasattujen pahnueiden määrä\nEläinten tarkastaminen pors.osastossa\nVähintään kolmesti päivässä vs harvemmin: kuolleisuus -3,1%\nPorsimisen ja ensimmäisen 48 tunnin aikana tehdyt rutiinit ja eläinten tarkastaminen\nporsimisten valvominen (ainakin 80% porsimisista) ja vastasyntyneiden porsaiden kuivaaminen ja vuoroimetys ja eläinten tarkastaminen vähintään kokmesti päivässä vs ei mikään näistä toimenpiteistä: kuolleisuus -6,8%\nHieman vanhemmassa 39 tilan selvityksessä tutkitut tekijät olivat pitkälti erilaiset. Porsaskuolleisuuteen syntymän jälkeen positiivisesti vaikuttivat heinän antaminen tiineille emakoille (vähintään 500 g vs vähemmän), porsaiden suojaputket karsinoissa (vs ei suojarakenteita), porsimisaikaan ainakin kohtalainen kuivitus emakon makuualueella (vs niukka tai ei kuitivutsta) ja utareelle auttaminen (vs ei auteta utareelle). Tekijöitä joilla ei havaittu vaikutusta olivat porsaspesän tyyppi, tasattujen pahnueiden osuus, porsaiden sulkeminen pesään emakon syödessä, porsaiden kuivaaminen tai laittaminen lämpölampun alle, kuivikkeen määrä porsimisaikaan porsaspesässä, kuivikkeen määrä tiineillä emakoilla (Andersen ym 2007).\nPorsimisvaihe: pesänrakennus ja ruotsalaismallinen strateginen oljen käyttö\nPesänrakennus käynnistää joutuisaan porsimiseen vaadittavan hormonitoiminnan\nEmakon mahdollisuutta pesänrakennukseen pidetään hyvin merkittävänä vapaaporsituksen tarjoamana etuna. Pesänrakennusta ja muita imevien porsaiden menestykseen vaikuttavia tekijöitä on tutkittu paljon suomalaisilla emakoilla.\nPorsimisen normaalin hormonitoiminnan kannalta on tärkeää, että emakko pääsee sekä rakentamaan pesää, että toteamaan sen olevan valmis (Thodberg ym 1999, Damm ym 2000). Pesänrakennuksen estyminen tai kesken jääminen saattaa pidentää porsimista (Oliviero ym 2008), mikä lisää useiden haittojen rikiä: synnytysvaikeudet, kuolleena tai heikkona syntyneiden porsaiden lisääntyminen (Oliviero ym 2010) ja vähentynyt ternimaidon tuotanto (Hasan ym 2019). Pesänrakennuksen estymisen on lisäksi raportoitu heikentäneen emokäyttäytymistä (Jarvis ym 2004, Thodberg ym 2002), laskeneen porsaiden vasta-ainetasoja (Yun ym 2014) ja nostaneen porsaskuolleisuutta (Andersen 2005, Westin ym 2015a ja 2015b).\nSarja hormonaalisia muutoksia ohjaa emakon pesänrakennusta, joka alkaa aktivoitumisella 2-3 päivää ennen porsimista emakon poistuessa laumasta etsiäkseen turvallisen paikan pesälle. Emakko rakentaa pesän ympäristöstä hakemistaan aineksista. Luonnonolosuhteissa pesä on varsin tukeva, siinä on seinämät ja jopa jonkinlainen katto, ja sen keskikohta eli makuualue on kupera ja hyvin pehmustettu. Pesänrakennus loppuu noin 4 tuntia ennen porsimista (Baxter ym 2011).\nVähintään 4,9 m2 vapaa tila mahdollistaa 350-kiloisen emakon pesänrakennuskäyttäytymisen alkuvaiheeseen liittyvän hyvin aktiivisen liikkumisen. Tilan ei tarvitse olla yhteinäinen, mutta on suositeltavaa, että emakko mahtuu kääntymään karsinan mahdollisissa umpipusseissa kuten lantakäytävällä. Kääntyminen vaatii vähintään 153 cm vapaata tilaa emakon olkapään korkeudella (Lou & Hurnik 1994, Baxter ym 2011).\nTutkijat suosittelevat emakon pesänrakennukseen vähintään kahta kiloa pitkää olkea (Baxter ym 2011). Pitkä olki muotoutuu pesänomaiseksi rakennelmaksi, ja on samalla hyvä kuivike porsimisen aikana (Westin ym 2014 ja 2015a ja 2015b, Rosvold ym 2018). Emakon todettua että pesä on valmis se rauhoittuu ja rakennusvaihe vaihtuu porsimisvaiheeksi. Pesänrakennuksen jatkuessa porsimisen alettua on riski porsaiden hengelle (Thodberg ym 1999, Damm ym 2000).\nMonien tutkittujen vaihtoehtoisten materiaalien (esim säkit, kangas, sanomalehtipaperi, puru) ongelmana on se, että varsinaista pesää ei muodostu, jolloin emakko saattaa jatkaa pesänrakennusta liian kauan. Tämä olisi mahdollisesti ratkaistavissa tarjoamalla emakolle lisäksi esimerkiksi oksia (Baxter ym 2011).\nPorsimisen aikaisen riittävän eristyksen aikaansaamiseksi, ja pikkuporsaiden iho- ja sorkkavaurioiden ennaltaehkäisemiseksi suositellaan 10-12 cm kuivikekerrosta tai kumimattoa (Westin ym 2014 ja 2015a ja 2015b, Baxter ym 2011, Baxter & Edwards 2021).\nStrateginen oljen käyttö porsimisen yhteydessä\nRuotsissa kehitetyssä nk. strategisessa kuivitusmenetelmässä emakolle tarjotaan osaritiläkarsinaan 15-20 kg silputtua olkea kaksi päivää ennen odotettua porsimista. Tämän jälkeen kuiviketta tarvittaessa levitetään, esimerkiksi jos emakko työntää sitä liikaa kaukalon alle, mutta karsinoita ei siivota. Tavoitteena on hyvin runsas kuivitus ja hyvä hygienia porsimisen aikaan. Kun oljen määrä porsimisen jälkeen vähenee karsinan kuivitusta ja siivousta jatketaan normaaliin tapaan.\nOljen pituuden tulee sopia käytössä olevan ritilän kanssa niin, että se ei poistu liian nopeasti (edut eivät toteudu) tai hitaasti (hygienia kärsii; Westin ym 2013). Menetelmää on kokeiltu erilaisissa osaritiläkarsinoissa erimittaisella oljella (veitsien välimatka cm/ toteutunut keskimääräinen pituus cm: pisin olki 7-8/ 13 cm, lyhin 2/ 4 cm) pääosin hyvin kokemuksin.\nVerrattuna perinteisempään kuivitukseen (0,5-1 kg/ pv, lisäksi 2 kg pesänrakennukseen) strategisella menetelmällä on ollut positiivisia vaikutuksia pesänrakennusaktiivisuuteen, porsaskuolleisuuteen syntyessä ja nälkiintymisen johdosta (ei tosin kokonaiskuolleisuuteen), porsaiden sorkka- ja ihovaurioihin, kasvuun ja vieroituspainoon (+330 g; Westin ym 2014 ja 2015a ja 2015b).\nVapaaporsitusta kehitettäessa on pitkälti keskitytty karsinoihin. Eläinaines ja management ovat jääneet vähemmälle, vaika ne eivät ole yhtään vähemmän tärkeitä – kaikki kolme on optimoitava vapaaporsituksen onnistumiseksi (Baxter & Edwards 2021). Vapaaporsitus vaatisi omanlaisensa emakkoaineksen, jossa emokäyttäytyminen on otettu jalostuksessa huomioon (Grandison 2003, Baxter ym 2011, Roggli 2011). Porsaiden elinvoimaan tulisi myös kiinnittää huomiota, sillä vapaaporsituksessa emakon alle jäävät ovat usein jostain syystä heikentyneitä (King 2019c). Erittäin suuri pahnuekoko on vapaaporsituksessa haaste. Suurta pahnuekokoa pidetään tanskalaistutkimuksissa suurimpana esteenä emakon pitämsielle täysin vapaana (Hales ym 2015). Ongelmana eivät pelkästään ole pienten ja heikkojen porsaiden suurempi määrä. Moni suurten pahnueiden vaatima lisätyö - lisääntynyt porsaiden ja emakon käsittely, imettäjäemakoiden ja lisäruokinnan järjestäminen - ovat vaativampia emakon ollessa vapaana (Rosvold ym 2017).\nSveitsissä on toteutettu vapaaporsitukseen tähtäävää jalostusta vuodesta 2003 alkaen, jolloin emo-ominaisuuksien ja alipainoisten porsaiden osuuden painotusta nostettiin pahnuekoon kustannuksen perusteella (Roggli 2011). Porsitushäkit kiellettiin vonna 2007. Vuonna 2017 250 tilan aineistossa syntyi keskimäärin 12,9 porsasta ja vieroitettiin 11,3 (Weber ym 2020).\nPahnuetasauksesta emakon ollessa vapaana\nHäkitetyillä emakoilla porsaiden siirtämisen tiedetään aiheuttavan emakon rauhattomuutta, mistä voisi olettaa olevan enemmän ongelmia emakon ollessa vapaana. Hyvin niukka tutkimustieto viittaa ainakin toistaiseksi siihen, että näin ei ole.\nYhdessä tutkimuksessa todettiin kuudentena päiväna tapahtuneen pahneutasauksen aiheuttavan samanlaista häiriötä häkissä ja vapaana olleiden emakoiden kohdalla. Mitattavat asiat olivat imetyksen onnistuminen ja emakon käyttäytyminen imetyksen yhteydessä. Vapaana olleilla emakoilla häiriöt kuitenkin jatkuivat vielä toisena päivänä, kun ne häkkiemakoilla rajoittuivat ensimmäiseen päivään. Porsaiden kasvussa ei kuitenkaan ollut eroja 60 päivän ikään asti seurattaessa (King ym 2020).\nToisessa kokeessa ei havaittu eroja häkeissä ja vapaana olevien emakoiden reaktioihin muutaman porsaan vaihtamiseen 1. tai 4. päivänä. Kummassakaan karsinatyypissä emakot eivät reagoineet ensimmäisenä päivänä tapahtuneeseen siirtoon, mutta neljännen päivän siirtäminen aiheutti levottomuutta ja lisääntynttä porsaiden haistelua ja jahtaamista, ja lisäsi epäonnistuneita imetyskertoja. Vaikutukset porsaiden tappeluihin seurasivat samaa kaavaa: ensimmäisenä päivänä siirtäminen ei lisännyt tappeluita, mutta neljäntenä päivänä näin kävi. Häiriöt olivat samanlaisia vapaiden ja häkitettyjen emakoiden karsinoissa. Tuotosvaikutuksia kuten porsaskuolleisuutta ei valitettavasti raportoitu (Pedersen ym 2008).


Uusi ratikkalinja Kopliin nostaa kodin arvostuksia lähiöissä | Kotiselain | Home Browser\n10/06/2017 19/08/2017 A Finn Kiinteistömarkkinat, Tallinnan uutisia\nSyksyyn 2017 valmistuva uusi ratikkalinja 1 & 2 Kopliin luo lisäarvoa sen varrella oleviin lähiöihin & nostaa myös kotien arvostuksia sen varrelta. Odotukset näkyvät parhaiten myyjien tarjouksista alueellisesti niin, että lähiöt jakautuvat voittajiin ja ehkä vähemmän sellaisiin. Eniten lisäarvoa myyjien kannalta vuoden ajalta rakennusprojektin kestäessä on kerännyt Sitsin lähiö, jossa kodin arvostus on noussut n. +240 €/m2 vuodessa.\nUusi ratikkalinja kopliin & sen ympäröivät lähiöt kodin arvoineen myyjien silmin 6/2017\nLähiötrendejä katsoessa erottuvat kolme lähiöitä nousuineen selvästi Sitsi, Kopli & Kalamaja - tässä järjestyksessä. Näistä Sitsi on selvästi jyrkimmin kallistunut viimeisen vuoden aikana m2-keskihintoineen tarjouksineen. Koplin alueella nousu on vaimeampaa johtuen suuresta koosta & hyvin eri laatuisten taloista niiden myytävine koteineen. Kalamajan lisänousua ehkäisee varmasti paljon korkemmat lähtötasot m2-hinnoissaan & nykyinen uusien talojen ylituotanto.\nRatikkalinjan viereltä tärkeimmät lähiöt näyttävätkin myytävien kotiensa hintatrendeineen seuraavilta.\nSitsin lähiössä korkeammat tarjoushinnat ovat tuoreempia kuin Koplissa\nSitsin kotitarjousten nousua ovat ruokkineet useat pientalojen peruskorjaukset sekä sinne jo rantautunut iso uudistuotanto nostaen tarjoushintaa n +240 €/m2 & päätyen n 1740 €/m2 viime viikkoina. Koplissa ei ole vielä nähty juurikaan uudistuotantoa, vaan hintojen nostetta ovat ruokkineet peruskorjaukset & usko ison uuden asuinalueen rakentamisesta sinne. Lopputulos on silti tuottanut nostetta +170 €/m2 & päätyen n 1567 €/m2.\nUudistuva joukkoliikenneyhteys nostaa asuinalueiden arvostusta selvästi & loogisesti sen mukaan mitä lähempänä keskustaa ollaan edellä kuvatulla tavalla & erityisesti jos lähtötaso on sopivan alhainen ennestään.\nMarkkinat & kodin myyjät arvioivat arvoa jo ennakkoon ennen varsinaista muutoksen tapahtumista ympäristössään (ts ratikkalinjan avautumista tässä tapauksessa) paljon aikaisemmin.\nKaikki lähiöt eivät nosta arvoaan, jos niiden asujaimisto ei usko parannuksiin omalla alueellaan (vrt Karjamaa & Paljassaare) yhteisesti.\nKotiselain auttaa vertaamaan toisiinsa kodin markkinoiden hintamuutoksia suurten ympäröivien muutosten suhteen alueittain tarkasti.\nasuminen asunnot hinnat Kalamaja Kopli pohja-tallinn raitiovaunut remontointi Sitsi tarjoushinnat uustuotanto


Tuomari hyväksyi ryhmäkanteen Googlen digitaalikirjastoa vastaan - Digitoday - Ilta-Sanomat\nGoogle Books -pavelussa mainostetaan myös myytäviä kirjoja. (KUVA: Ruutukaappaus)\nJulkaistu: 1.6.2012 10:19 , Päivitetty: 1.6.2012 10:21\nGooglen massiivista digitaalista kirjastohanketta vastaan vuonna 2005 nostettu kanne muokkautui kirjailijoiden, valokuvaajien ja graafikkojen yhteiseksi ryhmäkanteeksi.\nGoogle hävisi hakemuksensa ryhmäkanteen hylkäämiseksi. Google halusi pakottaa tekijänoikeuden haltijat nostamaan kanteita joko yksilöinä tai erillisinä ryhminä.\nTuomioistuin hyväksyi torstaina ryhmäkanteen, jossa kantajina ovat muun muassa The Authors Guild ja American Society of Media Photographers.\nTuomari Denny Chin on keskeisessä asemassa oikeudenkäynnissä. Hän on pitänyt jutun käsissään, vaikka hänet on nimitetty liittovaltion Manhattanin piirioikeuteen.\nChin perusteli ryhmäkanteen hyväksymistä sillä, että on paljon tehokkaampaa saada juttuun yksi ratkaisu kuin useita, toisistaan poikkeavia tuomiota. Hän otti myös huomioon sen, että erillisten kanteiden ajaminen tulisi erittäin paljon kalliimmaksi.\nKoko juttu juontaa vuodesta 2004, jolloin Google sopi usein tutkimuskirjastojen kanssa teosten laajasta skannaamisesta Google Books -palveluun. Suuri osa skannatusta materiaalista on myyty loppuun ajat sitten ja se löytyy vain kirjastoista.\nGoogle on skannannut digitaalikirjastoonsa yli 12 miljoonaa teosta. Yhtiö tarjoaa netissä kuitenkin vain pieniä pätkiä teoksista. Sen mukaan tämä on mahdollista amerikkalaisen tekijänoikeuslain fair use -käytännön perusteella.\nRyhmäkannetta ajavien organisaatioiden mukaan kirjojen digitointi on ”massiivinen tekijänoikeuden loukkaus”.\nMaalikuussa 2011 tuomari Chin hylkäsi ehdotuksen, jonka mukaan Google olisi sopinut kanteen 125 miljoonalla dollarilla. Hänen mukaansa sopimus menisi liian pitkälle ja antaisi Googlelle käytännössä oikeuden kopioida tukussa tekijänoikeuden suojaamia teoksia ilman lupaa.\nFacebook haluaa jalostaa tarinoita


Click it Up Turku - Verkkokauppa\nClickitUp® Nostettava ja laskettava lasikaide\nClickitUp® on nostettava ja laskettava lasikaide, joka yläasennossa toimii tuulen-/säänsuojana. Kun tuulensuojaa ei tarvita, liikkuvan osan voi laskea alas, ja ClickitUp toimii lasikaiteena.\nMonipuolisia mahdollisuuksia tarjoava lasikaide\nLasikaiteen käytön joustavuus mahdollistaa mukautumisen sään vaihteluiden mukaan ja pidentää tällä tavalla ulkokautta pidemmälle syksyyn.\nClickitUp®-lasikaiteen muotoilu antaa tyylikkään ja läpinäkyvän vaikutelman.\nClickitUp® on saatavana terassille/patiolle (ClickitUp® Vakio), parvekkeelle/terassille missä on putoamisvaara (yli 50cm) ja tarvitaan laminoitu turvalasi (ClickitUp® Turva) sekä olemassa oleviin kaiteisiin (ClickitUp® Lisä). ClickitUp® Vakio ja ClickitUp® Turva ovat saatavana kiinteinä lasikaiteina.\nTervetuloa myymäläämme Kaarinaan testaamaan lasikaide niin lasketaan juuri teidän tarpeitanne vaativa kokonaisuus.\nMeiltä saat myös mahdollisen asennusavun tarvittaessa.


Saldosovelluksesta Suomen suurimmaksi mobiililompakoksi - näin Pivo uudistui | Pivo\nPivo on ollut alusta alkaen mielenkiintoinen projekti. Viitisen vuotta sitten halusimme tehdä vaatimattomasti “maailman helpoimman ja näteimmän saldonkatselusovelluksen” ja monella mittarilla mitattuna siinä onnistuttiinkin. Pivon käyttäjät ilmaisevat tyytyväisyyttään vielä vuosien jälkeen ja onpa sovellus herättänyt huomiota myös suunnittelukilpailuissa, niin kotimaassa kuin ulkomaillakin.\nPivon onnistumisen on mahdollistanut yksi oleellinen Pivon kehityksen kulmakivi, nimittäin käyttäjälähtöinen suunnittelu. Käyttäjälähtöinen suunnittelu tarkoittaa sitä, että palvelu tehdään aivan alusta alkaen tiiviissä yhteistyössä sen käyttäjien kanssa. Käyttäjiä haastatellaan, halutaan ymmärtää heidän arkeaan, etsitään ratkaisemisen arvoisia ongelmia, testataan ratkaisuehdotuksia, keskustellaan parannusehdotuksista ja visioidaan yhdessä palvelun tulevaisuutta.\nAlkuperäinen tehtävänantomme oli tehdä “mobiililompakkosovellus”, jonka avulla me OPlla yhdessä asiakkaidemme kanssa pystyisimme valmistautumaan mobiilimaksamisen yleistymiseen, jahka se myöhemmin tapahtuisi. Tämä siis viisi vuotta sitten. Tulevaisuuden lompakkoa hahmotellessamme meidänkin ensimmäiset ajatukset veivät maksamiseen, miten voisimme helpottaa maksamista mobiilisovelluksen avulla. Onneksi jo tässä vaiheessa, ennen ensimmäistäkään piirrettyä käyttöliittymäkuvaa tai koodiriviä, hoksasimme suunnata ulos validoimaan ajatustamme, selvittämään olemmeko ideamme kanssa oikeassa vai väärässä. Haastattelimme ihmisiä ja tutkimme maksamisen kiemuroita huomataksemme, että ihmiset eivät kokeneet maksamista juurikaan ongelmaksi. Kortilla maksaminen on kieltämättä edelleenkin aika mutkatonta.\nIhmisille aidosti merkitykselliset ongelmat tuntuivat liittyvän hetkeen juuri ennen maksamista ja maksamisen jälkeen. Oman kulutuksen tiedostaminen ja ymmärtäminen oli selkein toistuva ongelma, seuraavaksi yleisimpiä olivat etuihin, tarjouksiin ja kanta-asiakkuuksiin liittyvät haasteet. Siinäpä olisi meille ensialkuun ratkaistavaa, mobiilimaksamisen hiljalleen yleistyessä. Hieman samaan tapaan ovat muuten ajatelleet useasti tässä yhteydessä mainitut uuden ajan yritykset, kuten taksifirma Uber tai kotimainen Wolt. He keskittyvät hiomaan itse maksamisen ympärille rakentuvasta kokemuksesta mahdollisimman sujuvan.\nViidessä vuodessa Pivon on löytänyt melkoinen määrä käyttäjiä. OPn asiakkaat käyttävät Pivoa edelleen kulutuksensa ymmärtämiseen eli saldograafin ja kulutuskategorioiden tarkasteluun. Totta puhuakseni Pivo löytyy jo niin monen OPlaisen taskusta, että nykyään nopeammin kasvava käyttäjäjoukko ovat muiden pankkien asiakkaat. Iso osa heistä käyttää Pivoa myös etuihin ja alennuksiin, mutta yhä useammalle Pivo näyttäytyy tänä päivänä ennen kaikkea maksamisen välineenä. Monet hoitavat kaverimaksunsa säännöllisesti Pivolla ja ovatpa nopeimmat löytäneet myös verkkomaksamisen, esimerkiksi Kotipizzan kanssa yhteistyössä luodun Kotibotin muodossa. Oma aktiivinen ryhmänsä on myös Pivon Android-käyttäjät, joista iso joukko on käyttänyt Pivon NFC-maksua maksuvälineenä kaupoissa säännöllisesti jo muutaman vuoden. Nyt loppuvuodesta 2017 voidaan vihdoin todeta, että mobiilimaksaminen on tätä päivää.\nPivo suunniteltiin alun perin hetkeen ennen maksamista ja maksamisen jälkeen. Nyt kun Pivolla maksetaan säännöllisesti niin kavereille, netissä, kuin kaupassakin, oli meidän pysähdyttävä hetkeksi miettimään. Onneksi ymmärsimme jälleen palata jutustelemaan käyttäjiemme kanssa.\nUudistunutta Pivoa ei kannata säikähtää. Se tervehtii ja kertoo saldosi heti kuten vanhakin Pivo. Tutulle graafille pääset helposti yhdellä napautuksella. Sen lisäksi pääset nyt suoraan päänäkymästä lähettämään rahaa kavereillesi, pyytämään takaisin vippaamaasi lounasta tai tarkastelemaan tuoreimpia etuja ja alennuksia. Jos olet Androidia käyttävä OPn asiakas, ota käyttöösi lähimaksaminen ja kokeile Pivoa rohkeasti myös kaupan kassalla.\nJa lisää on suunnitteilla. Emmeköhän kohta taas kutsu teitä, käyttäjiämme, tänne kertomaan mielipiteenne.\n-Jussi Juntunen / Design Lead, OP Lab


Osta Philips -tuotteet KitchenTimelta\nPhilips on maailmankuulu hollantilainen yritys, jonka tavoitteena on helpottaa ihmisten elämää tarkoituksellisten innovaatioiden kautta. Yritys on perustettu vuonna 1891, jolloin aloitettiin hehkulamppujen tuotanto. Nykyään yrityksen valikoimaan kuuluu laaja kirjo tuotteita, joiden joukossa on myös monia keittiötuotteita.\nIlmanpuhdistin Series1000i Kompakti\nHue Millskin spot Pyöreä Valkoinen\n54,89 € 41,49 €\nLisätietoja Philips stä\nPhilipsin matka alkoi 15. toukokuuta vuonna 1891 kun Gerard Philips perusti yrityksen. Ensimmäisinä tuotteita valmistettiin hehkulamppuja, mutta toimintaa kehitettiin nopeasti eteenpäin. Gerardin veli Anton Philips alkoi työskennellä yrityksessä vuonna 1895 ja vuonna 1912 Philipsistä tuli osakeyhtiö. Tärkeä virstanpylväs yritykselle oli, kun se alkoi valmistaa radioputkia, ja joiden ansiosta yrityksen toiminta laajeni maailmanlaajuiseksi. 1920-luvulla Philips alkoi valmistaa ja kehitellä myös muita tuotteita. Lanseerattiin esimerkiksi radioita ja sähköinen parranajokone, josta tuli uskomattoman suosittu ja suurmyyjä tuotteiden joukossa. Toinen maailmansota oli synkkää aikaa yritykselle, sillä sen johto vallattiin ja yritys pakotettiin valmistamaan tuotteita sodankäyntiä varten. Sodan jälkeen Philips nousi jälleen ja otti yrityksen johdon omiin käsiinsä ja 1950-luvun aikana kasvoi yhdeksi Euroopan suurimmista elektroniikan valmistajista.\nPhilipsin tuotteet edustavat edistyksellistä tekniikkaa ollessaan samalla kertaa myös helppokäyttöisiä. Yritys laittaa paljon resursseja tutkimukseen ja kehitykseen ja sillä on maailmanlaajuisesti jopa 80 000 patenttia. Philipsin missio on edistää ihmisten terveyttä ja luoda tuotteita, joilla kotitekoisen ruoan valmistaminen on helppoa ja yksinkertaista. Philipsin tuotteet kumoavat muureja ruoanlaitossa ja sen takia niiden ansiosta kuka vain voi nauttia laadukasta ja maukasta, itsetehtyä ruokaa. Philips on esimerkiksi kehitellyt joukon mehukoneita, joiden avulla ravinteikkaan mehun valmistaminen onnistuu kädenkäänteessä. Itsetehdyssä mehussa on monia hyötyjä kaupasta ostettuun nähden. Esimerkiksi kaikki vitamiinit ja hivenaineet säilyvät paremmin ja sokeria on paljon vähemmän.\nTEE ITSE OMA MEHUSI\nPhilips on luonut joukon hyviä reseptejä, joista voit saada vinkkejä ja ideoita oman mehukoneen käyttöä varten. Yritys on myös luonut oman sovelluksen, josta reseptejä on helppo etsiä. Sovelluksen löydät etsimällä sanalla ”Philips”.\nYritys työskentelee löytääkseen ja kehittääkseen tuotteita, jotka parantavat ihmisten elämänlaatua ja hyvinvointia. Missiona on myös tehdä maailmasta parempi ja terveellisempi paikka elää erilaisten innovaatioiden kautta. Uuden luominen ja innovaatioiden kehittely on keskeisin osa Philipsin toimintaa ja tekee yrityksestä sen, mikä se on tänä päivänä.


Nykyisten oppilaiden ennakkoilmoittautuminen on avoinna 27.4. lähtien!\nIlmoittautuminen Eepos-oppilasportaalissa alla olevasta linkistä.\nKevätlukukausi 2022 päättyy 12.5.\nTAIDE- kerhoja järjestettiin 2018-2021 peruskoulujen iltapäivätoiminnan yhteydessä kerran viikossa 60 min kerrallaan. TAIDE-kerho koostui kuvis-kässä-tanssi-musiikki-sirkus/teatteri jaksoista. Jaksot olivat laajudeltaan 6-7 viikkoa. Kerhot järjestettiin yhteistyössä kaupungin ja TPO-oppilaitosten kanssa.\nGalleria Kaakapavun kesänäyttelyt 2022 - klikkaa tästä\nKANSANEDUSTAJAT KUVATAIDEKOULULAISTEN SILMIN NÄYTTELY Eduskunnan kirjastossa 8.2.-1.4.2022\nSydäntalvi 2022 – klikkaa linkkiä


Hei Antti Rinne – Tommi Lunttila\nmaaliskuu 25, 2019 maaliskuu 25, 2019\nKiitoksia viime tapaamisesta. Paljon onkin tapahtunut sen jälkeen. Sain kuulla puheesi syksyllä ja silloin sanoit olevasi aina heikompien puolella. Sanoit, että on tärkeää, että jokaisella olisi töitä. Nyt haluan kysyä, oletko luopunut näistä periaatteistasi? Olen lukenut monia otsikoita, joissa haluat rajoittaa puunkäyttöä, poistaa polttomoottoriautot ihmisiltä ja nyt viimeisimpänä haluat asettaa kohdennettuja arvonlisäveroja ruoalle, varsinkin lihalle sekä maidolle.\nKertoisitko minulle, miksi ruokaa pitää verottaa enemmän. Tämä on usein juuri se isoin menoerä pienituloiselle. Ruoka Suomessa on jo nyt eniten verotettua koko EU:ssa, yli 40 % ruoan hinnasta on erilaisia veroja. Ymmärrän, jos koet, että lihan- ja maidontuotanto on mielestäsi ilmaston pilaamista. Mutta eikö se kuitenkin ole meille suomalaisille parasta, että se tuotetaan täällä lähellä, suomalaisella työllä, eikä sitä tuotaisi maapallon toiselta puolelta? Siellä ei eläinten hyvinvointi, ruoan puhtaus tai työntekijän asema ole samalla tasolla kuin täällä Suomessa. Kotimainen elintarvikeketju työllistää yli 300.000 suomalaista mukaan lukien kaupan, joten pienestä porukasta ei suinkaan ole kyse. Ruoantuotannossa on todellisia haasteita. Tänäänkin lähes 5 maatilaa lopettaa toiminnan ja syynä on usein toiminnan kannattamattomuus. Kasvisten osuutta ruokavaliossamme on syytä lisätä. Mutta miten järkevänä näet niitä tuotavan tänne maailman toiselta puolelta? Siellä viljely aiheuttaa usein eroosiota ja kasvit kasvatetaan usein ulkopuolelta tuoduilla ravinteilla sekä vähenevillä pohjavesivarannoilla. Nämä kyseiset kasvikset tuodaan tänne vielä lentäen. Olet maininnut, että verotuksella suomalaiset saadaan syömään terveellisesti ja samalla ilmasto pelastuu. Miksi tällaisen muualta tuotujen ja ilmastoa pilaavien kasvisten verotus eriytetään niistä vaihtoehdoista, joiden ilmastohaitta on paljon pienempi, eli kotimaisen lähellä tuotetun kasvisten? Lihan- ja maidontuotanto siirtyisi näillä esittämilläsi asioilla ulkomaille, sillä maailmalla näiden kysyntä vain kasvaa. Haluan myös muistuttaa, että tietyn elintarvikeryhmän jakaminen verotuksessa kahtia olisi EU-oikeuden näkökulmasta hankalaa, sillä toisiaan korvaaviin, kilpaileviin tuotteisiin ei saa soveltaa eri arvonlisäverokantoja. Sovitaanko nyt niin, että ilmastovaikutuksienkin vuoksi pyritään vähentämään lautaseltamme riisiä ja muita ulkomaisia tuotteita ja pyritään lisäämään kotimaisella työllä täällä tuotettua ja valmistettua ruokaa?\nSuomessa on 3,4 miljoonaa polttomoottoriautoa, joiden keski-ikä on EU:n korkein, 12 vuotta. Haluat kieltää näiden käytön henkilöliikenteessä. Vaikka olenkin todella ahkera tekemään töitä, niin minulla ei ole varaa ostaa uutta sähköautoa. Auto on minulle pakollinen, jotta pääsen töihin, kauppaan ostamaan niitä vihanneksia tai viemään lapseni kouluun. Miten luulet, että pienituloinen pystyisi ostamaan itselleen sähköauton? Järkevää olisi hyödyntää uutta teknologiaa, jota on jo olemassa, muuttamalla nykyiset autot käyttämään vähemmän fossiilisia polttoaineita lisäämällä biopolttoaineiden hyödyntämistä. Tätä biopolttoaineiden raaka-ainetta saa muuten suomalaisilta pelloilta ja metsistä. Verotus, josta niin innolla puhut, voitaisiin jättää autonhankinnasta pois, jolloin suomalaisilla olisi mahdollisuus ostaa vähempipäästöisiä uusia autoja ja siirtää verotusta ilmastoa pilaaviin asioihin, kuten kivihiilen käyttöön.\nSitten mennään vielä metsään. Suomen hyvinvointi on kasvanut metsäosaamisemme takia. Meillä osataan metsänkasvatus, ja metsät kasvavatkin nyt enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Samaan tahtiin kasvavat Suomen hiilinielut. Metsien osuus Suomen hiilidioksidipäästöjen sitomisesta on yli puolet. Asun Äänekoskella, jossa on juuri käynnistynyt upea biotuotetehdas. Ymmärsinkö oikein, että nyt haluat rajoittaa puun käyttöä? Näin olen lukenut. Kysynkin sinulta, jos puuta ei saa hakata, niin mitkä kuukaudet haluat, että uusi tehdas on kiinni? Kysyntää maailmalla on, jolloin esittämällä hakkuurajoituksia tuotanto siirtyy pois Suomesta ja uusia investointeja ei tänne saada. Samoin esittämäsi rajoitteet metsien hakkaamisen osalta ovat erikoisia. Suomessa on yli 630.000 metsänomistajaa. Jos hakkuumäärää rajoitetaan, niin kuka tulee sanomaan, milloin Teppo saa myydä ja miksi Matti joutuu odottamaan metsän myyntiä seuraavaan vuoteen, kun asetettu määrä on tullut täyteen? Olisi aika uskoa suomalaiseen metsänomistajaan ja hänen tahdostaan jättää metsät paremmassa kunnossa lapsilleen kuin ne itse on saanut.\nHaluan myös kiittää sinua. Politiikasta on tullut mielenkiintoisempaa kuin pitkään aikaan. Nyt, kun molemmat olemme ehdolla, niin ainakin minun kampanjaan näillä asioilla on ollut positiivinen vaikutus! Kiitos, näitä lisää!\nKolmella ykkösellä eduskuntaan\nLahoaako metsäosaamisemme poliittiseen juupas-eipäs keskusteluun?\nSuomalainen kouluruoka on maailmanluokan instituutio\nhuhtikuu 13, 2019 Tommi Lunttila\nMiksi ehdokkaan valinta on niin vaikeaa?\nhuhtikuu 9, 2019 huhtikuu 9, 2019 Tommi Lunttila\nhelmikuu 22, 2019 helmikuu 22, 2019 Tommi Lunttila\nOne Thought on “Hei Antti Rinne”\nMarko Leppänen sanoo:\nmaaliskuu 26, 2019 9:20 am\nVaikka asiasta olenkin samaa mieltä, niin Suomen autokanta ei ole enää EU:n vanhimpia. http://www.aut.fi/tilastot/kansainvaliset_tilastot/henkiloautojen_keski-ika_eraissa_euroopan_maissa?sort_column=1&sort_direction=0 tai vähän laajempi raportti https://www.acea.be/uploads/statistic_documents/ACEA_Report_Vehicles_in_use-Europe_2018.pdf


Puoliverinen prinssi: Murtuma selässä - ja kasa kuvia syypäästä\nNuutti päätti perjantaina (taas kerran...) repäistä ja lennättää meikäläisen valtavan pukkiloikan seurauksena keskelle maneesia. Siellä oli meneillään tyypillinen ratsastuskoulun tunteja edeltävä ruuhka-aika, eikä tilanne meidän kohdallamme vaatinut käsistä riistäytyäkseen kuin ovesta sisään astuneen tallin omistajan. Hiekan seasta itseäni keräillessä en vielä sen tarkemmin miettinyt sattuuko mihinkään (vaikka kaikki sitä tietenkin kyselivätkin), vaan nousin tavalliseen tapaan takaisin satulaan ja jatkoin ratsastuksia lähinnä ilmalentoani tallikavereiden kanssa naureskellen.\n"Yleensä äiskää ei ikinä satu ku osaan heittää sen alas sillee hienosti. Mut täl kertaa se ilmiselkeesti teki jonku virheen."\nKipu iski vasta myöhemmin. Selkäranka oli muutaman nikaman alueelta hyvin kosketusarka ja illan mittaan myös turvotus kasvoi. Lääkityksen ansiosta sain yöllä nukuttua kivuitta useamman tunnin ja aamulla olo oli suorastaan euforinen. Kunnes rupesin kampeamaan itseäni ylös. Painottomuuden tunne katosi saman tien kun kipu ilmoitti olevansa visusti tallessa edelleen.\nÄidin painostuksen johdosta kävin tänään kuvissa ja pienen pieni murtumahan sieltä löytyi. Sen pitäisi kuntoutua ihan omin neuvoin ilman leikkaushoitoa, mutta mikäli kipuilu jatkuu vielä muutaman viikon kuluttua, kiikutan itseni uusiin tutkimuksiin. Hevosen selästä pitäisi pysyä poissa mielellään ainakin 2-3 viikkoa, mutta mutta... mitenhän sen pitäisi onnistua, kun jo pari päivää tekee tiukkaa? Vamma on kuitenkin onneksi periaatteessa niin pieni, että eniten painoarvoa voi antaa omille tuntemuksilleen. Näin ollen yritän parhaani mukaan malttaa mieleni, mutta mikäli selkä ei vihoittele, saatan hyvällä omalla tunnolla nousta ratsaille ennen tämän kuun loppua. Vastuu omien fiilisten tulkitsemisesta on tietenkin täysin mulla itselläni. Toivottavasti jomotus ottaa mahollisimman pian äkkilähdön vaikka kuuhun !\nOnneksi Nuutilla on maailman paras hoitaja, joka on aina tarpeen vaatiessa valmis auttamaan hevosen liikuttamisessa - se siis jatkaa hommia ihan entiseen malliin vaikka itse en kuskin rooliin pystyisikään. Tänään Clarissa ratsasti Nuutin päivällä maneesissa ja itse nappasin otuksen vähän myöhemmin kanssani ihanan keväiseen ilta-auringon paisteeseen pelleilemään. Samalla napsin tänne vähän kuvia...\n"Minä oon ihan intsinä ku kohta on kesä !"\nNakukalle oli aika innoissaan kun pääsi piehtaroimaan ilman loimea.\nTässä meneillään kolmas erillinen piehtarointikerta. Kivat koipeliinit, eikö.\n"Joo tsiikatkaa mul ei enää ees oo sitä töppöstä jalassa ku toi haava on nii hyväs kuosis !"\n"Mm-mmm, ma rakasta aurinko."\n"Nyt mä lähen näiden mukana maastoon, heippa !"\n"Ei hitto tääl on muuten tää aita edessä ! Mäki haluun maastoon !"\n"Voitais leikkii sitä et mä määrään vauhdin ja sä yrität ohjaa !"\n"No ihan sama ei sit. Sentää mul on tukka hyvin."\nLopulta kun Nuutti oli saanut juoksemisesta sekä ympäriinsä haahuilemisesta tarpeekseen, se tuli viereeni seisomaan. Ensin vähän kauemmas, sitten - kuin kysellen - pienin liikahduksin lähemmäs hinautuen, viimein ihan kylkeen kiinni. Ja siihen se sitten kävi nuokkumaan. Silmät menivät kiinni, korvat lörpöttivät miten sattuu ja alahuuli valui kohti maata. Välillä hevonen havahtui hamuamaan huppuani kuin tarkistaakseen, että olen siinä vielä. Se oli taas näitä elämän pieniä suuria hetkiä, jonka olisi toivonut voivan jatkua ikuisesti.\nSyypää mun selkäkipuun hymyyn.\nAuts, pikaista paranemista!! :)\nToi on muuten kiva/hauska ku laitat kuviin tolleen ns kuvateksin mitä Nuutti ajattelee/ilmeellään kertoo. Tulee aina hymy huulille noista, ihana Nuutti!\nHaha, ihana kuulla ! Nuutilla on paljon asiaa... ;)\nMulla oli eilen (maanantain) ratsastustunti, ja lihakset käsissa on ihan hirveen kipeet, ku piti jarruttaa koko ajan... Meillä kun oli lopputunnista laukkaa ni heti kun sain jarrutettua poniani niin, että lähin hevonen on kahenkymmenen metrin päässä se kiihytti taas ihan toisen takapuoleen kinni... Taisi opetajakin siinä aina välillä huuella et jarruta. :D\nVoi että teitä. Heti kun Nuutti on ratsastuskunnossa sä telot ittesi niin ettei ratsastaminen onnistu. ;D No toivottavaati paranet pian, ja Nuutille terveisiä! <3\nHaha voi ei... :D Poni ihmetteli että mitä se kuski oikein jarruttaa kun täällä on vaikka kuinka monta ohitettavaa !\nJa joo niinpä........ ärsyttää :D Onneks ei kuitenkaa ollu mitään isompaa, eli eiköhän me taas kohta olla reenissä ! Kiitos terkuista, vien perille ;)\nTaika L maaliskuuta 10, 2015\nVoi ei,paranemisia! Tosi kivoja kuvia!:)\nlaura maaliskuuta 10, 2015\nSattupa huono tuuri../: toivottavasti paranet pian. Sulla on muuten aivan ihana hevonen!!(:\nJep... :( Onneks ei kuitenkaan mitään tän isompaa ollu ! Kiitos, Nuutti on kyllä tosiaan ihan huippu ♥\nSanni Karkola maaliskuuta 10, 2015\nVoih paranemisia! Nuutti on kyl aivan yli söpö <3 Noi sun kuvatekstit on ihan parhaita ja niitä on niin hauska lukee! Käy kurkkaamassa mun blogi http://sannijalinda.blogspot.fi/\nKäyn heti tsekkaamassa :)\nRosse maaliskuuta 10, 2015\nHahahahahahahaha toi piehtarointi-koipikuva! Kuolin nauruun xD mut voi itku et sua sattu. Otahan nyt ainakin viikko ihan rauhassa ja malta pysyä pois selästä, mieluummin se pari viikkoa. Se on loppujen lopuksi lyhyt aika, meinaa selkävammojen kanssa ei ole leikkiminen... Kurja sit jos kävisikin jotain ja joudut olemaan pidempään saikulla. Tottele lääkäriä!\nMäki nauroin sille ihan sikana !!! XD En kestä, se kelli tossa ihan sika kauan mut tietty kaikki kuvat just siitä tilanteesta on epätarkkoja... arh !\nMut joo totta, pitää yrittää ottaa iisisti... Ihan pälliä tää kyllä on, mulla on niin turha olo !!\nkamala ku pelästyin jo otsikkoo lukiessa! eräs mun tuttu putos viime vuonna hevosen selästä, mursi selkänsä ja joutu olemaan yli 3kk ratsastuskiellossa. onneks sulle ei sentään niin pahasti käyny D: vaikkei tietenkään pienikään murtuma oo ikinä hyvä juttu.\nJust tota 3 kk kieltoa pelkäsin itekki ku munki saman kokenu tuttava sillä pelotteli ! Ihan kamalaa :( Tää muutama viikko tuntuu sen rinnalla tosi pieneltä ajalta...\nVoi luoja, sydän pomppas kyllä kurkkuun kun luin ton otsikon. Onneks ei käyny pahemmin, olisi voinut mennä vähän pahemmasta kohtaa, esim. niskasta ... huhhuh\nSanos muuta... ! Jos jotain piti sattua niin kyllä tää pikkumurtuma näin "hyvässä kohdassa" on aika lottovoitto.\nOona maaliskuuta 10, 2015\nVoi ei, kyllä teitä nyt koetellaan! Pikaisia paranemisia! :)\nNo joo, ihan mälsää ! Kiitos :)\nAnsu maaliskuuta 10, 2015\nHuh! Voi sinua pientä rampaa.. pölö nuutti taas. parane pian!! Onneksi sulla on Clarissa apuna!\nPölö tosiaan ! Kiitos, yritän :) Clarissa on kyllä todellinen siunaus !\nSiellähän on ihanan keväistä! Täällä pohjosemmassa lunta vaa tulee lisää ja lisää.. Ehkä hanget about puol metriä? Mulle ainaki jo piisaa tämä talvi! Paranemisia selälle!\nApua... :D Täällä on tosiaan lumet ja jäät ihan muutamassa päivässä ottaneet jalat alleen, kentätki alkaa pian olemaan ratsastuskunnossa ! Toivottavasti kevät ehtii pian sinne pohjoisemmaksikin :)\nHui saakeli, etkö sä ikinä pelästy??? :O Parane pian!\nEen :) Kiitos, yritetään !\nNuutti!!!!! Ei saa heitellä Susanna noin rajusti, soo soo!\nOnneksi et kuitenkaan pahemmin loukkaantunut, yritä toipua kaikessa rauhassa nyt vaan. :) 2-3 viikkoa on pieni aika jos sillä voi välttää suuremmat vauriot. Toivottavasti jatkotutkimukset eivät tule tarpeen!\nNiinpä, tuhma poika !!\nMut joo älä muuta sano, paljon huonomminki ois voinu käydä. Yritän malttaa mieleni... :)\nVoi eii:(( onneks ei pahemmin käyny:D mä ekaa kertaa tänne kommentoin ku oon nyt viimeset kuukaudet lukenu sun koko blogim läpi ekasta postauksesta saakka ja mitää en jättäny lukematta :D♡ pakko sanoo et aivan mahtava blogi ja sait uuden anonyymin seuraajan täältä :D kuinka pitkä muute oot ku ite oon 175cm ja aina kaikki sanoo ku oon nii järkyttävän pitkä :DD mutta siis aiiivan mahtava blogi ja sun tyylis kirjottaa on ihanan persoonallinen 😊\nOhho, pisteet sulle !! Ihanaa jos tykästyit ja kiitos kovasti kommentistasi, tästä tuli tosi hyvä mieli :)\nMä oon varmaan about 175cm itekki, ihan tarkkaa mittaa en tiedä. Kuinka vanha olet? :)\n14 vuotta :DD\nTurvaliivi olis varmaa ollu hyvä, olis välttyny murtuma! Mut hienoja kuvia :)\nEhkä, muttei välttämättä :) Kiitos !\nTaru Ojalehto maaliskuuta 10, 2015\nIhan normaalisti viikko alkanut vaikka aamuisin väsyttää kamalasti (ei mitään uutta) :D\nIhania kuvia tuosta syypäästä ;)\nMutta toivottavasti sun selkä paranee mahdollisimman pian ♡\nHahaha, aamukooma on ihan ok ! :D\nKiitos, toivotaan tosiaan näin :)\nKiva postaus :'D .. Vaikakkin murtuma ei ole niin kiva juttu.. Paranemisia sulle ..\nOonkohan mä ainoo jolle tulee tost piehtarointikuvast mieleen joku photoshopilla kuvaan lisätty, hyppäävä hevonen x'DD.. jooomoi\nEi hitto hajosin !! Hahahah, ihana XD Siinä ois ainaki tyyli kohillaan... ;)\nKiia-Sofia Puumala maaliskuuta 10, 2015\nIhania kuvia! ja paranemisia :)\nFrodo B maaliskuuta 10, 2015\nParane pian! Ihania kuvia <3 Nuutti on nii söppänä ja nauroin noille kuva teksteille :'D Hauskoja olivat.\nKiitos, yritän ! :) Haha, ihana kuulla :D\nVoi harmi :( Meilläkin on ihan perus, että kun joku sattuu edes liikkumaan lähellä on se mahdollinen pienten hevosten syöjä.. Onneksi ei ollut kun vain pieni murtuma! Paranemisia :) Ja onpas Nuutti hassu ja ihana <3\nVoi ei, on nää otukset kyllä välillä vähän pönttöjä... :D Mut joo onneks ei ollu mitään isompaa, kiitos :) Nuu on kyllä tosiaan aika huippu ♥\nMikaela Lampinen maaliskuuta 10, 2015\nNii ihana kirjotus ja upeita kuvia! ❤\nKatja käyhty maaliskuuta 10, 2015\nparanemisia sinne ite putosin tammikuussa hevosen selästä niskoileni siin oli hius murtuma tänään kävin lääkäris ja hius murtuma oli parantunut lääkäri lupas et saan aloitaa taas ratsastuksen\nAuts, onneks ei sullakaan sen pahempaa, niska vielä kun on niin vaarallinen paikka... ! Ihanaa, että pääset taas ratsaille :)\nHenna Kentala maaliskuuta 10, 2015\nNoi kuvatekstit saa aina nauramaan!:)\nVoii, ihana kuulla !! :)\nVoihan heponen! Paranehan pian :)\nNiinpä ! Kiitos, yritän :)\nVoi sua! Onneksi ei käyny sen pahemmin! :) Ihana Nuutti ja ihania kuvia! <3<3\nJoo onneks näin ! Kiitos !! :)\nRonja Tuomivaara maaliskuuta 10, 2015\nOijoi, tää postaus on vaan jotenkin söpö :3 tai siis ei selkäkivut ei oo söpöä, mutta Nuutti ja sen mamma on söpöjä :D paranemisia sulle! Ja hei, uusi lukija täällä näin :)\nHahaha, joo söpöjä selkäkipuja en oo koskaan tavannu :D Mutta voi kiitos :) Tervetuloa mukaan, toivottavasti viihdyt matkassa !\nziru maaliskuuta 10, 2015\nAuts, murtuma! Ei kiva. Toivottavasti alkaa kuntoutua hyvin ja pikaisesti :)\nAivan ihania nämä kuvat taas kerran ja Nuutin kuvateksteille ei voi kyllä kun nauraa :D + sen piehtaroinnille... siis mitkä nuo jalat oikein on ?! :D\nIhanaa kesän odotusta teille (voiko näin jo sanoo :D), sielä etelässä näyttääki jo huomattavasti kesäsemmältä mitä täällä pohjosemmassa! Meilä vielä kenttä jään peitossa ja luntaki toistaseksi maan peitoksi..\nHahahah, noille piehtarointijaloille nauroin itekki ihan hulluna :D En todellakaan tiedä ! Näyttää suunnilleen samalta ku mä vatsalihasliikkeitä tekemässä.......\nJa joo hei ehdottomasti voi toivotella kesän odotuksia jo, sieltähän se ihan kohta tulee !! :D Kiitos siis näistä, ja samoin sulle sinne lumen keskelle ! Ehkä se kevät pian teidätkin yllättää... :)\nMinna maaliskuuta 10, 2015\nHui, pienellä selvisit, itseäni pelottaisi hirveästi tuollaisen jälkeen! Toisaalta, elämässä voi kyllä sattua muuallakin kuin hevosen selässä, että ehkä ihan hyvä, ettet saanut mitään traumoja vaan olet innokkaana jo odottelemassa selkäännousua...:)\n...mutta miten sä saat aina näin kivoja kuvia! Ma ei ummarra. Mun hepat ei ikinä tehny mitään kivaa kameran edessä, ne vaan....on. Pitäisiköhän niitä vakoilla?\nJep, paljon huonomminki ois voinu sattua !! Ja joo niinpä, mä aina vaan asennoidun niin et no jos tipun ni sit tipun, yhtä suurella todennäköisyydellä voin vaikka kompastua portaissa tai jäädä auton alle... :D\nHahaha voi ei ! Nuutti on kyllä kiva kuvattava, tekee usein mun homman varsin helpoksi kaikkine ilmeineen ;) Toi vakoilu on kyl muuten hyvä idea... !!\nMä voin sanoa, etten ikimaailmassa uskaltaisi ratsastaa tuollaisella hevosella. :D Omani ei varmaan edes osaa pukittaa. Se on ollut meillä kohta 11 vuotta, enkä usko, että tulen sen jälkeen uutta kaviokasta hankkimaan. Vieraiden hevosten selässä olo on aina epävarma ja tippumisesta tullut kammo, vaikka koskaan en ole itseäni pahemmin loukannut. Tältä omaltani olen tippunut tasan kerran, ja siitäkin on jo melkein kahdeksan vuotta. Ratsastin ilman satulaa ja kaarteessa, hevosen kytätessä kulmassa ollutta kottikärryä oma tasapainoni petti. Vähän eri luokan tilanne kuin nämä teille ilmeisen tyypilliset pukkikohtaukset... :)\nSinänsä kyllä harmittaa, sillä haluaisin vielä joskus pystyä nauttimaan tästä harrastuksesta myös muualla kuin oman hevoseni selässä - eihän sekään täällä ikuisesti ole. Ehkä ratsastuskoulun "turva-tunti" voisi olla hyvä ensimmäinen askel kohti pelon voittamista, pitäneekin tiedustella vapaita paikkoja...\nToivottavasti selkäsi paranee ja pääset taas pian ratsaille! Nuutti on kyllä hurjan söpö. Suorastaan hämäävän söpö! Miten yhdelläkään pukkikoneella voi olla tuollainen naama...?\nVoih ! Mä oon itseasiassa miettiny, että ehkä just tän säännöllisen epäsäännöllisen lentelyn ansiosta en oo koskaan tippumista pelänny. Jos menee pitkä aika ettei tipu, niin monet rupeavat juurikin miettimään sitä liikaa. Kun sitten taas tippuu ja huomaa ettei se ollutkaan niin kamalaa (siis sillä oletuksella, ettei tilanteessa tosiaan pahemmin satu), voi jälleen ratsastaa ehkä jollakin tapaa vapautuneemmin. Tippumiset ovat osa tätä lajia ja vaikka sen tiedostaminen onkin hyvä juttu, niin liikaa ei kannata ruveta kauhukuvia maalailemaan. Kuten itsekin tuohon edelliseen kommenttiin vastasin: mä aina vaan asennoidun niin että jos tipun niin sitten tipun. Yleensä nää tapaukset vaan naurattaa :)\nTuo turva-tunti kuulostaa hienolta, mitä se käytännössä tarkoittaa? Toivon (ja uskon !), että saat ilkeän pelkopeikon pois päiviltä ja pääset tosiaan taas nauttimaan hevostelusta ilman iloa syövää epävarmuutta !\nKiitos :) Nuutti on kyllä kieltämättä aika sulo ♥ Susi lampaan vaatteissa......... ;)\nHuuj..! Tsemppii paranemiseen:) Mun viikko alkoi sillä et sain koulussa heti ekoilla tunneilla (liikkaa..) pesäpallon naamaan ja se oli koko päivän turvonnu..:D Sit tänää yks poni astu mun varpaille mut onneks se ei sattunu kauheesti ku iha vaa hetken! Huomenna on ratsastustunti ni katotaa mitä sit käy..:)\nVoi ei, onpas sulla ollut epäonninen viikon alku ! Ja perjantai 13. on vasta edessä, o-ou... :D Toivottavasti tunti menee hyvin !\nVoi että! Taas? Ensin Nuunuu, ja nyt sinä. Mutta koitahan jaksaa tuossa ratsastuskiellossasi, äläkä karkaa takaisin satulaan. ;D Itselläni oli nimittäin viime syksynä kuukauden kielto, kun jalka murtui. Mutta valmentajalta sain kyllä jälkikäteen aplodit kun yleensä en tipu. Ennen minua on kehuttu siitä, että vaikka heppaseni rynnii sine sun tänne, hyppii pystyyn ja vetää pukkikierroksen ärsyyntyneenä "eiks toi ny tuu alas täältä ikinä" en oo tippunu melkein koskaan. Lyl nyt sit vähän nolotti ku tultiin kaartoon, heppa veti pikkupukin just ku rupesin taputtamaan sitä ja lensin jalkoihin ja heppa tallas jalan päälle...\nJa täytyy kyllä sanoa, että en ole koskaan nähnyt noin ilmeikästä hevosta kuin Nuutti! <3\nJoo, oispa voitu saikuttaa samaan aikaan molemmat ! Nyt pitää tosiaan yrittää malttaa, plää...\nAuts ! Onko jalka toipunut hyvin? Toi on kyllä just niin perus, että kaikissa pahimmissa riekkuleissa kestää mukana ja sit jostain ihan onnettomasta lentää tonttiin... :D Mut semmosta sattuu, ei auta ku nauraa vaan !\nKiitos, se on kyllä tosiaan aikamoinen kuminaama ♥\nJuu, jalka parani hyvin. Heppakin riemastui kun kuukauden päästä nousin jälleen selkään tallin pihalla; herra hovoseni päätti pitää juhlat sen kunniaksi (?) ja lähti vetämään kiitolaukkaa suoraan pellolle päin. Eihän siinä voinut muuta kuin nauraa, kun heppa nätisti pysähtyi pellolle ja katsoi sivusilmällä minuun. :D\nBeebe maaliskuuta 11, 2015\nTsemppiä selän kanssa, mikään selkäjuttu ei koskaan ole mukavaa - edes ne pienemmätkään.\nMulla on 2,5 vuoden kuntoutustyö oman selkäni kohdalla. Minulla on alimmat nikamat karanneet paikoiltaan (työntyneet eteenpäin ja vääristävät tottakai selkärankaa). Tämä vaikuttaa kaikkeen mitä teen. Hermokanavat ovat puristuksissa ja leikkaukset selän "oikomiseen" liian riskialttiita sekä leikkauksesta toipuminen pitkä prosessi. Ehkä kaikista inhottavinta tässä on se, että kun kroppa saa vääriä käskyjä, niin mulla on kokoajan tunne, että mun jalat olisi vesisangossa (niin hölmöltä kuin kuulostaakin :D), mutta on toooodella ikävä tunne. Toinen on käsien oma elämä - välillä en pysty kirjoittamaan kynällä ja esim. jos kaivan taskusta avainta, niin sormet eivät paikallista sitä, joten aina täytyy katsoa tarkkaan mitä käsi taskusta löytää.\nMun kuntoutus on ollut todella pitkä ja vielä on pitkä matka edessä. Ratsastus alkaa jo nyt onnistua niin, että päivittäin pääsen selkään, mutta kivut tulevat kuitenkin mukaan loppuvaiheesta. Pahimmillaan ei ollut asiaa selkään tai tehdä mitään ilman kipua. Mä sanon itseäni todella onnekkaaksi, että voin ratsastaa ja toteuttaa asioita jo melko normaalisti. Tietenkin kuntoutus tulee jatkumaan tosiaan aina ja särkylääkkeet on melko kivojakin kavereita mulle. :D\nEnpä mä olisi tiennyt mitä olisin alkanut tekemään, jos hevosurheilu olisi pitänyt lopettaa. Oon tyytyväinen työhön ja odotan parempaa tulevaisuutta, toivoen tietenkin että vältyn suuremmilta loukkaantumisilta, sillä tulevana yrittäjänä ei voi lomailla.\nHui, kuulostaa hurjalta ! :o Niska ja selkä on kyllä vaarallisia paikkoja loukata, niissä kulkee niin hirveesti kaikkee tärkeetä. Mä tosiaan pidin tätä pienen pientä murtumaa ihan lottovoittona, mutta tämän sun kertomuksen jälkeen oon omasta tilanteesta vielä entistäkin kiitollisempi... ! Kunhan vain tosiaan menisi ohi tällä muutaman viikon levolla, eikä selässä piile suurempia vaurioita.\nIhanaa, että olet päässyt ratsaille, vaikka helpolta ei tosiaan kuulosta edelleenkään. Toivottavasti saat vielä joskus nauttia puuhasta täysin kivuitta ! Kiitos tsempeistä ja sitä samaa iso kasa sullekin ! Kohdallasi voi kyllä puhua jo aikamoisesta taistelijasta :)\nHanna Hansen maaliskuuta 11, 2015\nVoi ei ihana nuutti ♥ sulla on ihana kirjoitustyyli ja noi kuvatekstit on aina niin parhaita, oot yks mun lempibloggaajista! :)\nPikaisia paranemisia, toivottavasti ei ainakaan mene pahemmaksi!\nVoi kiitos, ihanaa jos tykkäät !! Toivotaan tosiaan näin :)\nTilda maaliskuuta 11, 2015\nVoi ei ! :( Paranemisia.. Sinunkin blogisi muuten suosikeissani postauksessa, jossa esittelen vähän lemppariblogejani. Käy kurkkaamassa, jos kiinnostaa, mitä blogistasi kirjoittelin! :)\nKiitos ! Ja voi, ihana kuulla, käyn kurkkaamassa !! :)\nIhan vain kysyisin, että et varmaan sattunut olemaan maanantaina Espoon keskustassa? Kun kerta asut siellä (kai?) niinajattelin että se periaatteessa voisit olla sinä, kun samaa näköä oli, mutta en kuitenkaan igan usko. Ajattelin vain kysyä sius, että saatoitko se ollakin sinä, vai olenko löytänyt kaksousolentosi? :D\nApua missä näit? Olin nimittäin terveyskeskuksessa käymässä sillon kyllä... :D\nVoi hitto... Siellä suunnilla. Käytiin hautausmaan kulmilla nimittäin...\nAuts! Parenemisia sinne! :) olen miettinyt onko sulla sisaruksia? :)\nSusanna maaliskuuta 15, 2015\nKiitoksia ! Juu on mulla, pikkuveli 20 ja -sisko 13 vuotta :)\nOot täydellinen ratsastaja! Vaikutat kivalle 😉 Nuutti on yli söpö😍😍\nSusanna maaliskuuta 20, 2015\nVoi ku olisinki ! Mutta hei ihana kuulla, kiitokset meidän molempien puolesta :)


Aino-Kaisa Saarinen julkaisi paljonpuhuvan kuvaparin: ”Vinkki pk-seudulle. Tunnin ajomatkan päässä on...” - Maastohiihto - Ilta-Sanomat\nAino-Kaisa Saarinen jatkaa kilpailukauttaan viikonvaihteessa Norjan Lillehammerissa. (KUVA: LEHTIKUVA / MARKKU ULANDER, Twitter)\nHuippuhiihtäjä Aino-Kaisa Saarisen kotikulmilla on mainiot hiihtokelit.\nAino-Kaisa Saarinenhttps://www.is.fi/haku/?query=aino-kaisa+saarinen kilpailee viikonvaihteessa Norjan Lillehammerissa hiihdon maailmancupissa. Torstaina Saarinen oli vielä Suomessa.\nHän julkaisi torstaina Twitter-tilillään kuvat, joista toinen oli otettu hänen kotikulmillaan Hollolassa ja toinen Helsingin ydinkeskustasta. Kuvien perusteella Saarinen on Hollolassa päässyt harjoittelemaan mainioissa olosuhteissa tämän viikonlopun kisoihin.\n– Vinkki pk-seudulle. Tunnin ajomatkan päässä on rentouttava talvikeli ja maisema, Saarinen kirjoitti julkaisemansa kuvaparin yhteydessä.\nHelsinki tänään vs Hollola tänään. Vinkki pk-seudulle. Tunnin ajomatkan päässä on rentouttava talvikeli ja maisema. #Hollolahttps://twitter.com/hashtag/Hollola?src=hash #Helsinkihttps://twitter.com/hashtag/Helsinki?src=hash pic.twitter.com/dhPFVcruwthttps://t.co/dhPFVcruwt\n— Aino-Kaisa Saarinen (@Aino_Kaisa) December 1, 2016https://twitter.com/Aino_Kaisa/status/804339664819720192\nMikäli kuva ei näy selaimellasi, voit katsoa sen tästähttps://twitter.com/Aino_Kaisa/status/804339664819720192.\nMaastohiihdon maailmancup käynnistyi viime viikonloppuna Rukalla. Saarinen oli siellä naisten perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:s. Perinteisen kympillä hän sijoittui kuudenneksitoista.\nTässä viikonvaihteessa Lillehammerissa on edessä niin sanottu Mini Tour. Sprinttikisan lisäksi siihen kuuluvat naisilla 5 km vapaalla ja 10 km perinteisen takaa-ajona. Miehillä matkoina ovat 10 km ja 15 km.\nKun katsoo viime kausien tilastoja, Suomen miehet ylsivät maailmancupkauden avauksessa häkellyttävään suoritukseen. Lue lisää ›