Suomessa todettu 640 uutta koronatartuntaa ja yksi uusi koronakuolema – tehohoidossa yli 60 ihmistä | Uutissuomalainen | Etelä-Suomen Sanomat\nUutissuomalainen 23.3.2021 12:07\nViimeisten kahden viikon aikana on raportoitu 1 136 tartuntaa enemmän kuin edellisten kahden viikon aikana. Emmi Korhonen / LEHTIKUVA\nMinna Pulli, Saara-Miira Kokkonen / STT\nSuomessa on todettu 640 uutta koronavirustartuntaa ja yksi uusi virukseen liittyvä kuolema, kertoo Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL). Yhteensä virukseen liittyviä kuolemia on kirjattu nyt 809.\nViimeisten kahden viikon aikana on raportoitu 1 136 tartuntaa enemmän kuin edellisten kahden viikon aikana. Yhteensä tartuntoja on koko pandemian aikana todettu Suomessa 72 713.\nYlivoimaisesti korkein ilmaantuvuusluku on edelleen Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (Hus) alueella, jossa on viimeisten kahden viikon aikana todettu lähes 345 tartuntaa sataatuhatta asukasta kohden. Seuraavaksi suurin luku on Varsinais-Suomen 259. Pienin ilmaantuvuusluku on Keski-Pohjanmaalla (14,2). Koko maan ilmaantuvuusluku on nyt 171,8.\nSairaalassa yli 300 koronapotilasta\nSairaalahoidossa on 302 koronapotilasta, joista tehohoidossa on 64. Sairaalassa olevien määrä on laskenut eilisestä hieman, mutta tehohoidossa olevien määrä on puolestaan kasvanut. THL kertoi eilen, että sairaalassa oli 306 ihmistä, joista tehohoidossa oli 55.\nKaikista koronan takia sairaalassa nyt olevista potilaista valtaosa on hoidettavana Helsingin yliopistollisen sairaalan (Hyks) erityisvastuualueella. Sairaalahoidossa on Hyksin alueella kaikkiaan 176 koronapotilasta, joista 41 on tehohoidossa. Esimerkiksi Turun yliopistollisen keskussairaalan (Tyks) erityisvastuualueella ja Ahvenanmaalla vastaavat luvut ovat 42 ja seitsemän.\nRokotteen ensimmäisen annoksen saanut nyt 13,3 prosenttia\nKoronavirusrokotteen ensimmäisen annoksen on saanut Suomessa nyt noin 740 390 henkeä, THL kertoo. Määrä on lisääntynyt eilisestä vajaalla 8 900 rokotetulla. Toisen annoksen on saanut puolestaan noin 87 200 henkeä.\nKoronavirusrokotteen ensimmäisen annoksen on saanut 13,3 prosenttia suomalaisista. Toisen annoksen osalta rokotuskattavuus on 1,6 prosenttia.\nSTT on alkanut käyttää vain edelleen elossa olevat rokotetut huomioivaa lukua annettujen rokoteannosten määrissä. Luku on vertailukelpoinen rokotekattavuuden kanssa.\nLapin aluehallintovirasto on puolestaan päättänyt jatkaa turvavälejä koskevaa määräystä. Lapin sairaanhoitopiirin alueen toimijoiden tulee nyt varmistaa 11. huhtikuuta asti, että yleisölle avoimissa tai rajatun asiakas- tai osallistujapiirin tiloissa ihmiset eivät joudu keskenään lähikontaktiin.\nMääräys ei koske vuonna 2005 syntyneiden ja sitä nuorempien lasten liikuntaan tai muuhun harrastustoimintaan käytettäviä tiloja.\nAlueelliset koronaryhmät jatkavat useita suosituksia huhtikuulle\nPirkanmaan alueellinen pandemiaohjausryhmä suosittelee yläkoulujen ja toisen asteen etäopetuksen jatkamista 5. huhtikuuta asti. Lisäksi ohjausryhmä ehdottaa kuuden henkilön kokoontumisrajoituksen jatkamista 18. huhtikuuta asti.\nMyös Varsinais-Suomen koronakoordinaatioryhmä suosittelee, että yläkoulujen etäopetusta jatketaan 5. huhtikuuta asti. Tällä hetkellä etäopetusta on päätetty jatkaa tämän viikon loppuun.\nPäijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän koronayhteistyöryhmä suosittelee Etelä-Suomen aluehallintovirastolle, että alueella jatketaan tartuntatautilain mukaisia määräyksiä asiakastilojen sulkemisesta. Tilojen sulkua suositellaan jatkettavan 11. huhtikuuta asti. Suositus koskee esimerkiksi kuntosaleja ja uimahalleja.\nEtelä-Karjalan alueellinen koronatilannekuvaryhmä suosittelee, että alueella jatketaan yläkoulujen ja lukioiden etäopetusta. Yläkoulut olisivat esityksen mukaan kiinni 11. huhtikuuta ja lukiot 12. huhtikuuta saakka. Ryhmä suosittelee myös, että alueella jatketaan tartuntatautilain mukaisia asiakastilojen sulkuja 14. huhtikuuta saakka.\nMyös Pohjois-Pohjanmaan alueellinen koordinaatioryhmä on päättänyt jatkaa voimassa olevia koronasuosituksia 25. huhtikuuta saakka.


Insinööriliiton urapalvelut auttavat sinua uran suunnitteluun, työnhakuun ja koulutusvaihtoehtojen pohdintoihin liittyvissä kysymyksissä. Ura-asiantuntijoiden apua kannattaa hyödyntää kaikissa uran eri vaiheissa. Monipuolisesta valikoimasta voit valita itsellesi sopivimmat tavat: käyttää palveluja verkossa, hyödyntää henkilökohtaista ohjausta tai osallistua urakoulutuksiin.\nUrasuunnittelu- ja neuvonta\nInsinööriliiton ura-asiantuntijat antavat ohjausta, joka toteutetaan omien lähtökohtiesi ja tarpeidesi mukaisesti. Aiheet ja toteutustavat vaihtelevat, mutta kyse on aina täsmäpalvelusta. Useimmiten ohjauskeskustelut käsittelevät työnhakua tai urasuunnittelua. Ohjaus voi tapahtua kasvokkain, puhelimessa tai sähköpostin avulla ja se on ehdottoman luottamuksellista.\nOnnistunut kehityskeskustelu on työnantajan ja työntekijän välinen vuoropuhelu, jossa katse on suunnattu tulevaisuuteen. Tähän toimii oivana apuna sparraava, tukeva ja kannustava keskustelu.\nOman osaamisen tunnistamista luo pohjan työnhaulle ja urasuunnittelulle. Tutustu mistä kaikista eri näkökulmista omaa osaamista kannattaa lähteä pohtimaan.\nInsinööriliiton Työpaikkatori yhdistää tekniikan alan työntekijät ja työnantajat tarjoten työpaikkoja kaikkiin työelämän vaiheisiin. Voit etsiä avoimia paikkoja ja tilata hakuvahdin (https://tyopaikat.ilry.fi), joka tuo valitsemiesi kriteerien mukaiset paikat sähköpostiisi. Palvelun tuottaa Duunitori yhteistyössä Insinööriliiton kanssa\nKuinka saada osaaminen esiin? Millainen on hyvä CV?\nLue uravalmentajien vinkit ja ohjeet työnhaussa menestymiseen.


Muokattavissa painettu nahka avaimenperinä Business edistäminen tehtaan Kiina - räätälöityjä, myynninedistämistä, mittatilaustyönä - Topwin teollisuus\nMuokattavissa painettu nahka avaimenperinä liiketoiminnan edistämiseen\nMyynninedistämistarkoituksessa Nahka avaimenperä tuotteen tekniset tiedot tuotteen kuvaus ulkomainontaa ovat olennainen osa, että useimmat jokainen tekee niiden kanssa päivittäin, joka tekee nämä tarvikkeet helppo tapa saada silmät logo yhtä usein. Ammatillinen avaimenperä valmistaja, voimme suunnitella ja...\nMyynninedistämistarkoituksessa Nahka avaimenperä\n48 mm * 65 mm\n38 * 35mm\nTuotteet ulkomainontaa varten ovat olennainen osa, että useimmat jokainen tekee niiden kanssa päivittäin, joka tekee nämä tarvikkeet helppo tapa saada silmät logo yhtä usein. Ammatillinen avaimenperä valmistaja voimme suunnitella ja tuottaa kaikenlaisia nahka avaimenperinä asiakkaille\nTopwin teollisuus on ollut mukana tarjoamalla eri mittatilaustyönä myynninedistämistarkoituksessa muokattavissa painettu nahka avaimenperinä liiketoiminnan edistämiseen koska 2003 ja omistama hyvä maine korkealaatuisista Räätälöidyt tuotteet ja erinomaiset palvelut. Voitte olla varmoja ostaa räätälöityjä tuotteita meidän tehdas.\nPari: Halvat merkkituotteiden mainoslahjoja avainniput Arvolahjat


Patruunatehtaan räjähdyksen aiheuttanut kone palasi takaisin Lapualle | Yle Uutiset | yle.fi\nPatruunatehtaan räjähdyksen aiheuttanut kone on ollut esillä Työsuojelumuseossa Tampereella. Nyt se on löytänyt paikkansa Lapuan Patruunamuseosta toisen samanlaisen latauskoneen vierestä. Kuva: Päivi Rautanen / Yle\n29.6.2019 • Päivitetty 29.6.2019 12:12\nLapuan Patruunatehtaan räjähdyksen vuonna 1976 aiheuttanut patruunoiden latausrobotti on saatu esille Lapualle Patruunamuseoon.\nKyseisestä pulttipistoolin patruunoiden latauskoneesta lentänyt kipinä paljastui onnettomuuden jälkeisissä Puolustusvoimien tutkimuksessa räjähdyksen aiheuttajaksi.\n– Puolustusvoimien tutkimuksissa on muutaman millimetrin tarkkuudella määritetty, että tästä se ketjureaktio sai alkunsa, Patruunamuseon intendentti Sakari Hanhimäki esittelee konetta.\nHanhimäen mukaan koneen osat olivat räjähdyksen jälkeen lentäneen laajalti eri puolille tehdasaluetta. Puolustusvoimat kuitenkin keräsi osat, jotka kaikki tiettävästi löydettiin.\nPuolustusvoimien kuljettaessa latausrobottia onnettomuuden jälkeen, se on pudonnut ja siihen on tullut halkeama. Kuva: Päivi Rautanen / Yle\nLatausrobotti on ollut vuodesta 1978 lähtien esillä Tampereella Työsuojeluhallinnon alaisessa työsuojelunäyttelyssä. Kun tuli mahdollisuus siirtää se sieltä jonnekin, Lapua oli selvä uusi sijoituspaikka.\n– Ei siinä oikein muita vaihtoehtoja ollut, Hanhimäki sanoo.\nMuseolla esillä olevan latausrobotin etuosasta on irronnut pala. Kyse ei ole kuitenkaan räjähdyksen aiheuttamasta vauriosta, vaan kone oli pudonnut puolustusvoimien kuljetuksen aikana.\n– Konetta on ilmeisesti ainakin osin siirretty miesvoimalla ja se on pudotessa haljennut. Se kesti räjähdyksen aika hyvin, mutta toisenlaista osumaa ei enää, Hanhimäki sanoo.\nOnnettomuuden aiheuttaneen latausrobotin miljöö Patruunamuseossa on tarkkaan harkittu. Intendentti Sakari Hanhimäen takana on Kalevi A. Mäkisen kuva onnettomuuden uhrien arkkurivistöstä hautajaisissa 24.4.1976. Kuva: Päivi Rautanen / Yle\nTärkeä osa kokoelmia\nLapuan patruunatehtaan räjähdys tapahtui 13. huhtikuuta 1976 aamulla, kun tehtaalle töihin tullut aamuvuoro oli aloittelemassa työpäiväänsä.\nRäjähdys vaati 40 tehtaan työntekijän hengen ja kymmeniä ihmisiä loukkaantui. Onnettomuuden vaikutukset tuntuvat edelleen monessa lapualaissuvussa.\nSakari Hanhimäen mukaan onnettomuuden aiheuttaneen robotin saaminen Patruunamuseoon on tärkeä osa museon kokoelmia. Mahdollisiin negatiivisiin reaktioihinkin on kuitenkin varauduttu.\n– Voihan herätä negatiivisiakin kommentteja, että miksi kone halutaan esille. Kyseessä on historiallinen tapahtuma, jolla on isot vaikutukset kokonaiseen lapsisukupolveen Lapualla, Hanhimäki miettii.\n– Tapahtuman tärkeys vaatii sen, että siitä pystytään puhumaan ja kertomaan.\nJuttua korjattu 29.6. klo 12:12. Lapuan patruunatehtaan räjähdys tapahtui 13. huhtikuuta 1976, eikä 12. huhtikuuta, kuten jutussa aiemmin kirjoitettiin.\nLapuan patruunatehtaan onnettomuus Ylen Elävässä Arkistossa


Helmiä elämäni ketjuun: Sisäinen parantuminen ja eheytyminen/ kielteinen minäkuva, katkeruus\nKuinka vapautua katkeruudesta ja kielteisestä minäkuvasta?\nMonien sairauksien taustalla saattaa olla kielteinen minäkuva tai katkeruus. Mm. paniikkihäiriössä on kyse kielteisestä omasta kuvasta. Mitä sitten voi tehdä, jos mieli vilisee itseään sättiviä ajatuksia?\n1. Voi ohjelmoida itsensä uudestaan totuudenmukaisilla ja rakentavilla\najatuksilla. Se ei tapahtu hetkessä, mutta on täysin mahdollista.\n2. Tähän prosessiin kannattaa tarpeen vaatiessa pyytää hieman ammattiapua,\nmutta toki tämän saattaa klaarata itsekin.Mm. ilmaisilla Luterilaisen seurakunnan perheasianneuvottelukeskuksissa on oivat edellytykset tällaiselle työskentelylle.\n"Minä annan teille tulevaisuuden ja toivon" Jeremia 29:11\n3. Esimerkiksi, jos isä on sanonut pojalleen,\n"sinusta ei tule koskaan mitään". Ja tämä isän sanoma "totuus" on alkanut elää pojan mielessä ikäänkuin ennusteena ja faktana. Nyt pojan kannattaisi pysähtyä miettimään asiaa tarkemmin; eli onko isän sanonta totta? Vastaus on; ei ole. Sen jälkeen tuo valhe on korvattava totuudella, joka voi olla seuraavanlainen;\nminulla on monia hyviä ominaisuuksia, minä osaan\nja minä löydän paikkani, tehtäväni.Jumalan ja Raamatun totuus on: olet arvokas, Hänellä on sinulle tulevaisuus ja toivo, sekä henkilökohtainen suunnitelma.Tuo isän sanoma valhe korvataan totuudella. Ja toistetaan se itselleen, kunnes valhe häipyy alitajunnasta.\n4. Valitse siis totuus valheen sijaan, ja toimi näin jokaisen kielteisen ajatuksen suhteen, joka koskee omaa kuvaasi. Prosessoi ajatuksiasi niin kauan, että valheet väistyvät. Ole kärsivällinen. Jos olet sättinyt itseäsi suuren osan elämäsi ajasta, ei tuo väärin opittu tapa katoa hetkessä. Poisoppiminen kestää jonkin aikaa. Mutta jo puolen vuoden kuluttua alat olla jo paremmilla vesillä.\nYksinkertaisesti anna anteeksi. Mutta huomaa, että kipeiden asioiden anteeksiantaminen ei tapahdu aina hetkessä, vaan se on prosessi. Siitä enemmän sivullani; anteeksiantaminen. Kukaan ei ole meille velkaa mitään. Mitä sitten tehdä omalle tarvisevuudelleen? Sinusta saattaa tuntua siltä, että vanhempasi ovat syöneet henkiset evääsi, ja että se, mitä sinulla on, on vain haavoja sisimmässäsi ja tunne-elämän kipua.\nOngelmaa voi lähestyä näin. Ajattele, että sisälläsi huutaa pieni lapsi, joka on jäänyt jotakin vaille. Voit alkaa hoitamaan tätä lasta "vanhemmanroolin" omaksuen.\nAnna sisäisen lapsesi tahtoa, ja toteuta pyynnöt, jos ne eivät ole vahingollisia itsellesi. Pidä nyt itse huolta itsestäsi. Ota omat tarpeet vakavasti. Älä ohita itseäsi, vaan kuuntele, mitä sismpäsi kertoo sinulle.Hoida itseäsi niinkuin hoitaisit toista ihmisitä, anna rakkautta, rajoja ja ravintoa.Tietyt riippuvuudet syntyvät siitä, että ihminen hylkää itsensä(esim. alkoholismi, huumeet). Jos koet, että tarvitset rinnallakulkijan tai ihmisen, jolle puhua, etsi sellainen. Älä epäröi hakea ammattiapua. http://www.youtube.com/watch?v=z4wEE7FBMlA&feature=relmfu\nLisäapua ja perusteellista opastusta löydät terapeuttikirjailijan Salme Blomsterin kirjoista tai kuunneltavista cd-levysitä. Näitä voi tilata hänen kotisivujen kautta nettikirjakaupoista. Tässä linkki Salmen kotisiuille: http://www.trigonos.fi/julkaisut/kirjat/\nJumala kykenee parantamaan myös menneet lapsuudenajan tunne-elämän vauriot\nJos ihminen rikkoontuu ja haavoittuu suhteissa, silloin hänen tulee myös parantua niiden kautta. Jumalan yksi ominaisuuksista on se, että Hän on sama eilen, tänään ja iankaikkisesti.\nJos minuuden vaurioituminen on tapahtunut lapsuudessa, Jumala Pyhä Henki voi mennä tuolle aikakaudelle ja antaa sinulle parantavaa täsmähoitoa.\nJumalassa on feminiininen ja maskuliininen puoli. Jos olet jäänyt äidin hoivaa vaille lapsena, ei hätää Jumala pystyy korjamaan tilanteen.\nItse olen saanut kokea Jumalan vierihoitoa. Koin tunnemaailmassa, että Jumala oli hyvin lähellä minua ja hoiti kuin pientä lasta. Tätä hoitoa kesti n. 3 kk.Se oli hieno kokemus <3 :D Se, että on tunnevammoja lapsuudesta ei välttämättä tarkoita, että äitisi olisi ollut huono äiti. Saattaa olla, että myös olosuhteet esim. äidin tai oma sairastumisesi on jättänyt syvän hylkäämiskokemuksen sisimpääsi. Mutta ilosanoma on se, että näistä voi parantua Jumalan seurassa. Jumala sitoutuu aina ihmisen eheytymistyöhön. Ja jos otat Jumalan tähän prosessiin mukaan, eheytymisesi nopeutuu n. 30%:lla. Jumalan konkreettisssa ihmeissä tämä luku voi ylittyä."Kaikki Raamatun neuvot ja ohjeet perustuvat siihen, että ihminen eheytyisi ja saisi tulla omaksi itsekseen Kristuksessa." ( Salme Blomster) Olemme kalliisti ostetut, eheytymällä kirkasteamme myös Kristuksen kuvaa meissä. <3\nLiitän tähän linkin, joka pureutuu asiaan...Isän rakkaus : Denise Jordan ja Pirkko Jalovaara. Minun rikkoutunut sydämeni\nLiitän tähän loppuun vielä kolumnin; jossa puhutaan valittamisen lopettamisesta. Siinä on kyse pohjimmiltaan siitä, että ihminen ottaa vastuun omasta elämästään, eikä velo sitä keneltäkään. Tässä on kyse myös siitä, että kun opettelee ns. myönteisen elämäntavan, ohjelmoi itsensä ja ajatuksensa uudelleen. Tämä kaikki on mahdollista, joskin se vaatii hiukan työtä. Ajatusten voima on suuri.... Ne vaikuttavat jopa solutasolle. Ja lopuksi, älä missään olosuhteissa hyväksy sitä, että sinua kohdellaan huonosti. Pidä puolesi, sillä se kuuluu terveeseen itsetuntoon.Olet Jumalan kuva ja arvokas ihminen. Kertokaa omia kokemuksianne tai ajatuksianne, olisi mielenkiintoista kuulla.\nJussi Ruokomäen kolumni haaste/ Pystytkö elämään päivääkään valittamatta?\nKolumni | Jussi Ruokomäki | 2.3.2009 | 44|\n”Huomaa, että jos sinulla on aikaa nurista ja valittaa jostakin, sinulla on myös aikaa tehdä jotain asialle.” – Anthony D’Angelo\n”Jos et pidä jostain, muuta se. Jos et voi muuttaa asiaa, muuta asenteesi. Älä valita.” – Maya Angelou\nJussi Ruokomäki on diplomi-insinööri ja viisauden rakastaja. Päätoiminen koti-isä ja sivutoiminen markkinointiheppu rentoutuu iltaisin — kun muu perhe on nukahtanut — lukemalla Aristoteleen ikivihreitä koodauksen ohessa.


Ajan tasalla Suomen Puukerrostalot Oy | Puuinfo\nPuukerrostalojen aika on koittanut.\nSuomen Puukerrostalot Oy rakentaa ekologisia, turvallisia ja älykkäitä teollisia puukerrostaloja. Tuotantomme perustuu teollisesti valmistettuihin moduuleihin, jotka valmistetaan Suomen metsien sertifioidusta puusta. Suomen Puukerrostalot oy on turvallinen ja vakaa kumppani pitkällä aikavälillä. Meille asiakassuhteet ovat tärkeintä. Missiomme on jatkuvasti parantaa vaikuttamista kestävän kehityksen hyväksi. Pyrimme tekemään parhaamme ekologisen, sosiaalisen ja ekonomisen, eli koko elinkaariajattelun näkökulmasta. Emme ainoastaan tuota asuntoja, vaan rakennamme ja kehitämme yhteiskuntaa, jossa ihmiset voivat elää sukupolvien yli. Tätä on Suomen Puukerrostalot Oy Kerrostalo 2.0 konsepti.\nOmistamme yksinoikeudella lisenssin Lindbäcks Production System tuotantoon Suomessa. Suomen Puukerrostalot Oy on hämäläinen perheyritys, jonka osaomistajana on Lindbäcks. Suurin osa tuotannosta tapahtuu tehtaalla, jossa elementit kootaan valmiiksi moduuleiksi ja mistä ne kuljetetaan suoraan työmaalle kokoamista ja viimeistelyä varten. Asiakkaidemme huomioiminen on meille tärkeää. Mahdollistamme asiakkaillemme mukana olon projektin jokaisessa vaiheessa. Tavoitteenamme on rakentaa aina asiakkaan toiveita vastaava kohde niin koon, laadun kuin designin osalta.\nTeollisen rakentamisen hyödyt tulevaisuudessa. Mitä teolliselle rakentamisella voidaan saada aikaan kestävän rakentamisen kannalta ja miten se antaa vaihtoehtoja puurakentamisen lisäämiselle, kohtuuhintaisen asuntojen lisäämiselle sekä kiertotaloudelle.\nYhteinen haaste koko toimialalle on valtakunnallisesti erilaiset tulkinnat ja sovellukset rakentamismääräyksistä. Tällä hetkellä rakennuspaikkakunkohtaisia tulkintoja on liikaa, joka vaikeuttaa valtakunnallisiksi toimijoiksi pyrkiviä yhtenäisten tulkintojen ollessa vielä kehittymättömiä. Alan toimijoiden tulee yhdessä vaikuttaa määräyksiin ja miten niitä tulkitaan.\nHalusimme liittyä Puuinfon jäseniksi, heti kun se uudelle toimijalle oli taloudellisesti mahdollista. Koemme tärkeänä asiana olla mukana vaikuttamassa puualan tulevaisuuteen ja tietoisuuden lisäämiseen puun eduista, meidän tapauksessa etenkin teollisen rakentamisen kannalta.


Nalleja ympärilläin: Projekti valmiiksi\nHÄMÄRÄÄ LAUANTAI- ILTAPÄIVÄÄ!\nTämän viikon ajan ei ulkona ole paljon päivä valjennut. Pimeää on ollut sekä aamulla että illalla, kun ulkona on työmatkaa kävellyt. No, vielä viikon verran päivä lyhenee, mutta kyllä se valoisa aika taas pian koittaa....\nTämä tuoli ympärillä olevine käsityökoreineen on ollut iltaisin minun "koloni".\nViikko sitten perjantaina laskin käsitöitteni sen hetkisen silmukkamäärän. Silloin se oli 941- silmukkaa.\nNeljä eri neuletta oli keskenreräisenä.\nNyt olen viikon uurastanut ja yksi on vihdoin valmiina. Sain kaveriltani pyynnön tehdä hänen miehelleen kaarrokevillapuseron. Syksyllä tein kaverilleni puseron ja ensimmäisten pakkasten aikana oli hänen aviomiehensä todennut " Kyllä minäkin voisin tuommoisessa puserossa istuskella."\nNo, eihän minua paljon tarvinnut houkutella, vaikka tilaushommia en muuten tekään. Kaarrokepuseroita on vaan niin mukava neuloa.\nTässäpä tämä uusin tekele.\nLankana on Novitan Isoveli ja malli Islantilaisneulemallilehdestä.\nNyt voi keskittyä vähän jouluvalmisteluihin. Ne ovat olleet taka- alalla tämän neuleprojektin takia.\nRAUHALLISTA JOULUN ODOTUSTA KAIKILLE BLOGISSA PIIPAHTAJILLE!\nLähettänyt ellu klo 15.04\nTunnisteet: kirjoneulepusero, käsitöitä, käsitöitä. käsityökirjat, neulonta\nKaunis pusero,noita on kiva tehdä.\nHyvät väritkin puserossa.\nHyvää Joylun aikaa sinulle.\n15. joulukuuta 2012 klo 16.08\n15. joulukuuta 2012 klo 17.28\nKyllä on todella kaunis paita.\nNuo värit aivan hivelevät silmää.\nMinulla on nyt leipomisurakka ohi. Jotain pientä vielä on ajatuksissa.\nMeillä on torstai-iltana joulujuhla ja perjantai vielä tavallinen koulupäivä. Joten ei jää paljon aikaa mitään valmistella ennen joulua.\nMukavaa viikonloppua Sinulle Ellu :)\n15. joulukuuta 2012 klo 18.04\nWautsi, että on hieno neule.\n15. joulukuuta 2012 klo 19.06


Tekemään aitoa ja uskottavaa markkinointiviestintää, joka jää mieleen\nErottumaan omalla markkinoinnillasi ja profiloitumaan mielenkiintoiseksi yritykseksi\nHyöyntämään tehokkaasti Googlea ja sosiaalista mediaa internetmarkkinoinnissasi\nLuomaan yrityksesi internetmarkkinointiin joukon sähköisiä prosesseja, jotka tuovat ennustettavasti kyselyjä ja kauppaa\nTekemään nettisivuistasi sellaiset, joista käy nopeasti ilmi mitä yrityksesi myy, miten erotut muista ja miten sinulta voi ostaa.\nMittaamaan internetmarkkinointisi tehoa ja tuottamaan informaatiota päätöksenteon tueksi\nAutan yrityksiä kasvattamaan myyntiä ja voittoja internetmarkkinoinnin keinoin. Olen viimeisen kuuden vuoden aikana toteuttanut yli 150 asiakasprojektia 30 eri toimialalla Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja muualla maailmassa.\nLiiketoimintani pohjautuu vain ja ainoastaan tyytyväisiin asiakkaisiin. Voit tutustua referensseihini alta.\nAjatuksiani ja havaintojani kentältä\nKohtaatko sinäkin asiakkaasi keskinkertaisesti?\nKävimme hiljattain ensimmäistä kertaa muutaman päivän mittaisella kylpylälomalla Holiday Clubin hotellissa. Hotellille oli kotoa muutaman tunnin mittainen ajomatka, joka venyi kuitenkin kovan pakkasen takia odotettua pitemmäksi. Kun saavuimme perille, yllätyin kuinka...\nToimivan markkinoinnin salaisuus\nMikä erottaa menestyvän ihmisen muista? Mikä erottaa menestyvän markkinoijan keskinkertaisesta markkinoijasta? Mikä on markkinoinnissa onnistumisen salaisuus? Olen viimeisen viiden vuoden aikana tehnyt kovasti töitä oman ja asiakkaideni markkinoinnin eteen. Tässä n....\nOn. Alta löydät lyhyen videonpätkän, joka kertoo konsultoinnista ja kuinka voit sen avulla löytää kiihdytyskaistan omien tavoitteidesi saavuttamiseksi....\nErään asiakkaani kohderyhmä muodostuu taloyhtiön hallituksen jäsenistä ja isännöitsijöistä ympäri Suomen ja Ruotsin. Miksi tämä kohderyhmä on niin haastava tavoittaa? Vastaus on yksinkertainen. Moni muukin on heidän perässään. Jos tunnet vähänkään alaa, tiedät että...\njoulu 5, 2013\nTerve, Alla olevasta videosta näet, kuinka kasvatat bisnestäsi 80/20-säännön avulla. Videon sisältö: - Kuka on Vilfredo Pareto ja kuinka hän tuli tunnistaneeksi kaikkialla maailmankaikkeudessa vallitsevan lain? - 80/20 säännön pohjalta tehtävät olettamukset, jotka...\nMatkailun, vapaa-ajan ja elämystalouden yritykset huomio! Tällä kertaa haastattelussa on Suomen johtava matkailun internetmarkkinoinnin asiantuntija Ilkka Kauppinen. Tässä 34:03 min haastattelussa kävimme läpi mm. - Mikä sai Ilkan ryhtymään suomalaisen matkailun...\nMeillä Suomessa on erityisesti tapana ajatella, että puhelimeen ja puhelinluetteloon tarttuminen on se tosiyrittäjän ainoa oikea tapa "olla aktiivinen" ja "saada jotain aikaan". Eli, "lopetetaan tämä tyhjänpuhuminen, otetaan luuri kouraan ja aletaan tekeen kauppaa"....\nheinä 17, 2013\nTerve! Teimme jatkohaastattelun Drayton Birdin kanssakin työskentelevän Timo Jäppisen kanssa. Tiedossa on Timon tyylin mukaisesti testattuja markkinoinnin periaatteita. Podcastista löydät mm: Miksi sinun pitäisi jopa TOIVOA tuotepalautuksia? Kuinka ”väsäät”...\nHei! Sain kuin sainkin käsiini yhden Suomen taitavimmista hakukoneoptimoijista. Arttu Raittila ylläpitää Suomen siteeratuinta hakukoneoptimointiopasta osoitteessa Nettibisnes.info ja hän avasi tietopankkinsa allaolevassa haastattelussa. Olen itse seurannut Artun...\nTervepä terve, Hyviä uutisia!! Tällä kertaa haastattelussa on yksi Suomen kovimmista tuloksen tekijöistä internetmarkkinoinnin ja erityisesti Facebook-markkinoinnin saralla. Marko Pyhäjärvi on Fiercer Media -nimisen yrityksen toimitusjohtaja ja tehnyt markkinointia...


Ateenan mielenosoitukset vaativat kuolonuhreja - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nAteenan mielenosoitukset vaativat kuolonuhreja\nJulkaistu 05.05.2010 14:58\nKreikan Ateenassa puhkesi levottomuuksia yleislakkopäivänä 5. toukokuuta 2010. EPA\nAinakin kolme ihmistä on kuollut Ateenassa mielenosoittajien sytytettyä pankkirakennuksen tuleen. Paloviranomaisten mukaan tulipalo aiheutti kuolemat. Mielenosoitukset on kohdistettu Kreikan hallintoa vastaan maan talouskriisin seurauksena.Ateenassa syttyi tuleen myös kaksi muuta julkista rakennusta. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nPoliisit hälytystilassaAteenassa poliisi on asetettu hälytystilaan kaupungissa puhjenneiden väkivaltaisuuksien vuoksi. Kaikki poliisit on määrätty palvelukseen palauttamaan järjestystä kaupunkiin.Kreikan pääministeri George Papandreou on tuominnut väkivaltaisiksi yltyneet mellakat. Ainakin kolme ihmistä on saanut surmansa ateenalaiseen pankkiin tehdyssä palopommihyökkäyksessä.Pankkirakennus syttyi tuleen, kun mielenosoittajat heittivät sisään palopommeja.Papandreou kutsui välikohtausta raa'aksi ja murhanhimoiseksi teoksi. Hänen mukaansa kenelläkään ei ole oikeutta väkivaltaan.(MTV3-STT - AFP)Pankki paloi, ainakin kolme kuoli. Katso videokuvaa sekasortoisesta Ateenasta.\nMielenosoittajat kahakoivat mellakkapoliisien kanssa Ateenan hallintoalueella.\nAteenassa täysi rähinä - polttopullot lentävät


Nopeasti on aika hurahtanut sillä leikkauksesta on kulunut jo kuukauden päivät ja sairauslomaakin on jäljellä vain kaksi viikkoa. Yritin äsken avata työkonetta lukeakseni hieman sähköpostejea, mutta mokomasta vehkeestä oli akku loppunut (jännä juttu kun ollut kuukauden käyttämättä eikä edes latauksessa) enkä muistanut salasanaanikaan enää. Kokeillaan sitten töissä seuraavan kerran kun on mahdollisuus soittaa ATK-tukeen ja saada uusi salasanakin. Tämä lienee selkeä merkki siitä, että yritin palata työelämään aivan liian aikaisin, joten keskitytään nyt toipilaana olemiseen kun siihen on vielä mahdollisuus 😉\nOlen tässä pohtinut tämän sairauslomani aikana hyvin paljon sitä, kuinka ihmeellinen kapistus ihmiskeho on. Miten se pystyykin korjaamaan vaurioita, kuten mun tapauksessani leikkaushaavaa ja itse leikkauksesta toipumista. Lähes joka päivä hämmästelen jalkaani ja sitä miten kehoni on itsekseen korjannut itseään. Mulla kun ei ole kokemusta tällaisista operaatioista tai toipumisista niin tämä on mulle käytännössä ihan uusi maailma. Välillä tulee muistikuvia lapsuudessa telkkarista tulleesta sarjasta Olipa kerran elämä, jossa kerrottiin miten ihmiskeho toimii sairastumisen tai onnettomuuden kohdalla. Jotenkin ihan käsittämätöntä, mutta samalla niin upeeta.\nPahoittelut kuvan väreistä! Mun jalkani ei oikeasti ole noin harmaa kuin oikean puoleinen kuva antaa olettaa. Kollaasia tehdessä iski vain laiskuus enkä jaksanut värejä sen koommin muuttaa (tämäkin olisi tietenkin voinut ohittaa ottamalla seurantakuva samassa paikassa kuin ensimmäinen kuva) kun olin jo kerennyt kerran sen tallentamaan 😀\nTosiaan, kuukausi sitten nilkka operoitiin ja omasta mielestani toipuminen on edennyt todella hyvin vaikka olenkin ehkä vähän ottanut ohjaksia omiin kätösiini (tästä lisää myöhemmin). Ensimmäiset pari viikkoa otin todella rauhallisesti liikkumisen suhteen sillä pelkäsin tikkien repeytymistä. Joten tämä aika meni käytännössä Netflixin ja BookBeatin välillä seilatessa eli sohvalla istuen. Muistan yhden kerran kokeilleeni keppi- ja kuminauhajumppaa, mutta eihän siitä tullut yhtikäs mitään. Tukikenkä oli tiellä ja jouduin varomaan jalkaa todella paljon sekä terveempi jalka väsyi helposti kun suurin osa painosta oli sen jalan varassa. Leikattu jalka hikosi myös kengän sisällä sen verran, että päätin jättää jumppailut tikkien poiston jälkeiseen elämään – kun ei enää tarvitse pelätä haavan aukeamista tai tulehtumista.\nTikkien poiston jälkeen alkoikin sitten aivan uusi elämä kun liikkumaista ei tarvinnut enää niin paljon varoa. Yhdestä tähtihetkestä eli peseytymisestä kirjoitinkin jo viimeksi. Oli se kyllä hieno hetki kun pystyin käymään suihkussa normaaliin tapaan seisten. Tai saunaan pääsy, se se vasta ihana hetki oli! 🙂\nViime viikolla kävin fysioterapeutin juttusilla ja sieltä tuli positiivista palautetta toipimiseen suhteen. Fysioterapeutti sanoi, ettei ole koskaan nähnyt näin hyvin sellaisesta leikkauksesta parantunutta jalkaa. Se lämmitti kyllä mieltä mukavasti. Hän tosin muistutti, että olen edelleen toipilas ja saan myös elää sen mukaisesti eli levätä niin paljon kuin tarve vaatii. Hän painotti myös sitä, että liikkumista tulee harjoitella asteittain. Ensin sisätiloissa ilman keppejä, mutta tukikenkä jalassa ja sen jälkeen ilman kenkää, mutta keppien kanssa. Siitä vielä seuraava askel ennen keppien jättämistä kokonaan on yhdellä kepillä liikkuminen. Sain myös nilkkaa vahvistavia jumppaohjeita, joita olenkin päivittäin tehnyt (koska mä haluan kävelemään!).\nEhkä vähän kärsimätön\nMulla meni kyynärsauvoihin hermo hieman ennen tikkien poistoa sillä tuntui, että ne oli aina vaan tiellä ja esim. keittiössä liikkuminen oli aivan hanurista niiden kanssa. Kun tikit olivat poissa, saatoin välillä ”unohtaa” kepit olohuoneen puolelle keittiössä käydessäni. Tukikenkää pidin silti jalassa sillä sen kanssa liikkuminen tuntui turvalliselta. Yhtenä päivänä tajusin liikkuneeni ilman keppejä lähes puoli tuntia kun innostuin siivoamaan keittiötä ja siitä siirryin olohuoneen puolelle. Tukikengän jätin itse asiassa pois melkein heti tikkien poston jälkeen nukkumaan mennessäni (koska se on vaan niin himputin kömpelö ja mä haluan yöllä nukkua enkä herätä tunnin välein!). Nämä jätin tosin kertomatta fysioterapeutille, koska ehkä vähän hävetti 😀 Kuten en myöskään kertonut sitä, että tämä tukikengän kanssa taiteilu kesti ehkä kaksi päivää, kunnes siirryin liikkumaan jo ilman kenkää, mutta keppien kanssa niin, että varasin jalalle painoa joka kerta hieman enemmän kuin edellisellä askeleella. En ole tukikenkää käyttänyt sisätiloissan nyt reiluun viikkoon vaikka ohjeiden mukaan mun olisi pitänyt pitää sitä esim. yöllä. Jonttu aina välillä kyseleekin, että missäs kepit ja kenkä on… 😀\nUlos lähtiessä kenkä on tosin jalassa ja kepitkin olleet mukana sillä lumi ja jää tuovat pientä turvattomuuden tunnetta, jota olen saanut lievennettyä apuvälineitä käyttäen. Tai no, kepit ovat olleet aina eiliseen päivään saakka tukena, mutta maanantaina ulkoillessani tuli tunne, että en mä niillä samperin kepukoilla tee enää mitään, joten jätin ne suosiolla eilen pois. Tukikenkä oli kyllä tukevasti jalassa ja hyvin se kävely luonnistui, vaikkakin hieman linkuttaen sillä Walkerin pohja on paksumpi kuin oman kengän. Vauhtiakin saatiin vähän enemmän kuin keppien kanssa liikkuessa, joten se oli varsin hyvä kokeilu.\nLiikuntapyrähdysten jälkeen keho on tosin hyvin väsynyt, joten ihan täysin terveiden kirjoissa ei vielä olla vaikka liikkumaan pääseekin. Kroppa väsyy helposti ja ulkoiluhetkien jälkeen tuleekin usein tunne, että on pakko päästä hetkeksi vaakatasoon ja nostaa jalka koholle. Sisällä liikkuessa en käytä enää keppejä enkä tukikenkää, mutta kovin pitkiä hetkiä en pysty jalkojen päällä olemaan kun nilkka rupeaa turpoamaan. Eilen viikkasin pyykkejä kaappeihin eli olin noin 15 minuuttia jalkeilla ja tunsin, kuinka nilkka jäykistyi ja turposi. Olenkin usein miettinyt, että miten ihmeessä mä pärjään töissä mikäli tätä turvottelua jatkuu vielä pitkäänkin. Tai että millaiset kengät mä laitan töihin, ettei rupea kesken päivän puristamaan…\nTurvotuksesta ja herkästi uupumisest huolimatta mä olen hirmu iloinen tämän hetkisestä tilanteesta. Pystyn toiminaan itsenäisesti enkä tarvitse enää apua. Lisäksi mä olen päässyt nauttimaan ihanista ja aurinkoisista talvipäivistä ulkoillen ja näiden jälkeen vielä saunan lämpöön istuskelemaan. Ja vielä keskellä päivää! Voiko olla mitään parempaa? <3\nMietin todella pitkään tämän tekstin kirjoittamista sillä en haluaisi valittaa, mutta aihe on kuitenkin pyörinyt mielessäni jo sen verran pitkään, että pakko se on pakko suoltaa pois ajatuksista. Toivon kirjoittamisen helpottavan omaa oloani edes vähän. Tekstissä ei todennäköisesti ole päätä eikä häntää sillä kirjotian ajatuksia suoraan ulos sen enempää ajattelematta. Pointtina kuitenkin on se, että mua harmittaa ihan vietävästi just nyt.\nVuoden aikana on tapahtunut paljon isoja ja ei niin mukavia juttuja. Toki kivoja ja ihaniakin asioita on mahtunut mukaan, mutta musta tuntuu, että niitä ikäviä ja energiaa syöviä juttuja olisi ollut enemmän kuin aiempina vuosina.\nOlen aina ollut iloinen siitä, että suurin osa lähisukulaisistani kuten isovanhemmat, enot, tädit, serkut ja pikkuserkut ovat asuneet vain noin tunnin ajomatkan päässä Helsingistä. Olen ylpeänä kertonut, että Hyvinkää on mulle varsin tuttu paikka jo lapsuudesta saakka. Meidän sukuun on kuitenkin kohdistunut viimeisen vuoden akana paljon suru-uutisia ja hautajaisia on ollut viime kesästä tähän päivään mennessä kolmet. Kaikki nämä kuoleman tapaukset on olleet yllättäviä ja ns. odottamattomia. Helmikuussa jouduin lisäksi tekemään elämäni vaikeimman päätöksen päästäessäni rakkaaan lapinmieheni koirien taivaaseen. Juuri kun on jotenkin tottunut yhteen menetykseen, onkin eteen tullut uusi pommi ja taas on itkien yritetty sopeutua uuteen tilanteeseen.\n10 vuotta sitten Nuuksiossa <3\nLäheisten menetys on mun harmitusten aiheista toki se vaikein ja raskain, mutta mukaan on mahtunut myös hieman kevyempiäkin stressin aiheuttajia.\nYksi ei ehkä niin suuri juttu on meidän kylpyhuone, jonka remontin takia tapeltiin 2,5 vuotta. Kylpyhuone on onneksi nyt kunnossa ja lakien sekä säädösten mukaan tehty, mutta jestas, että se kiristi mun hermojani tuon tuosta! Työpaikalla muuttuneet kuviot ovat myös vaikuttaneet muhun yllättävän paljon. Alkuun ajattelin, että työpaikkahan se vain on eivätkä ne muutokset nyt missään tunnu, mutta olin väärässä.\nReistaileva terveys pääsee myös tälle harmituslistalle. Olen tälläkin hetkellä sairauslomalla kurkunpään tulehduksen vuoksi enkä eläissäni ole tuollaista tautia sairastanut. Huomenna tulee tasan kaksi viikkoa ensioireiden alkamisesta. Alkuvuodesta sain myös todella pitkäkestoisen flunssan, jonka jälkioireena kärsin kuukauden kestävästä yskästä. Hävettää, että mulle on tänä vuonna kertynyt näin paljon sairauspoissaoloja. En ikinä ole ollut töistä näin paljon poissa.\nPitkittyneiden flunssien lisäksi mun terveyttäni on ravistellut myös oikea jalkapohja ja kantapää. Olen vuoden verran sinnitellyt plantaarifaskiitin eli kantakalvon tulehduksen hoito-ohjeiden mukaan, mutta pari viikkoa sitten meni totaalisesti hermot ja marssin ortopedin vastaanotolle. Onneksi hän otti mun tuskani vakavasti passittaen mut ensin röntgeniin ja siitä vielä magneettikuviin. Röntgenkuvissa ei näkynyt viitteitä luupiikistä eli kantapään kalkkikertymästä, joka mulle viime kesänä diagnosoitiin. Sen sijaan kuvien perusteella mulla epäiltiin olevan marssimurtuma kantapäässä, mutta se haluttiin varmistaa vielä magneettikuvilla.\nKun magneettikuvat oli otettu ja istuin jälleen kerran ortopedin edessä valmiina kuulemaan tuomioni selvisi, että mun kuvani eikä radiologin lausunto olleet saapuneet vielä (kävin eri paikassa kuvattavana). Koko reissu oli muutenkin täys fiasko sillä mua edeltävä potilas oli myöhässä ja sitten tuli vielä teknisiä ongelmia. Olin lääkäriaseman odotushuoneessa reilun tunnin ennen kun pääsin sisään kuulemaan eioota. Ortopedi yritti kyllä puhelimitse saada kuulla lausunnon, mutta sitä ei suostuttu turvallisuussyistä puhelimessa kertomaan. Niinpä he päättivät lähettää faxilla mun lausuntoni (en edes tiennyt, että kyseinen viestin lähetysmuoto on olemassa), joka tosin saapui lääkärisaemalle vasta siinä vaiheessa kun olin jo tekemässä lähtöä ja maksamassa käyntiäni. Täydellistä. Sain mukaani kopion lausunnosta, jota yritin sitten iltasella Googlen avulla tulkita. Kenties mulla on kehräsluun takana jänne haljennut 3cm matkalta, mutta pian on uusi aika varttuna toisella ortopedille ja toivon, että silloin selviäisi jotain.\nFlunssien ja jalan ongelmien takia mun kuntoni huonontunut silmin nähtävästi. Ja onhan se ulkoinen habituskin muuttunut huonompaan suuntaan. Vaikka liikunnalla ei painoa pudotetakaan niin kyllä se syö ihan vietävästi kun ei pääse tekemään niitä juttuja, joista oikeasti nauttii. Meidän piti murun kanssa alun perin pitää tämä koko viikko lomaa, mutta Jontun vaihtaessa elokuussa työpaikkaa ja menettäessään siinä samassa lomapäivät päätin perua osan tämän viikon lomapäivistäni. Peruin ne, koska en halunnut olla yksin kotona kokonaista viikkoa. Mutta kuinkas kävikään? Tässä sitä nyt ollaan sairauslomalla, yksin kotona. Tottakai mun tuurillani säätkin on olleet juuri niin loistavia, että ulkoilu ja lenkkeily tekisivät hyvää. Mutta koska jalkavammainen = ei kävelyä. Nämä terveysjutut on oikeastaan vähän sama kuin läheisten menetys. Just kun on päässyt takaisin jaloilleni ja liikunnan makuun siltä osin kun olen jalkani kanssa psytynyt, on eteen tullut uusi tapaus, joka hidastaa jo ennestään hidasta menoa.\nKoska elämäni on tällä hetkellä melko passiivista enkä ole päässyt elämään niin aktiivista elämää kuin haluaisin on luonnollisesti painokin noussut siinä sivussa. Ja valehtelisin jos väittäisin, etteikö se vaikuta mun mielialaan millään tapaa. Mä myös tarvitsen liikuntaa pysyäkseni järjissäni. Huomaan, että ärsyynnyn nykyään todella helposti ihan pienistäkin jutuista. Näin kotona ollessa pystyn nauttimaan Netflixistä ja sohvalla löhöämisestä tunnin tai korkeintaan kaksi, mutta sitten sitten alkaa ärsytys, koska perse puutuu, päätä alkaa särkeä huonon asennon takia ja polvetkin alkaa kipuilla paikallaan olemisesta. Jos taas touhuan kotihommien parissa vaikka siivoillen, ei jalkapohja/kantapää kestä kauaa sitä, että sille varaa painoa, jolloin se rupeaa kipuilemaan. Ja taas turhauttaa. Seuraan somessa paljon sellaisia ihmisiä, jotka ovat aktiivisia, mutta nykyään mua alkaa jo parin positiivisen treenipäivityksen jälkeen vituttamaan enkä osaakaan olla iloinen toisen puolesta. Aiemmin taas ammensin julkaisuista itselleni sitä positiivista ja hyvää fiilistä.\nNykyään puhutaan paljon itsensä rakastamisesta ja varsinkin oman vartalon hyväksymisestä. Facebookista löytyy aiheeseen liittyvä ryhmäkin, jossa naiset ja miehet kertovat omia tarinoitaan ja joihin muut tarinasta riippuen joko tsemppaavat aloittajaa kohti itsensä hyväksymistä tai sitten ammentavat itselleen positiivista energiaa matkallaan kohti hyväksyvämpää mieltä. Oli kieltämättä superihanaa katsoa, kuinka monet olivat löytäneet sen seesteisen elämäntyylin ja mikä tärkeintä – he eivät soimanneet itseään muhkuista ja makkaroista. Moni julkaisi iloisia ja tyytyväisiä kuvia mm. uusista vaatteista, joita oli onnistunut vaatekaupasta löytämään ja tottahan se on, että oikean kokoiset vaatteet näyttää paljon paremmalta kuin liian pieni makkaran kuori. Ja heille ne vaatteet sopi kuin nenän päähän. Osa saattoi naurahdellen kertoa, että taas joutui ostamaan astetta isompaa vaatetta ilman se että haittasi häntä sen enempää (ainakaan kuvatekstin perusteella). Mun oli kuitenkin pakko poistua siitä ryhmästä, koska en onnistunut saamaan itselleni samanlaista hyväksyvää tunnetta itseäni kohtaan. Kaikki muut näyttivät ylipainosta huolimatta kauniilta, mutta mä en saa itsestäni kaunista en sitten millään.\nMun on helkkarin vaikea hyväksytä sitä, että painan tällä hetkellä enemmän kuin koskaan eikä kaapista löytyvät vaatteet istu. Tokihan tämän vaatekriisin voi ratkaista ostamalla niitä suuremmalla kokolapulla varustettuja vaatteita, mutta mun mielestä se ei ole pidemmän päälle hyvä juttu. Väliaikaisena ratkaisuna kyllä, mutta jos joka kerta kauppaan mennessä joutuu ostamaan astetta isompaa vaatetta, ei mun mielestä mennä enää oikeaan suuntaan. Ja siihen mä nyt tällä hetkellä pyrin. Ettei tarvitsisi koko ajan olla ostamassa yhtä kokoa isompaa vaatetta. Vaa'alla käyn tsekkaamassa tilannetta 2-3 viikon välein, ettei paino tästä enää ainakaan nouse. Vaikka se paino ei kerrokaan juuri mitään muutakuin sen, paljonko just sillä hetkellä luut, lihakset, rasvat, nesteet ym. painaa yhteensä niin kyllä mua hävettää se, että olen päästänyt itseni tähän kuntoon. Ja ihan aikuisten oikeesti odotan sitä päivää kun puntari näyttää mulle taas siedettävämpiä lukuja ja peilista katsoo takaisin nätimpi ja ennenkaikkea energisempi Laura, kuten vaikka tässä kuvassa:\nOdotan kuin kuuta nousevaa sitä päivää kun pääsen taas lenkille ilman kipuja lenkin aikana ja sen jälkeen. Syksy on vuodenajoista yksi mun lemppareista luonnon valmistuessa vastaanottamaan talvea. Ja ne kirpeät aamut! Toivottavasti pääsen pian taas nauttimaan aamulenkkien tuomasta hyvästä tunteesta… <3\nJulkaistu 5.7.2017 5.7.2017\nTämä teksti on jatkoa kahdelle edelliselle vaikka onkin eri tavalla otsikoitu. Tässä kerron enemmän omia kokemuksia mm. aikaerosta sekä erilaisia havaintoja Yhdysvalloista.\nMeidän reissu Floridaan kesti sen 10 päivää, joista käytännössä kaksi päivää meni lentoihin, joten varsinaisia lomapäiviä jäi kahdeksan. Henkilökohtaisesti voin sanoa, että kyllä riitti päivät oikein hyvin. Meillä tosin oli melko tiukahko aikataulu ja mentiin paikasta toiseen vähän niin kuin tuli perseen alla meiningillä, joten jälkiviisaana sanoisin, että väliin olisi voinut hyvin ottaa parikin levähdyspäivää ilman sen kummempaa etukäteen suunniteltua tekemistä. Reissaaminen on kuitenkin melko rankkaa varsinkin jos on monta paikkaa missä pitäisi ehtiä käymään lyhyen ajan sisällä. Yhden välipäivän olisi voinut pitää esimerkiksi Universal Studio -päivien välissä sillä kahden päivän liput olivat kuuden päivän ajan voimassa. Muistan nähneeni Universal Studiolla puhekuplan, jossa luki: ”I’m going to need a vacation from this vacation!” ja sellainen olo mulla oli kun kotiin päästiin. Oikeastaan jo loppu vaiheessa matkaa alkoi tuntua siltä. Reissua varatessani muistan vielä harmitelleeni, että eikö me nyt ollakaan kahta viikkoa reissussa (haaveilin tästä), mutta onneksi oli muutama päivä aikaa toipua ennen töihin paluuta.\nTämä lineee suurin syy sille, että kotiin pääsyn jälkeen tuntui siltä, ettei olisi koskaan lomalla ollutkaan. Floridassa eletään seitsemän tunnin verran jäljessä Suomen aikaan. Sinne päin matkustettaessa aikaero ei ole ehkä niin paha, mutta kotiin tullessa sen kyllä tunsi. Ja mä vielä sinisilmäisesti ajattelin, että ei nyt tommoinen aikaero voi tuntua missään 😀 Mutta jos lähdet paluulennolle tiistaina klo 14.30 ja olet kotona keskiviikkona klo 11 niin mitäpä luulet, tuntuuko? Varsinkin kun lentokoneessa ei kovin hyvin saa nukuttua. Kymmenen tunnin lento on pari vuotta sitten koettu Gambian lennolla, mutta siellä aikaero ei ollut niin suuri, joten en ole koskaan joutunut kokemaan jetlagin aiheuttamia tuntemuksia.\nKun me päästiin kotiin, alkoi armoton siivous- ja pyykkirumba sillä olinhan ollut kaukaa viisas ja mennyt varaamaan pyykkituvan heti paluulentopäivän iltapäivälle. Lisäksi meidän olohuoneen seinä oli saanut loman aikana uuden tapetin, joten koko kämppä piti siivota remonttipölystä. Näiden jälkeen piti vielä käydä täydentämässä jääkaappia. Kun oltiin kaikki nämä saatu tehtyä sekä syöty hieman jotain, alkoi armoton väsymys. Kumpikaan ei meinannut millään pysyä hereillä vaikka kello oli vasta viisi iltapäivällä. Pakotettiin itsemme pysymään hereillä siihen saakka kunnes olisi inhimillisempää mennä nukkumaan. Painuttiin pehkuihin 9-10 aikoihin, mutta eihän se uni tullutkaan ja muistan kukkuneeni vielä aamuyön tunneilla. Kunnes uni alkoi maittaa aina iltapäivä puoli kolmeen saakka. Koska töihin paluu koitti heti viikonlopun jälkeen maanantaina, oli mun pakko hakea apteekista melatoniinia nukahtamisen avuksi. Muistan yhtenä yönä jopa itkeä tihrustaneeni kun uni ei millään meinannut tulla. Toisaalta, saatoin myös samalla stressata sitä, että unirytmi on korjattava, jotta voin palata virkeänä töihin. Tästä viisastuneena aion seuraavalla kerralla varata aikaerosta toipumiselle aikaa.\nFloridan ilmasto kuuluu trooppiseen alueeseen eli lämpölukeman pysyttelee lähellä +30C, mutta se ei tunnu samalta kuin Suomessa tuollaisissa lämpötiloissa sillä samaan aikaan kun siellä on todella lämmin ja kuuma, on siellä myös todella kosteaa. Ilmankosteus pysytteli koko loman aikana 80-90% kieppeillä, joten vähän kuin olisi ollut saunassa 😀 Ilmastointi oli siis kova sana ja varjossa oleskelusta ei ollut mitään hyötyä jos ei ollut tuulettimia. Mulla meni pari päivää ennen kuin totuin kuuman kosteaan ilmastoon, mutta sen jälkeen se tuntui jo lähes normaalilta, että hikoaa jo ajatuksesta astua ovesta ulos. Näin allergikkona huomasin, että mun oli helpompi hengittää siellä eikä lääkkeitäkään tarvinnut allergiaoireisiin, joista Suomessa kärsin. Ainoastaan aurinkoihottumaan aiheuttamaan kutinaan jouduin pari kertaa ottamaan tabletin. Kostea ilmasto on allergiselle oiva paikka elää sillä limakalvot saavat tarvitsemaansa kosteutta.\nKesäkuu lienee Floridassa ns. sadekautta ja lähes joka päivä siellä tulikin jonkinlaisia vesikuuroja, mutta onneksi yhtenäkään päivänä ei satanut koko päivää. Eli vähän kuin Suomessa olisi ollut, paitsi että sateet ei vaikuttanut lämpötiloihin 🙂\nIhan ensimmäinen asia, jonka huomasin jo Miamin kentällä mennessämme metron tapaisella pienellä junalla autojen vuokrauspisteelle oli isänmaallisuus ja Yhdysvaltojen liput. Lippuja oli joka paikassa ja ne oli jättimäisiä verrattuna Suomen lippuun, joka liehuu vaikka itsenäisyyspäivän kunniaksi lipputangossa. Tai ainakin osa niistä näytti tosi isoilta. Hassuin paikka, jossa lippuja oli enemmänkin oli autokauppojen pihat. Aidoissa oli isompia lippuja ja myytävien autojen keulassa oli pienempiä lippuja. Isänmaallisuus näkyi myös autojen rekisterikilvissä tai jossain kohtaa auton takaosassa. Yleisin teksti takapuskurissa oli ”Proud army mom”. Huomasin myös Kennedy Space Centerissä, että yksi poika otti hattunsa pois päästä kun katseltiin videota, jossa kerrottiin amerikkalaisten astronauttien kuolleen matkalla avaruuteen.\nTästä aiheesta taisin reissustakin jo Snäpätä ja laittaa Insta Storyyn oman mielipiteeni, mutta kerrotaan se vielä tänne blogiinkin sillä kaikki eivät välttämättä kyseisiä sosiaalisen median kanavia seuraa. Matkan aikana tuli aika monta kertaa käytyä kahviloissa, ravintoloissa ja ruokakaupoissa ja itselläni oli ennakkokäsityksenä, että jenkit ovat todella ystävällisiä ja iloisia ihmisiä, oikein kunnon sellaista palvelukansaa. Mutta eipä ollut. Meidän kokemuksista vain pieni osa oli sellaisia ja suurin osa taas todella välinpitämättömiä ja heistä huokui päälle päin se, että he olivat töissä vain rahan vuoksi eikä heitä kiinnostanut pätkääkään asiakkaan tyytyväisyys. Jos yritti ravintolassa kysyä jotain, sai tylyn vastauksen eikä kaikki ottanut edes katsekontaktia. Toki ihmiset muuten olivat puheliaita ja saattoivat suomalaisen kauhistukseksi ruveta hississä juttelemaan niitä näitä, mutta asiakaspalvelutilanteissa sosiaalisuutta tai iloisuutta ei juuri päässyt kokemaan. Vai johtuiko tämä siitä, että oltiin turisteja? En tiedä.\nTämä nyt ei tullut yllätyksenä, mutta niitä kokolattiamattoja oli kolmessa majoituspaikassa neljästä. Ainoastaan Miamin kämpässä oli lattiamateriaalina käytetty laattaa kun muissa oli kokolattiamattoa. Onhan se joo kiva herätä aamulla pehmeälle matolle eikä suihkun jälkeen tarvitse pelätä liukastumista, mutta silti. Ne on vaan ensinnäkin aivan karmean näköisiä ja toisekseen älyttömän epähygieenisiä. Hyi ja yäk 😀\nRuokakaupat ja hintataso\nYleisimmät ruokakaupat, joissa me käytiin oli Walmart ja Publix sekä pari kertaa pyörähdettiin luomuruokakauppa Whole Foods’ssa. Hintatasoltaan näitä voisi verrata ehkä niin, että Walmart on Prisma, Publix olisi Citymarket ja Whole Food’s Stockan herkku. Eli Walmart oli halvin, sitten Publix ja kallein niistä luomukauppa. Walmart ja Publixi eroaa toisistaan sillä, että Walmartissa on ruoan lisäksi paljon kaikkea muutakin, mutta publixissa oli vain ruokaa. Ruoka on melko lailla saman hintaista kuin Suomessa, mutta eineksiä sai halvalla, varsinkin niitä jättipaketteja. Pakasteita porukka näytti ostavan paljon ja kylmähyllyistä löytyikin ihan kaikkea mahdollista vihanneksista donitseihin. Leipäosastolta löytyi valmiita jättimäisiä kakkuja sekä kakkuja, jotka oli laitettu muovirasioihin. Vähän kuin sellainen take away -tyylinen, mutta en kyllä itse jaksaisi kerralla syödä. Söisitkö itse? 😀\nToinen huomiota herättävä seikka oli ruokatavaroiden pakkaus. Jenkeissä ei itse pakata ruokaostoksia lainkaan vaan sitä varten on kassojen päädyssä erikseen siihen hommaan palkattu työntekijä. Mutta tämä ei ole se, mikä herätti ihmetystä meissä vaan tavaroiden pakkaustyyli. Kaikissa kaupoissa oli nimittäin sellainen systeemi, että yhteen muovikassiin laitettiin kolme tai korkeintaan neljä tavaraa. Eli käytännössä jos ostit enemmän ruokaa kerralla, sait kantaa noin 20 muovipussia ulos mennessä. Että missä olikaan se ekologisuus? 😀\nMeillä oli ensin ajatuksena olla koko loma Miamissa, mutta saatiin tuttavien kautta kuulla, ettei siellä riitä 10 päiväksi tekemistä. Onneksi kuunneltiin, koska se piti paikkansa. Meillähän oli majoitus varattuna lauantaista keskiviikkoon eli neljäksi yöksi ja näin jälkikäteen ajateltuna olisimme voineet hyvinkin olla yhden päivän vähemmän Miamissa. Onneksi meillä oli auto käytössä, joten käytiin parina iltana ilta-ajelulla lähikaupungeissa. Voisin siis lähteä uudelleenkin, mutten ihan hirmu moneksi päiväksi en lähtisi enää pelkästään Miamiin. Siitä voisi lentää sisäisellä lennolla vaikka johonkin toiseen kaupunkiin, esim. New Yorkiin tai Los Angelesiin. Toki Miamiin voisi tehdä vaikka shoppailu- ja rantalöhöloman jolloin ajan saisi kulumaan suurissa ostoskeskuksissa ja aurinkoa ottaen 🙂\nJulkaistu 29.6.2017 29.6.2017\nFloridassa, osa 2\nFlorida -sarja jatkuu! Tämän osion aiheina on majoitukset sekä turistikohteet, joissa vierailtiin. Kävimme matkamme aikana Miamissa, Key Westissä, Orlandossa, Clearwaterissa, Naplesissa ja Tampssa, joten nähtävää riitti. Ihan kaikissa kaupungeissa ei tosin käyty kuin pikavisiitillä sillä käytiin usein ilta-ajelulla ja päädyttiin johonkin random kaupunkiin. Näin ollen niistä on vaikea kertoa syvällisempää kokemusta eikä kuviakaan välttämättä ole räpsitty.\nPerinteinen hoitellimajoitus on Floridassa melko kallista touhua eikä niihin kuulu aina välttämättä edes aamiaista, joten lähes kaikki reissumme majoitukset olivat huoneistohotellin tyyppisiä. Ainoastaan yhden yön vietimme hotellissa.\nMiamissa meillä oli majoitus varattuna neljäksi päiväksi mikä oli tämän reissun pisin aika yhdessä paikassa. Majoituksena meillä toimi River Oaks Marina & Tower, joka sijaitsi hieman kauempana Miamin ydinkeskustasta. Tämä oli korkea, yli 20 kerroksinen rakennus, joka muistutti hotellia, mutta siellä asusteli kuitenkin pidempiaikaisiakin asukkaita. Hotellia tämä muistutti sen puolesta, että ala-aulassa oli infotiski sekä huoneistoissa oli liinavaatteet sängyssä ja kylppärissä oli pyyhkeet sekä pienet saippuat, shampoot, suihkugeelit ja hoitoaineet. Lisäksi auton pysäköinti hoidettiin asukkaiden puolesta ns. Valet parking -tyylillä eli rakennuksen edessä oli työntekijä, joka pysäköi auton puolestamme parkkihalliin ja haki sen meille kun jonnekin haluttiin lähteä. Asunnon varustelutaso oli sellainen, että siellä olisi hyvin elellyt pidemmänkin tovin. Sieltä löytyi kaikki tarvittavat keittiön kodinkoneet sekä pyykinpesukone.\nEnsimmäinen lomapäivä meni pitkän lennon ja aikaeron aiheuttamassa pöhnässä, joten kävimme vain Walmartista hakemassa jääkaappiin ruokaa, ajelemassa hieman ympäriinsä ja tsekkaamassa itse Miami Beach. Toinen päivä oli pyhitetty shoppailulle Sawgrass Mills -ostoskeskuksessa, joka oli täynnä eri merkkiliikkeiden Outlet -myymälöitä. Ja se oli iso! Oltiin parkkipaikalla noin klo 11 aikaan aamupäivästä ja silloin löytyi vielä muutamia vapaita parkkiruutuja, mutta kun iltapäivällä 3-4 aikaan lähdettiin, porukka kyttäsi vapautuvia paikkoja.\nYhtenä päivänä käytiin pyörähtämässä Key Westissä, jonne oli muutaman tunnin ajomatka Miamista. Ja ihan kirjaimellisesti se oli pyörähdys. Siellä oli niin paljon turisteja, että hyvä kun autolla mahtui ajamaan. Meidän oli tarkoitus käydä katsomassa Key Westin maamerkkiä, mutta koska kaduilla oli niin paljon porukkaa niin ei sitten jaksettu mennä sinne asti vaan tehtiin autolla pieni kierros kylässä ja lähdettiin takaisin Miamiin. Paikka olisi ollut todella kuvauksellinenkin, mutta kuvia ei nyt tällä kerralla tullut otettua yhtään. Sen verran ahdisti paikan ihmispaljous. Tai no, käytiin me syömässä (ei tosin siinä ytimessä) sekä otettiin Starbuckisista kahvit mukaan paluumatkalle.\nTosiaan, Joonas on ulkomaalaisille vaikea nimi, koska kaksi samaa vokaalia peräkkäin. Gambiassa Joonas sai nimekseen Johanna, joten tästä lähtien reissaan miehen kanssa, joka on nimeltään Johanna Jannis 😀 Laura on sen verran kansainvälinen nimi, joten se osataan joskus lausua jopa suomalaisittain.\nTeimme Miamista käsin myös päiväreissun Everglades’n alligaattoripuistoon, jossa päästiin näkemään alligaattoripainia (puiston henkilökuntaan kuuluva henkilö paini alligaattorin kanssa) sekä alligaattoreiden ruokailuhetken, joka tosin on lähinnä pelkkää showta sillä alligaattorit eivät oikeasti syö säännöllisesti. Puistossa päästiin kokemaan myös jokiajelu isopropelisella veneellä (en tiedä mikä on suomeksi, mutta englanniksi airboat) sekä pitämään pientä alligaattorin vauvaa kädessä.\nPaikkana ihan kiva, mutta ei hirveästi tunteita herättävä. Tietty oli kiva päästä pitelemään vauva-alligaattoria sylissä sekä veneajelu rämeikössä oli oma kokemuksensa alligaattoreiden uiskennellessa parhaillaan puolen metrin päässä. Bongattiin puussa myös joku tosi iso lisko löhöilemässä. Veneajelu oli mukava siinäkin mielessä, että kun ajettiin kovaa, ei ollut niin kuuma 😀\nNoin puolessa välissä lomaa oli aika vaihtaa maisemaa Miamista, joten suunnattiin auton keula kohti Orlandoa, jossa meillä oli seuraava majoitus varattuna. Ajomatkaa oli parin tunnin verran ja ennen kun saavuttiin seuraavaan majoitukseemme, tehtiin pieni mutka Kennedy Space Centerin kautta. Siellä vierähtikin useampi tunti eikä edes keretty kaikkea käymään läpi.\nLippujen oston jälkeen hyppäsimme bussiin, joka kierteli alueella, jossa valmistetaan avaruussukkuloita sekä laukaistaan niitä ilmaan. Kuskimme kertoi matkan aikana historiaa Nasan toiminnasta sekä pääsimme näkemään vierestä (bussissa istuen) erilaisia laukaisualustoja. Bussikierros kesti ehkä noin puoli tuntia, kenties 45 minuuttiakin ja kierroksen jälkeen meidät jätettiin isoon rakennukseen, jossa pääsi kokemaan mm. tunnelmia avaruusalusten laukaisutunnelmista, kuuhun laskeutumisessa sekä kokemaan simulaattorissa laukaisun ja lennon hetket avaruusaluksessa. Simulaattori oli tarkkaan ohjattua toimintaa ja ennen simulaattoriin nousemista kaikki kävivät läpi tarkat turvallisuusohjeistukset.\nPaikkana tämä oli kyllä näkemisen arvoinen ja lapsille riittäisi varmasti paljon ihmeteltävää vaikkakin lontoota olisi hyvä osata, että ymmärtää. Aikuisten silmin katseltuna tämä turistikohde oli hieman tekemällä tehty. Tosin bussikiertely sekä paikoista siirtymiset olivat hyvin suunniteltu ja aikataulutettuja, joten ns. turhan päiväistä palloilua ei paljon kerennyt välissä tulemaan.\nNyt päästään paikkaan, joka oli ehdottomasti reissumme kohokohta. Sen verran täytyy tähän alkuun tunnustaa, että luulin paikan olevan hieman erilainen kuin mitä se oikeasti oli. En ollut edes juuri Googlettanut tätä paikkaa etukäteen. Ajattelin, että täällä pääsee näkemään Universal Studiossa tehtyjen leffojen rekvisiittoja sekä muuta sälää, mutta paikka olikin enemmän teema- ja huvipuiston yhdistelmä.\nTakana oleva maapallo lienee yksi maailman kuvatuimmista.\nAlue on todella iso ja siihen kuuluu kolme eri osiota; Universal Studios of Florida, Universal’s Island of Adventure ja Volcano Bay. Kaksi ensimmäistä näistä on huvipuistomaisia kun Volcano Bay on taas vesiteemapuisto. Meillä oli ostettuna kahden päivän liput, joten tuo uutuuskohde tällä kertaa näkemättä, mutta vaikutti kyllä näkemisen arvoiselta paikalta sekin.\nMikäli Universal Studiolla haluaa vierailla, kannattaa ehdottomasti ostaa kahden päivän liput vaikka se todella kallista touhua onkin. Yhdessä päivässä ei kerkeä kaikkea kokemaan ja näkemään, varsinkaan jos sattuu olemaan ruuhka-aika. Alueelle kannattaa mennä ajoissa jo aamupäivän aikana, jotta välttyy suurimmilta jonotuksilta sekä saa auton parkkiin (parkkeeraus oli tosin ohjattu eikä autoa saanut ihan mihin tahansa ruutuun ajaa). Toki alueen lähistöltä löytyy hotelleja (ja käsittääkseni niihin myydään paketteja alueelle), joten jos ei ole autoa käytössä vaan tarkoituksena on käydä vain täällä, pääsee alueelle näppärästi kävellen. Kenties kuljetuksiakin hotelleilta järjestetään. Ennen lippujen ostamista jokainen käy läpi vielä turvatarkastuksen, johon kannattaa myös varata aikaa sillä jonottaminen ei ole suomalaisille tyypillistä jonossa seisomista vaan porukka hengailee epämääräisessä läjässä, joka tosin liikkuu kyllä silloin tällöin eteenpäin.\nTeemapuistossa on nimensä mukaisesti eri teemoilla tehtyä rideja eli vuoristoratoja, joista suurin osa oli sisävuoristoratoja. Jonot laitteisiin olivat keskimäärin 45-60 minuuttisia, mutta pidempäänkin saattoi joutua jonottamaan. Meillä pisin jonotusaika oli 1,5 tuntia ja se oli King Kongin jono. Laitteisiin jonottaminen oli tehty ovelasti sillä jo sen aikana pääsi tutustumaan riden aiheeseen kuuntelemalla kaiuttimista ja/tai seuraamalla näytöistä tulevaa tarinaa. Toki nämä tulivat nauhalta ja jos jono oli pitkä, saattoi joutua kuuntelemaan saman tarinan useamman kerran. Mutta siinä vaiheessa koko alueen kattava wifi pelasti, joten pääsi uppoutumaan somen ihmeelliseen maailmaan hetkeksi. Muutenkin tuo alueen kattava wifi oli hyvä sillä puhelimeen sai ladattua Universal Studion sovelluksen, josta näki laitteiden jonotusajat reaaliajassa. Toki jonotusajat näkyivät myös laitteiden ulkopuolella.\nUniversal Studios of Floridan ja Universal’s Island of Adventuren väliä pääsi siirtymään kävellen tai sitten Harry Potterista tutulla Hogwarts Expressin kyydissä. Tämäkin oli oma laitteensa jonotuksineen ja teemoineen vaikka ei ihan niin hurja ollutkaan kuin muut alueen laitteet.\nHogwarts Expressin Juna-asemalta.\nMinions -riden teema.\nItse ridet olivat jotain aivan käsittämätöntä. Lintsin sisävuoristorata ei ole mitään näihin 3D ja 4D rideihin verrattuna! Vaikka suurin osa laitteista meneekin suoraa rataa pitkin niin matkan aikana tuntui, että laite menee ylös, alas tai sivulle. Osa laitteista myös tärisi tai jopa pyöri ja se tietenkin lisäsi todellisuuden tuntua. Men in Blackissä pääsi itse ampumaan avaruusolioita ja kisaamaan kaverin kanssa pistemääristä. Kaikkien ratojen jälkeen laitteista poistuminen oli tehty suoraan laitteen teeman mukaiseen lahjatavarakauppaan, joten niitä alueella riitti. Oli Minionseja, Spidermania, Men in Blackia, Transformersia ja paljon, paljon muuta. Joten rahaakin siellä saa palamaan niin halutessaan.\nSisäratojen lisäksi alueilta löytyi myös ns. perinteisempiäkin vuoristoratoja, jotka sitten kiemurtelivat ulkona mennen ylös, alas ja pää alaspäin. Ja täytyy sanoa, että Hulk oli näistä ihan ykkönen! Hyvänä kakkosena tulevat Harry Potterin teemapuistossa olevat lohikäärmeet, joita oli kaksi. Niihin tosin jonotettiin samaa reittiä, joten ihan loppumetreillä sai valita, haluaako hypätä punaisen vai sinisen lohikäärmeen kyytiin. Riden jälkeen sai halutessaan mennä vielä uusintakierrokselle jos halusi testata vielä toisen heti perään. Näiden jälkeen pää oli niin sekaisin, että kävely oli hieman oudon tuntuista. Pään sekaisin saamiseen riitti siis vain toinen näistä, mutta silti niin huikeita rideja! Näihin hurjempiin laitteisiin joutui ennen jonoon menemistä jättämään laukut ja isommat sekä ns. irtotavarat (esim. aurinkolasit) niille kuuluviin säilytyslokeroihin, jotka olivat ilmaisia. Lokeroiden luona oli tosin aina hirveä ruuhka, joten siellä sai välillä odotella omaa vuoroaan.\nTeemahuvipuistopäivät olivat todella rankkoja sillä siellä kuluu käytännössä koko päivä kävellen ja koska Floridassa on lämmin, siellä väsähtää helposti. Me ostettiin lippujen lisäksi muistoksi mukit, joita saimme täyttää molempien päivien aikana niin usein kuin haluttiin. Juomavalikoima oli todella laaja, lähes 100 erilaista. Oli limpparia, vettä, mehuja sekä jääteetä. Limppareitakin oli montaa eri makua ja niitä löytyy niin light -versioina kuin sokerin kanssa, kuten myös jääteevalikoimasta löytyi lightia ja perinteistä. Laitteisiin näitä ei luonnollisesti saanut mukaan ottaa, joten sisärideihin jonottaessa muki tuli juoda tyhjäksi jos ei halunnut täytettynä laittaa reppuun. Ja heti laitteen jälkeen saikin etsiä lähimmän vessan 😀\nOrlandon majoituksen suhteen päätimme kokeilla ensimmäistä kertaa Airbnb:tä, jonka kautta varasimme asunnon. Näin ensikokemuksen perusteella voimme kyllä lämpimästi suositella tuota systeemiä. Asunto oli siisti ja kuvien mukainen. Avaimia tähän asuntoon ei tarvittu sillä sisään pääsi ovikoodilla. Sitä en tosin tiedä, että vaihtuuko koodi joka kerta kun vuokralaiset vaihtuvat, mutta toivottavasti näin käy. Muuten ei ole kovin turvallista. Asunnosta ei valitettavasti ole kuvia sisältä, mutta se oli suurehko yksiö, jossa oli erillinen keittiö, kylppäri sekä yhdistetty makkari ja olohuone. Omistajalla oli kauneushoitola viereisessä talossa, joten hänetkin pääsimme parkkipaikalla livenä tapaamaan sekä häneltä olisi voinut käydä kysymässä jos jotain olisi tullut mieleen. Oikein positiivinen kokemus.\nAsuntomme sijaitsi talon yläkerrassa.\nSta’n pla Motel\nSeuraava etappi Orlandon jälkeen oli Clearwater, jossa meillä oli yhdeksi yöksi huone motellissa. Olin rehellisesti sanottuna kauhusta kankeana kun Joonas tätä ehdotti sillä omat mielikuvani motelleista ovat ei niin mieluisia. Toki mielikuvat perustuvat vain jenkkileffoissa ja -sarjoissa näkyviin motelleihin, jotka usein ovat melko rosoisia. Olimme tuttavan kautta saaneet motellista suosituksen, joten suostuin lopulta Joonaksen ehdotukseen. Huoneemme oli siisti, lakanat puhtaat ja allaskin näytti olevan paljon käytössä sekä sitä putsattiin joka päivä, joten ehdottomasti yhdytään tuttavamme suositukseen. Toki huoneessa näkyi käytön jälkiä niin kokolattiamatossa kuin sohvan kankaassa, mutta näkyy niitä suomalaisten hotellienkin kalusteissa, jotka usein ovat niin ikään 80- ja 90- lukujen tyylisiä.\nTäällä otimme reissumme ainoat rusketusrajat Clearwater Beachilla sekä jätimme talviturkkimme Meksikonlahteen. Vesi oli pirun lämmintä, joten kovin virkistävä uintihetki meressä ei ollut. Rantatuolit ja varjo maksoivat $30 iltapäivä viiteen saakka, jonka jälkeen maksu oli $15. Melko tyyristä touhua tuo rannalla löhöäminen. Miami Beachilla emme käyneet rannalla ollenkaan, joten siitä en osaa sanoa, maksaako sielläkin auringon ottaminen.\nVälttyäksemme paluulentopäivänä monen tunnin ajomatkalta Clearwaterista Miamin kentälle, yövyimme viimeisen yömme hotellissa. Toiveena, että olisimme päässeet rannalle ja altaalle löhöämään, mutta epäonneksemme sinä päivänä satoi tai oli muuten pilvistä, joten auringon ottamisesta ei tullut mitään. Naplesissa sijaitseva hotelli oli Floridan matkamme kallein, mutta jokin siinä silti tökki. Kenties mielipiteeseen vaikutti se, että huoneessa olleet vesipullot maksoivat $6 kappale ja netistäkin joutui pulittamaan $10 vuorokaudelta kun kaikissa muissa majoituksissamme netti kuului majoituksen hintaan. Aamupalakaan ei tähän kuulunut, joten haimme jotain kaupasta automatkalle. Ihan kiva, mutta kallis.\nHuh! Siinä oli kakkososa. Tulihan pitkä 😀 Joten mun on tehtävä kolmaskin osa, koska haluan vielä yleisellä tasolla kertoa omia kokemuksiani ja huomioita Jenkeistä.\nEnsi kertaan siis 😉\nJulkaistu 25.6.2017 26.6.2017


EU-kriitikot käänsivät Eurooppa-hymnille selkänsä - Keskisuomalainen\nKotimaa 01.07.2014 15:49\nEU-kriitikot käänsivät Eurooppa-hymnille selkänsä\nOsa EU-kriitikoista käänsi selkänsä Strasbourgin täysistuntosalisssa, kun uusi europarlamentti aloitti työnsä Eurooppa-hymnin tahdissa.\n- Idioottimaista käytöstä. Jussi Halla-aho (perus.) kuunteli asiallisesti, tviittasi kokoomuksen europarlamentaarikko Petri Sarvamaa.\nEU:ta symboloiva sävelmä on Beethovenin Oodi ilolle. Sille käänsi selkänsä muun muassa Britannian populistipuolueen Ukipin puheenjohtaja ja perussuomalaisten entinen ryhmätoveri Nigel Farage.\nBeethovenin kappale ei ensimmäistä kertaa joutunut EU-kriitikoiden protestien kohteeksi. Viisi vuotta sitten uuden parlamentin aloitusseremonioissa Farage ja hänen puoluetoverinsa lauloivat täyttä kurkkua Britannian kansallislaulua, kun strasbourgilaisorkesteri esitti Oodin ilolle parlamentin edustalla.\nMepit kokoontuivat tänään ensimmäiseen täysistuntoonsa Strasbourgiin, jossa uusi parlamentti järjestäytyy.\nMepit aloittavat työnsä äänestämällä parlamentin puhemiehestä. Sosialistien Martin Schulz valittaneen jatkokaudelle 2,5 vuodeksi.


Miten ikäsyrjintään voi puuttua? | Ura | HS\nMiten ikäsyrjintään voi puuttua?\nOlen hieman kyllästynyt työhöni ja kaipaisin uusia haasteita. Olen hakenut uusiin tehtäviin aina, kun niitä on tullut talon sisällä hakuun. Joka kerta tehtävään valitaan kuitenkin joku kolmikymppinen. Itse olen kohta kuudenkymmenen. Onko tämä ikäsyrjintää? Miten siihen voi puuttua? ”Tämä voi olla ikäsyrjintää – tai sitten ei. Kyse on ikäsyrjinnästä, jos työntekijä ei tule valituksi hakemiinsa tehtäviin vain ikänsä vuoksi. Asian todistaminen voi olla vaikeaa. Syy siihen, ettei tule valituksi, voi olla jokin muu kuin ikä.Tehtäviin haetaan monesti kaikkein pätevimmän sijasta sopivinta. Se voi tarkoittaa esimerkiksi tietyn osaamisen sijasta kykyä oppia ja uudistua tai verkostoitumisen astetta. Taustalla voi siis olla myös muita tekijöitä.\nTyönhakija voi pyytää palautetta rekrytoinneista ja perusteluja siitä, miksi joku toinen tuli palkatuksi ja itse jäi valitsematta. Myös iän mahdollisen vaikutuksen valintaan voi ottaa avoimesti puheeksi.Toisaalta työmarkkinoilla on tutkimusten mukaan ikään liittyviä ennakkoluuloja ja yleistyksiä. Iän tuomaan kokemukseen liittyy vahvuuksista, joita juuri nyt tarvitaan.Tällaisia ovat esimerkiksi kokonaisuuksien ja kytkösten hallinta, itsensä johtaminen tai levollinen suhtautuminen muutoksiin – onhan sitä jo monesta kiperästä tilanteesta selvitty. Näistä ei välttämättä olla työpaikoilla tietoisia.Työntekijä voi ehdottaa, että työpaikalla käytäisiin laajempaakin keskustelua siitä, miten ikä ja elämäntilanne vaikuttavat työssä ja miten ne pystytään huomioimaan päivittäisessä johtamisessa, työn suunnittelussa, työympäristössä ja organisoinnissa, jotta jokainen saa kokea olevansa arvokas, kehittyä ja antaa oman panoksensa esteittä.Siinä selviäisi kaikille muun muassa se, että kalenteri-ikä, fyysistä toimintakykyä kuvaava biologinen ikä ja koettu ikä eivät välttämättä ole samoja asioita.Itselleen voi myös selvittää, mitkä ovat luonteen vahvuudet ja taidot. Jokainen voi miettiä, osaako ne tuoda riittävän selkeästi esiin nykyisessä työssä ja uutta hakiessa.Kannattaa kysyä itseltään: Mistä innostun? Näkyykö haluni kehittyä ja oppia nykyisessä työotteessani? Kuinka käyttäytymiseeni työpaikalla vaikuttaa se, että ajattelen joutuvani ikäsyrjinnän kohteeksi?Uuden oppimisen ja kehittymisen halu on hienoa. Se antaa energiaa koko elämään iästä huolimatta.”Liisa Virolainen, kehityspäällikkö, Valtiokonttori\nOlen hieman kyllästynyt työhöni ja kaipaisin uusia haasteita. Olen hakenut uusiin tehtäviin aina, kun niitä on tullut talon sisällä hakuun. Joka kerta tehtävään valitaan kuitenkin joku kolmikymppinen. Itse olen kohta kuudenkymmenen. Onko tämä ikäsyrjintää? Miten siihen voi puuttua? ”Tämä voi olla ikäsyrjintää – tai sitten ei. Kyse on ikäsyrjinnästä, jos työntekijä ei tule valituksi hakemiinsa tehtäviin vain ikänsä vuoksi. Asian todistaminen voi olla vaikeaa. Syy siihen, ettei tule valituksi, voi olla jokin muu kuin ikä.Tehtäviin haetaan monesti kaikkein pätevimmän sijasta sopivinta. Se voi tarkoittaa esimerkiksi tietyn osaamisen sijasta kykyä oppia ja uudistua tai verkostoitumisen astetta. Taustalla voi siis olla myös muita tekijöitä.Työnhakija voi pyytää palautetta rekrytoinneista ja perusteluja siitä, miksi joku toinen tuli palkatuksi ja itse jäi valitsematta. Myös iän mahdollisen vaikutuksen valintaan voi ottaa avoimesti puheeksi.Toisaalta työmarkkinoilla on tutkimusten mukaan ikään liittyviä ennakkoluuloja ja yleistyksiä. Iän tuomaan kokemukseen liittyy vahvuuksista, joita juuri nyt tarvitaan.Tällaisia ovat esimerkiksi kokonaisuuksien ja kytkösten hallinta, itsensä johtaminen tai levollinen suhtautuminen muutoksiin – onhan sitä jo monesta kiperästä tilanteesta selvitty. Näistä ei välttämättä olla työpaikoilla tietoisia.Työntekijä voi ehdottaa, että työpaikalla käytäisiin laajempaakin keskustelua siitä, miten ikä ja elämäntilanne vaikuttavat työssä ja miten ne pystytään huomioimaan päivittäisessä johtamisessa, työn suunnittelussa, työympäristössä ja organisoinnissa, jotta jokainen saa kokea olevansa arvokas, kehittyä ja antaa oman panoksensa esteittä.Siinä selviäisi kaikille muun muassa se, että kalenteri-ikä, fyysistä toimintakykyä kuvaava biologinen ikä ja koettu ikä eivät välttämättä ole samoja asioita.Itselleen voi myös selvittää, mitkä ovat luonteen vahvuudet ja taidot. Jokainen voi miettiä, osaako ne tuoda riittävän selkeästi esiin nykyisessä työssä ja uutta hakiessa.Kannattaa kysyä itseltään: Mistä innostun? Näkyykö haluni kehittyä ja oppia nykyisessä työotteessani? Kuinka käyttäytymiseeni työpaikalla vaikuttaa se, että ajattelen joutuvani ikäsyrjinnän kohteeksi?Uuden oppimisen ja kehittymisen halu on hienoa. Se antaa energiaa koko elämään iästä huolimatta.”Liisa Virolainen, kehityspäällikkö, Valtiokonttori