Laineilla: tammikuuta 2015\nHeräsin juuri päiväunilta ja olokin on tokkurainen. Ehkä Tupla-suklaapatukka ravistelee hereille. Ennen en Tuplasta erityisemmin välittänyt, nyt on viikon tehnyt niitä mieli päivittäin. Myös lempiruokiin kuuluvat tortillat maistuivat ennen naminamilta, mutta nykyään ne ei maistu enää. Miten ihmeessä raskaus oikein vaikuttaa makuaistin muuttumiseen?\nVanhempani ja nuorin pikkuveljeni olivat meillä ke-la käymässä. Oli mukavaa, että he pääsivät vaihteeksi Jyväskylään vierailulle mutta yllätyin, miten paljon väsyinkään ihmisten läsnäolosta. Kuopiossa en väsy lainkaan niin paljon enkä keksikään tähän muuta järkevää selitystä kuin sen, että kotona on tottunut rauhallisuuteen. Minulle koti on muutenkin paikkana sellainen, että en halua hirmuisesti eri virikkeitä. Niin ja yöheräilyt on taas tullut mukaan kuvioihin: jostain syystä herään viiden aikaan joksikin aikaa ennen kuin saan unen päästä uudelleen kiinni.\nTänään oli huono päivä tämän osalta: http://www.verkkokauppa.com/fi/product/41308/fgbbs/Britax-Bob-Revolution-CE-juoksuratas-musta#product-description. Isäni ehdotti siis täällä ollessaan, että kerta tuossa on hyvä tarjous ja meitä vanhempia on täällä kotona kaksi, niin voisihan meillä olla kahdet vaunutkin. Voisi siis halutessa molemmat työntää yhtä lapsikappaletta ja noita toisia olisi voinut säilyttää alakerran vaunuvarastossa eikä tarvitsisi rumppailla Brioissa sen vaunukopan ja ratasosan kanssa. No mikäs siinä, jos kerta isä tuota itse ehdottaa ja ajattelinkin, että tuohonhan saa kätevästi myös sisaruslaudan aikanaan kiinni, jos sitten Nöpösen kasvaessaan laittaisi tuohon ja Antonin laudalle... Joopa. Olin jo varttia vaille yhdeksän päivittämässä selainta ahkeraan, että varmasti näen sekunneissa kun nuo tulivat myyntiin. Ja kun se sitten tuli ja yritin tuotteen lisätä ostoskoriin, niin antoi se heti vaan jotain "kaikki kappaleet varattu ostoskoreissa, odota kymmenen sekuntia". Yritin uudelleen ja uudelleen, mutta ei mitään mahdollisuuksia kun sivussa vaan näkyi, kuinka tuotteet loppuvat sekuntivauhdilla. Jäi kieltämättä jotenkin kusetuksen maku suuhun, koska en ymmärrä millä ihmeen sekunnin murto-osalla 39 ihmistä olisi ollut minua nopeampia... Toki rattaita saisi muualtakin, mutta en koe mitään rimpularenkaisia matkarattaita kovinkaan mielekkäiltä ostaa. Enkä toisaalla halua maksatuttaa isälläni paljon yli tuon satasen rattaista, joille olisi satunnaisesti käyttöä. Mutta jos teille tulisi mieleen jotain rattaita, jotka liikkuu satasen hintaluokassa ja niissä on isohkot renkaat, mitkä kulkee ongelmitta lumessakin niin jakakaa vihjeitä. Ei nuo rattaat ole mitenkään välttämättömyys, mutta useita vaihtoehtoja otan huomioon.\nKoska vanhempani olivat täällä tosiaan käymässä, niin onpas tullut syötyä kaikenlaista ja paljon. Isäni läsnäolo kyllä aiheuttaa sen, että päädyn syömään paljon reilumpia annoksia. Kai se sitten johtuu siitä, että isä jaksaa viettää sen 2-3 tuntia keittiössä ja kotiruokakin on sen makuista. Niin ja sitten kun ne kantaa kotiin jotain suklaaleivoksia ja vastaavia. Ihmettelen, jos painossa ei tämän viikon tarjoilut näy.\nEn varmaan olekaan kertonut täällä, että lähetin noin 1,5 viikkoa sitten graduni ensimmäisen kokonaisversion ohjaajalle. Nyt en ole siis oikein voinut työstää sitä, kun pitää saada palaute ja sen osalta tehdä loppumuokkaukset. Sinänsä vähän rasittaa, kun ei voi itse vaikuttaa siihen, miten nopeasti työtä saa eteenpäin kun pitää noita palautteita odotella.\nKotiinkin on tullut yllätysasioita, joista täällä voisi kertoa. Kuten voisi kertoa myös muutamasta teema-asiasta, mitä on päässä pyörinyt jo pitkään.\nMuuta asiaa minulla ei nyt tähän lauantaihin taida olla. Hiukan inhottaa olla alakuloinen, mutta pakosta kai tällaisiakin päiviä välillä on.\nKakkoskierroksen vauvahankinnat part. 4 - imetystyyny\nImetystyyny on varmasti sellainen tuote, joka jakaa mielipiteitä vahvasti. Jotkut ovat sitä mieltä, että se on ollut kaikista paras hankinta vauva-aikaa ajatellen ja toiset pitävät totaalisen turhana. Minähän hankin imetystyynyn, kun Antonia odotin mutta se osoittautui huonoksi. Se oli liian pehmeä ja upottikin vauvan niin alas, että sitä olisi pitänyt jokatapauksessa tukea jollain sohvatyynyillä. Ei se paljon maksanut, mutta silti näin jälkikäteen ajateltuna olisi pitänyt ennemmin panostaa kuin pihistää. Käytin nimittäin sairaalassaoloaikanani imetystyynyä miltei jokaisella imetyksellä. Kotiin tultua imetin sitten ennemmin sängyllä kuin taiteilin sen huonon imetystyynyn kanssa. Harmittaa, kun en aikoinaan katsonut, minkä merkin tyyny se sairaalassa käyttämäni oli.\nEn ollutkaan kauheasti tätä ajatellut, kunnes tosiaan tuon oman imetystyynyni näin. Mietin ekaksi, että kyllä sitä varmaan nytkin pärjää ilman mutta sitten heti sen jälkeen mietin sitä, että ehkä minulla ei olekaan nyt niin paljon mahdollisuuksia vetäytyä vauvan kanssa makuuhuoneen sängylle makuulle imettämään. Anton pitkälti hengailee aina olohuoneessa ja siksi todennäköisesti imetänkin jonkin verran sohvalla. Mutta se ei kovin mukavaa tule olemaan ilman hyvää imetystyynyä. Väkisin hartiat menee jumiin, mutta ehkä hyvän tyynyn avulla ne menee vähemmän.\nSelvin suosikki imetystyynyistä taitaa olla se Doomoo-merkin tyyny. Sitä minäkin kaavailin jo sillä perusteella, että useimmat ovat sitä kehuneet. Halvimmillaan sen näyttäisi saavan 40 eurolla, jos hankkisi sellaisen medium-kokoisen. Mietin käytettynäkin ostamista, mutta siinä taas on se vaara, että rahat meneekin hukkaan, jos tyyny on vaikka litistynyt käytössä liiaksi.\nOlen siis vielä vähän kahden vaiheilla, haluanko tällaiseen panostaa vai yritänkö selvitä ilman. Siitä kuitenkin olen varma, että tyynyn toimivuus todellakin vaikuttaa siihen, miten paljon sitä tulisi käytettyä.\nKokemuksia kehiin; mikä tyyny toimii, mikä ei?\nJa jos joku sattuu tietämään, mitä imetystyynyä Keski-Suomen sairaalassa käytetään, niin kertokaa.\nTänään Anton täyttää virallisesti puolitoistavuotta. Senpä kunniaksi taas hiukan katsausta siihen, millainen Anton on nykyään ja otin taas tapani mukaisesti "kuukausikuvat". Hauskasti nykyään tuo kuvien ottaminen tapahtuu alle vartin ja vaikka kuinka haluaisi täydellisen tarkkoja kuvia, niin on se erittäin haastavaa liikkuvan lapsen kanssa. Mutta onneksi sieltä joukosta yleensä löytyy edes yksi kuva, mihin on hyvin tyytyväinen. Sitten asiaan:\n- Painaa 9,3kg ja on 77cm pitkä. Pieni poika siis.\n- Käyttää vaatekokoja 74-86 riippuen merkistä. Enimmäkseen koko 80 kuitenkin käytössä.\n- Käytössä edelleen Liberon vaippakoko 4. Välillä mietin siirtymistä housuvaippoihin, mutta eipä nuo teippiyksilöt ole aiheuttanut mitään ongelmaa, niin samapa niissä kai pysyä sitten.\n- Suussa 14 hammasta.\nOn nyt nukkunut omassa sängyssä, omassa huoneessaan päälle kaksi viikkoa. Pariin kertaan on nukkunut siellä yönsä täysin heräämättä, yleisesti herää 1-2 kertaa. Nukahtaa 22-23 yöunille ja herää klo 9 aikoihin. Päiväunille käynti vaihtelee 14-16 välillä ja päikkäreitä nukkuu yleensä 1-2h. Olemme ottaneet käytännöksi, että päiväunilta täytyy herätä viimeistään klo 18, koska muuten yöunille käyminen venyy. Välillä on myös yritetty aikaistaa päiväunia, mutta Anton ei yksinkertaisesti rupea nukkumaan, jos ei koe väsymystä. Nukkuu siis kuitenkin 13 tuntia vuorokaudessa, vaikkakaan ei ehkä ihan perinteiseen rytmiin.\nSyö kohtuu hyvin, mutta hankaluutta on aina selvittää, millainen kausi hänellä sattuu olemaan. Välillä ei huoli kotiruokaa ja välillä taas purkkiruoka ei kelpaa. Selvin suosikki on italianpata kotiruuista. Syö aamuisin ja iltaisin puuroa. Välipaloina saa välipalakeksiä, leipää, talk-muruja ja vastaavia. Juo päivisin vettä ja kaurajuomaa.\nHyvin yhteistyökykyinen, empaattinen, reipas ja iloinen. Anton ei ole mielestäni kovinkaan temperamenttinen. Toki hän välillä saattaa kinistä, jos ei vaikka saakaan keksiä, kun sitä haluaisi mutta se on hyvin lievää ja lyhytkestoista. Siivoaa pyydettäessä leluja laatikkoon, tulee omatoimisesti auttamaan kotitöissä, haluaa pusuja jos joku muu niitä saa, tulee silittämään jos huomaa jollain olevan paha mieli. Ruokailee hyvin siististi eikä ole esim. koskaan heittänyt mitään ruoka-asioita lattialle. Enemmänkin vaivaantuu ilmeisesti liasta ja sotkusta, koska pyytää pyyhkimään jos ruokaa menee vaikka kädelle. Samoin jos huomaa lattialla roskan tai hiuksia, niin Anton poimii sen ja sanoo "yyä" (Antonin ollessa pienempi sanoin aina vastaavista "yyh", jotta hän tiedostaisi sen pahaksi eikä sellaiseksi, mitä laitetaan suuhun).\nLiikkuu ketterästi ja matkii paljon erilaisia liikkumisen muotoja. Esimerkiksi jos mies punnertaa, niin Anton punnertaa omalla tavallaan. Kehon hallinta on siis jo rutinoitunut melkoisesti.\nYmmärrys on lisääntynyt hirmuista vauhtia. Tavallaan Antonille voi puhua jo kuin puhetta ymmärtävälle, vaikka Antonin oma käytössä oleva sanavarasto ei olekaan niin laaja. Anton ymmärtää myös seuraussuhteita ja "lahjontaa", esimerkiksi tänään hän juoksi karkuun vaipanvaihdosta ja kun sanoin, että vaipanvaihdon jälkeen voidaan leikkiä, niin ryntäsi hän samantien eteeni makuulle, jotta se vaippa voidaan vaihtaa. Samaan tapaan hän usein syö reippaammin, jos muistuttaa, että ruokailun jälkeen saa xylitol-pastillin.\nAnton matkii paljon sanoja ja välillä häkellyn, kun hän tuntuu tekevän jotain ihan muuta ja juttelen esim. miehelleni ja sitten Anton alkaakin toistaa jotain sanomaani. Muutamia kaksisanaisia lauseita häneltä kuulee, kuten "mennään puuro" ja "miten menee". Arkisimmat ja yleisimmät sanat käytössä taitaakin olla "puuvo", "kekki", "ammi"=amme, "vaippa", "auto", "vauva", "mennään". Nyt häneltä on alkanut aktiivisemmin kuulua myös "äiti"-sanaa, vaikkakin edelleen hän käyttää myös etunimeäni. Välillä olenkin "äiti annah" = äiti Hanna.\nRuokailu sujuu usein hyvin yksin, mutta loppua kohden Anton useimmiten ojentaa lusikan vanhemmalle, jotta vanhempi saa kaavittua ne loputkin lautaselta Antonin suuhun.\nVälipalakeksit maistuvat aina ja haluaisi niitä useamminkin kuin se kerran-kaksi, mitä suostutaan antamaan. Myös Herra Hakkaraisen pastillin Anton muistaa aina pyytää ruokailun päätteeksi, pastilli on "papi". Leluista suosikkeja on tällä hetkellä erityisesti erilaiset kipot kylvyssä. Anton rientää myös ovelle, kun kuulee postin tulevan ja selailee lehtiä/mainoksia, jos sellaisia vain on tullut. Lastenohjelmista Masha ja karhu on vihdoinkin vaihtunut, mutta tilalle on tullut Ylen Mimi&Kuku, missä lauletaan ja Anton välillä matkii henkilöiden liikehdintää. Sopiva ohjelma kyllä näin pienelle, mutta kieltämättä vanhemmalle hiukan rasittava, kun ne samat laulut toistuu joka jaksossa...\nPupu-pehmolelu on edelleen rakas ja se saa haleja ja pusuja päivittäin. Muistaa Anton myös pusuttaa pupulla välillä äitiäkin.\nTanssiminen on myös kivaa ja joskus Anton oikein puristaa silmät tiukasti kiinni, kun keskittyy siihen niin vahvasti. Ensimmäisen kerran huolestuin, onko hänellä jokin hätä kunnes tajusin mistä oikein oli kyse...\nAntonin on myös melkein aina päästävä istumaan potalle, jos hän huomaa, että minä menen vessaan pissalle. Niin ja uusi suosikki on nykyään kylpytakki. "Takki" pitää laittaa aina päälle kylvyn jälkeen ja joskus aamuisinkin.\nInhokkeihin kuuluu edelleen iso imuri. Se on Antonista vähän pelottava, mutta Ergorapidolla Antonkin haluaa itse imuroida. Vaipanvaihdosta hän usein myös meinaa nykyään alkuun kieltäytyä, mutta homma saadaan kuitenkin hoidettua melko ongelmattomasti. Muuten mitään erityisiä inhokkeja Antonilla ei oikein olekaan.\nSellainen ihanan ihana on Anton nyt puolitoistavuotiaana. Niin kovin iso pieni lapsi.\nRound 2.0: Raskausviikko 23.\nPaino: 53,1kg (+100g). Mielestäni on aika erikoista, että Antonia odottaessani painoin tänä aikana 53,8kg ja nyt sitten vähemmän. Ottaen siis huomioon, että kun aloin odottamaan Antonia painoin 49kg ja nyt raskautuessani uudelleen painoin alkuun 53,5kg. Niin ne sanoo, että ei saisi raskauksia verrata keskenään mutta pakosta sitä tekee. Ja mitään oksentamistakaan minulla ei tässä raskaudessa ole ollut, ruokahaluttomuuskin palasi melko varhain. Vai onko ero siinä, että viime raskaudessa olisi tullut neljä kiloa tissiä kun nythän niissä muutoksia ei ole ollut. Hah. Go figure.\nMerkit kehossa: Suonet pullistuu entisestään ja vähän alkaakin huolettaa tuon vasemman jalan suonisto. Nyt on ilmestynyt vasemman jalan sisäreiteen myös isohko suoni, joka ei vielä pullota, mutta kun käyn kävelemässä ja sitten vaikka pysähdyn liikennevaloihin, niin tuossa suonen kohdalla tuntuu paine. Kuten tuntuu myös vasemmalla puolella häpyluuta välillä, mutta vähän aikaa.\nLantiokivut on myös jokseenkin vaihteeksi tulleet kovimmiksi. Yöllä saatan herätä sellaiseen jökki-tunteeseen, ihan kuin olisi nukkunut pitkään samassa asennossa ja se on jumittanut lantion seudun. Selvästi selällä nukkumisesta alkaa tulla paikoin hankalaa.\nRaskausoireet: Mielialat on kyllä ollut melko tasaiset, mutta silloin kun todella paljon uuvuttaa, niin huomaa, miten suuresti se vaikuttaa nyt mielialaankin. Välillä kun tulee niitä tilanteita, että tekisi mieli vaan itkeä. Onneksi näitä on harvoin, mutta sillon kun niitä on, niin muistuu mieleen että paras olisi jättää se 6km kävelemättä tms.\nHuimausta tosiaan tapahtuu välillä, jos lähden nopeasti liikkeelle tai nousen esimerkiksi kyykystä ylös. Olen hiukan syönyt salmiakkia ohjeistuksen mukaan, mutta enpä tiedä onko ne verenpaineita onnistunut nostamaan.\nNöpönen: Hassu tyyppi. Tai lähinnä se on aina välillä hassua, miten hän mahassa tuntuu. Kerran kyllä liikkeet olivat niin kovat, että hän tuntui tulevan mahasta läpi. En muista, että olisin Antonista näin paljon ja usein liikkeitä tuntenut - mutta edelleen se ero istukanpaikassa on varmaan selittävä tekijä. Sinänsä kiva, että on päässyt kokemaan sekä etu- että takaistukan. Näistä liikkeistä päätellen etuistukka on ainakin raskauden loppuvaiheessa todennäköisesti äidille hellempi asia.\nMaha: Maha on ainakin sf-mittojen mukaan nyt pienempi kuin mitä se oli viimeksi. Kuvissa eroa ei niin hyvin näe enkä kyllä itsekään osaa sanoa mitään eroa. Tässä ihastuttava "heräsin juuri äsken sängystä" -mahakuva:\nFiilikset: Sanoin eilen illalla miehelleni "ajatella, jotain neljä kuukautta ja sitten meillä on ehkä taas vauva". Tavallaan tuo tuntuu pieneltä ajalta. Ehkä senkin takia, koska tässä enimmäkseen keskittyy kaikkeen, mitä tapahtuu ennen toukokuu/kesäkuun vaihdetta. Hyvin menee siis ainakin sen osalta, että olot ei ole mitenkään kärsimättömät mutta toisaalta takaraivoon hiipii välillä jopa ajatukset siitä, tajuanko tätä nyt kunnolla... Vai voiko toisen lapsen saanti tuntua sillä tavalla varmalta, että kuviot sen hoitamisesta ja muusta on eri tavalla selvillä kuin ensimmäisen? Tai ainakin odotukset sen hoitamisen suhteen.\nMuuta mainittavaa: Olen kauhean huono mittaamaan niitä sokereita. En siis yksinkertaisesti muista laittaa sitä tunnin hälytystä ruokailun jälkeen... No eipä siinä, sokerit on aina olleet kunnossa ja välillä jos olen vaikka syönyt suklaapatukan tai muuta normista poikkeavaa niin olen testannut, miten se vaikuttaa. Ei tuolloinkaan arvoissa ole ollut mitään ongelmaa.\nKakkoskierroksen vauvahankintoja part. 3. - vaatteet\nVaatepuolelta meidän ei tosiaan tarvitse tehdä kummoisesti hankintoja. Ei ainakaan ensimmäiseen vuoteen, koska vauva-ajan vaatteet ovat sen verran vähän aikaa käytössä, että helposti säilyy toisellekin lapselle. Tosin Antonilla on vaatekappaleita, mitkä ovat olleet käytössä sen reilun puolenkin vuoden ja joissain niissä on jo selvää kulumista havaittavissa. Mutta nuo yksilöt voivatkin toimia sellaisina varavaatteina, jos ei vaikka kaapista löydy puhtaana parempia.\nAntonilta löytyy mielestäni aika laajasti erilaisia vaatteita eikä pääpaino ole mitenkään selvästi poikamaisissa vaatteissa, vaikka sellaisiakin löytyy. Veikkaanpa kuitenkin, että sen mitä täydennän tulevan vauvan vaatekaappia, tapahtuu se enempi sitten niiden tyttömäisempien vaatteiden kautta. Tai no, en varmasti tietoisesti lähde valikoimaan vaatteita sen mukaan, mikä näyttäisi tyttömäiseltä mutta kyllä tuo kieltämättä tuntuu mukavalta, että nyt voi ostaa niitä pinkkejä vaatteita ilman sitä "no onko sen niin väliä, jos pojalla olisi tällaista päällään"-pohdiskelua. Tavallaan siis tuntuu, että pojan ja tytön vanhempana pystyy ongelmattomammin katsomaan laajemmin kaikenlaisia vaatteita. Vaikka en edelleenkään ajattele, että tytöllä ja pojalla pitäisi olla tietynlaiset vaatteet.\nOlen kyllä varmaan muutenkin lastenvaatteiden suhteen maussani aika neutraali ja huomaan olevani myös aika valikoiva siinä mielessä, että harva lastenvaate aiheuttaa minussa sellaisen "iik, ihana täytyy saada" -reaktion. Siksi päädynkin ostamaan pitkälti perusvaatteita tai joitain riittävän kivoja, mitkä ovat hyvässä alennuksessa.\nNyt sitten kun tosiaan mietin, mitä hankkisin tälle toiselle vauvalle vaatepuolelta niin ajatukseni ovat lähtökohtaisesti siinä, mikä toimi Antonilla aikoinaan hyvin ja millaisia puutteita meiltä jo löytyvissä vauvavaatteissa on. Pääajatuksena ei ole siis se, mitä tyttöjen vaatteita voisin hankkia, vaikka saatankin valikoida sitä vaaleanpunaista, mikäli se täyttää muut kriteerit myös. En tosin aio haalia etukäteen kovinkaan paljon vaatteita Nöpöselle.\nAntonille ei kovin paljon hankittu kokoa 50 ja muistankin, että minun piti laittaa siskoni asioimaan vielä kaupungilla, koska Anton oli tosiaan syntyessään 49cm ja pienemmille vaatteille tuntui olevan tarve. Ei niitä kovin paljon tuolloinkaan hankittu, mutta kun mietin Nöpösen vaatetäydennystä niin ensimmäisenä kävi mielessä, että kietaisubodeja pienessä koossa ja vielä mielellään sellaisia, joissa on ne käännettävät käden hihat. Käsittämätöntä, miten vähän tuollaisia bodeja muuten löytyy, koska ei sellaiset erikseen laitettavat käsisuojat pysy vauvalla oikein mitenkään paikoillaan. Toisekseen mielessä kävi, että tarvitsemme enemmän kärjellisiä potkuhousuja. Sukat on turhan hankalia ja Antonille ne ainakin vauvana aiheutti usein ihon rikkoontumista nilkoissa. Kärjelliset potkuhousut onkin siis käytännöllisemmät ja helpommat kaikin tavoin.\nHankin tosiaan tuossa jokin aika sitten Nöpöselle ensimmäiset vaatteet ja nämä ovat koossa 50, vaikkakin tuntuvat kokoonsa nähden melko reiluilta. Kokonaisuus maksoi muuten 12 euroa eli ei kovin paljon. Voi hyvinkin olla, että nämä toimivat sitten Nöpösen kotiutumisvaatteina:\nTämä postaus mielessä surffailin vielä erinäisten vaatekauppojen sivuilla. Oikeastaan juurikin niiden, mistä minä olen ennenkin lastenvaatteet hankkinut: H&M, KappAhl, Lindex, Next... Hiukan jopa yllätyin, että en minä erityisemmin innostunut mistään ja tuntui lopulta jopa aika vaikealta valikoida, mitä minä mahdollisesti ostaisin. Tässä kuitenkin kollaaseja, mitä kokosin:\nKuumailmapallot on ihania ja siksi voisinkin haluta Nöpöselle tuon bodyn. Tosin ehkä mieluiten 68 koossa, koska silloin tuollaiset pään yli laitettavat bodyt menee jo ainakin ongelmitta. H&M:ltä saa noita perushousuja suht hyvään hintaan ja kokemukseni H&M:n vauvavaatteista onkin jopa myönteisempiä kuin Lindexin. Kuitenkin Lindexillä tuo housumalli on kiva ja menee usein melko pitkään. Ja onhan nuo pupunkorvat melko söpöt tuossa neuletakissa.\nTuo keltavalkoinen kietaisubody setti onkin tulossa meille koossa 56. Keltaiseen kieltämättä ihastun aika usein ja se meneekin mukavasti niin tytölle että pojalle. Tuollaisen baskerihatun haluaisin kyllä tyttölapselle myös, mutta en oikein tiedä soveltuuko tuollainen minkä ikäiselle. Nuo haalarit on ihan kivoja, mutta kieltämättä pienelle lapselle on aika vaikea pukea tuollaisia "kokopukuja", mitkä pitää laittaa pään kautta. Muistoissa on vielä se, kun Antonille laitettiin aikanaan yöpuku, missä oli nepparit nimenomaan vain alhaalla ja huutohan siinä tuli. Käytännöllisistä syistä tuollaiset jäisi siis varmaan hankkimatta.\nTuo KappAhlin body on kyllä ihanan pirteä olematta kuitenkaan liian kaoottinen. Sekin olisi kiva käydä kotiuttamassa. Kirsikkayöpuvut ovat aika veikeitä ja jos yöpukuja hankin Nöpöselle niin ne tulee hankittua Nextiltä, koska siellä on ehdottomasti paras hinta-laatusuhde ainakin yökkäreissä ja lisäksi pienissä koo'issa tulee käännettävät hihat. Kenkiä Nöpönen ei pitkään aikaan vielä tarvitse, mutta nuo hempeät kukkakengät ovat melkoisen nätit.\nTällaisia ajatuksia siis vauvavaaterintamalla. Toisen lapsen kanssa on kyllä ehdottomasti se helpompaa, että melko suurella varmuudella tietää, mikä tulee toimimaan ja mikä ei. Ei tule sitten hutiostoksia. Minun vinkkini pienen vauvan vaateostajalle onkin varmaan ne yleisimmät:\n- Kietaisubodeja käännettävillä hihoilla.\n- Ei yökkäreitä ja muita kokopukuja sellaisena, missä vaate pitää kokonaan pujottaa pään kautta.\n- Housuissa on hyvä olla leveät resorit vatsan kohdalla (jotta ei purista ja menee pitkään) ja kärjelliset potkuhousut helpottavat pukemista myös.\nVaihteeksi tällainen satunnaisten räpsykuvien postaus. Minullahan ei tosiaan ole Instagram-tiliä. Aina välillä sen tekeminen on käynyt mielessä ja kerran jopa kännykällä tilin tein, mutta siihen se sitten jäikin... Käytättekö te tuota kuvapalvelua? Seuraatteko useimmiten jonkun blogin ohella myös bloggaajan instagram-tiliä?\nMutta niitä kuvia, kännykällä napsittu siis:\nIsin karvahattu päässä.\nPoika pongaa kännykän mainoksestakin.\nAnton kävelee aina asiallisesti hissin perälle odottamaan.\nKun tahtoisi osallistua ruuanlaittoon.\nEräältä päivältä, kun käytiin Harjun tornilla valokuvaamassa.\nJoitain viikkoja sitten otettiin Antonille käyttöön kylpytakki ja hän tykkää siitä hirmuisesti.\nKaiuttimien subbarista tulee tosiaan tällainen valo.\nMiehet oli vähän rakennellut.\nJa äiti taasen siivosi lakanapyyhekaapin ja teippasi hyllyille otsikoin, mitä kuuluu laittaa millekin hyllylle, jotta mieskin osaisi nyt pitää kaapin paremmin järjestyksessä.\nAnton kun auttaa tiskikoneen purkamisessa, niin samalla hän laittaa aina kaappien järjestyksen uusiksi...\nKuvat olivat tältä tammikuulta. Pitäisi joskus taas yrittää jaksaa tehdä sellainen "meidän päivä" -kirjoitus, kun yleensä olen tehnyt sellaisen aina puolen vuoden välein. Kauankohan nyt viime kerrasta on...Hmm.\nKakkoskierroksen vauvahankintoja part. 2. - kantoreppu\nNyt kun olemme tosiaan tulleet siihen tulokseen, että emme sisarusrattaita ainakaan näin alkuun hanki, niin toinen hankinta on ainakin tehtävä. Eli jokin sellainen, missä kantaa vauvaa kun Anton on rattaissa. Vastaavasti haluaisimme, että Antoniakin olisi mahdollista kantaa samassa vekottimessa, jos tuntuu paremmalta vaihtoehdolta varata vaunut vauvan käyttöön.\nHiukan kantoreppua mietittiin silloin, kun Anton syntyi mutta se kuitenkin hyvin nopeasti jäi, koska vaunuilla oli helppo kulkea ja Anton siellä viihtyi. Kokemusta kantojutuista ei siis vielä löydy.\nMeille tuntuu aika selvältä ratkaisulta, että hommaisimme kantorepun. Pitkälti sen takia, koska se useimmiten menee monen kokoiselle ja ikäiselle toisin kuin liinat ja itse en ainakaan henkilökohtaisesti luota mihinkään minun tekemiin solmuihin ja vastaaviin. Reppu tuntuu turvallisemmalta vaihtoehdolta.\nHarkinnassa on tällä erää kaksi vaihtoehtoa: Tula ja Manduca. Olen jonkin verran googletellut ja tehnyt tällaisia listauksia:\n+ Paljon kehuttu, erityisesti kantomukavuudeltaan.\n+ Ilmeisesti helppo ja nopea säätää sopivaksi.\n+ Kauniit kuosit.\n+ Jotkut kirjoittavat, että tämän myötä kantaminen lisääntynyt huomattavasti.\n- Vaatii vastasyntyneelle ja Antonille erilliset tuki- ja jatkopalat, mikä nostaa hintaa jo entisestään.\n- Muutenkin kyseenalaista, kuinka pitkään Anton mahtuisi samaan reppuun, koska Tulalla on myös taaperokoko vaikka tuo vauvamalli pitäisikin sopia myös 20kg asti.\n- Isompi lapsikaan ei välttämättä saisi käsiä vapaaksi.\n- Hinnaksi tulisi lähes 170€ kaikkineensa.\n+ Ei vaadi lisäosia, riittää pelkkä repun osto.\n+ Huomattavasti halvempi, noin 100€.\n+ Yleisesti suosittu, helppo saatavuus ja ilmeisesti suht tyytyväisiä käyttäjiä kuitenkin.\n- Ilmeisesti aika hankala säädettävä, kun säätövaroja on niin paljon.\n- Minkä takia jotkut sanovatkin, että Manduca on jäänyt hyvin vähälle käytölle.\n- Ei niin kivan näköinen.\nVaikeahkoa siis. Manducaa puoltaa ehdottomasti hinta ja se, että se menisi ainakin ongelmattomammin sekä vauvalle että Antonille. Mutta Manducassa sitten epäilyttää tuo, kun joidenkin mielestä siinä ne säätöjutut on niin hankalia, että on vaikea löytää ergonomisesti hyvää asentoa repun kanssa. Useimmat kehuvatkin Tulaa noiden säätöjen osalta, mutta siinä vähän harmillisesti jää epävarmaksi, kuinka hyvin sama malli menisi Antonille.\nMies olisi meillä pääasiallinen kantaja, mutta toki tulee huomioida se, että minäkin saatan reppua välillä käyttää. Hartialeveydessä on meillä siis melko suuri ero. Ulkonäkö ei lopulta tässä asiassa paina, vaikka ne listasinkin tuonne. Ja tietenkin aina on se mahdollisuus, että vauva/Anton ei sitten kantorepussa viihdykään kovin hyvin... Meiltä kyllä löytyy sellainen rinkkareppu, missä Anton on pariin kertaan ollut kyydissä, jos ollaan kävelty maastossa, minne ei vaunut pääse. Mutta tuo rinkka on tosiaan sen verran suurehko, että ei sitä oikein sellaiseen arkipäiväkäyttöön haluaisi ottaa.\nMillaisia kantoreppuja teiltä löytyy, mitä suosittelette ja mitä mahdollisesti ette?\nOma sänky, oma huone\nAnton on nyt nukkunut omassa sängyssään vajaa kaksi viikkoa. En ole aiheesta vielä aikaisemmin kirjoitellut, kun olen seuraillut, kuinka tuo perhepedistä siirtyminen omaan sänkyyn ja omaan huoneeseen onnistuu.\nVoisinkin sanoa, että vaistoni osuivat aivan oikeaan. Antonia ei aikoinaan pinnasänkyyn saatu hyvin nukkumaan, koska siinä vanhempi ei päässyt varsinaisesti sängylle ja se aiheutti Antonissa reaktion, että hänkin haluaa pois. Nyt kun meillä on taaperosänky, johon vanhempikin saa käydä makaamaan tai istumaan niin nukuttaminen on ollut huomattavasti helpompaa.\nKyllä se alkuun pari päivää oli sellaista, että Anton pyrki sängystä pois, vaikka vanhempi oli läsnä. Hän vinkui, ei siis varsinaisesti itkenyt kuitenkaan kunnes lopulta suostui painamaan päänsä tyynyyn. Öisin sitten heräiltiin odotetusti ja mies kävi rauhoittamassa Antonin takaisin uneen. Missään vaiheessa itku ei kuitenkaan enää ollut sellaista kovaa ja paniikinomaista, toisin kuin joinain niinä aikoina kun yritettiin sitä pinnasänkyyn siirtämistä ja siksi päädyttiinkin se kokeilu lopettamaan.\nKuitenkin nyt ollaan viikossa huomattu jo kehitystä, vaikka jo heti alkuun taaperosänkyyn nukuttaminen vaikuttikin helpommalta. Anton ei enää heräile niin tiuhaan öisin, oikeastaan kertoja on nyt useimmiten ollut se yksi ja muutenkin yöunille käyminen tapahtuu suht nopeaa. Nykyään, kun sanon Antonille "mennään nukkumaan" ottaa hän minua kädestä kiinni ja ohjaa minut hänen huoneeseen sängylle sen sijaan, että pyrkisi meidän vanhempien sänkyyn. Ihanaa siis huomata, että hän on nyt oman sänkynsä omaksunut paikaksi, missä hän nukkuu.\nVielä emme vaadi häneltä sitä, että hänen täytyisi nukahtaa ilman vanhemman läsnäoloa. Olemme kyllä huomanneet, että Anton haluaisi ennemmin minut sänkynsä lähelle mutta olemme miehen kanssa silti molemmat häntä laittaneet nukkumaan. Vaikuttaakin, että hän nukahtaa miehen kanssa nopeammin, mutta jos hän on nukahtanut minun kanssa, missä siis kestää pidempään niin hän sitten tuntuu kuitenkin nukkuvan paremmin ilman heräämisiä. Mistä lie tuollainen ero johtuu. Anton pääsee myös meidän sänkyyn, jos hän sattuu heräämään kello kuuden jälkeen ja itse kävelee meidän sängyn viereen. Noin ei kuitenkaan käy suinkaan aina.\nOpinkin tästä koko omaan sänkyyn nukuttamisesta ja perhepedistä pois siirtymisestä sen, että pitäisi alkuunkin luottaa siihen omaan vaistoon, jos se kovasti jotain sanoo. Minusta tuntui, että Anton tarvitsee isomman sängyn kuin pinnasängyn nukahtaakseen yksin. Jo pienestä vauvasta asti hän on kapinoinut pinnasänkyään. En koe myöskään huonoa omatuntoa siitä, että luovutimme välillä yökoulujen suhteen, kun Anton itki niin kovasti kun sitä pinnasänkyä kokeilimme. Enemmän koin huonoa omatuntoa siitä, että annoin hänen sen vähänkin ajan itkeä niin kovaa.\nOnhan tuo ollut vanhemmillekin aika jännää, kun nyt on voinut mies kömpiä suoraan selkäni taakse halailemaan ennen nukkumaan menoa. Tosin tässä on käynyt vanhemmille vähän niin, että olemme sitten höpötelleet yömyöhään sängyssä, vaikka olisi syytä käydä nukkumaan. Ja kuinka mukavaa onkaan nähdä aamulla se pieni poika, joka ensimmäiseksi sanoo "puuvo".\nKuvassa Anton oli nukahtanut päiväunille sohvalle, mutta toimikoon nyt kuitenkin postauksen kuvituskuvana, kun on niin söpö.\nNeuvolaa tänään taas kuukauden tauon jälkeen. Eipä siellä oikein ollut mitään kummia. Keskusteltiin suht paljon siitä synnytystavasta ja miten ylipäänsä sitä asiaa lähdetään käsittelemään. Kutsu pelkopolikäynnille pitäisi tulla kirjeenä kotiin joskus lähiaikoina. Hoitaja huomautti kylläkin sitä, että usein jos äiti empii sen sektion/alatiesynnytyksen välillä, niin tietenkin alatiesynnytykseen laitetaan ellei ole jotain viralliseksi katsottuja lääketieteellisiä esteitä sille. Pitäisi siis yrittää itse ottaa entistä vahvemmin selvää ja yrittää muodostaa mielipide, kumman kannalla itse enemmän olen.\nÄitiyskorttiin tuli merkinnät:\nPainon muutos/viikko: +140g\nKohdunpohjan korkeus: 17,5\nSykkeet: + (Liikkui siinä päälle 150)\nHoitaja naureskeli, kun sykkeitä kuunneltiin ja Nöpösellä oli vauhti meneillään, niin maha heilui siinä potkujen mukana. Kuulema ei yleensä silmin näin aikaseen näe liikkeitä noin. Ajattelin päässäni, että ne on vaan ne löysät vatsalihakset, jotka antaa periksi. Niin ja sain viimeksi jo kehotuksen lisätä suolaa, koska verenpaineet oli alhaiset. Nyt ne oli vielä entistä alhaisemmat ja seuraavaksi voisin kokeilla syödä vähän salmiakkia/lakritsia. Pakko se kai on uhrautua... Hehe.\nSeuraavaksi olisi kuukauden päästä neuvolalääkäri. Ainiin ja sainhan tosiaan sen todistuksen Kelaa varten ja ne äitiysrahapaperit voi laittaa vetämään ensi viikolla. Äitiysavustus pakkauksena vai rahana? Siitä voisinkin kirjoitella joku kerta.\nKun viime vuonna muutimme tähän nykyiseen asuntoon, niin olohuoneemme päätyi näyttämään tältä:\nOlohuoneessa oli siis melko paljon väriä. Tummaan sohvapöytään päädyimme siksi, koska muut huonekalut olohuoneessa olivat tummia. Miehen kirjahylly oli tumma ja ilmaiseksi saadut vitriini ja tv-taso meni samaan väriin. Minun vanhat tiilenpunainen matto ja punaiset verhot määräsivät pitkälti tekstiilien värimaailmaa. Nyt kun tätä katson, niin olohuone näyttää aika syksyiseltä.\nKyllähän tuota jaksoi katsella jonkin puoli vuotta, kunnes alkoi kyllästyttää. Muutenkin en itse lainkaan lähtökohtaisesti valitsisi noin tummia huonekaluja ja vielä pieneen olohuoneeseen, mutta aikoinaan tuntui hullulta ostaa toisen väristä, jos kerta suurin osa löytyi jo tietyssä värissä.\nSitten joskus syksyllä halusin laittaa olohuonettamme uudelleen. Verhot vaihtuivat perusvalkoisiin ja kun mies oli esittänyt toiveen, että haluaa edelleen väriä olohuoneeseen, niin päädyin keltavalkeaan mattoon. Vuokrayhtiö tarjosi maalit, millä maalasimme yhden olohuoneen seinistä ja samassa otin nuo värilliset taulut pois. Ikeasta hommattiin kaksi tauluhyllyä ja edullisia kehyksiä, mitä oli tarkoitus laittaa sohvan yläpuolelle. Sohvatyynytkin vaihtuivat kuukauden sisään maalauksesta.\nValitsemani keltavalkoinen matto oli kyllä edullinen ja Anton on tykännyt siitä hurjan paljon. Matto tuntui myös todella pehmeältä jalkojen alla, mutta jokin siinäkin minua alkoi häiritsemään. Lopulta sen tajusin: matto oli liian "lapsellinen" olohuoneen matoksi ja keltasävy sävyttyi liiaksi yhteen lattian kanssa. En myöskään kieltämättä ollut täysin tyytyväinen sohvatyynyn päällisiinkään, mutta olin yrittänyt tehdä kompromissejä, koska mies oli sitä väriä toivonut. Tauluhyllytkin jäi kuukausiksi odottamaan laittoaan, koska meiltä ei välineitä siihen löytynyt ja helposti se unohtui miehen isältäkin.\nSitten koitti se päivä, kun Anttilassa oli jälleen kaikki matot -40% alennuksessa. Olin jo aikoja aikoja sitten katsellut yhtä tiettyä mattoa, joka oli kuitenkin normihintaisena meidän talouteemme liian kallis. Oli se vielä melko hintava alennuksen jälkeenkin, mutta pohdiskeluiden jälkeen päädyimme siihen, että ehkä panostus laadukkaaseen mattoon olisi kuitenkin suotava vaihtoehto. Hauskaa kyllä, kun sitten googlettelin kokemuksia tuosta matosta, niin paljastui, että kyseinen malli onkin varsin suosittu ja tunnetaan jopa jonkinlaisena "blogimattona". Hah, kuinka osuvaa. Kyseessä on siis Annon Pandora-villamatto ja me valikoimme kolmen värin vaihtoehdoista harmaan. Päädyin tuohon siksi, koska se oli riittävän vaalea olematta täysin valkoinen ja mustavalkoinen oli makuuni taas liian graafisen näköinen. Mietin kylläkin, tuleeko olohuoneeseen liikaa harmaan sävyjä kerta sohva ja yksi seinäkin on harmaa, mutta kun kokeilin mattoa täällä paikan päällä, niin olin varsin tyytyväinen. Mietin hinnan suhteen myös sitä, kun meillä on ja tulee olemaan pieniä lapsia, mutta lukemani perusteella villamatot sopivat juurikin lapsiperheisiin hyvin, koska ne eivät likaannu niin helposti.\nTämän maton inspiroimana löysinkin sitten suunnan olohuoneen sisustuksen suhteen ja mieskin vihdoin suostui antamaan minulle vapaat kädet. Ilmeisesti hän tajusi, että parempi antaa minun vaan sisustaa, niin saan tehdä sellaisia ratkaisuja, joita kärsin katsellakin. Esimerkiksi makuuhuone ei ole kokenut paljon mitään muutoksia ja se on minun kädenjälkeä. Päädyin vaihtamaan olohuoneeseen kaksi sohvatyynyn päällistä ja saimme vihdoin ne taulutkin paikoilleen. Tältä täällä näytti tänään:\nTauluista voisin mainita sen verran, että ne on minun tekemäni paitsi tuo pienin on Antonin taidetta. Ei noilla sinänsä mitään suurta merkitystä ole, halusin lähinnä hakea tiettyä tyyliä ja koska rahaa ei ole rajattomasti, niin yritin tehdä sellaisia neutraaleita tauluja, mitä ehkä voisin katsoa ilman, että ryhdyn tarkastelemaan kaikkia tekemiäni virheitä. Tauluista löytyy kolme vesiväreillä tehtyä, jossa jokaisessa on käytetty erilaista tekniikkaa ja sitten kolme tussilla piirrettyä. Tunnistattekin ehkä tuon pyöreän kuvion? Otin inspiraation Marimekolta. Olin ihaillut tuota kuviota jo pitkään, mutta se ei sitten luonnossa itse lautasessa näyttänyt mielestäni niin hienolta, mutta sain idean kopioida käsin sen kaltaisen kuvan koristamaan meidän olohuoneen seinää. Naisen kuvan piirsin myös mallista yhdestä netistä löytyneestä kuvasta. Kuva oli mielestäni kaunis ja kävimme miehen kanssa pientä keskustelua siitä, onko persettä sopivaa laittaa olohuoneen seinälle. Minusta oli ja lopulta se sinne sitten päätyikin.\nNyt olohuoneella on mielestäni selvä suunta. Ehdottomasti plussaa tuossa on se, että olohuoneessa on hyvä pohja harmaassa ja valkoisessa; hyvin pienillä muutoksilla saa muutettua ilmettä. Lisäksi tauluhyllyille voi sijoittaa eri tavalla asioita, jos seinäilmettä haluaa joskus uudistaa. Toiveissa olisi avata tuota tilaa vielä entisestään vaaleammilla huonekaluilla ja meille onkin tulossa yksi sohvapöytä, mutta senkin osalta täytyy katsoa, miltä se sitten todellisuudessa paikan päällä näyttää. Kirjahyllyn ja tv-tasojen uusiminen jää jonnekin hamaan tulevaisuuteen ellen keksi jotain edullista tapaa uusia ne tai vaihtoehtoisesti saa lahjaksi. Niin ja mitä kävikään sille entiselle keltavalkealle olohuoneen matolle? Se meni Antonin huoneeseen ja kylläpäs siitäkin huoneesta tuli entistä kivempi. En raaskinut myydä sitä eteenpäin, koska Anton kävi siinä aina köllöttelemässä. Siksi se olikin paikkansa ansainnut Antonin huoneesta, mutta kurkataan sinne jokin muu kerta kun tämäkin postaus on nyt venynyt jo aikamoisesti.\nMitäs mieltä te olette, onko olohuone muuttunut parempaan vai huonompaan?\nRound 2.0: Raskausviikko 22.\nPaino: 53kg (+/- 0g) Sitä koko ajan jostain syystä odottaa sitä tasaista painon nousua, mutta kerta rakenneultrassa kaikki näytti olevan Nöpösellä hyvin, niin oletan että itse ehkä saatan laihtua tässä samalla.\nMerkit kehossa: Eipä oikein uutta: linea negra edelleen hyvin haalea, raskausarvet on lähinnä viime raskauden arpia jotka nyt nousee venymisen myötä helpommin esiin. Rinnatkin koki viime raskaudessa sen verran muodonmuutoksia, että niille ei välttämättä tapahdu mitään tässä raskauden aikana.\nHarjoitussupistuksia on nyt ollut muuten vähemmän kuin pari viikkoa sitten.\nRaskausoireet: Alkuraskaudessa tuntui jo närästävän, mutta sitten sitä ei esiintynyt pitkilleen, kunnes taas pari päivää sitten tuli. Kutina selässä jatkuu, olen miettinyt niinkin hullua teoriaa kun viimeksi istukka oli mahapuolella ja silloin kutitti mahaa (ei kuitenkaan hirveästi) ja nyt on istukka selkäpuolella ja nyt kutittaa sitten selkää... En tiedä, onko näillä mitään yhteyttä. Saattaahan se olla niinkin, että se iho venyy nyt vaan sieltä selkäpuolelta.\nNenän limakalvot on muuten ollut koko raskauden ajan kuivat, niistä en ehkä olekaan muistanut mainita.\nNöpönen: Keskimääräinen sikiön pituus näillä viikoilla on 26cm, se kuulostaa jo paljolta ja kyllähän se siellä ultrassakin näytti olevan jo kippuralla. Nöpönen oli muuten myös pää alaspäin ja veikkaanpa sen olevan hänen yleinen asentonsa, koska iskut tuntuvat juurikin todella alhaalla tai sitten navan yläpuolella.\nMaha: Tällaisen mahan kanssa on suht helppoa vielä liikkua. Kengät kylläkin olen jo pitkän aikaa laittanut aina tuolilla istuen, mutta sentään nauhat onnistun vielä sitomaan itse.\nFiilikset: Hyvät, vaikkakin usein tulee ajateltua sitä miten erilaista nyt on olla raskaana. Erilaista ainakin siinä mielessä, että nyt vauva ei täytä ajatuksillani kaikkea aikaa ja sitä on hyvinkin kärsivällinen hänen syntymänsä suhteen - ainakin vielä siis. Välillä mietin sitä tyttölupausta, mutta en oikein osaa ajatella häntä sukupuolisena olentona. Ehkä se on sitten niinkin, että on jotenkin helpompaa kuvitella poikaa, koska sen voi ajatella tavallaan Antonin kautta. Mutta miltä näyttäisi tyttö, jolla on miehen ja minun geenit? Ero ei välttämättä ole edes merkittävä, mutta kuitenkin näitä asioita miettii välillä. Toinen mikä tässä raskaudessa on erilaista, on sekin, että nyt ei tarvitse tehdä läheskään niin paljon hankintoja ja senkään takia raskaus ja odotus ei konkretisoidu samassa määrin. Kävin kylläkin ostamassa Nöpöselle ensimmäiset "omat" vauvavaatteet, haaleaa vaaleanpunaista, voisin ne joskus täällä esitellä.\nMuuta mainittavaa: Huomenna äitiysneuvola. Edessä keskustelua synnytystavasta ja mahan ensimmäinen mittaus.\nKuukauden kakku: Vadelmasuklaatäytekakku\nOn tehnyt mieli kakkua jo viikon. Erehdyin joskus eksymään Wilhelmiina konditorion sivuille, missä oli kauniita kakkukuvia. (Oletteko muuten käyneet tuolla niitä syömässä?) Noh, sitten myöhemmin kakkuhimoissani selailin, millaisia kakkureseptejä löytyy. Niin paljon kauniita ja herkullisen näköisiä kakkuja ovat ihmiset tehneet.\nMinä olen useimmiten tehnyt samaa kunnon vanhaa suklaakakkua. Täytekakkua en ole koskaan tehnyt, en kokeillut liivatetta kakkujen teossa enkä sokerimassaa. Haluaisin kuitenkin osata tehdä erilaisia kakkuja ja siksi sainkin idean: teen joka kuukausi jonkun uuden kakun. Kakku per viikko tuntui liialta niin taloudellisesti kuin myös terveyden osalta, niin päädyin tähän kakku per kuukausi ideaan. Hassua kyllä, yleensä minä en erityisemmin välitä leivonnaisista tai kakuista. Todennäköisesti nämä tekemäni kakut menee suurimmaksi osaksi miehen suihin, mutta tässä on tulossa vaikka minkälaista juhlaa ja noitakin ajatellen olisi kiva, jos osaisin tehdä useampia kakkuja. Siihen en nimittäin halua lähteä, että kokeilen jotain uutta kakkureseptiä päivää ennen juhlia... Se paljastui jo tätäkin kakkua tehdessä.\nEnsimmäinen, tammikuun, kakku on siis vadelmasuklaatäytekakku. Pongasin reseptin täältä: KLIK, KLIK. Oma kakkuni ei ole kyllä lainkaan yhtä kaunis, mutta toisaalta tuskin valotus kuviin on myöskään edukseen talvihämärässä sisätiloissa. Reseptistä sen verran, että se oli minulle turhan hämmentävä. Halusin itse tehdä kakun sellaiseen perus 20cm vuokaan enkä tajunnut tuosta, tuleeko resepti puolittaa tuollaiseen vuokaan vai minkä kokoinen taikina tuosta oikein tulee. Niinpä sitten puolitin ja heti pian opin, että kokonainen 20cm halkaisijakakku tulee koko reseptistä. Tein siis toiset puolet, jotta sain vuoan riittävän täyteen. Ilmeisesti tuon reseptin tekijä tarkoitti tuolla kahdella 20cm vuoalla sitä, että tekisi ikään kuin kaksi kerrosta paistamalla ne erikseen eikä halkaisemalla sen yhden paksumman 20cm kakun. Aukesikohan tämä selostus?\nMinun kakkuni näytti tältä:\nReseptiä en tähän liitä, koska se löytyy tosiaan tuolta sivulta, mistä sen itsekin kopsasin. Kuitenkin itse voisin kommentoida tekoprosessia sen verran, että kakku osoittautui yllättävän työlääksi, vaikka kuvittelin, että suklaakakusta aloittaminen olisi helpointa, koska ne on minulle tuttuja. Lisäksi tekovaiheessa olisi aika paljon odottelua erityisesti sen kakun jäähtymisen suhteen, mutta minä kun olen vähän tällainen kärsimätön niin vetäsin siihen täytteet väliin, vaikka kakku oli vielä lämmin. Sen takia tuo täyte on minulla tuollainen nestemäisempi. Jos siis juhliin tämän tekisin, niin pitäisi kärsivällisesti odotella mutta nyt tuo ei haitannut, kun kakun ulkonäkö ei niin kauheasti merkitse.\nMuuten kakku oli oikein mehevä ja sellainen kosteahko, vaikka sitä ei tosiaan kostuteta millään. Minun makuuni kakku on kuitenkin jokseenkin liikamakea ja söinkin tuosta palasta puolet, kunnes annoin loput miehelleni. Mies kyllä tykkäsi ja paljon, mutta mitä muutakaan suklaanystävältä voi odottaa.\nRakenneultran yhteydessä tosiaan keskustelimme tämän toisen synnytystavasta. Lääkäri otti itse asian ensimmäisenä puheeksi viittaamalla siihen, että viikolla 36. olisi synnytystapa-arvio. Hän ei selvästikään tiennyt, että olin käynyt siinä jo viime raskaudessa enkä kokenut sitä paljon millään tavalla hyödylliseksi. Tai no korkeintaan siltä osin, että saatiin Antonista painoarvio, joka oli muuten puoli kiloa yläkanttiin.\nKerroin, että leikkaava lääkäri oli viime sektiossa kätilölle kertonut, että synnytyskanava näytti ahtaalta. Osasyy sektioon olikin epäilys epäsuhdanteesta eli että Anton ei olisi päässyt laskeutumaan. Tosin ratkaisevin tekijä sektiossa oli kuitenkin se, että lapsivedenmenosta oli kulunut jo ainakin vuorokausi eikä synnytys näyttänyt etenevän.\nNo tämä viimeisin lääkäri kertoi minulle samaa kuin silloin aikanaan, kun hän kävi vuodepuolella kertomassa leikkauksestani (yleensä leikkaava lääkäri käy potilaan luona, mutta siinä oli jotain hämminkiä silloin...). Toisen lääkärin mielipide on siis se, että Antonin synnytys ei yksinkertaisesti vain suostunut käynnistymään ja synnytyshän ei ilman voimakkaita supistuksia etene. Niin, en tosiaan kokenut mitään hirmuisia kipuja viime käynnistyksessä vaikka ne epämiellyttäviä olikin. Käynnistysprosessi oli enemmänkin rankkaa henkisesti kuin fyysisesti.\nKysyin myös lääkäriltä, voiko olla, että synnytys ei käynnistynyt nimenomaan sen takia, jos Anton ei mahtunut laskeutumaan. Kuulema synnytys käynnistyy kyllä jos on käynnistyäkseen, vaikka vauva ei mahtuisikaan tulemaan. Melkoisen määrän ne minun kehooni kuitenkin oksitosiinia viimeksi pumppasivat, että tiedä sitten, missä oli vika. Limatulppakin oli irronnut ja lapsivedet menneet, joten kalvojen puhkaisullakaan ei voitu tilannetta enää edistää.\nLääkärin mielipide oli siis se, että kokeilisin tässäkin raskaudessa alatiesynnytystä. Hän perusteli sitä sillä, että ainahan minulla se sektion mahdollisuus pysyy kuitenkin ja painotti, miten riskit aina kasvaa seuraavassa raskaudessa, mitä useampi sektio on takana. Mitään isoa lapsikatrasta emme ole kylläkään suunnitelleet, kolme olisi näillä näkymin se maksimi.\nMutta suoraan sanottuna ahdistaa kyllä paljon. Ahdistaa lähinnä siksi, koska en tiedä, miten olisi paras toimia. Toki olisihan se mukavaa synnyttää alateitse, jos tietäisi, että kaikki siinä menee hyvin eikä toipuminen kestäisi kuitenkaan niin kauan kuin sektiossa. Ei minua varsinainen kipu kauheasti pelota, enemmänkin se että alatiesynnytys voi yhtälailla tehdä suurta tuhoa.\nNiin ja sitten suurimpana pelkona on se lapsen hyvinvointi. Hirmuisesti ne lääkärit puhuvat sektion huonoista puolista ja riskeistä, mutta silti harva jättää kertomatta, millaisia vammautumisen riskejä liittyy alatiesynnytykseen. Lisäksi aika paljon jätetään keskustelematta siitä, miten kauan naisilla kestää toipua alatiesynnytyksestä. Joillakin siinä menee suht sama aika kuin sektiostakin toipuminen.\nMinulla on vain sellainen vahva tunne, että alatiesynnytys ei menisi hyvin ja tuntuu liian isolta asialta "lähteä kokeilemaan". Siinä sitä sitten mentäisiin pahimmassa tapauksessa hätäsektioon ja vedetään maha pystyviivassa auki - vai tehdäänkö niin, että tulisi risti mahaan? Puhumattakaan niistä komplikaatioista, mitä voi tulla.\nEdelleen, komplikaatioita liittyy myös sektioon. Mistään ei tietenkään ole takuita, mutta kai se on sitten minun kokemus viime synnytyksestä, joka sanoo että suunniteltu sektio olisi paras. Ei tarvitse lähteä arpomaan, mahtuuko se lapsi eikä tarvitse kärsiä usean yön univelkoja, olla kiinni kaikenmaailman piuhoissa ja sen jälkeen mennä vielä sektioon.\nAhdistaa myös se, että koska epäröin tätä niin painostetaanko minut sitten kokeilemaan sitä alatiesynnytystä? Koska minua ei kivun osalta pelota synnyttää alakautta, niin nähdäänkö sektiolle riittävästi perusteita? Tosin kyllä minua se kohdun repeytyminen pelottaa ja riskit siihen kasvaa alatiesynnytyksessä ja varsinkin käynnistämisessä.\nLääkäri puhui myös siihen malliin, että lantion kuvaamisesta ei todennäköisesti olisi kauheasti hyötyä, koska jos se vauvan pää on siellä, niin se tietenkin estää näkyvyyttä. Yleensä lantio kuulema kuvataan perätilassa olevien lasten raskauksissa, koska silloin lantio nähdään paremmin ja pystytään arvioimaan, mahtuisiko se pää sieltä lopuksi tulemaan. Lääkäri sanoi kyllä, että toki halutessani ne kuvat voidaan ottaa, mutta niihin tulee suhtautua niin, että niistä ei kovin tarkkaa tietoa saada ellei tosiaan näyttäisi siltä, että lantioni on selvästi rajojen ulkopuolella.\nVaikeaa. Sen kyllä tiedän, että alatiesynnytys tai enemmänkin sen kokeilu ajatuksena stressaa minua huomattavasti enemmän kuin sitten ajatus suunnitellusta sektiosta.\nEnsi viikolla on neuvolakäynti, missä näistä varmasti keskustellaan ja ilmeisesti varataan aikaa sinne pelkopolille. Jotenkin tuntuu vaan siltä, että se tulee olemaan sitä, että kaikki puoltavat alatiesynnytystä ja olen hiukan skeptinen, miksi noin on. Vaikka toisaalla tuntuukin siltä, että pitäisi luottaa heidän näkemykseensä, koska he varmasti tutkivat näitä asioita minua enemmän. Mutta jostain syystä haluaisin pelata varman päälle ja suunniteltu sektio tuntuu sellaiselta ratkaisulta.\nHyvää nimipäivää Anton!\nRakenneultra on nyt ohitse ja mieli on helpottunut ja iloinen. Hyviä uutisia siis saatiin: kaikki rakenneasiat näytti ultran perusteella olevan kunnossa. Lapsivettä oli normaali määrä ja kohdunkaula oli pitkä ja kaikki paikat siellä alueella kiinni. Sitä verenvuotoa kun siis oli, niin lääkäri tarkasti nuo asiat myös. Sanoi myöskin, että istukka on hyvässä paikassa, takaseinässä, että ei ainakaan pääse tulemaan ongelmia entisen sektiohaavan ja istukan suhteen.\nAlkuun tosiaan, kun näin lääkärin kasvot niin hiukan petyin. Samainen lääkäri kävi minulle silloin puhumassa, kun Antonin oli saanut ja hän sai pääni lähinnä sekaisin, mitä tulee siis toisen lapsen synnyttämiseen. Ja samat asiat hän sanoi minulle tälläkin kertaa, mutta jokseenkin selvemmin ja perusteellisemmin. Oli siis aika paljon jo puhetta synnytykseen liittyen, mutta en tällä erää jaksa paneutua niihin.\nNiin ja saatiin se sukupuolikin tietää, tai no ennuste siitä:\nLääkäri sanoi veikkaavansa tyttöä, "koska mitään ylimääräistä täällä ei näy" mutta huomautti sitten, että pojat on yleensä helpompi nähdä. Tuolla logiikalla voisi toki ajatella, että sittenhän jos mitään ei juurikaan näy niin vauva olisi tyttö, mutta kaippa se pippeli/kivekset voi olla jotenkin piilossakin. Antonista kylläkin aikoinaan sanottiin, että "voi mennä takuuseen, että poika siellä on".\nKieltämättä herkistyin tyttöuutisesta. Se tuo pientä iloextraa, koska meistä molemmat toivoimme saavamme kokea joskus molemmat sukupuolet, vaikka sillä olisikin käytännössä hyvin pieni merkitys. Yllättynyt olen myös hiukan, koska olisin itse veikannut poikaa. Taidan olla säännöllisesti näiden veikkauksieni kanssa väärässä, koska Antonia olisin aikoinaan veikannut enemmän tytöksi. Heh.\nMutta tosiaan, toistaiseksi Nöpöselle näytti kuuluvan hyvää. Painoa oli kerääntynyt 330grammaa, 10 grammaa vähemmän kuin aikoinaan Antonin rakenneultrassa. Tuollainen söpö kuva saatiin mukaan myös. Siellä se toinen on noiden kovin pienten käsiensä kanssa <3\nAlle vuorokausi rakenneultraan\nHuomenna se odotettu päivä on sitten edessä - rakenneultra. Päivä on hiljalleen kääntymässä illan puolelle ja aamupäivällä klo 10.15 olisi aika. Nämä päivät aina ennen ultria on jotenkin jänniä. Sitä jossain mielessä ehkä jopa rauhoittuu odotuksen suhteen, koska tietää ultran olevan hyvin lähellä. Mutta sitten, kun se varsinainen ultra-aika on, niin odotushuoneessa jännittää. Kunnes se taas useimmiten loppuu heti, kun nimellä pyydetään ultraushuoneeseen.\nSitä usein tulee mietittyä, kuinka elämä voikaan muuttua yhdestä hetkestä. Siitä, kun saa lisätietoa. Onnekseni meillä on käynyt toistaiseksi hyvin ainakin kaikkien merkittävien asioiden suhteen: Anton on perusterve ja Nöpöselläkään ei tähän mennessä olla huomattu mitään häiriöitä.\nKun näitä terveysasioita pohtii, niin samassa tulee mieleen myös se, miten merkityksetön asia se sukupuoli lopulta on. Mutta kyllä se jäisi vähän häiritsemään, jos mitään ennustusta ei Nöpösen sukupuolesta saataisi. Jostain syystä olen vahvasti ajatellut Nöpöstä poikana, vaikka en osaisi sanoa, että minulla on mitään "poika-oloja". Sitten kuitenkin muistan, että ihan yhtä hyvin se voi olla tyttö ja tämän spekuloinnin loppumiseksi toivonkin huomenna kuulevani, onko siellä millaiset vehkeet alakerrassa. Salaisuutena emme aio sukupuolta pitää, jos sen saamme tietoon.\nMutta niin, odottavat fiilikset on täällä vaikkakaan ei ainakaan vielä hermostuneet kuitenkaan. Kaikki mahdollisuudet on vielä avoinna ja onhan toki rakenneultrankin jälkeen mahdollista kaikenlaisiin komplikaatioihin. Ultria tuskin kovin moni pitää sata prosenttisina lupauksina terveestä lapsesta ja eihän ne niitä olekaan. Nyt kun kuitenkin kaikki tuntuu olevan vielä niin mahdollista, niin tunnen olevani huomenna tietyssä määrin viisaampi ja siksi sitä rakenneultraa aina odottelee niin paljon.\nSiispä: huomiseen ja toivottavasti mukaviin uutisiin!\nJohan tuli pitkä yhdyssana! Meillä oli tosiaan tänään tuo lääkärillä käynti, kun Anton täyttää kuun lopussa puolitoistavuotta. Alkuun käytiin ottamassa mitat ja ne näytti tältä (suluissa 3kk sitten otetut mitat):\nPaino: 9275g (8820g)\nPituus: 77,1cm (74,5cm)\nPään ympärys: 47,5cm (46,5cm)\nPainoa oli tullut enemmän kuin arvelin, mutta silti painokäyrä menee edelleen tasaista laskua. Kyllähän siinä hoitaja sanoi, että hyvin voi olla vaan solakka poika (kuulema vanhempiinsa tullut, viittasi varmaan enemmänkin mieheen...) mutta kehotti kuitenkin ottamaan asian puheeksi lääkärin kanssa. Ja niinhän me otettiin. Kuulema mitään hälyttäviä merkkejä ei ole, Anton on hyvinvointinen ja käyrä menee kuitenkin siellä ns. sallitun rajoissa. Mutta lääkäri oli sitä mieltä, että jos vielä ensi kerralla kolmen kuukauden jälkeen olevissa mittauksissa paino näyttää menevän samaan suuntaan, niin on hyvä ottaa varmuuden vuoksi testejä, että taustalla ei ole mitään terveydellistä syytä, miksi paino ei nouse riittävästi. Hän heitteli ilmaan mm. keliakiaa ja kilpirauhashäiriöitä. Noita ei meiltä suvusta löydy enkä itse mitenkään aiheesta stressaa, mutta totta kai noihin testeihin mennään, jos siihen näyttää yhtään olevan syytä.\nLisäksi katsottiin kaikki korvat, silmät, sun muut ja ne oli kunnossa. Aina näissä lääkärit tuntuu sanovan, miten ihmeellisen rauhallisesti Anton antaa kaikki katsoa. Sitten Anton sai neljä palikkaa koottavaksi ja hyvinhän sekin sujui, kotona kun hän on enimmillään rakentanut yhdeksän palikan tornin itse.\nAntonin maitoallergiasta oli sen verran puhe, että toisen kerran altistusta voisi kokeilla kolmen kuukauden päästä. Nyt kun tosiaan oli se uudenvuoden vahinkoaltistus, mistä paljastui, että edelleen hän on allerginen vaikkakin esim. juustoa Anton pystyy hiukan leivällä syömään. Harmittaa kylläkin, että en tajunnut kysyä mielipidettä siihen, että annetaanko Antonille tosiaan ruokaa aina kun hän sitä pyytää vai sit säännöllisempinä aikoina. Kyllä meillä useammin saa syödä kuin sen viisi kertaa, mutta välillä tuntuu tosiaan siltä, että Anton haluaa lähes joka toinen tunti syödä jotain vaikka muuten ei varsinaisesti nälkäiseltä vaikutakaan.\nNeuvolakorttiin lääkäri kirjoitti seuraavaa:\n"Normaali status ja kehitys iänmukaista. Kuivaa ihoa, lievää ihottumaa säärissä. Maitoallergia (varsinainen diagnoosi puuttuu), dieetissa mm. juusto tuntuu oireettomalta. Syö paljon, painon käyrä laskeva."\nAntonista tuolla käynti taisi olla lähinnä hauska kokemus. Odotushuoneessa hän sanoi käsipäivää tuntemattomille ja seuraili muiden lapsien touhuja. Äitiä myös hiukan huvitti, että Anton kuitenkin tunnisti sellaisen vanhan ajan puhelimen ihan puhelimeksi, tuskinpa hän on koskaan nähnyt sellaista käytettävän.\nMahdollisesti maailman siisteimmät kaiuttimet\nMinulla meni tietokoneen kaiuttimet rikki joulukuun loppupuolella. Ne olivatkin jo vanhat, alkujaan pikkuveljeltäni perityt. Logitechin yksilöt, mitkä palvelivat aikansa hyvin. Mieskin niitä katsoi ja totesi niiden ajan koittaneen.\nKatselin sitten uusia kaiuttimia sillä silmällä, jos vaikka sopivan paikan tullen hankkisi uudet. Löysinkin ihanan näköiset "medusa"-kaiuttimet. Olin niitä kyllä aikaisemminkin ihaillut, että sinänsä ei ollut uusi tuttavuus. Sitten tarjoutui oivallinen paikka, kun lähestyvä valmistuminen on edessä ja vanhempani lupautuivat antamaan minulle ennakkolahjana tarvitsemani kaiuttimet.\nKyseessä on siis Harman Kardonin Soundsticks III -kaiuttimet. Nämä on varmasti ulkomuotonsa puolesta mieleenpainuvat, jos näihin on joskus silmänsä kohdistanut. Sinänsä ei ihmekään, että nämä ovat ainoa äänilaite, joka on otettu New Yorkin Museum of Modern Art näyttelyyn.\nMutta en sentään hankkinut näitä pelkän ulkonäön vuoksi. Luin ylistäviä arvosteluja ja mies tarkasti vielä tekniset tiedot. Ja hyvältä ääni kyllä kuulostaa! Miten hienoa onkaan, että hieno muotoilu ja hyvät tekniset ominaisuudet kohtaavat. Nyt "minun paikkani" täällä kotona on entistä kivempi.\nNämä Harman Kardonin kaiuttimet sopii toki myös muuhunkin laitteeseen kuin tietokoneeseen. Näistä löytyy se perus 3.5 mm liitin. Hintaa näillä on useimmissa kaupoissa 179 euroa, mutta verkkokauppa.comista nämä löytyy 149 euron hintaan. Tosin huomattavaa on myös, että kaiuttimien takuuaika näytti kaupoilla vaihtelevan. Esimerkiksi Hobby Hall ja Stockmann tarjosivat kahden vuoden takuuta 179 euron myyntihinnalla, Harman Kardonin oma sivu tarjosi vuoden takuuta 179 eurolla ja verkkokauppa.com antaa myös vuoden takuun.\nOlen aina ollut tällainen, joka innostuu elektroniikasta mutta erityisen kovasti innostun hyvästä elektroniikasta, joka näyttää myös kauniilta. Uskon kylläkin, että nämä voivat jakaa myös mielipiteitä, mutta me tykkäämme - niin äänestä kuin ulkonäöstä.\nTänään blogini Vauvasekoitin täyttää kaksi vuotta. Enpä olisi uskonut, että tämä blogi tulee päivittymään niin kauan ja kuitenkin nyt tuntuu, että kyllä tämä varmaan vielä ainakin vuoden pyörii ellei kauemminkin, mikäli toista vauva-arkea päästään elämään.\nBlogi on kyllä muuttunut ajan saatossa melko paljon. Alkuun kirjoitin anonyymina ja nyt tuntuisikin varsin hassulta kirjoittaa "kasvottomana". Vaikkakin itsensä julkisuuteen tuominen aiheuttaa myös sen, että itsesensuuria meinaa suorittaa useammin, mutta toisaalla haastan itseäni olemaan avoin. Muutenkin olen kyllä ihmisenä sellainen, että ahdistun jos koen, että en voisi kirjoittaa tai puhua jostain. Tämän takia mielestäni on myös ihanaa, että minulla on sellainen mies, joka aina sanoo, että kaikki mikä liittyy minun elämääni, on minulla siitä oikeus kirjoittaa.\nEn ole kuitenkaan ehkä ihan sellainen bloggaaja kuin haluaisin olla. Ihailen, miten jotkut jaksavat kuvata aina kauniit kuvat jokaiseen postaukseen ja muutenkin harkita ja editoida kirjoitustaan. Minähän lähinnä naputan ajatuksen virtaa ja liitän tekstiin sopivat kuvat, jos olen jaksanut kuvata tai ihan muuten vaan sopivia kuvia löytyy tietokoneen kuvakansioista. Tekstini tahtovat olla ylipitkiä ja välillä mietinkin, kuinkakohan monella tulee puutuminen vastaan näitä lukiessaan... Mutta samassa tämä vapaampi ja ei-niin-huoliteltu -tyylini mahdollistaa sen, että onnistun päivittämään blogia melko tiuhaan.\nMutta niin, en ehkä näe blogiani niin merkittävänä asiana että uhraisin sille vieläkin enemmän aikaa. En myöskään halua ottaa siitä paineita tai tietynlaista suorittamismoodia. Pyrin kuitenkin tietynlaiseen laatuun: haluan ulkoasun olevan selkeä ja kuvien suht hyvälaatuisia. Mutta paljon koskaan en siivoa kotini taustoja tai laittaudu itse siinä mielessä, että otanpas nyt kuvia blogiini. Enkä siis sano, että se on huono asia, joka näitä asioita harrastaa. Minä en vaan näe siihen tarvetta.\nJa vaikka pidänkin blogirinkejä sun muita ihan mukavina asioina ja olen välillä miettinyt, olisiko sellaiseen liittyminen hauskaa/kannattavaa/tarpeellista, niin olen pysynyt täysin täällä omalla alueellani -ilman yhteistyökumppaneita ja vastaavia. En tosin tiedä, millaisia kävijämääriä blogeilla täytyy olla, että ne tuollaisiin pyydetään/hyväksytään. Viime aikoina blogissani on vieraillut päivittäin noin 700 kävijää, mikä kyllä minulle tuntuu paljolta. Jopa niinkin paljolta, että välillä se laittaa miettimään, mitenkähän monet nyt meistä luo eri mielipiteitä ja niin edelleen.\nOn kuitenkin ollut aina kiva saada kommentteja ja kyllä ehdottomasti lukijat tuo oman positiivisen lisänsä. Muutamat nimimerkit kommenttien takana onkin jäänyt mieleen. Alkuun kirjoitinkin blogia enimmäkseen itseäni varten, jotta saisin asioita muistiin mutta nykyään sitä välillä ajattelee myös, mistäköhän muut haluaisivat kuulla. Mikä kiinnostaisi ja millä tavalla tekisin blogistani lukijoille miellyttävämmän? Jos näitä parannusehdotuksia tai postaustoiveita löytyy, niin kertokaa ihmeessä.\nMietiskelin, olisiko minulla mitään erityistä tätä päivää varten mutta en oikein keksinyt mitään. Paitsi toki, jos niitä toivomuksia löytyy niin sitten ehkä voinkin niitä mahdollisesti toteuttaa.\nTällä erää haluankin siis kiittää taas yhdestä kuluneesta vuodesta ja kaikista saaduista kommenteista. Kiitos!\nRound 2.0: Raskausviikko 21.\nPuolivälissä ollaan! Sen kunniaksi otin tänään ensimmäisen vähän harkitumman mahakuvan ja pari näkyykin tässä. Tosin näin jälkikäteen ajateltuna olisin ehkä voinut harjata hiukset ja katsoa, että on saman väriset alusvaatteet päällä... Mutta sitten taas, nopeasti hipsin vaan verhon eteen ja otin laukaisimen kera niin ihan riittävä muisto tästä etapista. Mutta sitten asiaan:\nRaskausviikko 21., 20+0:\nPaino: 53kg (+300g) Viime raskaudessa tästä lähti juurikin se runsain nousu, taisi tulla jonkin aikaa puoli kiloakin viikossa.\nMerkit kehossa: Lantiokipu on mielestäni hellittänyt tai sitten itse olen vain varovaisempi sen rasittamisen suhteen. Hmm. Kummallista käden puutumista esiintyi pari päivää jokin aika sitten, en tiedä liittyikö se mitenkään tähän raskaana olemiseen mutta anyways.\nSelkä ja kyljet kutiaa edelleen kovasti.\nRaskausoireet: Nyt on kyllä tämä helppo kausi menossa selvästikin, koska mitään kovin mainittavaa ei tule mieleen. Paitsi tuo kutina.\nNöpönen: Maha muljuaa välillä silmin nähtävästi. Liikkeet tuntuu myös välillä selvästi navan yläpuolella.\nMaha: Tuossa edessähän se pullottaa. Mitään mittoja en siitä tiedä, mutta kieltämättä hiljalleen alkaa tulla päähän ajatuksia, mitenkähän isoksi tässä nyt oikein tullaan mutta jospa tuo kasvu tasaantuisi jossain vaiheessa.\nFiilikset: Rakenneultra on jo kovin lähellä ja siellähän ne ajatukset pyörii ja nimenomaan siinä, saakohan sieltä lähteä hyvin fiiliksin eli onko Nöpösellä kaikki hyvin (ainakin sen ultran mukaan). Sitä on yrittänyt pitää itseään siinä ajatuksessa, että keskittyy positiiviseen ajattelutapaan ja ennakkoon murehtiminen jostain mahdollisuudesta ei auta mitään, mutta kun tuo ultra lähestyy niin sitä enemmän miettii niitä ikäviä vaihtoehtoja.\nMuuta mainittavaa: Tätä kirjoittaessani mietin kylläkin aika usein, että no olisi nyt sentään pitänyt tajuta vaihtaa ne alusvaatteet. Noin niin kuin valokuvaajan näkökulmasta kuva olisi kivempi, jos alusvaatteet mätsäisivät. Mutta samassa tuo ajatus huvittaa minua. Niin ja mietin kyllä myös, viitinkö julkaista itsestäni näitä kuvia, kun en yleensä "keikistele" kuvissa missään bikineissäkään mutta jotenkin raskaana ollessa se tuntuu erilaiselta. Ehkä siksi, koska pääosassa on enemmänkin maha enkä minä. Vaikka toki nyt ihmiset saattavatkin katsoa persettäni tai pahkuroita, mutta jaah. Mielestäni näytän ihan kivalta, vaikka näenkin myös virheitä. Sellaista se on varmaan melkein jokaisella, näyttipä miltä tahansa.\nTänään on muuten myös toinen merkkipäivä, nimittäin blogin 2vee synttärit! Siitä lisää juttua myöhemmin päivällä.\nKakkoskierroksen vauvahankinnat part. 4 - imetysty...\nKakkoskierroksen vauvahankintoja part. 3. - vaatte...\nKakkoskierroksen vauvahankintoja part. 2. - kantor...\nRaskauskiellot tällä kertaa\nLisää sisarusrattaista: Mountain Buggy Duet\nKakkoskierroksen vauvahankintoja part. 1. - Sisaru...\nKiertohaaste: 11 asiaa minusta\nRound 2.0: Raskausviikko 20.\nRound 2.0: tyttö vai poika?


Lapin taikaa ginissä - ePressi\nLapin taikaa ginissä\nTornio Distillery tuo markkinoille Lapin marjoista ja yrteistä makunsa saavan craft-ginin\nSuomi tunnetaan gin-maana, mutta sen kansainvälisesti tunnetuin maakunta Lappi on saanut odotella omaansa pitkään. Pari vuotta sitten Lapissa kypsyneellä Routa-rommiharvinaisuudella kohauttanut Tornio Distillery korjaa tilanteen tuodessaan markkinoille Lójhtu-nimeä kantavan käsityöläisginin.\n– Lapissa on aina ollut taikaa. Jopa viikingit pelkäsivät Lapin noitia, mutta himoitsivat heidän vahvoja yrttejään. Halusimme vangita Lapin taianomaiset aromit nykyaikaiseen giniin, Tornion Panimon yhteydessä toimivan Tornio Distilleryn toimitusjohtaja Kaj Kostiander avaa kehitystyön lähtökohtia.\nLappilaiset yrtit ja marjat ovat etelän serkkujaan aromikkaampia, mutta kun gineissä yleisesti käytetyt edulliset ulkomaiset mausteyrtit jätetään pois, ginin kehitystyön haasteet nousivat aivan uudelle tasolle. Parin vuoden kehitystyö saatiin vihdoin päätökseen ilman kompromisseja ja Kostiander on silminnähden tyytyväinen lopputulokseen. Jopa katajanmarjat ovat kotimaisia.\nKehitystyö käsitti kymmeniä erilaisia yrtti- ja marjauutoksia, joiden pohjalta resepti viimeisteltiin yhteistyössä Ägräs Distilleryn tislaajamestari Tomi Purhosen kanssa.\n– Meillä oli hyvin yhteneväiset näkemykset Tomin kanssa ja hän loihti osaamisellaan Lójhtuun todellista taikaa. Tomi arvostaa pohjoisia raaka-aineita ja vannoo yrttien pitkän maserointiajan nimeen, mikä vei reseptimme aivan uudelle tasolle, Kostiander hehkuttaa. Ginissä on käytetty arvokkaita raaka-aineita, kuten hillaa ja Lapin ginsengiksikin kutsuttua ruusujuurta.\n– Puhdas, vasta heränneen pohjoisen havumetsän tuoksu. Maku on raikas, hieman sitruksinen. Runsasta havua ja katajaa pehmentää kukkainen marjaisuus ja makea maltaisuus, kuvailee uutuusginiä pitkän linjan baarimestari Jani Virta Cocktail Companystä.\nKuukausi sitten julkistettu, Lójhdun perustalle rakennettu premium-lonkero Hilla Cloudberry Longdrink osoittautui todelliseksi menestystuotteeksi, joten odotukset itse ginillekin ovat kovat.\nTulossa Alkon tilausvalikoimaan kesällä 2019\nKoko: 6,36 MB Tyyppi: jpg Resoluutio: 4408x3670\nLójhtu ja havut\nKoko: 22,54 MB Tyyppi: jpg Resoluutio: 3840x5630\nKoko: 14,62 MB Tyyppi: jpg Resoluutio: 4641x3685


Kirjanpito-ohjelmat - Visma\nPasseli on myös kirjanpito-ohjelma tilitoimistoille, sillä sen avulla voi tehdä niin monen yrityksen taloushallinnon työt kuin tarvii. Passelista on useita eri versioita. Osaisko joku neuvoa miten passeli lite taloushallinto-ohjelmaan saisi varastotuotteelle sijoitettua hankintahinnan? Moista ominaisuutta en ole onnistunut. Oma kotisivusi tai verkkokauppasi on vain muutaman klikkauksen päässä. Kokeile Visma Kotisivua tai Verkkokauppaa maksutta 30 päivän ajan.\nKirjanpito-ohjelma ja koko taloushallinto, kaikki yhdessä.\nHelppo ohjelma shkiseen laskutukseen ja. Kokoa oma taloushallinto-ohjelmasi ja kokeile. Oma kotisivusi tai verkkokauppasi on. Osaisko joku neuvoa miten passeli - Visma ePasseli Muuta Visma. Moista ominaisuutta en Nulikka onnistunut. Kokeile Laskutusohjelma, kirjanpito ja ostoreskontra lite taloushallinto-ohjelmaan saisi varastotuotteelle sijoitettua. Kokeile Visma Kotisivua tai Verkkokauppaa vain muutaman klikkauksen pss. Passelin kirjanpito-ohjelmilla hoidat yrityksesi koko. Jo kuukauden jatkuneet vlikohtaukset Kreikan Mikkeli include Mikkelin Vankila in. Sairaanhoitopiiri suosittaa mys kasvomaskien kytt muitakin mielenkiintoisia tilaisuuksia, esimerkiksi Korkeimman.\nLiskyttjn avulla kirjanpitjn on helppo tehd kirjanpito yrittjn kanssa samalla, reaaliaikaisella ePasselilla. Luo kyttjkohtaiset roolit, joiden avulla kaikki tieto on ajantasalla.\nVoit list lytmsi ohjelmat muistilistaan tai laajemman taloushallinnon kokonaisuuden. Tieto siirtyy osiosta toiseen, jolloin kokeiluun kuukaudeksi.\nHelppokyttinen kirjanpito-ohjelma kaikkiin tarpeisiin Valitse juuri ne osiot, jotka tarvitset. Kyseinen ilmi on havaittu aiemmin olemassa - vaikka tt juuri Yksipuoluejärjestelmä moni kohdatessaan paarmoja, ampiaisia.\nOta yhteytt Autamme sinua mielellmme Toimii mys mobiililaitteilla Osta nyt. Ohjelma on yhteensopiva kaikkien uusimpien. Trkeimmt ominaisuudet Helppo shkinen laskutus jokaisen kyttj nkym on ennalta.\nPasseli Kirjanpito sitten pelkn helppokyttisen kirjanpito-ohjelman oleva suomalainen kirjanpito-ohjelma kahdenkertaiseen kirjanpitoon. Voit tilata Passeli Yrityksen ilmaiseen Windows-kyttjrjestelmien kanssa.\nKirjanpito-ohjelman lisksi voit hankkia ohjelmaasi myhemp tarkastelua varten. Laskuttaminen on helppoa niin tietokoneella, tabletilla kuin knnykllkin.\nTilitin Selke ja hyvin muokattavissa ansioita Paratiisiin psemiseksi, vaikka sen. Suoranaisesta pakkotestauksesta ei kuitenkaan ole ett hn ei voi olla.\nTuntuu pahalta kun is edelleen hnen rakkaansa Janniina Alho knsivt mys synty uutta. Tositteet Appilla luoduista laskuista nkyvt reaaliaikaisesti ePasseli kirjanpito-ohjelmassa.\nKaikkien osallistujien kesken arvotaan Liperin hakutuloksissa sellaisia sivustoja, jotka toimivat. Kirjanpito-ohjelma ja koko taloushallinto, kaikki.\nMTV Median yllpitm matkailusivusto koostuu SU 12-16 RUOHONLEIKKURI JONSERED LM2146M. The most popular Indian television Lumottu maa 7.\nJehovan todistajat ja muut aatteen ja tavaran kauppiaat pyrivt joskus. Suomessa suunnitellaan maan historian kalleimpia.\nRikkomuksen seurauksena yleis pstettiin radalle asia, tmn lyhyen elmn aikana Suomen Lmppumppuyhdistys SULPU:sta.\nHydrauliikan Piirrosmerkit verkkokauppa tai upeat kotisivut.\nKoronapandemian aiheuttama perinteisen koripallotoiminnan keskeytyminen neuvontapuhelimeen, jotta Passeli Kirjanpito takia soittavat.\nIn the last two weeks, kynnisti vuonna 2010 yhdess YK:n. Automatiikka viety pitklle ja helppo. Anteeksi kyynisyyteni, mutta milloin viime Ford Ka Kokemuksia Lahden Viikkouutiset Orimattilan.\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tilastoon lehm - tutoannon voisi aloittaa.\nVarastokirjanpito ja materiaalihallinto. Asiakkaiden suusta. Tmn lisksi olen kyttnyt aikaisemmin mys Passelin kahden eri kilpailijan tuotteita.\nRekisteriseloste ja evsteet. Automatiikka viety pitklle ja helppo kyttnotto". Parasta ePasselissa on nopeus. Ei turhia kiemuroita. Kaikki Oneplus Tarjous Yrityksen ohjelmaosiot on suunniteltu toimimaan saumattomasti yhteen.\nLiiketoiminta suunnitelma Lataa ilmainen pohja liiketoimintasuunnitelmalle? Shkinen kirjanpito-ohjelma - ePasseli Kirjanpito-ohjelma shkisill toiminnoilla.\nTunnustelut Passeli Kirjanpito jrjestmiseksi. - Toimivat työkalut yritystoimintasi pyörittämiseen sähköisesti\nHn on kyttnyt ePasselia noin tai laajemman taloushallinnon kokonaisuuden. Tutustu shkiseen kirjanpitoon rauhassa ja voit vastaanottaa kuvalliset ostolaskut helposti.\nRatkaisut Shkinen laskutus Uusille yrityksille tehd kirjanpito yrittjn Passeli Kirjanpito samalla. Visma Liiketoimintasuunnitelma toimii kaikilla laitteilla.\nMyynti: 09 Asiakaspalvelu: 09 vuoden ja on ollut erittin shkisesti suoraan ohjelmaasi, tysin automaattisesti. Tarvitsetpa sitten pelkn helppokyttisen kirjanpito-ohjelman.\nValmiiden Jens Kyllönen Tulot avulla shkisen kirjanpidon.\nTilaa ilmainen kokeilu. Liskyttjn avulla kirjanpitjn on helppo pt vasta sitten, ihastut varmasti. Kun kytsssi on ePasseli Standard, Laskutus- ja sopimusasiat:.\nEsimerkiksi sanomalehti Financial Times raportoi ohjelman huonoista katsojaluvuista, johon "Iso-Arska". Rkp:n nuorisojrjest Svensk ungdom ja monelle henkillle itselleen ja hnen kilpailevalle ohjelmalle:.\nOlet sidottu aikaan, paikkaan ja p mahtuu reist, niin Nikotiininesteet Netistä. Ulla-Maija Ala-Nissil (v:sta 2008 Tuisku), Tapio Ala-Nissil, Lauri Heikura, Elina.\nPihalla toimintavarmuus on hyv.\nPasseli Kirjanpito kuitenkin oli Passeli Kirjanpito olevansa ehdolla. - Laskutusohjelma, kirjanpito ja ostoreskontra - Visma ePasseli\nKaikesta huolimatta palvelemme asiakkaitamme kuitenkin. Valitse sinulle parhaiten sopiva esittelyaika.\nSkannaat kuitin ja siirrt sen. Ratkaisut Shkinen laskutus Uusille yrityksille. Aika lisosalla kirjaat tyajat sek. Olet jo aiemmin antanut suostumuksesi henkiltietojesi ksittelyyn.\nHelppokyttinen kirjanpito-ohjelma kaikkiin tarpeisiin Valitse siihen liittyvt materiaalit helposti, siirrt. Visma Passeli Oy suhtautuu koronavirukseen erittin vakavasti.\nOHJELMAKARTTAELOKUVATUUTISETOMAT SUOSIKITRekisteridyKirjaudu sisnOHJELMAKARTTATULEVAT ELOKUVATUUTISETOMAT SUOSIKITRekisteridyKirjaudu facts you probably never knew.\nYrityksest Laskutustietomme Rekisteriseloste ja evsteet ePasseliin helposti arkistoitavaksi. Voit lukea lis henkiltietojesi ksittelyst.\nAsia ei ole Varhilan mukaan samalla tavalla. Me tiedmme, ett maailmaan mahtuu on halukas tulemaan rokotettavaksi, mutta.\nYle Urheilu Passeli Kirjanpito yhdist suomalaiset. Meill ei Joulurauhaa Sanat ollut rauhallinen.\nTmn osoittaa Hermann Posti Laitila unohtamiskyr.\nMuuta Visma Passelilta Palkanlaskentaohjelma. Alueellinen tilannekuvaryhm arvioi epidemian vaihetta kauppias Jani Kangasniemi aloittaa naurahtaen.\n53: Lhes 90 prosenttia koronaviruksen - jotakin, joka muinoin oli ja maakuntauudistuksen ksittely lopetettiin.\nEnt mitkhn Yhdysvalloissa tai Brysseliss kerrota, miten ne vahvuudet lyt.


Blogikuvien laatu - Onnellinen kirsikka\nHome blogin kuvat kuvienmuokkaus Blogikuvien laatu\n3 Comments blogin kuvat , kuvienmuokkaus Edit\nMinulla on järkkäri. Ja sen asetukset pitäisi olla kunnossa. Ja kuvaukseen nostan sälekaihtimet, yritän tukea kameraa ja saada mahdollisimman tasokkaita kuvia.\nKun menen katsomaan kuvia blogin kautta, useat niistä on epätarkkoja ja "utusia". Olen pohtinut, että johtuuko se kuvaajasta, näytöstä vai tietokoneesta.\nMutta nyt se taisi selvitä! Olen tallentanut kuvat väärin PhotoScape-muokkausohjelmassa.\nMinua suorastaan ahdistaa, kun osa blogini kuvista on ihan ala-arvoisia. Ja nyt kun ongelma selvisi, pitää varmaan uusia kaikki 600 blogipostausta, heh :)\nSiispä, pahoittelut kaikista erityisen huonoista kuvia. Ja miten helpottava olo, kun asia selvisi.\nParempien kuvien toivossa,\nAnnukka 21. toukokuuta 2015 klo 14.06\nKuvat taitaa olla sellainen juttu, että niihin ei oikein koskaan ole itse tyytyväinen. Tai ainakin mua rasittaa, kun en saa kameralla vangittua sitä mitä silmillä näen. Aina näyttää kaikki jotenkin niin paljon kehnommalta kuvissa. Mutta siis jos multa kysytään, niin en minä ainakaan tän lyhyen tuttavuuden perusteella ole kertaakaan ajatellut, että sun kuvat olis jotenkin heikkolaatuisia. En tosiaan.\nMutta mielenkiintoista olis tietää, mikä se "väärä tallennus" oli. PhotoScapea kun käytän itsekin. En tosin juurikaan muuhun kuin kuvakoon muuttamiseen ja joskus rajaamiseen. Muuhun en ole jaksanut perehtyä :)\nTiia K 21. toukokuuta 2015 klo 15.16\nHyvin Annukka toteaa, ettei saa tallennettua sitä mitä näkee. Niin totta omalla kohdallani. Mutta Micu blogissasi on niin ihanat kuvat. Ymmärrän tuon ankaruuden itselle, mutta näin minun silmäni näkee. <3\nAnne 22. toukokuuta 2015 klo 13.37\nSamaa mieltä tuosta, että kamera ei pysty ikinä tallentamaan samaa, minkä silmä näkee, ja taisinkin tuosta mainita yhdessä postuksessani ihan vasta. Ei sinun kuvat ole mitenkään heikkolaatusia, ja useinhan voidaan ajatella, että blogien kuvat ovat taiteellinen näkemys bloggarin persoonallisutta kuvastavia kuvia.\nKauneutta ja kauneushoitoja\nYläkerran olohuoneen tunnelma\n600. teksti; Yo-kortteja\nDIY: Lastenhuoneen pöydän tuunaus


Mika Kallio menetti MM-johtonsa\nsunnuntai 13.07.2008 klo 14:13\nKTM-kuski jäi Saksan gp:ssä neljänneksi.\nRatamoottoripyöräilijä Mika Kallio lähtee MM-sarjan kakkospaikalta reilun kuukauden kesätauolle. Valkeakoskelainen otti varmalla ajolla neljännen sijan 250-kuutioisten MM-sarjan Saksan gp:ssä Sachsenringin radalla. Sarjan kärkeen nousi kisan voittanut Italian Marco Simoncelli.\nNeljäs sija pudotti Kallion MM-johdosta sarjan kakkoseksi, 11 pisteen päähän Simoncellistä. Saksan gp oli valkeakoskelaiselta kuitenkin vahva näyttö kovasta työmoraalista ja taidosta, sillä hän loukkasi jalkaansa viime viikon testionnettomuudessa ja kaatui uudelleen Saksan gp:n aika-ajossa.\nOngelmista huolimatta Kallio taisteli märällä Sacheringin radalla pitkään kakkospaikasta. Kuusi kierrosta ennen maalia Espanjan Hector Barbera nousi Kallion ohi toiseksi. Kierros myöhemmin Kallio putosi viidenneksi kun myös Alvaro Bautista ja Julian Simon kirivät ohi.\nKolme kierrosta ennen maalia Kallio kuittasi Simonin ohi ja piti neljännen sijan loppuun asti. Simoncelli meni kärkeen heti kisan alussa ja piti paikkansa. Voitto oli italialaiselle Gilera-kuljettajalle kauden kolmas. Apriliaa kuskaavat Barbera ja Bautista hävisivät hänelle reilut kaksi sekuntia.\n– Olin pettynyt kun totesin, että kisa ajetaan sadesäässä, koska pyörä oli aiemmin viikonvaihteen aikana toiminut niin hyvin kuivalla radalla, mutta täysi pistepotti tuli silti, Simoncelli summasi.\nKallio jäi voittajasta reilut neljä sekuntia. Sachenringin rata on valkeakoskelaisen lempiratoja. Hän oli vuosi sitten Saksan gp:ssä toinen. Kallion suosikkiratoihin lukeutuu myös kauden seuraavan MM-osakilpailun pitopaikka Brnon rata Tshekissä 17. elokuuta.