BASE-hyppyonnettomuus, anemia ja valokuvaus - Tarina kuoleman läheisyydestä, jaksamisesta ja luovuudesta -\n”Jälkikäteen kun muistelen vuoden 2021 kevättä, se ei tunnu niin vaikealta ja rankalta ajanjaksolta kuin base-onnettomuus ja sen jälkeiset ajat. Ehkä siksi että fyysisesti ei kuitenkaan ollut niin huonossa kunnossa ja pahoissa kivuissa.\nSinänsä onnettomuuksien ja leikkauksista toipumisten kautta oli hyvinkin tuttua, että joskus pitää hyväksyä se, että muuhun kuin toipumiseen tai selviytymiseen ei vain pysty, vaikka se saattaa ulospäin näyttää siltä että vain laiskottelisi sohvalla.\nEi se aina helpotu sillä, että on jo kokemusta, mutta jollain tavalla sen pystyy hyväksymään paremmin.\nToisaalta, eipä sitä aina joka hetkessä ajattele niin.\nKipu on kipua, vaikka joskus olisi sattunut enemmänkin. Ahdistus ja väsymys vaikuttavat juuri siinä hetkessä, vaikka menneisyydessä olisi ollut vaikka mitä.”\n”Ensimmäisestä onnettomuudesta on jo kohta kolmetoista vuotta, niin elämä osainvalidina ja kipujen kanssa on ollut elämääni jo niin kauan että välillä vaikea muistaa ”normaalia” elämää. Viime kevään anemiasta ja väsymyksestä olen jotakuinkin toipunut, vaikka ferritiini onkin jäänyt aika alhaalle vielä.”\nKaikilta haastateltavilta kysyn samat kysymykset (Minä ja “Matkalla”-henkilökuvieni kysymyspatteristo), ja Katin ajatukset kuolemasta ovat avoimet ja selkeät.\n”Olen pohtinut kuolemaani ja hautajaisiani, koska itsellä kuoleminen on ollut hyvin lähellä ainakin kolme kertaa. Olen kirjoittanut puolisolle muun muassa toiveeni siitä, mihin tuhkat sirotellaan. Olen myös kertonut siitä avoimesti ystävilleni, kesken melontamatkan todennut että ’tänne sit’.\nHautajaisissa saisi ensin vähän paatostellakin ja surra, soittaa vaikka muutama minun valitsemani ja itselle merkityksellisen kappale ja antaa mahdollisen ikävän nousta pintaan. Itku puhdistaa ja suruprosessia on tärkeä käydä läpi, mutta sitten jekkupommit ja skumpat kylmästä ja elämäni juhlinta käyntiin, mielellään aamuun saakka. Toivoisin olevani osa juhlintaa ihmisten muistoissa ja tarinoissa.\nJa saisi joku laittaa sinne näyttelyn valokuvistani…”\nToisaalta toivoisin, että kuolema tulisi rauhallisesti, että olisin valmistautunut katsomaan vastausta yhteen elämän suurista mysteereistä. Toisaalta nopea lähtö niin, että ei edes tiedä sen olevan tulossa, voisi olla helppo.\nKuolemaa en pelkää, mutta kitumista ja kärsimystä kyllä, ja elämän pitkittämistä vain pitkittämisen takia. Hoitotahto on siis tehtynä!”\nJatkoimme Katin kanssa vielä tästä aiheesta kirjoittelua, ja Kati sanoitti tuntojaan, niitä mitkä lienevät monen muunkin aatoksia.\n”Eniten olen kuitenkin pelännyt sitä, että elämä jäisi käyttämättä. Olen koittanutkin elää tässä ja nyt, ja toteuttaa haaveita sitä mukaa kun se on mahdollista ja tehdä arjesta kaunista ja mielekästä, enkä elää ’sitten kun’-elämää.\nTiedän ettei huomista ja ensi vuotta välttämättä ole, ja koska olen jo menettänyt itselle tärkeitä asioita ja ollut lähellä kuolemaa, on minulla pelko, etten ehdi tehdä kaikkea mitä haluaisin, varsinkaan kuvaamiseen ja taiteeseen liittyen.\nPelkään, etten ehdi tulla todella hyväksi ja kehittää lahjojani niin pitkälle kuin mahdollista, pelkään että paljon visioitani jää toteuttamatta jos aika loppuu kesken, jos kuolen tai jos jonkin syyn takia menetän kyvyn kuvata.\nTämä pelko ajaa pakonomaista tekemisen vimmaa, joskus jaksamisenkin kustannuksella.”\nTämän Kati tietää, kokemuksesta, ja kertoo luovuudestaan:\n”Kun luonto alkaa puhjeta kukkaan, niin inspiraatio heittäytyy ylikierroksille, ja jos en voi toteuttaa kuvausideoitani siitä seuraa lähes fyysinen kipu. Varmaan jonkinlaista hulluutta?”\n(Kuvia klikkaamalla pääset näkemään ne isompana!)\nVisioiden vaatiessa toteutusta Kati ajoi itsensä burnouttiin, minkä aikana sattui ja tapahtui.\n”Olen kuvannut kuvakset luullen käyttäväni yhtä objektiivia ja kuvausten loputtua huomannut käyttäneeni aivan muuta. Vaikka kuvat olivat hyviä, oli ero kuin olisin autoa ajaessani luullut olevani pyörälenkillä. Se, että en ollut huomannut päivänselvää asiaa, järkytti.\nLisäksi lähdin myös ajamaan auton takaluukku auki, sulatin laturipiuhan kaasuhellan liekissä, romahtelin ja itkin vain uupumistani.”\nBASE-hyppyonnettomuus – loppupeleissä tuo loppuunpalaminen oli ehkä vähin terveysongelma, minkä Kati on ehtinyt kohdata.\nVuonna 2009 Portugalissa ja vuonna 2012 Sveitsissä tapahtuneiden onnettomuuksien jäljiltä Kati oli seitsemän vuotta työkyvyttömyyseläkkeellä. Näiden onnettomuuksien myötä Katilla on muutamaankin otteeseen ollut hyvinkin mahdollisina vaihtoehtoina myös kuolema tai amputaatio.\nJoku voisi katkeroitua kaikesta kivusta ja menetetystä, mutta Kati osoittaa elävää esimerkkiä siitä, kuinka huumorintaju, ilo ja nauru auttavat.\n”Näiden kahden onnettomuuden yhteissaldo taitaa olla 21 operaatiota, 10 toiseen ja 11 toiseen jalkaan, en ole ihan varma olenko pysynyt laskuissakaan 😀 Mutta vaikka kummassakin jalassa on päivittäin pahojakin kipuja, ja ne rajoittavat liikkumistani, niin olen silti ihan onnellinen että ne tuossa mukana roikkuvat.”\nKati nauraa jalkojensa nimityksille, niille mitkä hän on miehensä kanssa keksinyt. Kivuista puhuttaessa hänellä ei ole oikeaa tai vasenta jalkaa, on vain uusi jalka tai vanha jalka.\nMyös nimet Portugalin jalka ja Sveitsin jalka ovat käytössä.\nVuoden 2009 onnettomuudessa kivikkoinen rotko mursi Katin nilkan ja siinä vaiheessa, kun Kati miehensä kanssa pääsivät rotkon pohjalta sairaalaan, noin yhdeksän tuntia onnettomuuden jälkeen, oli Kati jo ohittanut monta sellaista kohtaa, mihin heikompi olisi vain käpertynyt odottamaan.\nHän ei jäänyt. Koska vahva mieli, ja sisu, ja eloonjäämisvietti.\n”Edelleenkään en ymmärrä miten olen kyennyt painamaan kaasua sillä jalalla, ja kyllä se jyrkän rinteenkin ylös pääseminen siinä kunnossa näin jälkikäteen ihmetyttää, mutta kaikkeen sitä vain näköjään pystyy kun on selviytyminen kyseessä.”\nPortugalilaisen rotkon pohjalla ei luonnollisestikaan ollut puhelinkenttää, joten Katin ja tämän miehen oli itse päästävä paikkaan, mistä he saisivat yhteyden hätäkeskukseen. Satametrisen syvänteen puoliväliin tuli autotie ja sinne puoliso yritti kantaa Katia, mutta rinteen jyrkkyyden takia se ei onnistunut.\nKatin oli itse ryömittävä sorarinnettä ylös ja jäätävä odottamaan, että mies saisi haettua auton, päästäkseen sitten Katia hakemaan.\nTekstiä tarkistaessaan Kati kirjoitti lisää ja ainakin minulta nousi karvat pystyyn.\n”Se mitä muistan siitä odottelusta (kiipeäminen ja auton kaasuttaminen olivat sitten asia erikseen) ei ollut epätoivoa tai synkkiä ajatuksia, vaan muistan vain valtavan rauhan.\nMakasin maassa, joka ei enää edes tuntunut kylmältä, ja katsoin yläpuolella piirtyvää sillan tummaa siluettia tähtitaivasta vasten, ja tunsin jonkinlaista rauhaa ja pienuutta universumin valtavuuden alla.”\nSiinä missä Kati oli päässyt ryömimään mäkeä ylös, ei auto siinä onnistunut. Heidän pienen vuokra-autonsa tehot eivät riittäneet jyrkän mäen ylös pääsemiseen, eikä auttanut vaikka Katin mies työnsi autoa ja Kati painoi kaasua, sillä rikkoutuneella jalallaan.\nKolmen yrityksen jälkeen heidän oli vain luovutettava, kun auto meinasi luisua tieltä alas. Tämän jälkeen heidän oli edelleen vain odotettava pelastajia, jotka eivät meinanneet heitä löytää.\nKati kertoi olleensa viikon ajan sairaalassa Portugalissa, missä tehtiin yksi leikkaus. Suomessa Kati oli sairaalassa seitsemän viikkoa, leikkauksia tehtiin Katin muistin mukaan viisi. Jossain vaiheessa Kati oli hahmottanut, ettei kyse ollut ”vain murtuneesta nilkasta”.\nKati oli ajatellut, että homman nimi oli se, että hetki levätään, sitten kuntoutetaan ja taas on jalka kunnossa. Osa lääkäreistä oli jo sen kannalla, että Katin jalka täytyisi amputoida. Katin onneksi Suomen huipulla oleva ortopedi keskeytti lomansa ja purjehtimisen sijaan halusi viettää aikaansa Katin jalan kanssa, reilun kahdeksan tunnin mittaisessa leikkauksessa.\nEi jalka koskaan parantunut kunnolla, mutta pelastui kuitenkin.\nOnnettomuudessa tuhoutunut nivelen rustopinta toi kovia kipuja aiheuttavan nivelrikon. Vuosi onnettomuuden jälkeen ylempi nilkkanivel jouduttiin jäykistämään. Ajan mittaan haastavuudeksi tuli käyristynyt jalka, millä ei voinut kävellä kunnolla.\nVuosi edellisen leikkauksen jälkeen tehtiin uusi iso leikkaus, missä katkaistiin sekä pohje- että sääriluut ja koko jalkaa suoristettiin.\nEi jalasta enää normaalia tullut, vaan jäykistynyt nilkka vaikutti liikkumiseen. Kati kärsi pahoista hermovaurioista, jonka vuoksi oli pitkään hermokipulääkityksellä, mistä vieroittautuminen taas oli oma haasteensa.\n”Tuosta leikkauksesta toivuttuani pääsin noin kahden ja puolen vuoden jälkeen eroon kyynärsauvoista, ja pääsin kunnolla aloittamaan harrastukseni uudelleen.\nPoltteestani BASE-hyppäämistä kohtaan kertonee se, että vielä kepeillä kävellessäni hyppäsin kaksi hyppyä, molemmissa laskeutuminen oli pehmeä (rantahietikko Portugalissa ja pehmeä lumi Sveitsissä).\nJa vaikka kyynärsauvoista vapautumisen jälkeen jalka hidasti hyppäämistä, olin äärettömän onnellinen kun olin saanut sen elämän takaisin, ja sitä arvosti ihan uudella tavalla.”\nVuonna 2010 Kati miehensä kanssa muuttivat miehen töiden perässä Sveitsiin. Kati vietti tuolloin paljon aikaa vielä Suomessa leikkausten takia (ja hei, tässä kohtaa vastauksiaan Kati vielä erikseen huikkasi, ”Kiitos siskolle, joka majoitti pitkiksikin ajoiksi sohvallensa <3”).\nLeikkausten jälkeen Kati itsekin virallisesti muuttanut kirjansa Sveitsiin, ja kertoo keväästä 2012:\n”Olin ehtinyt lähettää ensimmäisen työhakemuksen ja saada pyynnön tulla työhaastatteluun. Tuosta seuraavana aamuna minulle kävi BASE-hyppyonnettomuus, jossa varjoni avautui epänormaalilla tavalla ja törmäsin kovassa vauhdissa vuorenrinteeseen.\nMinut pelastettiin helikopterilla ja vietin kuukauden sairaalassa Bernissä, jonka aikana taidettiin tehdä 5 leikkausta. Tällä kertaa minulta murtui lantio neljästä kohdasta ja nyt se oli vasen nilkka, mikä oli murskautunut. Sain Sveitsissäkin “vaikean naisen” maineen vammojen, ei asenteen puolesta.”\nEi kaikki välttämättä tuonkaan jälkeen ollut helpoimmasta päästä.\n”Vuonna 2012 isälläni todettiin Alzheimer, ja alkuvuonna 2013 tein nopean päätöksen muuttaa takaisin Suomeen. En juurikaan edes pystynyt käsittelemään 61-vuotiaan isäni sairastumista ja sairautta, joka eteni rajusti ja nopeasti.\nSamaan aikaan koitin etsiä asuntoa Helsingistä (kiitos ystävälle, kenen asunnossa sain silloin asua <3 ). Lisäksi siinä kohtaa oli hieman vaikeaa, kun olin edelleen täysin toipilaana onnettomuudesta.”\nKysyin Katilta hänen elämänsä raskainta vastoinkäymistä, hän kertoo sen olleen juurikin tuo Sveitsin onnettomuus vuonna 2012.\n”Onnettomuus oli juuri kun olin päässyt rakastamani hyppäämisen pariin edellisen loukkaantumisen jälkeen. Vuoden 2012 onnettomuuden jälkeen tiesin, että kahdella huonolla jalalla hyppäämisessä ei enää ollut järkeä, marginaalit kävivät aivan liian ohuiksi.\nYmmärsin, että base-hyppääminen harrastuksena ja elämäntapana oli ohi. Kaiken fyysisen kivun lisäksi se oli todella kova paikka henkisesti.\nSe opetti sen, että mikään ei todellakaan ole itsestään selvää, ja pitkässä juoksussa se opetti myös sen, että yhden oven sulkeutuessa lopullisesti se mahdollisti toisten ovien aukeamisen.”\nTässä tapauksessa se tarkoitti valokuvaamisen löytämistä.\nKysyin, tietääkö Kati itse kuka hän on.\n”Oma identiteetti on usein muodostunut tekemieni asioiden perusteella. Nykyään identifioidun valokuvaamisen ja taiteen tekemisen kautta, mutta todella pitkään identifioiduin laskuvarjo- ja BASE-hyppäämisen kautta.\nKun loukkaantumisen takia menetin sen, oli se kova identiteettikriisi kaiken muun kriisin ja kärsimyksen ohella.\nMyös “vaivaisuus” on hiipinyt osaksi identiteettiä, ei uhriutumisen kautta vaan ihan vain siinä kuinka paljon onnettomuudesta johtuva vammautuminen on sanellut elämää kivun ja rajoitusten kautta.\nEi niitä surkuttele, mutta ne on sisäistyneet omaan identiteettiin.”\nKati on ollut kovin lähellä kuolemaa jo muutamaankin kertaan. Yhden kerran onnettomuuden yhteydessä, toisen kerran läheltä piti-tilanteen takia; oli vain muutamaa sekuntia vaille, että Kati olisi liukunut alas jyrkänteeltä, satojen metrien pudotukseen.\nKolmannella kerralla hengen meinasi viedä ilmeisesti Islannista saatu bakteeri, mikä pesiytyi jaloissa olevien metallien pinnoille ja aikaansai verenmyrkytyksen.\nKatia oli jo kehotettu pyytämään perheensä paikalle sairaalaan ja Katin miestä oli pyydetty varautumaan siihen, ettei Kati enää koskaan palaisi.\n”Silloin olin todella pitkään huonossa kunnossa. Olin teholla viikon ja sen jälkeen eristyksissä sairaalassa kaksi viikkoa. Kotiin päästyäni lääkekuuri jatkui, ensin hoitaja kävi antamassa antibioottia tipan kautta, sen jälkeen kuuri jatkui tabletteina. Sairaalan infektio-osaston ylilääkäri soitti ja kyseli, olinhan levännyt, ja ymmärsinhän kuinka sairas olin ollut.”\nKaikesta toipuu, ja pääsee yli, ajan kanssa, onneksi.\n”Tällä hetkellä oman elämäni tarkoitus on tehdä taidetta. Kertoa tarinoita ja toteuttaa visioita valokuvaamisen (ja pukujen rakentamisen) kautta. Unelmani ja tavoitteeni on saada jatkaa taiteen tekemistä ja kehittyä omassa tekemisessä.\nSeuraavan kolmen kuukauden aikana aion keskittyä lepoon ja uuden opetteluun. Minulle syksy ja alkutalvi ovat kuvausten suhteen aina hiljaisempaa aikaa, mutta sekin on luovalle tekemiselle tarpeellinen ajanjakso; toimii vastapainona sille, kun luova kausi on huipussaan.\nTiettyyn rajaan asti hallitsen omaan elämääni ja teen mihin uskon, välillä iskee epävarmuus ja epäilys siitä että ei riitä. Ja sitten tulee ne ulkopuoliset tekijät, jotka voivat aina välillä horjuttaa omaa elämää.\nHaluaisin päästä irti omista ulkonäkökomplekseista, jotta uskaltaisin tehdä enemmän omakuvia, sillä monesti olen yksin liikenteessä sellaisissa paikoissa, joissa haluaisin kuvata mutta mallia ei ole saatavilla.”\n(Kuvaa klikkaamalla pääset näkemään ne isompana!)\nKati kertoi epäonnistumisistaan:\n”Pelkään epäonnistumista ja huonoutta, sitä että en riitä. Teknisen osaamattomuuden kanssa voin elää, sillä on ihana oppia uutta ja taitoja voi oppia, mutta jos ihmiset pitävät kuviani sieluttomina, tyhjinä tai mitäänsanomattomia, se olisi minulle suuri epäonnistuminen.\nPelkään myös läheisten tai koiran menettämistä ja pohjatonta surua ja ikävää mikä siitä seuraisi.”\nVaikea anemia ja sen tuoma täydellinen voimattomuus ja pitkä toipuminen\nVuoden 2021 alussa Kati Kuusamon lomansa jälkeen alkoi tapansa mukaan suunnitella ja toteuttaa kuvausprojekteja.\n”Tein asuja ja rekvisiittoja ja olin aikatauluttanut viidet tai kuudet kuvaukset helmi-maaliskuulle; kovaa vauhtia suunnittelin projekteja jo pidemmälle kevääseen.\nHelmikuun lopussa aloin olla hieman väsynyt, kipuja ja vuotoja oli, ja hemoglobiini oli 96. En kuitenkaan niin kiinnittänyt huomiota väsymykseeni.\nHemoglobiini tippui alemmas, oli 90, siltikään ei edes käynyt mielessäni ettenkö pärjäisi, kun mieheni oli määrä lähteä kahdeksi viikoksi Lappiin. Mies epäröi ja pohti pitäisikö hänen perua matkansa, vakuutin pärjääväni!”\nTässä kohden tarinaa minua kyllä hirvittää mutta myös hiukan naurattaa tuo Katin ”Ei tartte auttaa!!”-jääräpäinen sisukkuus.\nKati oli päivystykseen menoa edeltävällä viikolla kuvauskeikallaan kahlannut lumessa ja asiakkaalleen pahoitellut hengästymistä ja hidasta etenemistään, mutta oli kuitenkin vetänyt läpi onnistuneen kuvaussession.\nKati oli päivystykseen menoa edeltävänä iltana koiraa ulkoiluttaessaan tajunnut, että terveysasemalla sanottu “Kun olo pahenee liikaa, mene päivystykseen” alkoi olla todellista.\nKati kertoo tuosta maaliskuisesta tiistaista:\n”Päätin lähteä tiistaina heti koiran aamutoimien jälkeen, jotta minulla olisi mahdollisimman pitkä väli jonotella. Tiesin, että siellä joutuu aina odottamaan keskimäärin seitsemän tuntia, joten olin varustautunut eväillä ja mukavilla vaatteilla ja kirjalla.\nIlmoittautumisessa pyytelin anteeksi, josko olin siellä ihan turhaan ja tuhlaamassa heidän aikaansa, kun ’mulla nyt vaan oli vähän huono olo’.”\nJo ilmoittautumisessa testasivat hemoglobiinin. Katilla se oli 64.\nSillä ansaitsi yöpaidan, sänkypaikan ja suoran pääsyn veritankkaukseen.\n”Näin jälkikäteen on jännä, kuinka paljon olin jaksanut ennen päivystykseen menoa. Sitten kun kuulin kuinka huono tilanne oli, siinä kohtaa jotenkin kunto romahti. Ehkä sitten tajusi, että ei ole pakko jaksaa, eikä enää tarvitse päässään soittaa Erinin versiota Antti Tuiskun Hiihtää-biisistä ’jaksaa, jaksaa, jaksaa, jaksaa…’”.\nKun Kati pääsi kotiin, oli hänen hemoglobiininsa 80 (WHO:n määritelmän mukaan hemoglobiinin alaraja-arvo naisilla on 120 g/l.).\n(Lisää raudasta, sen puutteesta ja varastoraudasta https://www.puhti.fi/tietopaketit/ferritiini/ – EI ole kaupallinen yhteistyö!)\nEi BASE-hyppyonnettomuus, mutta totaalinen voimattomuus\n”Ensimmäisistä viikoista päivystyksessä käynnin jälkeen en muista paljoakaan. Päivät makasin ystävän kanssa sohvalla, nukuin paljon ja katsoin tv:tä. En enää edes muista nukuinko yöt makuuhuoneessa, vai sohvalla.\nOlin niin huonossa kunnossa, että aina huimasi, kun nousin makuulta istumaan. Seisomaan piti nousta todella varovasti ja hitaasti, ettei laonnut lattialle. Muutaman kerran niin kävikin, kun ei jalat kantaneet ja päässä heitti. Pää oli raskas ja humiseva, ja vähäinenkin liikkuminen hengästytti aivan valtavasti; portaat yläkertaan oli rankka suoritus.\nEnsimmäisinä viikkoina, varsinkaan kun ei tiennyt kuinka kauan tila kestäisi, menivät kaikki voimat ihan vain selviytymiseen, enkä muista, että olisi sen kummemmin henkisesti vielä ahdistanut.”\n”Henkinen ahdistus tuli isolta osalta siitä, että vaikka pahin fyysinen heikotus väistyi, väsymys kuitenkin jäi. Ei yksinkertaisesti kyennyt eikä jaksanut, ei vaikka ideoita ja halua tehdä olisi ollut paljon.\nHenkiset kivut kasvoivat kaikesta tekemättömästä, kaikesta mikä oli pakko peruuttaa tai siirtää. Instagramin päivityskään ei onnistunut. Olisi pitänyt jaksaa valita kuvia, keksiä tekstejä, koittaa olla ottamatta tykkäysten määrästä paineita, enkä mitään siis jaksanut.\nKoska jostain syystä tästä asiasta kuormituin ja stressaannuin, niin selkeä itselleni antama lupa olla julkaisematta toi jonkinlaista mielenrauhaa.”\nMaaliskuun lopussa Kati halusi avata seuraajilleen instatilinsä hiljaisuutta kirjoittamalla siitä, kuinka anemia vei häneltä voimat ja toimintakyvynkin.\n”Yhden kuvan ja muutaman tarinan yhteydessä asiasta julkisesti kertominen oli ehkä muille pikkujuttu, mutta se tuntui itseä helpottavan, ja konkretisoivan sen, että nyt en jaksa eikä tarvitsekaan jaksaa.” ( https://www.instagram.com/p/CMzghoCBnFu/)\n”Iso osa ahdistuksesta johtui myös fyysisestä kykenemättömyydestä. Edellisvuonna olin hankkinut ja myös rakastunut sähköpyörään ja sen tuomaan kivuttomaan liikkumiseen.\nOlin niin kovasti odottanut uutta pyöräilykautta, lähes jokapäiväistä pyöräilyä heti aamusta tai myöhään illalla, luonnosta nauttimista, mahdollisten eväitten mukaan ottamista.\nKun en jaksanut lähteä pyöräilemään, tuli siitä jotenkin laiska ja saamaton olo, vaikka tiesinkin että en vain pysty. Huhti-toukokuussa ulkoilinkin sitten omalla takapihalla aurinkotuolissa peittoihin kääriytyneenä, jotta sain edes olla ulkoilmassa.”\nHuhtikuun lopulla Kati kuvasi yhdet omat kuvaukset, halutessaan kokeilla, miltä se tuntuu. He olivat mallin kanssa tyytyväiset kuviin mutta silti sessio kertoi Katille, että vielä ei ollut oikea aika kuvata enempää.\nTuosta kuukautta myöhemmin, kesän alussa, oli hyvä ja onnistunut asiakastyö, ja silloin Kati alkoi myös suunnitella ja aikatauluttaa omia kuvauksiaan ja niin, että aikataulu pysyisi järkevänä. Katin kuvauksien aikatauluihin aina vaikuttaa myös se, että hänen omat taideprojektinsa ovat aikaa vieviä; kuvaamisen lisäksi hän rakentaa koko konseptin ja itse tekee asut ja asusteet.”\nKati eteni toipumisessaan viisaasti. Pikkuhiljaa töitä lisäten, kuitenkin kaikille asiakkaille hitaampaa aikataulua painottaen. Kesäkuun Kati kuvasi ja valmisti kuvausasuja, mutta mallien ja asiakkaiden suostumuksen myötä sai siirtää editoinnit syksyyn.\nValokuvaajilla voi, ja meneekin tunteja ja taas tunteja kuvien jälkikäsittelyyn eli editoimiseen, joten tällä järjestelyllä Kati säästeli voimiaan.\n”Ja siis vaikka sanoin, että kesäkuun aikataulu oli rankka, niin nautin kuitenkin suunnattomasti joka hetkestä! Monta kertaa huomasin ajattelevani jossain pusikossa (tai missä nyt ikinä kuvattiinkaan) kamera kädessä auringonlaskun aikaan ’olen onnellinen’.”\n”Heinäkuun pyhitin sitten muutamaa työkuvausta lukuun ottamatta lomalle ja levolle, mikä välillä tuntui hassulta. Vaikka lepäsin koko alkuvuoden ja olin kuvannut vain kesäkuun, silti olin loman tarpeessa. Lepo tuli tarpeeseen, koska edelleen ferritiiniarvoni oli todella matala ja olin normaalia väsyneempi.”\n”Elokuussa en tainnut tehdä yhtään omaa projektia, en vain jaksanut. Elokuussa oli joitakin työkuvauksia ja alkukesän editointia, sekä pieni metallinpoistoleikkaus oikealle nilkalle. Haava tulehtui, joka pitkitti toipumista, ja pitkään minusta tuntui, että siitä jäi vielä entistä kovempi väsymys.”\n”Yksi asia/henkilö, joka auttoi minua sairastumisen alettua oli life coachiksi opiskeleva Kaisa, jonka harjoitusasiakkaaksi olin päässyt aiemmin talvella. Hänen kanssaan käsiteltiin paljon sitä, että soisin itselleni lepoa ja armollisuutta ja oppisin kuuntelemaan kehon viestejä ja levon tarvetta.\nEn ollut oikein tiennyt, mitä odottaa kun tartuin siihen tilaisuuteen, mutta sain sessioiltamme paljon oppia ja apua, ja koen, että vaikka sairastumiseni muutti ehkä sitä suuntaa mihin lähdimme ja mitä asioita käsittelimme, sain apua juuri siihen tilanteeseen.\n(Kaisa on nyt valmistunut life coachiksi/muutosvalmentajaksi ja voin lämpimästi suositella kaikille! https://www.tietoinennaiseus.com )”\nPidän Katin kuvien tyylistä ja siitä täysin omasta maailmasta aivan valtavasti. Ehkäpä minä näen niissä nyt lisää vivahteita, luettuani Katin vastoinkäymisistä ja sisukkuudesta.\nKuitenkin, kaiken vaikean aikana ja etenkin sen jälkeen, arkirutiinit ovat ne mitkä auttavat kestämään kaiken, tai saamaan kiinni siitä ihan tavallisesta elosta ja olosta.\nSiksi minusta on ihan parhautta kuulla Katin vastaus kysymykseeni ihan tavallisesta työpäivästä ja toisaalta unelmapäivästä.\n”Aamulla heti kävisin pyöräilemässä, aamupalan söisin joen rannassa (jos tarkenee), sitten joko kuvauksia, editointia tai asujen askartelua. Tekemistä saa olla paljon, mutta ei mielellään ahdistavaa stressikiirettä, vaan että ehtisi nauttimaan tekemisestä.\nTällä hetkellä arkipäivät eroavat tuosta sillä, että en ole pitkään aikaan päässyt aamulenkille, mutta toivottavasti taas ensi vuonna!”\nLopussa vielä lyhyitä kysymyksiä Katille mutta siis tässä välissä iso kiitos. Kati olen onnellinen, että sinä halusit ja jaksoit kertoa elämästäsi, miljoonat kiitokset!\nKaikkien aikaisempienkin juttujen linkit löytyvät ihan tekstin lopusta. Sinulle lukijani jälleen kerran kiitos ja kumarrus, kiitos ajastasi!\nLyhyemmät kysymykset mutta yhtä lailla tärkeät:\nNukuitko hyvät unet viime yönä?\nKyllä, nukuin autossa Pohjois-Norjassa vuorien ympäröimänä. Nyt on menossa kausi kun näen unia, en enää muista viime yön tapahtumia mutta sen muistan että jotenkin kiva uni oli\nMihin olet itsessäsi hurjan tyytyväinen?\nSiihen, että osaan nähdä kauneutta ympärilläni.\nMitä et osaa mutta haluaisit osata?\nInstagramin algoritmi-pelin! Tai sitten sen että aidosti en välittäisi tykkäyksien määrästä. Joskus se onnistuu, ja se on itselle hyvin selvää että en kuvaa muiden takia, vaan koska on sisäinen pakko, mutta turhan usein vielä sitä kautta tulee epäonnistumisen tunne.\nMitä söit eilen lounaaksi?\nMac’n cheese snack pot autossa jäämeren rannalla, taisi olla myös porkkana ja banaani ja teetä eväänä. Ja höysteenä siis maailman upein maisema pilviseen vuonoon ja vuorille.\nViimeisin ruokakauppakuittisi eli mitä ostit?\nParsakaali, porkkanoita, ruokakermaa ja tuorejuustoa\nRakkain ja tärkein arkirutiinisi?\nEhkä se on koiran halailu heti herättyä, tai siis herään yleensä siihen että koira hyppää kainaloon aamupusuille- ja haleille 🙂 Ja myös aamupalan nauttiminen kynttilän valossa katettuna kauniilla astioilla ja servetillä (hamstraan kauniita servettejä, helppo keino tuoda kauneutta arkeen :).\nVikkelät ja lupsakat 😀\nJos voisit syödä illallista kenen kanssa vain, elävän tai jo kuolleen, oikean ihmisen tai kuvitellun, kuka se olisi ja mitä häneltä kysyisit? Nuorena kuollut Eino-vaari, ketä en ikinä tavannut koska isäkin oli vasta 10 vuotias hänen kuollessaan. Haluaisin tietää millainen hän oli, kuulla hänen elämästään, ja siitä millainen isäni oli lapsena.\nMyös Han Solo olisi galaktisen kova vaihtoehto dinneriseuralaiseksi, luulen että tiedossa olisi eeppisen hauska ilta 😀\nMilloin olen viimeksi hyppinyt vesilätäköihin? Tanssinut niin, että joku saattaa nähdä? Tehnyt lumienkeleitä? Halannut puuta? Hihkunut ääneen ja riemuinnut? Oletko tehnyt näitä koskaan, sitten lapsuuden? Viimeksi tänään hihkuin ääneen nähdessäni upean valon vuorilla (ja sadattelin kun ei ollut mitään paikkaa pysähtyä ottamaan kuva). Ja kaikkia noita teen edelleen, paitsi että puiden halailun sijaan tykkään kiipeillä niihin 🙂\nLempikirjasi? Marion Zimmer Bradleyn Avalon-sarja.\nLempparibiisisi, tai artisti? Oih, monta ja niin moneen fiilikseen, mutta tällä hetkellä Royksopin Running to the sea tulee ekana mieleen, samoin Raappanan Seittemän. Bändeistä/artisteista ikisuosikkeja Queen, Rauli Badding Somerjoki, Haloo Helsinki, PMMP, Imagine dragons.\nVuoden raskain kuukausi, tai ajanjakso? Helmi-huhtikuu\nJa, kyllä! Nämä tärkeät, taas!! 😀\nVessapaperi telineeseen, onko väliä kummin päin? On väliä, oikein päin tietysti! Eli paperi ei seinän puolelta (/yläpuolelta)\nVoileivän päälliset, menevätkö aina samassa järjestyksessä? Menee, juusto alle.\nPakko saada aamulla kahvia / Pärjään ilmankin, tai otan mieluummin teen? Mielellään juon aamulla teetä, mutta ei ole katastrofi ilmankaan\nTähtitaivas / Aikainen auringonnousu? Kumpikin! Mutta jos pakko valita, niin vaikka en ole aamuihminen, niin aina kun on vääntänyt itsensä ylös ja näkee auringon nousun vaikka vuorilla tai järvellä niin ikinä ei ole kaduttanut aikainen herätys.\nCandy King / Fazerin Sininen? Sininen\nSiideri / Kalja / Kuohuviini / Vesi on okei? Bubbels\nSauvakävelylenkki / Metsäkuljeskelu? Metsäkuljeskelu\nSykkeentarkkailu / Unentarkkailu? En taida tarkkailla kumpaakaan 😛\nIhmissuhdesäätö- / Supersankarielokuva? Aivan fiiliksestä riippuva…\nRinkka ja Lappi / Aurinkotuoli ja hotellin uima-allasalue? En pysty vaeltamaan, mutta usein unelmamatkani on roadtrip jossain arktisemmassa, esim. juuri nyt olen Pohjois-Norjassa ja olen aivan onneni kukkuloilla täällä.\nNousen ylös kun herätyksen ensimmäinen sävel / kymmenes herätyskerta, kaksi tuntia, enkä vieläkään ole hereillä? Noo, pari snoozea menee helposti…\nOn/ ei joku peruslääkitys? Kipulääkkeitä tarpeeseen…\nKissat / Koirat? Kumpikin, mutta tällä hetkellä maailman rakkain ötökkä on Kalervo-labbis.\nSannan tarina Kun elämä ei mene suunnitelmien mukaan\nSinikan tarina Miksi mieli vaeltaa, eikä levottomuus helpota?\nanemia, henkilöhaastattelu, juttusarja, katkeransuloinen elämä, luovuus, unelmat, valokuvaus, visio, voimattomuus\nEtusivu » BASE-hyppyonnettomuus, anemia ja valokuvaus – Tarina kuoleman läheisyydestä, jaksamisesta ja luovuudesta\nThis entry was posted in Matkalla and tagged anemia, henkilöhaastattelu, juttusarja, katkeransuloinen elämä, luovuus, unelmat, valokuvaus, visio, voimattomuus.


Koulun opetussuunnitelma - Martinniemen koulu - Oulun kaupunki\nMARTINNIEMEN KOULUN KIELIOHJELMA\nA1-kielen opetus alkaa 1. luokalla, ja kieltä opiskellaan peruskoulun loppuun asti. A1-kielinä tarjotaan Martinniemessä englantia ja ruotsia. Ryhmän perustamisraja on 12 oppilasta. Jos A1-kieleksi valitaan joku muu kuin englanti, suositellaan, että oppilas valitsee englannin A2-kielenään.\nOppilas voi valita alaluokkien valinnaisten aineiden asemesta 5. luokalla alkavan vapaaehtoisen kielen (A2- kieli). Kaikilla perusasteen kouluilla tarjotaan vapaaehtoista, toista vierasta kieltä. Kieliryhmän syntyminen edellyttää, että vähintään 12 oppilasta on valinnut kyseisen kielen. kieltä. Aloitettuaan A2-kielen opinnot 5. luokalla oppilas opiskelee sitä 9. luokan loppuun asti.\nSyksyllä 2019 koulunsa aloittavat (vuonna 2012 syntyneet): Oppilas voi valita alaluokkien valinnaisten aineiden asemesta 4. luokalla alkavan vapaaehtoisen kielen (A2- kieli). Aloitettuaan A2-kielen opinnot 4. luokalla oppilas opiskelee sitä 9. luokan loppuun asti.\nOulun ops kulttuuripolku\nToteutetaan, mikäli on mahdollista.\n1. lk: Retket lähimaastoon. Tutustutaan oman kylän historiaan, luontoon ja toimintaympäristöön.\n2. lk: Retket lähimaastoon. Tutustutaan oman kylän historiaan, luontoon ja toimintaympäristöön.\n3. lk: Retket lähimaastoon. Tutustutaan kotikirkkoon.\n4. lk: Tutustutaan Oulun kaupungin kulttuuriin.\n5. lk: Opintoretki Kierikin esihistorialliseen asuinalueeseen.\n5.-6.lk Oulun Sinfonia.\nLisäksi koulullamme järjestetään erilaisia kulttuuritapahtumia ja -esityksiä ( elokuvat, konsertit, teatterit…). Mahdollisuuksien mukaan teatteri- ja konserttivierailut Teatterikuoppan tai Oulun kulttuurilaitoksiin.\nOulun ops Yrittäjyyskasvatuksen polku\nSen tavoitteena on eheyttää opetusta ja mahdollistaa oppilaiden taitojen kehittymisen monipuolisesti. Sisällöllisesti tärkeitä taitoja ovat yhteiskunta- ja työelämätaidot, yritteliäisyys ja aloitekyky, ryhmätyöskentelytaidot, vastuullisuus, innovatiivisuus ja luovuus sekä itsetuntemus.\nYrittäjyyskasvatuksessa käytetään erilaisia oppimisympäristöjä, oppimateriaaleja ja -välineitä sekä tehdään yhteistyötä oppilaitoksen ulkopuolisten tahojen kanssa.\nYrittäjyyskasvatuksen menetelmiä ovat muun muassa tiimityöskentely, projektioppiminen ja yritysyhteistyö.\nTavoitteellinen toiminta yhteisen päämäärän saavuttamiseksi innostaa oppimaan ja ottamaan vastuuta. Oppilaat oppivat samalla tunnistamaan myös omia vahvuuksia.\nMartinniemen koulun yrittäjyyspolkuun on koottu ryhmä paikallisten yrittäjien yhteystietoja, niistä muodostuu ryhmä Yrittäjäkummit. Kummilista täydentyy vähitellen ja yrittäjäkummeja on tällä hetkellä enemmän kuin luokka-asteita. Jokaisella luokka-asteella on oma yrittäjäkummi. Yhteistyötä tehdään mahdollisuuksien mukaan ja se on jatkuvaa ja molemminpuolista; Mahdollisuuksien mukaan yrittäjät tekevät vierailuja koululle tai oppilaat vierailevat alueen yrityksissä ainakin kerran lukuvuodessa. Tavoitteena on, että, kun oppilas siirtyy yläkouluun, hän olisi tutustunut ainakin kuuteen aluemme yrittäjään.\nMartinniemen koulussa toimii myös oppilasmentoriohjaus. Vapaaehtoiset kuudennen luokan oppilaat työskentelevät opettajien johdolla oppilasmentoreina ennakkosuunnitelman mukaisesti. Oppilaat ovat opettajien apuna, apuohjaajina, eri luokka-asteilla.\nIso yrittäjyyskasvatusprojekti on kuudennella luokalla tapahtuva Yrityskylä -työskentely.\nMartinniemen koulun tavoitteena on kasvattaa toista ihmistä arvostavia, kansainvälisyyteen myönteisesti suhtautuvia oppilaita. Oman maan ja kulttuurin arvostamisen kautta nähdään myös muiden kansojen ja kulttuurien arvo. Oppilaita ohjataan globaalin vastuun ja kansojen välisen rauhan ja yhteistyön merkityksen ymmärtämiseen.\nKulttuureihin tutustuminen tapahtuu pääasiassa eri oppiaineiden kautta. Teemme myös yhteistyötä ulkomaisten koulujen kanssa kansainvälisten projektien tai luokkakohtaisen yhteistyön kautta (kirjeet, sähköpostit ym.). Hyödynnämme lasten, perheiden ja opettajien kansainvälisiä kokemuksia ja matkoja ja otamme vastaan vierailijoita ulkomailta. Vietämme kansainvälisiä juhlia ja teemapäiviä (Lucian päivä, Halloween, Eurooppa-päivä, Valentine’s Day…) Koulumme on ollut mukana useissa Euroopan unionin rahoittamissa kansainvälisissä projektissa (Comenius, Erasmus) ja yhteistyötä on tehty pienimuotoisemmin myös e-Twinningin kautta. Monialaisena oppimiskokonaisuutena (MOK) oppilaat suunnittelevat ja toteuttavat projektin, jossa tutustutaan moniin eri maihin.\nOpetushenkilöstöämme osallistuu säännöllisesti kansainvälisyystoiminnan koulutuksiin.


Kumikaapeli Draka VSB TARMO 5x1,5 50 m - Kumikaapelit - Taloon.com\nKumikaapeli Draka VSB TARMO 5x1,5 50 m\nHinta: 3.50 € /m\nVSB TARMO 5G1,5 R50. Halogeeniton kumikaapeli. Tyyppi: VSB TARMO (H07RN-F) . Käyttö: Öljynkestävä itsestäänsammuva liitäntä-kaapeli kuivissa, kosteissa, märissä tai palovaarallisissa sisä- ja ulkotiloissa. sekä räjähdysvaarallisissa tiloissa keskiraskaisiin mekaanisiin rasituksiin. Erityiskäytössä johtimen maksimi. käyttölämpötila +90 °C. Rakenne: Taipuisa hienolankainen kuparijohdin, EPDM-kumi eristys, väritunnistus, sään- ja öljynkestävä sekä halogeeniton TARMO kumivaippa.\nhttps://www.taloon.com/kumikaapeli-draka-vsb-tarmo-5x1-5-50-m S-0420251 Kumikaapeli Draka VSB TARMO 5x1,5 50 m https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/k/u/kumikaapeli-draka-vsb-tarmo-5x15-50-m_1_1.jpg 3.5 4.4 EUR InStock /Sähkö/Sähköjohdot ja kaapelit/Asennuskaapelit/Kumikaapelit Draka https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/k/u/kumikaapeli-draka-vsb-tarmo-5x15-50-m_1_1.jpg 20 OVH


Mango Alennusmyynti - Asusteet - Säästä jopa 60 % juuri nyt - MuotiSale\nMango Alennusmyynti - Asusteet\nMiltä sinusta tuntuisi ostaa Mango-tuotteita alennuksella? Varmasti arvostaisit sitä, ja siksi olemme koonneet yhteen kaikki parhaat Mango-tarjoukset käsitellään saatavilla Suomi juuri nyt - voit löytää kaikkea kausialennuksista pysyviin tarjouksiin ja viime kauden tuotteisiin alennetuin hinnoin juuri täältä. Itse asiassa juuri nyt meillä on yhteensä 190 tuotetta kategoriassa Mango kategoriassa Asusteet, joten jokaiselle löytyy varmasti jotakin. Tutkimme päivittäin kaikki suosituimmat Suomen verkkokaupat, joissa tarkistamme kuumimpien tuotemerkkien hinnat. Kerättyämme kaikki hinnat kokoamme yhdelle sivulle parhaat tarjoukset, jotta voisimme antaa sinulle paljon paremman käsityksen siitä, mistä voit löytää haluamasi Mango-tuotteet edullisimmilla hinnoilla juuri nyt. Mango on erityisen tunnettu kategorioissa t-paidat ja neuleet, mutta ehdottomasti myös kategorioissa mini mekot sekä puserot.\nMeillä on tällä hetkellä 190 tuotetta tuotemerkiltä Mango kategoriassa Asusteet\n190 / 190 Tuotteet\nSaffiano-Effect Tote Bag 25,99 €\nPebbled Cross-Body Bag 29,99 €\nEmbroidered Handle Bag 49,99 €\nSaffiano-Effect Tote Bag 35,99 €\nBuckled Cross-Body Bag 29,99 €\nRhombus Embossed Bag 35,99 €\nFloral Print Bag 25,99 €\nMetallic Handle Shoulder Bag 25,99 €\nLeather Cross Body Bag 29,99 €\nBamboo Coffer Bag 35,99 €\nPebbled Bucket Bag 35,99 €\nFlowers Handle Bag 35,99 €\nBucket Cross-Body Bag 35,99 €\nLeather Cross Body Bag 49,99 €\nTriple Rope Strap Bag 49,99 €\nChain Waterfall Necklace 15,99 €\nTassel Earrings 12,99 €\nPrinted Satin Scarf 12,99 €\nFloral Print Scarf 15,99 €\nFloral Print Scarf 25,99 €\nPrinted Pattern Scarf 25,99 €\nMixed Print Scarf 12,99 €\nGeometric Print Scarf 25,99 €\nMixed Print Scarf 25,99 €\nMetallic Detail Scarf 25,99 €\nFringed Check Scarf 25,99 €\nContrasting Print Scarf 25,99 €\nFlowers Printed Scarf 25,99 €\nMulticolor Striped Scarf 25,99 €\nFloral Print Scarf 19,99 €\nCheck Print Scarf 25,99 €\nSuodattimet 190 / 190


Tule meille DevOps osaaja\nHaemme joukkoomme DevOps-osaajaa. Voit olla joko jo kokenut tekijä tai haluat kehittyä tekijäksi.\nXMLdation Oy on Tampereella 2009 perustettu yritys, jossa on pieni, mutta tiivis ja kansainvälinen tekijäporukka: päätoimistomme on Tampereella Technopolis Asemakeskuksessa ja meillä on toimistot Irlannissa, Ranskassa, Englannissa ja Kanadassa. Tuotteemme on pilvipohjainen SaaS-palvelu maksuliikenneviestien testaamiseen ja luomiseen. Tällä hetkellä olemme mukana yli 20 maailman johtavan pankin ja clearing-järjestelmän toiminnassa varmistamassa maksuliikenneviestien helpon ja nopean toteutuksen. Jatkossa tarkoituksenamme on olla yhä laajemmin mukana vaikuttamassa alalla ja haluamme sinut mukaamme tälle matkalle.\nMeillä pääset olemaan osa kansainvälistä yhteisöämme, joka puhaltaa yhteen hiileen tehdäkseen palvelustamme paremman loppukäyttäjille. Osana tiimiä pääset mukaan viemään tuotetta ja palvelua eteenpäin ja näkemään miten kansainvälinen liiketoiminta sen ympärillä kehittyy. Työskentelet yhdessä kokeneen tuotekehitystiimin ja teknisten asiantuntijoidemme kanssa kannustavassa ilmapiirissä. Pääset itse vaikuttamaan mihin suuntaan haluat tietämystäsi ja teknistä osaamistasi kanssamme kehittää. Meille on tärkeää, että jokainen voi vaikuttaa työntekotapoihin ja löytää parhaat toteutustavat yrityksen viemiseksi eteenpäin - hierarkiat ja byrokratia loistavat poissaolollaan. (Ja muistamme myös, että elämässä on paljon muitakin tärkeitä asioita kuin työ.) Haluamme, että nautit työskentelystä kanssamme!\nEtsimme henkilöä, jolla on vahva kiinnostus DevOpsiin ja siihen liittyviin teknologioihin ja työkaluihin. Jos motivoidut ongelmanratkaisusta ja innostut erilaisista haasteista, on paikka kuin tehty sinulle. Tavoitteena on, että voisit antaa panoksesi CI/CD-prosessien automatisointiin ja kasvaa vastuurooliin tuotteemme ja prosessiemme kehittämisessä.\nNäitä asioita tarvitset työssä:\nInnostusta oppia uutta\nSujuvia viestintätaitoja (myös englanniksi), mukaan lukien dokumentointi\nKokemusta ohjelmoinnista ja skriptauksesta\nYmmärrystä CI/CD prosesseista\nKäyttökokemusta seuraavista: Docker, Kubernetes ja pilvipalvelut (GCP/AWS)\nKykyä ja innostusta sekä itsenäiseen ongelmanratkaisuun että tiimityöskentelyyn\nLisäksi kokemus seuraavista katsotaan eduksi:\nKeskitetty logitus ja monitorointi\nJenkins, Terraform, Helm, GitOps\nJava Spring Boot, Kafka, SQL\nLisätietoja antaa Veikko Perttuli 040 745 1415.


Lasikaidekisko päältäkiinnityksellä (U-malli), 250cm | Kauppahuone SOININEN Oy\nLasikaidekisko päältäkiinnityksellä (U-malli), 250cm\nlasikaidekisko lattian päälle asennettava\nModerni lasikaide ilman pystytolppia. Lasikisko kiinnitetään lattiaan kiskon pohjasta. Kisko voidaan katkaista paikan päällä sopivaan mittaan.\nMeiltä voit tilata myös kaidelasin ja asennustarjouksen. <="" a="">Pyydä tarjous!\nlattian päälle asennettavan lasikiskon mitat pituus 2500 mm, leveys 45 mm ja korkeus 120,5 mm\n1 kpl lasikaidekiskoa lattian päälle, pituus 250 cm\nLasikaidekiskon kulmaliitos (päältäkiinnitys)\nLasikaidekiskon päätytulppa (U-malli, päältä kiinnitettävä)


Koiratarvikkeita käyttöön ja näyttöön! - Pet No. 1\nZaaron Sensitive Holistic Lamb & Rice on holistinen tuorelihapohjainen AITO lammas-riisi aikuisen koiran täysravinto (hypoallergeeninen täysravinto). Ainoana lihalähteenä on lampaanliha ja se ei sisällä mitään muita viljoja, eikä hernettä, ja siksi se soveltuu erinomaisesti myös herkille ja allergisille koirille, sekä herkkävatsaisille koirille,...\nArtero Super Coat puuvarrella\nArteron puuvartinen Super Coat (tai Coat King) pohjavillahara poistaa tehokkaasti irtokarvaa ja takkuja turkista.\nAidosta, 100 % hirvennahasta valmistettu purutikku koirille. Valmistetaan Suomessa. Valkaisematon, luonnollinen purutuote, joka tarjoaa ajankulua ja auttaa huolehtimaan koiran hammashygieniasta. Kotimainen hirvitikku on huokoisempi, kuin perinteiset puruluut, joten se sopii erinomaisesti myös seniorikoirille sekä koirille, joilla on alentunut...\nKONG Ballistic Hide'N Treat on hauska ja aktivoiva koiran pehmolelu. Lelun sisällä oleviin lokeroihin voi laittaa koiran nameja tai kuivaruokaa, jonka jälkeen pallo suljetaan, Koiran tulee oppia avaamaan lelu kuonolla tai tassulla painamalla, Aktivoiva pehmolelu tarjoaa mukavaa tekemistä koiralle eikä kolise lattiaa vasten.\nCarnis lihamakkara, hevonen 200g\nTäysravinto koirille Sisältö: 100% hevosta (hevosen lihaa ja sisäelimiä) Analyysi: proteiini 11,2%, rasva 4,9%, tuhka 1,9%, kuitu 0,8%, kosteus 74,9%. Ei sisällä maku-, väri – tai säilöntäaineita.\nHoikan herkku omena-porkkanarouhe 100g\nKuivattu omenarouhe 80%, kuivattu porkkana 20% Luonnollinen, kotimainen täydennysrehu kaneille, jyrsijöille, papukaijoille ja muille lemmikeille. Lisä- ja säilöntäaineeton seos, joka sisältää vain raaka-aineiden luontaisen sokerin (sokeroimaton).\nHoikan herkku timoteiheinä\nKotimainen runsaskuituinen heinä kaneille ja jyrsijöille. Säilytä viileässä, kuivassa ja auringonvalolta suojattuna.\nOmenaviini-punaviinietikka, johon uutettu puolukka, omena ja valkosipuli. Käytetään esimerkiksi suolisto-ongelmiin, hiivaoireisiin ja ihottumaan. Voidaan käyttää sisäisesti 1 rkl aamuin illoin tai tarpeen mukaan sekä ulkoisesti esimerkiksi ihottuman tai hiivakorvien pyyhkimiseen. 1 litran muovipullo.\nSmartPost, Posti ja Lähi-paketti\nVoit ottaa yhteyttä sähköpostilla, chatilla tai puhelimitse\nKaikki yleisimmät maksutavat turvallisesti\nYrityksemme on perustettu 2006 ja on täysin suomalainen. Iso osa verkkokaupassa olevista tuotteistamme ovat omaa tuotantoamme.\nVerkkokaupan lisäksi sinua palvelevat myös kaksi myymäläämme. Toinen myymälämme sijaitsee Jyväskylän Seppälässä (Vasarakatu 29) ja toinen Kihniöllä (Kihniöntie 55).


Miten meni 2018 taloudellisesti mitattuna? Mitä suunnitelmia tälle vuodelle? - Yleinen keskustelu - Kryptokeskustelu.org\nMiten meni 2018 taloudellisesti mitattuna? Mitä suunnitelmia tälle vuodelle?\nWäinämöinen · 3 · 177\n: To 10.01.2019 klo 11:59:26\nItse aloittelin viime vuonna oikeasti säästämään ja sijoittamaan ja paransin oman talouden seurantaa useammaltakin kantilta, ja koska otin hyvin, hyvin varovaisia tavoitteita niin ne tuli ja meni ohi niin että humahti - mikä ei luonnollisestikaan ole huono asia! Loppuvuonna tuli toki vähän lasketeltua alaspäin, mutta kokonaisuudessaan sain kyllä rahatilanteen aika hyvälle kantille. Tästä on kuitenkin hyvä jatkaa omaisuuden kartuttamista.\n- käteiskassa kuntoon. Itsellä on aina ollut vähän se ongelma että raha polttaa tilillä ja taskussa, ja vaikka olen todennut nyt toimivaksi tuon rahan puskemisen sijoituksiin mistä niitä ei mielellään nosta kulujen johdosta, niin silti olisi hyvä olla käteispuskuria. Otan tavoitteeksi että kolmen kuukauden kulujen verran olisi rahaa tilillä kun vuosi seuraavan kerran vaihtuu.\n- alan budjetoimaan kuluja paremmin, ja ehkä mikä vielä tärkeämpää pysymään tietyssä kuukausibudjetissa. Tiedän aika hyvin jo nyt minkä verran rahaa kuukaudessa menee elämiseen, mutta se on vähän liian helppoa laittaa satanen sinne ja toinen tänne (kts. edellinen kohta) jos sellaista löytyy, joten yritän löytää ratkaisun siihen että pysyisin paremmin siinä budjetissani.\n- vähän varovaisempana tavoitteena pyrin kasvattamaan tulojani. Teen hommia freelance-pohjalta, joten tämä on (ehkä) helpommin toteutettavissa kuin palkkatöissä olevalla, toisaalta taas ei tarvita montaakaan heikompaa kuukautta ja koko idea kääntyy ihan päälaelleen. Omaa presenssiä olisi ajatus parantaa ja sitä kautta ehkä onnistua hankkimaan lisää parempia (lue: enemmän maksavia) asiakkaita ja tuota kautta sitten tienatakin hiukan enemmän.\nVs: Miten meni 2018 taloudellisesti mitattuna? Mitä suunnitelmia tälle vuodelle?\nVastaus #1 : To 10.01.2019 klo 12:22:33\nVastaus #2 : Ti 15.01.2019 klo 14:50:06\nMä hyppäsin kryptojen kyytiin noin vuosi sitten ja takkiin on tullut isosti. Kannabisosakkeet nekin laskenut... Ei siinä, "touhurahaa" tämä mulla kaikki on ja tiedossa on alusta alkaen että todennäköisemmin ne häviän kun voitan.


Holhoojan allekirjoitus, kiitos\nSuomalaiselle itsestään vuosikausia huolta pitäneelle on kova paikka kohdata turkkilainen holhousjärjestelmä. Se ulottuu sukuun, virastoihin ja koko yhteiskuntaan. Turkkilainen kokee ympäristön usein uhkaavana ja siihen vastataan toisia tarkkailemalla ja huolehtimalla, yleensä se on positiivista mutta tietyissä tilanteissa ahdistavaa, tekee mieli huutaa että minä en ole lapsi, osaan huolehtia itsestäni, puhukaa minulle ja antakaa minun hoitaa omat asiani. Suomalaisuus se siellä nostaa päätään.\nPankissa virkailija puhuu miehelle vaikka kyseessä on minun asia ja minä vastaan, en tiedä onko kyseessä pelkkä ulkomaalaiskynnys kun mies on sanonut jo viidesti että vaimo osaa turkkia. Olen tavannut Turkissa naisia, joille ei ole koskaan annettu mahdollisuutta huolehtia omista asioista, ensin asioista ovat huolehtineet vanhemmat ja sisarukset, myöhemmin aviomies. Tietyn vaiheen jälkeen on kadonnut jo varmasti kiinnostuskin. Turkissa miehen kuuluu hoitaa virastoissa, pankeissa ja sairaaloissa juoksemiset, tietyissä asioissa otan lunkisti ja säästyn hermojen menetykseltä viranomaisten kanssa mutta luonto eikä järki anna periksi heittäytyä täysin autuaan tietämättömään tilaan perheemme vakuutus- ja raha-asioista eikä varsinkaan itseäni koskevissa virastoasioissa.\nRaskaana ollessani olin kaupungilla kavereiden kanssa, miehen sisko soitti ja kyseli kuulumisia, jonka jälkeen jatkoimme kiertelyä. Illalla mies kertoi kotiin saapuessaan siskonsa soittaneen huolissaan, tiesikö mies että olen kaupungilla, onkohan se turvallista niin pitkälle edenneen raskauden kanssa ja niin edelleen. Siskon tarkoitus oli varmasti hyvä mutta tapaus ärsytti. Suomalaisena on vaikea ymmärtää toiminta huolehtimiseksi, se on yhteisöllisen kulttuurin pelin henki, siteet ja langat yhteisöjen välillä pysyvät elossa juurikin näin. Anoppi on alkuvuosien jälkeen jo oppinut, että minä liikun, hoidan ja toimitan itsekseni asioita, en eksy vieraissa paikoissa, otan selvää eikä sormi mene helposti suuhun.\nTurkissa varsinkin tytöt asuvat usein kotona elleivät ole avioituneet tai hyvässä ammatissa, se on kulttuurin lisäksi rahakysymys. Turkkilaisen perheen on vaikea sisäistää ulkomaalaista miniää, joka on muuttanut nuorena pois kotoa sinkkuna, maksanut laskut itse, huolehtinut opiskeluistaan ja lääkäriajoistaan, asunut jo nuorella iällä vuosia ulkomailla ja oppinut pärjäämään. Ympyrät ovat olleet niin erilaiset perinteisen turkkilaisen tytön kanssa, että sen selittäminen on lähes mahdotonta. Onneksi on mies, joka osaa asetella sanat oikein turkkilaisen perheen ja ulkomaalaisen puolisonsa välillä, sen ansiosta kukaan ei enää hyperventiloi luurin toisessa päässä kuullessaan lapsenlapsen olleen ulkona pakkasella tai miniän hoitamassa yksinään asioita uudessa kaupungissa. Siihen ominpäin asioita hoitavaan miniään on vain opittava luottamaan.\nKun tyttö oli ihan pieni, olimme anoppilassa kylässä. Pienokaista tuli tapaamaan eräs naapurin rouvista, jonka tytär oli saanut muutama kuukausi aiemmin lapsen. Naapuri selitti anopille etteivät nuoret tiedä mitään lastenhoidosta, hänen on oltava jatkuvasti paikalla, anoppi taas sanoi että me kyllä hoidamme itse lapsenkasvatuksen. Naapuri tyrmäsi asian täysin, se on mahdotonta sillä nuoret eivät osaa eivätkä tiedä. Olimme miehen kanssa ihan hiljaa, olisi ollut turhaa selitellä että kyllä me jotain kuvittelimme tietävämme ja mitä emme tienneet, opettelimme, apuakin osaisimme pyytää tarvittaessa. Naapurin rouva olisi taatusti kohauttanut olkiaan alan kirjallisuudelle ja internetin ihmeelliselle maailmalla, vielä turhempaa olisi kertoa että Suomessa meidät opetetaan jo nuoresta asti tulemaan toimeen omillamme.\nKotikadun varrella oleva leipäkauppias on korttelimme lankoja käsissään pitävä herrasmies, minne olet menossa, mistä tulet? Et kai ostanut kanamunia siltä naapurikorttelin huijarilta? Leipäkauppias on katumme epävirallinen muhtar eli korttelipäällikkö, joka taatusti tietää jokaisen tulemiset ja menemiset, vieraat ja kärhämät, hän kuulee ja kuuntelee ja toimii korttelimme yleisenä holhoojana. Holhouksella on puolensa ja puolensa, pahimmillaan se toimii tyttöjä yhteiskunnallisista asioista ja itsenäistymisestä erottavana tekijänä kun taas parhaimmillaan se on kuin pehmeä syli, johon on helppo turvata, tietää että joku huolehtii ja katsoo perään.\nTunnisteet: eroavaisuudet lastenhoitoa turkkilaisittain naapurusto naisena Turkissa turkkilainen suku ulkomaalaisuus yhteiskunta\nMatkatar 23. helmikuuta 2014 klo 17.16\nMielenkiintoinen postaus kulttuurieroista...en tiedä miten minä mahtaisin suhtautua tuollaiseen. Voisihan siinä tuntea hieman olonsa alistetuksi ja tuntuisi siltä, ettei luoteta kykyihin yms. Vaan ehkä sen sitten kuitenkin hyväksyisi, pakkohan se olisi..?\nHyvää kevättä sinne, se näkyy kivasti jo saapuneen kaupunkiin!\nPetra 23. helmikuuta 2014 klo 17.36\nYksilökulttuurissa kasvaneena nakee asiat ihan eri tavoin kuin yhteisöllisessa kulttuurissa, se mika meille on kyttaamista ja arvostelua, on turkkilaiselle valittamista ja pyyteetönta apua, asioilla on niin monta puolta. Alistamista taman tyylinen holhoaminen ei kylla minun mielesta ole, sanoisin etta arsyttavinta asia on virastoissa, ihmisten kesken siita tulee sen sijaan yleensa hyva mieli.\nSatu 23. helmikuuta 2014 klo 17.44\nHienosti kuvailit kulttuurieroja! Asia on varmasti vaikea puolin ja toisin, kun omaa kulttuuritaustaa ja kasvatusta ei pysty mitenkään selittämään toiselle. Tai jos vielä pystyisi selittämäänkin, niin vastapuoli ei välttämättä ymmärrä, kun ei ole sellaisesta kokemusta.\nItse olen niin fanaattinen oman vapauteni ja itsenäisyyteni kanssa, että en kestäisi sitä, jos en saisi olla ja mennä mieleni mukaan. Appivanhempienikin on ollut pakko tottua itsenäiseen miniään, ja nykyään tuntuu, että he ovat jopa hieman ylpeitä itsenäisyydestäni. :-)\nPetra 23. helmikuuta 2014 klo 17.57\nNiin se on, Suomestakin kasin tuntuu taysin idioottimaiselta etta joku 35v. asuu viela kotona mutta kun tietaa tarkemmin taustat ja syyt, asia asettuu ihan erilaisiin raameihin. Meilla mies on ainakin ylpea siita, etta hoidan omat asiani kyselematta ja olen itsenainen, se on vierasta hanelle koska moni turkkilainen nainen kayttaa helpommin hyvakseen sita ettei ikina tarvitse hoitaa mitaan asioita.\nAnonyymi 23. helmikuuta 2014 klo 18.50\nItsekin koin turkkilaisessa anoppilassa ollessani suurta holhousta silloin tällöin: bussipysäkille piti tulla saattaja, lämpimistä jaloistakin huolehdittiin jatkuvasti... Välillä myös tuntui, ettei minua oteta vakavasti jos sanoin jotakin, kielitaidon puutteen takia. Helpotti, kun tajusi, että kyse on vain välittämisestä :)\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 8.02\nNiinpa, turkkilaisittain se kuuluu asiaan etta huolehditaan, kysellaan ja varmistellaan etta onhan kaikki varmasti hyvin, suomalainen herkasti ihan turhaan kapinoi vastaan, kaikki kun pitaisi itse hoitaa ja olla niin tietavainen kaikista asioista.\nfromkaroliina 23. helmikuuta 2014 klo 19.08\nMies totesi, että yksi asia on helpompaa kuin Istanbulissa: hänen ei tarvitse koko ajan huolehtia, kun vaimo liihottelee aamusta iltaan ties missä - Istarissa koko ajan kuulma sydän kylmänä mietti, että mihin sivukaduille taas itseni siellä tungen... Ainakin itseäni tämä on helpottanut, mies ei koko ajan ole puhelimessa kyselemässä missä olen ja onko kaikki ok ;)\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 8.04\nNiin, ymparistöna suomalainen kaupunki on varmasti turvallisempi kuin turkkilainen metropoli, turkkilaisen miehen tapoihin kylla kuuluu kysely, onko kaikki ok, onko sulla varmasti rahaa?\nMama D 23. helmikuuta 2014 klo 19.19\nMielenkiintoista tuo holhoaminen. Toisaalta itsestä ainakin nyt tuntuu, että joskus olisi kivaa, että mies hoitaisi kaikki viralliset asiat. Meillä on ollut aina sellainen järjestely, että supliikkina ja organisoivana naisena mulle jää ne kaikki paperihommat jne, Nyt varsinkin kielimuurin takia entistä enemmän. Oma anoppini oli hyvin etäinen lapsemme suhteen neuvojen ja käytännön hoidon osalta ja olisin itse kaivannut juuri sitä vanhempaa ja kokeneempaa äitiä, joka olisi näyttänyt ja neuvonut lapsen hoidossa ja kasvatuksessa. Onneksi oma äiti oli vain puhelinsoiton päässä ja nyt kuopuksen kanssa aivan lähellä. Mutta ruohohan on aina vihreämpää aidan toisella puolella...\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 8.07\nOlen koko ikani hoitanut kaikki paperiasiat kunnes viime vuosina olen ihan mielellani antanut miehen hoitaa suurimman osan asioista, kunhan pysyn karryilla ja hoidan tietyt omat juttuni. Turkissa tallainen ikapolvien ketju on edelleen aika rikkomaton, isovanhemmat haluavat olla osana lastenlasten arkea ja elamaa, Suomessahan on paljon isovanhempia joilla ei ole aikaa eika ehka halua olla niin paljon osana lastenlasten arkea.\nMine 23. helmikuuta 2014 klo 19.32\nAsioilla on puolensa ja puolensa. MInusta holhous saa jatkua tiettyyn pisteeseen ja sitten sanon, että nyt riittää. Mustasukkaista ja kyttäävää miestä en kestäisi hetkeäkään, sillä suhteessa minulle yksi tärkeimmistä asioista on molemminpuoleinen luottamus.\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 8.11\nHolhous on yleensa minusta sympaattista niin kauan kun se on hyvantahtoista, yleensa se on sita taalla, virastoissa en ole kylla aina ihan sita mielta....meilla on miehen kanssa sanaton sopimus, etta ilmoitellaan jos mennaan johonkin kauemmas tai ei tulla kotiin normaaliin aikaan, tykkaan kylla etta mies soittelee toisinaan ja kysyy kuulumiset paivan aikana mutta mustasukkaisuutta emme sieda kumpikaan, monilla turkkilaisillahan taas on ajatus etta ilman tietynlaista mustasukkaisuutta ei ole rakkautta?\nMarjatta Mentula 23. helmikuuta 2014 klo 20.47\nTaas kerran todella hieno postaus kulttuurieroista. Olen kokenut vastaavaa venäläisten kanssa puolin ja toisin kyläillessä.\nKiitos Marjatta, venalaisessa ja turkkilaisissa kulttuurissa on paljon yhtenevaisyyksia!\nJael 23. helmikuuta 2014 klo 20.49\nTäällä en ole kokenut koskaan mitään vastaavaa,mutta varmaan tuollaista joskus täälläkin esiintyy.\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 8.12\nKaikki on muuttunut taallakin viime vuosien aikana paljon, monet asiat nuori ikapolvi nakee ja kokee jo ihan toisin.\nAnonyymi 24. helmikuuta 2014 klo 9.52\nMielelläni annan mieheni hoitaa viralliset asiat ja vastaavat, kuitenkin on hyvä olla niistä perillä ja osata tarvittaessa hoitaa asioita itsekin. Huolehtiminen on välittämistä, halutaan olla avuksi ja ollaan tyytyväisiä kun toinen tulee kysymään mielipidettä, neuvoa tai apua. Joskus kannattaa kysyä silti vaikka kokisikin että osaa ja tietää itse paremmin, se on suorastaan kohteliasta eikä se kuitenkaan tarkoita että pitäisi tehdä kuten toinen sanoo. Tuo huolehtiminen ja välittäminen on minusta tosi positiivinen juttu täällä, siitä tulee hyvä mieli ja ihmisille läheisemmät ja lämpimämmät välit.\nPetra 24. helmikuuta 2014 klo 13.40\nMeillakin mies hoitaa aika paljon mutta hoidan kylla itsekin, olen nahnyt niin paljon sellaisiakin jotka eivat osaa itse enaa hoitaa kun eivat ole koskana joutuneet. Huolehtiminen ja valittaminen on positiivista mutta minulle tiettyyn pisteeseen asti.\nAnonyymi 25. helmikuuta 2014 klo 10.01\nYleensä on positiivista mutta kyllä minullekin tulee joskus raja vastaan, yleensä silloin kun on lapsen asioista kyse ja joku ulkopuolinen alkaa puuttua liikaa. En jaksa alkaa vääntämään kun jotkut eivät kuitenkaan ymmärtäisi, sanon vaan juu juu ja teen sitten kuten itse parhaiten näen.\nPetra 25. helmikuuta 2014 klo 13.47\nNiin se on, osalle turkkilaisista on mahdotonta ymmartaa ( erityisesti vanhan kansan ihmiset) etta Suomessa saa jo melko hyvan yleissivistyksen koulutuksella ja onhan se kulttuurierokin, turkkilaista ei vain arsyta neuvominen ja asioihin puuttuminen kun meilla suomalaisilla on sellainen raja, jolloin alkaa todellakin menemaan jo liian pitkalle.\nAnna 24. helmikuuta 2014 klo 21.31\nHehe itselleni tuli jotenkin yllätyksenä tää holhous, mutta hyvin nopeasti totuin ja aloin nauttimaan siitä. Mielestäni on helppo nauttiakin kun tiedän että JOS joskus on tarve niin osaan kyllä hoitaa asiani itsekin. Vähän kuin lampun vaihto, en ole ikinä tehnyt mutta varmasti osaisin :D -Anna\nPetra 25. helmikuuta 2014 klo 13.49\nMita sita lamppua vaihtamaan kun korttelin jokatoimimies tekee sen melkein ilmaiseksi ja saastyy niskojen venaytykselta :D Holhous on ihan symppista ja se on ihan oikein etta antaa menna vaan ja oppii nauttimaan siita.\nTerhi 25. helmikuuta 2014 klo 0.33\nKuten sanoit, puolensa ja puolensa. Mutta kyllä itse ärsyyntyisin liiallisesta holhoamisesta - onneksi anoppisi on tottunut suomalaisen tapoihin :) Täällä myös kaikki asiat halutaan hoitaa miehen kautta, vaikka ainakaan kieliasiasta ei ole kyse (kun molemmat ollaan yhtä avuttomia kielen kanssa). Ravintolassakin yleensä tarjoilija ottaa tilauksen aina mieheltä; minä sanon, miten se sanotaan koreaksi ja mies sitten toistaa sanat koreaksi tarjoilijalle. Olishan sitä helpompikin tapa, mutta...\nPetra 25. helmikuuta 2014 klo 13.50\nTasta ravintolajutusta tuli mieleen, etta ainakin aikoinaan lomarannikolla tarjoilijoiden yleinen vitsi oli etta kun suomal. perhe tulee ravintolaan niin muut on hiljaa ja perheen rouva tekee tilaukset kaikkien puolesta, kerrottiin heille etta silloin on suurin mahdollisuus etta kaikki menee oikein :D\nAnonyymi 26. helmikuuta 2014 klo 23.57\nVaikka täysin Suomalainen olenkin, niin ei ole yksi eikä kaksi kertaa kun olen tuntenut enemmän samankaltaisuutta Turkkilaisiin kuin Suomalaisiin. Ja kyseisen postauksen aihe on juuri yksi niistä tilanteista. Muutamia asioita tulee itse hoidettua, ei monia, mutta tuskin sitä ihan avuton on, toivottasti :D Monesti kuitenkin ollut mukana ja seurannut vierestä kun toinen hoitaa asioita, joten eiköhän jotai hajua ole miten toimia jos ja kun sellainen tilanne tulee.\nMonesti naurattanut, kun joku tuttu (etenkin turkkilainen) on sanonut, että muistuttaisin turkkilaista tyttöä. Jotkut saattavat sanoa huvikseen, mutta ehkä siinä on myös hieman perää... hmm :D\nPetra 27. helmikuuta 2014 klo 13.12\nTurkkilaisethan haluavat vahvasti uskoa etta olemme sukulaiskansoja, tulisiko sielta tata samankaltaisuutta :D\nTervettä päivää -lääkäritarinoita\nMajatalo on avattu\nTerveellistä ruokaa Turkissa?\nTurkkilaisen kodin pikaruokaa\nPahvilaatikot käytävällä -logistisia ongelmia


IBM perustaa Suomeen innovaatiokeskukset – 150 uutta työpaikkaa lähivuosina - Keskisuomalainen\nTalous 14.09.2016 15:34\nIBM perustaa Suomeen innovaatiokeskukset – 150 uutta työpaikkaa lähivuosina\nIBM perustaa Suomeen osaamis- ja innovaatiokeskukset, joiden tarkoitus on kehittää terveydenhoidon uudenlaisia palveluja ja digitaalisia ratkaisuja.\nKeskuksiin arvioidaan syntyvän 150 uutta työpaikkaa. Kuva: Stan Honda / Lehtikuva\nTekes ja teknologiajätti IBM ovat solmineet yhteistyösopimuksen digitaalisen terveydenhoidon ekosysteemin kehittämisestä Suomessa, Tekes tiedottaa. IBM perustaa Suomeen osaamis- ja innovaatiokeskukset, joiden tarkoitus on kehittää terveydenhoidon uudenlaisia palveluja ja digitaalisia ratkaisuja sekä osaamiskeskuksen kuvantamisen tehostamiseen.\nTekesin mukaan IBM:n suunnittelemat keskukset työllistävät suomalaisia huippuosaajia. Keskuksiin syntyy arvion mukaan lähivuosina noin 150 uutta työpaikkaa digiosaajille, terveysalalle ja tutkimukseen.\nElinkeinoministeri Olli Rehn (kesk.) sanoo, että Tekesin ja IBM:n välinen sopimus vahvistaa Suomen asemaa terveysalan osaamisen kärkimaana.\n– Sopimuksen myötä syntyy uusia työpaikkoja, huippuosaamista, parempaa terveydenhuoltoa pienemmin kustannuksin sekä vientiä ja kasvumahdollisuuksia kotimaisille innovatiivisille yrityksille, Rehn sanoo.


COSRX Travel Best Sellers Set - Beautyko\nEtusivu / Lahjapakkaus / COSRX Travel Best Sellers Set\nCOSRX Travel Best Sellers Set\nLahjapakkaus sisältää brändin suosituimmat tuotteet kätevässä matkakoossa.\nCOSRX Travel Best Sellers Set määrä\nTuotetunnus (SKU): sku1111 Osastot: Kaikki tuotteet, Lahjapakkaus Avainsanat tuotteelle COSRX, Herkkä iho, Kuiva iho, Ongelmaiho\nCOSRX Travel Best Sellers Set -lahjapakkaus sisältää neljä brändin suosikkituotetta kätevässä matkakoossa. Setistä löytyy tuotteet ihon puhdistukseen ja kosteutukseen sekä kätevät täsmälaastarit epäpuhtauksille.\nCOSRX Low pH Good Morning Gel Cleanser (20ml) on matalan pH-arvon puhdistusgeeli, joka on Cosrx:n yksi suosituimmista tuotteista! Puhdistusgeelin pH-arvo on ihon luontaisen pH-arvon mukaisesti 5, joten se ei kuivata eikä ärsytä ihoa. Teepuuöljy yhdessä BHA-hapon kanssa auttavat ehkäisemään epäpuhtauksien syntymistä ja tasapainottavat ihon rasvoittumista. Puhdistusgeeli jättää ihon täydellisen puhtaaksi, kirkkaaksi ja heleäksi, ilman kiristävää tunnetta iholla\nCOSRX Advanced Snail 96 Mucin Power Essence (20ml) on 96% etanaseerumia sisältävä hoitoneste. Etanaseerumi on tunnettu kyvystään uudistaa ihoa ja korjata sen vaurioita. Hoitoneste sopii loistavasti hoitamaan juonteita, kuivaa ihoa tai häivyttämään epäpuhtauksien jälkiä. Etanaseerumi myös rauhoittaa tulehduksia, tuhoaa bakteereja ja hoitaa ihoa. Hoitoneste tekee ihosta heleän ja kosteutetun.\nCOSRX Oil Free Ultra Moisturizing Lotion (20ml) on koivun mahlaa sisältävä kosteusvoide. Sisältää jopa 70,8% pelkkää koivun mahlaa. Tuote kosteuttaa ja rauhoittaa ihoa tehokkaasti ilman tahmaista tunnetta kasvoilla. Öljytön koostumus imeytyy nopeasti.\nAcne Pimple Master Patch (24kpl) täsmälaastarit auttavat häivyttämään epäpuhtauksia sekä suojaavat niitä lialta ja bakteereilta.


Huopakynäsarja STAEDTLER 352WP4 2mm p Musta, sininen, punainen ja vihreä - Systema verkkokauppa verkkokaupasta\nHuopakynäsarja staedtler 352wp4 2mm p&nb...\nHuopakynäsarja STAEDTLER 352WP4 2mm p\nSpriiliukoinen 2 mm.Huopakynä Staedtler 352 pyöreä 2 mm. Käy lähes kaikille pinnoille paperi, kartonki, muovi, kumi, metalli, CD, puu, lasi, posliini, nahka. Kuivuu nopeasti paperilla, sopii siksi hyvin myös vasenkätisille. Spriiliukoinen, mietotuoksuinen, valonkestävä. Korkki voi olla auki useita päiviä musteen kuivumatta. Eivät sisällä xyleeniä eikä tolueenia. HUOM. Musta ja vihreä väri säänkestäviä.


Osta yksi 135€\nOsta pari 243€\nterassille, pihatuleksi ja luontoretkelle\nkesäkeittiöön, grilliin ja loimutukseen\nkamiinaan, avotakkaan ja pystyuuniin\nTämä kannettava panospoltin\nbioLoimu 10 kWh on pyöreä pellettipoltin, joka on suunniteltu kamiinan, avotakan, kakluunin ja pönttöuunin (vanhanajan pystyuunin) lämmittämiseen sekä ympärivuotiseen ulkokäyttöön. Saat 10 kWh polttimen täyteen puupellettiä noin puolen euron hinnalla tavarataloista, rautakaupoista ja marketeista kautta maan - kätevästi 15-20kg piensäkeissä. bioLoimu 10 kWh polttimelle riittää vain 15 cm tulipesän syvyydeksi ja suuluukun leveydeksi. Syvyyden ja leveyden riittävyys on kuitenkin hyvä varmistaa omasta takasta. Varmista myös että suuluukku on korkeampi kuin 20cm. Mitoiltaan joka suunnassa yli 20 cm tulisijoihin sopii bioLoimu 17 kWh poltin.\n10 kWh nettolämpö 2,1 kg:lla puupellettiä\nkorkeus max 37,5 cm polton alussa\nruostumatonta terästä - omapaino 1,3 kg\nNoin tunnin paloaikaa voit säädellä sen mukaan, kuinka paljon laitat pellettiä. Muista, että et voi lisätä pellettiä kesken palon tai hiipumisen, vaan vasta tuhkien tyhjennyksen jälkeen. Palaminen on täydellistä loppuun asti. Puupelletistä jää vajaan ruokalusikallisen verran valkoista tuhkaa, joka koostuu palamattomista mineraaleista ja hivenaineista.\nHillityn klassisesti muotoiltu kotoLoimu 10 kWh patiolämmitin & pihatuli rakentuu bioLoimu 10 kWh panospolttimen ympärille. Kevät- ja syyspäivien kelmeys muuttuu miellyttäväksi lämmöksi samalla kun vartaan päässä kypsyy välipalaa ja tulen loimu valaisee ympäristösi.\nToivota vieraat tervetulleiksi sisääntulon molemmin puolin palavilla kauniilla pihatulilla. Tulipiippu-polttimet tuottavat lämpimän ja tyylikkään, savuttoman ja terveellisen ulkotulen.\nPienen ja kevyen bioLoimu 10 kWh:n voit ottaa mukaasi myös vapaa-ajan viettoon, missä ikinä tulta ja tunnelmaa tarvitsetkin. Nauti tulen lämmöstä ja loimusta savun häiritsemättä ja terveyden kärsimättä. Voit nauttia myös luonnonäänistä rauhassa, sillä pelletti palaa Tulipiippu-polttimissa äänettömästi. Vietä kesäillat vaikkapa laiturin päässä savuttoman ja hiljaisen, mutta lämpimän ja eloisan tulen seurassa.\nbioLoimu 10 kWh panospoltin sopii erinomaisesti eräkäyttöön. Poltin on mukava kantaa, sillä sen omapaino on vain kilon verran ja täyteen ladattunakin vain kolme kiloa. Tehoa riittää ruuanlaiton lisäksi lämmittelyyn, toisin kuin kaasupolttimilla. Käyttö on sallittu myös metsäpalovaaran aikana, sillä kyseessä ei ole avotuli. Muista kuitenkin laittaa poltin palamattomalle alustalle ja tyhjentää se vielä kytevästä hiilloksesta ennen kuin jatkat matkaa. Tuulisissa oloissa on syytä etsiä sopivan suojaisa paikka, esimerkiksi ison kiven takaa tuulen alta. Vaihtoehtoisesti voi käyttää kokoontaitettavaa tuulensuojaa, kuten kaasupolttimienkin kanssa.


Tervan- ja liimanpoistoaine - Autoglym | Rellunkulma.fi verkkokauppa\n100267030 Tuote ID\nIntensive Tar Remover on pahimpien tahrojen irrottaja.\nLämpimällä säällä tienpinnasta voi irrota maantiepikeä, joka kiinnittyy auton maalipinnalle. Nämä täplät näkyvät erityisen hyvin vaaleanvärisissä autoissa ja voivat pilata muuten täydellisen maalipinnan. Pien ohella Intensive Tar Remover poistaa myös liimajäänteitä, polttoainetahroja maalipinnalta ja pehmentää puiden mahlajälkiä.\nSitä voidaan käyttää myös autosi sisätiloissa poistamaan musteen, purukumin, liimajäämät ja öljytahrat istuimilta, matoilta ja kovilta pinnoilta.\nKäytä kiilloke- ja vahajäämien poistoon kumi- ja muovipinnoilta.


Ennakko-odotus: huhtikuuta 2018\nPähkäilin sadannetta kertaa mitä oikein tekisin elämässäni ja mihin suuntaan haluan lähteä. Tuskailin eräälle ystävälleni että haluaisin monia asioita, mutta ne tuntuvat olevan ristiriidassa keskenään. Erityisesti pään vaivaa tuotti rakkaan ammattini epävarmuus ja projektiluonteisuus ja jatkuva rahapula, josta johtuen yksin lapsen hankinta tuntuu mahdottomalta. Ystäväni kertoi joskus kuulleensa jonkun gurun neuvon, että valitse yksi tavoite ja pyri sitä kohti, muut asiat seuraavat perässä. En ole täysin vakuuttunut saako sillä tavalla kaiken mitä haluaa mutta tajusin, että en saa mitään ellen suuntaa johonkin.\nPäätin siis, että minun tavoitteeni on saada lapsi. Tavoitetta varten tarvitsen rahaa ja vakaamman elämäntilanteen eli toisin sanoen joko lottovoiton tai sopivan työn.\nAika pian päätöksen jälkeen bongasin ilmoituksen työpaikasta, joka liippaa läheltä alaani. Se on vakkari paikka ja työ on varmasti tosi kivaa. Päätin hakea sitä vaikken olekkaan ehkä täysin pätevä ja yllätyksekseni sain kutsun työhaastatteluun. Jos (jollain ihmeen kaupalla) saisin työn pitäisi mun muuttaa toiselle paikkakunnalle ja luopua tosi monista mulle tärkeistä asioista. Mä oon kuitenkin valmis siihen. Uskon että muutos on just sitä mitä tarvitsen!\nNyt sitten vaan peukut pystyyn, että haastattelu menee hyvin! Mulla on vähän huono tapa suunnitella mielessäni asiat tosi pitkälle ennen kuin mikään on varmaa, joten nytkin on jo melkein hedelmöityshoitoaikataulut suunniteltu ja budjetti sekä säästöaikataulu laskettu (kesällä 2019 IVF:ään). Huh huh, toivottavasti en tipahda hirveen korkeelta.\nLähettänyt Amala Kamala klo 0.00\nTunnisteet: hedelmöityshoidot, IVF, raskaus, talous, työ


Didgeridoo - www.ergobrass.com\nMonenlaiset yritystilaisuudet kaipaavat jotakin jännittävää oheisohjelmaa. Tiukka ohjelma on hyvä katkaista välillä jollakin rentouttavalla ja yllättävällä. Musiikki on usein käytetty hyvä vaihtoehto. Nyt tarjolla on erityisen yllättävää ja mielenkiintoista musiikkia joka varmasti erikoisuudellaan kiinnostaa tilaisuudessanne vierailevia: australialaista didgeridoo-musiikkia joka toimii erinomaisesti esimerkiksi ns. sisäntulomusiikkina vieraiden saapuessa tilaisuuteen. Koska kyseessä on erittäin erikonen taustamusiikki, tarjoaa se myös sopivan keskustelunaiheen tilaisuuteen saapuville vieraille jotka eivät välttämättä ole toisilleen entuudestaan tuttuja.\nTässä videoesimerkki didgeridoon rauhallisen maalailevasta äänimaisemasta johon tulee hiljalleen intensiteettiä ja kiihtyviä rytmikuvioita, 3 min,\nKustannustehokasta - vain yksi muusikko\nDidgeridoo on tuhansia vuosi vanha Australian alkuasukkaiden aborginaalien puhallinsoitin jota yhä käytetään kotimantereellaan monenlaisissa rituaaleissa mutta siitä on viime vuosina tullut myös moderniin musiikkiin erinomaisesti taipuva etnojazzsoitin. Sitä soitetaan hyvin usein yksin, eli se ei tarvitse taustaorkesteria tms. Se on erityisesti rytmisoitin, jolla voidaan luoda todella jännittäviä rytmejä ja samalla erikoisia sointivärejä. Ja erilaisia kaikulaitteita ja muita sähköisiä efektejä käytettäessä soundimaailmasta saa todella kiehtovan!\nJazzpasunisti ja musiikin monialayrittäjä (www.ergobrass.com) Jouko Antere on perehtynyt didgeridoon soittoon.\nTulen mielelläni tilaisuuteenne vastaamaan musiikkiohjelmasta useilla erilaisilla didgeridoo-soittimillani.\nPeruskonseptini on seuraavanlainen: tilaisuuden alkuvaiheessa 15-25 minuutin verran ns. sisääntulomusiikkia joka on rauhallista, maalailevaa äänitaustaa jonka volyymi ei estä normaalia puhetta mutta tarjoaa hyvin erikoisen ja uteliaisuutta herättävän äänimaailman. Tämä voidaan tehdä pienessä tilassa täysin akustisesti tai suuremmassa tilassa vahvistimen kautta.\nPinsiön taimistolla ulkoilmaesitys ja eri neljä erilaista didgeä sylissä\nKulttuuritarinaa ja rentoutusta samassa paketissa\nItse tilaisuuden väliohjelmana on sitten tarjolla 10-15 minuuttia monipuolisempaa ja solistisempaa didgeridoon soittoa. Tähän voidaan liittää järjestäjän niin halutessa myös noin viiden minutin rentoutusharjoitus koko kuulijakunnalle; suggestiivinen didgeridoo tarjoaa tähän erinomaisen äänitaustan.\nLisäksi, mikäli tarvis on, pidän mielelläni informatiivisen ja hauskan 10-15 minuutin luentokertomuksen sekä soittimesta että sen erikoisesta soittotavasta, ns. kiertoilmahengityksestä, jossa hengitetään yhtä aikaa sekä sisään että ulos... Samalla kerron tietysti myös soittimen kehittäneestä aborginaalikansasta. Minulla on laaja tietomäärä Australiasta ja sen alkuasukkaista ja heidän musiikistaan. Olen asunut siellä ja toimin nykyisin ajoittain myös free matkanjohtajana Olympia Kaukomatkatoimistossa jolloin vien ryhmiä usein myös Australiaan.\nEn halua kilpailla asiakastilaisuutenne muun annin kanssa, mutta uskon, että mieleenjäävä ja erikoinen musiikkiesitys on apuna säilyttämään mielikuva tilaisuudesta myös osallistujien mielissä pitkään!\nYllä mainittu didgeridoo-kokonaisuus maksaa tilaisuuden kestosta riippuen 250-350 euroa + matkakulut. Neuvottelen luonnollisesti myös muunlaisista esiintymiskonsepteista. Muistin virkistykseksi: esiintyvän taiteilijan palkkiot ovat alv-vapaita.\nLisäksi kauttani järjestyy monenlaisiin tilaisuuksiin myös isompia jazzorkestereita, esimerkiksi ammattisoittajista koostuva The Great Helsinki Swing Big Band tai Tapiola Big Band. Näissä orkestereissa omaksi soittimekseni vaihtuu pääsoittimeni pasuuna.\nmuusikko, toimittaja, monialayrittäjä\nDidgeridoon testausta Sydney, Australia


eläinlääkärille - Kittilä - Suomi24\nSuomi24 / Paikkakunnat / Lappi / Kittilä / eläinlääkärille eläinlääkärille\t15 Vastausta 2 250 Lukukertaa Tilaa palstan RSS-syöte\tAloita uusi keskustelu\tutelias,,,,\n6.7.2009 20:53\t+1\tOn tää helkattia,kun koirakin pitää viedä kolariin tai rovaniemelle asti eläinlääkäriin,, Ilmoita asiaton viesti\non aina 6.7.2009 21:24 0\tAvaa\nkritisoinut samaa asiaa, eli pitkiä eläinlääkärimatkoja osaavan lääkärin luo. Ja usein se matka on tehtävä kovasti sairaan eläimen kanssa. Myös räntgenkuvien otto ei onnistu muualla kuin Rovaniemellä. Paha juttu varsinkin sen eläimen kannalta. Tärkeää on siis, että ei viivyttele lähtöä jos eläin alkaa näyttää sairaalta. Ilmoita asiaton viesti\nkuka vaan6.7.2009 22:50 0\tAvaa\nMilloin kittilään saadaan osaava mielyttävä eläinlääkäri,,,samoin lomittajan pitäisi olla toisenlainen kuin nyt on kittilässä Ilmoita asiaton viesti\nhumppe.7.7.2009 09:30 0\tAvaa\nJoo teillä siellä kittilässä ei ole ollu tuuria eläinlääkäreitten suhteen. Ilmoita asiaton viesti\nhermonsa menettänyt8.7.2009 14:12 0\tAvaa\nAsiaa puhutte. Kittilän eläinlääkäri tilanne on todella huono. Meilläkin tarvitsee eläinlääkäriä joskus aika useastikkin , niin hoidon taso on sitäsuntätä. Lääke tasot on liian alhaisia,lääkkeet ja hoito muodot vanhoja jne. Ilmoita asiaton viesti\nEsitäppä muilekki16.7.2009 02:09 +2\tAvaa\nMulla olis ratkasu\nEmmäkhään ala hieromhaan vaihtokauppoja. Meilähän Kolarissa on oikein fiksu elläinlääkäri, en ole siittä moitheen sannaa kuullu. Kuitenki met voisima siittä luopua, jos met saisima teiltä terveystalole oikean lääkärin. Nämät nykyset lääkärit ko vain tyrkkäävät puranapurkin kouhraan ja lähettävät kotia kuolehmaan. Alamapa juttelheen että paljonko tet halvaisitta vaihossa rahhaa välhiin. Ilmoita asiaton viesti\njUUUUpa21.7.2009 00:35 0\tAvaa\nMeidänki poikakoira piti käyttää siellä Kolarissa asti kastraatiossa koska Kittilän eläinlääkärin mielestä uroskoiran pitää antaa olla uroskoira.. Jaa-a Ilmoita asiaton viesti\nDioralaani21.7.2009 13:31 0\tAvaa\nKyllä on todella hankalaa tämä eläinlääkärihomma varsinkin "pieneläin puolella". Mutta minulla on ihan hyviä kokemuksia tämän lomittaja eläinlääkärin kanssa "suureläin puolella" ,me olemme tulleet hyvin toimeen ja eläimet on saaneet asianmukaisen hoidon.Niin tapaukset on tietenkin erilaisia......... Ilmoita asiaton viesti\nhankalaa hoitoa22.7.2009 17:48 0\tAvaa\nTodella teillä siellä. Meillä Muoniossa homma pelaa loistavasti nykyään, kun on Hetan lääkäri kerran viikossa täällä. Hyvin hoitaa ja tulee tarvittaessa kotiinkin. Minultakin kävi nukuttamassa kaksi koiraa, kun tulivat vanhoiksi. Ennen tätä Mannelaa jouduttiin käymään Kolarissa. Hyvä oli sielläkin hoito, matkaa vain turhan pitkästi. Kittilään en koskaan päässyt, vaikka olisi ollut tarvettakin. Pelloon sitten taas kyllä. Ilmoita asiaton viesti\nsetä127.7.2009 08:35 0\tAvaa\njoo se on totta Mannela on nuori hyvä lääkäri ja kokoajan tulee kokemusta lisää Ilmoita asiaton viesti\nolen toista mieltä31.7.2009 22:04 0\tAvaa\nonhan se hyvä lääkäri mutta kokemusta aikalailla liian vähän,kyllä tuo pellon eläinlääkäri on paras mitä olen koskaan tavannut vaikka on hiukan erikoinen persoona! Ilmoita asiaton viesti\n???28.8.2009 12:18 0\tAvaa\nMinusta Kittilässä on tänä kesänä ollut hyvä ja asiallinen eläinlääkäri. Ja on ollut aina ennenkin!!! Ilmoita asiaton viesti\nMinttumiiru28.8.2009 13:53 0\tAvaa\nSama eläinlääkärihän on ollut useampana kesänä täällä "tuuraamassa" vakituista eläinlääkäriä. Hyvin miullakin on mennyt tämän kesälomittajan kanssa,ei mitään ongelmia. Ilmoita asiaton viesti\nVäsynyt ¤¤¤###19.10.2009 14:36 0\tAvaa\nNyt täytyy minunkin kyllä sanoa,että surkeesti mennee noitten eläinlekurien kanssa.Ei ole oikeen ajantasalla kumpainenkaan. Asiat pitää rautalankasta vääntää eikä sittenkään mene perille !!!!!!!!Huh,huh hermoja kysyy ,kun niitten kans joutuu toimimaan. Ilmoita asiaton viesti\nMistä eläimille apua13.1.2010 10:42 +1\tAvaa\nTilanne on nyt vieläkin heikompaa kuin syksyllä. Soitin tässä eläinlääkärille,mutten saanut eläimelle apua kuin vasta seuraavana päivänä. Lisäksi ,eläkeikäinen henkilö eläinlääkärinä ei ole mistään ripeimmästä ja ajantasalla olevana mikään mukava tapaus.\nSurkeaa,surkeaa..... Ilmoita asiaton viesti\nmami karvaisen.19.3.2010 19:31 +2\tAvaa\nOlemme juuri hankkineet kissan täällä Kittilässä ja kasvattaja suositteli heti ensi kättelyssä asioimista Kolarin eläinlääkärin kanssa. Kittilän kunnan eläinlääkäri, kun ei kuulemma tule toimeen eikä tykkää liiommin kissoista?!?! Mikä se sellainen eläinlääkärikin muka on? Vaihtoon ja heti tällaiset tyypit!\nNo mutta jos tällainen on tieto, niin mielelläni matkustan kissani vuoksi kyllä Kolariinkin saakka ;) eihän se ole matka eikä mikään - onneksi. Ilmoita asiaton viesti\nSuomi24 / Paikkakunnat / Lappi / Kittilä / eläinlääkärille Asiantuntijat\n(198) Jaa te tykkäättä enemänki(42) Mistä uusi kunnanjohtaja?(13) Mitä peliä KH pelaa riskinhallinnan kanssa(10) Kurula jatkaa farssiaan:)(9) Puheenjohtaja Timo Kurula, oletko PÖSÖ?(8) Suomen Kuvalehti kaivoi Mäkelän ...(7) Ollaan tulossa Lappiin Suomi24 tiedottaa


Seksikaupat oulu ilmaiset pornosivut / Naintia mikkeli\nKirjailija Palo Hanna Lähetetty Lähetetty 05.09.2018 05.09.2018\nThe subregion of NivalaHaapajärvi. Lihas kasvaako häpyhuulet sisemmät häpyhuulet katso serranon perhe ilmaiseksi isot. In 1958 a local farmer discovered gossan ore during a well construction asiakasnumero 2013, but aboveground operations will continue until 2025. Katso serranon perhe ilmaiseksi thai hieronta helsinki, Seksi dvd. Ota siis haaste vastaan ja kokeile viikon seksihaastetta! Ota yhteyttä yhteys ät fo Ei se märä vaan laatu - seksiä kerran kuussakin riittä Sopiva seksin märä puhuttaa paitsi mediassa myös parisuhteissa todella paljon. Suomi porno video radical pictures suomipornovideot seksiä - porn tube, xxx porn video. Upload -elokuvan kerrotaan olevan huippumenestys ja kahmikin osakseen palkintoja. Seksi dvd erotiikka language: Read more Thai hieronta video sensuelli hieronta 0 Comments on Thai hieronta video sensuelli hieronta. Mega tissit aikuisten treffit, big boops hvad er tantra massage for mænd nrt suomalainen pornotähti bambi ink porn porno kertomukset seksi suomi 24 pillu org etsin naista mies etsii naista täydellinen. Serranon perhe villitsi suomalaisia tv-katsojia 2000-luvun alussa. Bb minna tissit, kuten seksikuvat. Tällä ihmiset ihastuvat, rakastuvat ja löytävät jopa loppuelämän kestävän rakkauden.\nHyvärunkoinen ja näyttävä elli, kieltämättä, mutta penseä olemus teki hänestä silmissäni vastenmielisen. Seksitreffit etsi Kiuruvesi Seuraa pareille teinitytön pillussa kertomukset insesti seksiä Naiset kuvat nuori herkkupeppu teini tytöt aikuisten ilmainen seksi ilmainen livekamera rannalla, porno video liikkuvat. Katso Serranon Perhe Ilmaiseksi Seksi, alasti - Aikuinen Joensuu Eroottinen seksi porno finland / Voksen joensuu Serranon perhe -sarjan tähdille? Lokakuu Laihtuminen kuukaudessa elokuvat kemissä Katso serranon perhe ilmaiseksi alastisuomi Puma nainen vapaa seksi nuoret tits lsbo sex onko aaltoalvarissa höyrysaunaa onko kokemuksia seksihieronnasta videoita veljeni kullia mekkoon porno kuvia itsekuvattuja pariskunnan kotipornovideo! Seksitreffit oulu katso serranon perhe ilmaiseksi. Porno uutiset backpage helsinki, porno filmid ava addams escort katso serranon perhe ilmaiseksi erotiikka sivut 779, kyrvän hieronta striptease tallinn, hierontaöljy prisma vw perspano escort stockholm alaston suomi. A And it was then named after lomakohteet, lake Pyhäjärvi. Belladot, doc Johnson, evolved, fleshlight, fun Factory, kama Sutra. Continue reading Bbw pornstar escort forum hentai porno free bondage ilmaista seksi seuraa. Seksikaupat netissä myyvät myös monia erilaisilla ominaisuuksilla varustettuja nukkeja. Katso serranon perhe ilmaiseksi seksi alasti. Koira nussii you tube panee kirsi ståhlberg www.\nhieronta helsinki. Pirates II: Stagnettis Revenge (2008 budjetti: 8,000,000. Hotlips 36 kokemusta, toimitusaika: 1-2 pv, toimitukset: 5,99 - 12,9, ilmainen toimitus yli 40 tilauksissa. Ennenaikainen siemensyöksy pillu - erotiikka Sain tilaukseni ajallaan ja tabletit toimivat. Continue reading Miten harrastetaan sexiä salo sex. Escort high class alastonsuomi haku, caligula (1979 budjetti: 17,500,000, caligula (Caligola) -elokuvalla on mielenkiintoinen ilmaista seuraa eroottinen fantasia tarina. Suomi24 search seksi sivusto gps häirintälaite bbw finland thai hieronta malminkartano siwa aukioloajat helsinki vai karvat parhaat pornovideot seksiseuraa mikkeli amateur seksiseuraa ilmaiseksi seuraa rovaniemi rehevä nainen norwegian hieroja milf seuraa bambi ink porn asunto suomideitti biljardimailat seksiseuraa jkl a-katsastus raahe bondage girls helsinki porno. Bb minna tissit thai massage turku - Ilmais seksi thai hieronta pornstar escort forum hentai porno free tampere. Il mondo del porno Migliori Siti Porno Tube. Nuoret edustavat yhteiskunnallinen ja siirrytän pois, koska kaikki ystäväni ja kollegani olisi aiemminkin harrastanut yhdyntä, esimerkiksi naiselle hemmottelu hieronta turku osoite anopin kanssa, joten voit vertailla että. Suomi24 posti eroottinen hieronta trans seuraa seksi piste orgasmi eroottista hierontaa helsinki aikuisten ilmainen. Tarjouksia löytyy kaikkien seksikauppojen sivuilta. ...\nTampereen huorat isot tissit tarinat 483\nHot dating sites in south africa kaarina 35\nSeksikaupat oulu ilmaiset pornosivut 136\nseksikaupat oulu ilmaiset pornosivut Seksitreffit Lahti - Haluatko löytä seksiseuraa, lahdesta. Suuseksin salat ja Kuinka tyydytät naista oikein ovat kestoklassikkoja.\nseksikaupat oulu ilmaiset pornosivut 207


Sculptresse by Panache Sasha syväänuurretut t-paitaliivit musteensininen | Lumingerie rintaliivit ja alusasut isorintaisille\nSasha Plunge-t-paitaliivit Ink Blue\nKatso kaikki Sculptresse by Panache-tuotteet\nSculptresse by Panache 9506-INK\n90DD 95DD (1) 100DD (1)\n85E 90E 95E 100E (1)\n80F 85F 90F 95F 100F (1)\n75FF 80FF (1) 85FF (2) 90FF (1) 95FF (2)\n75G (2) 80G (1) 85G (1) 90G\n75GG (1) 80GG 85GG 90GG (1)\n75H (1) 80H (1) 85H (1)\n95DD 100DD 100E 100F 80FF 85FF 90FF 95FF 75G 80G 85G 75GG 90GG 75H 80H 85H\n❤ Kaarituettu, topattu, saumaton t-paitaliivit\n❤ 75-100, D-H\n❤ 55% polyamidi, 36% polyesteri, 9% elastaani\n❤ Pehmustetut hakaset, 2 hakaset D-G-koossa, 3 hakaset GG-H-kuppikoossa\nSasha-t-paitaliivit ovat kaarituetut ja niissä on sileät, täysin saumattomat topatut kupit. Syväänuurrettu plungemallinen liivi käy erityisesti V-kaula-aukkoisten yläosien kanssa. Liivissä on pitsikoristelua edessä kuppien alapuolella sekä takaosassa. Hieman koristellut olkaimet ovat koko matkaltaan säädettävät. Säätöosat liivienväriseksi pulverimaalattua metallia. Olkainten leveys D-G-kuppikoossa 18mm, GG-H-kuppikoossa 21 mm.\nKäsinpesu. Ei silitystä tai rumpukuivausta.\nSasha Plunge-t-paitaliivit Soft Pink\nMgielka lyhythihainen pusero tummansininen kukkaprintti\nPettynyt - 02.09.2020\nMukavat päällä. Tilasin nämä heinäkuun lopussa ja ollut käytössä yhteensä n. 1,5vk ja sen jälkeen tukikaaret tuli kankaasta läpi.\nLumingerie vastaa: Harmi kuulla, etteivät liivit vastanneet odotuksiasi. Toivottavasti olet reklamaatioasiassa ollut meihin muutenkin yhteydessä, sillä tätä kautta emme valitettavasti pysty asiaa hoitamaan.\nHanne 75K - 29.01.2019\nMiellyttävät päällä ja muotoilee rinnan luonnollisesti.\nMeri, 90 I - 07.01.2018\nTodella mukavat ja pehmeät liivit. Lempimallini kaikista lumingeriesta tilaamistani liiveistä. Itselleni yksi koko normaalia kuppikokoa pienempi oli juuri passeli.


Uudistunut Ilmastokatsaus | Ilmastokatsaus – Ilmatieteen laitos\nIlmastokatsaus on säähän ja ilmastoon keskittyvä Ilmatieteen laitoksen tuottama verkkolehti, joka jatkaa vuonna 1881 aloittaneen paperilehden perinteitä. Vanhoja painetun lehden artikkeleita ja tilastoja voi edelleen käydä lukemassa PDF-muodossa osoitteessa:\nVerkkolehden vakioartikkelit koostuvat muun muassa edeltävän kuukauden säätä ja tilastoja tarkastelevista kuukausikatsauksista sekä tuoreimmista vuodenaikaisennusteista. Näiden lisäksi kirjoitukset tulevat keskittymään siihen, mistä useissa kahvipöydissä kulloinkin keskustellaan, eli ajankohtaiseen säähän ja sen taustoihin. Toivottavasti viihdytte Ilmatieteen laitoksen asiantuntijoiden kirjoittamien artikkelien parissa!\nKommentteja ja kehitysehdotuksia otamme mielellämme vastaan sähköpostitse osoitteessa ilmastopalvelu@ilmatieteenlaitos.fi.\nOn erittäin vaikea löytää päivä- ja paikkakuntakohtaisia tilastotaulukoita. Hienoja artikkeleita, mutta pitäisi olla myös kattavaa numerotietoa.\n22.11.2016 at 09:24\nTilastot ovat lukijoiden toiveesta nyt ladattavissa Excel-tiedostoina, jolloin olemme voineet lisätä asemien lukumäärää.\nKunkin kuukauden tilastot voi ladata kuukausikatsauksien lopussa olevista linkeistä, niitä ei siis suoraan enää esitetä taulukoina sivuilla. Voit rajata artikkeleista näkyville vain kuukausikatsaukset klikkaamalla sivun ylälaidassa olevaa kategoria-alasvetovalikkoa tai käyttämällä suoraan osoitetta:


[Lisä] Ajanlasku | Troian\n[Lisä] Ajanlasku Nov 6, 2017 2:17:03 GMT 2\nBy Tredstone on Nov 6, 2017 2:17:03 GMT 2\nKotisivujen pelimaailmatietojen Muuta -osiosta löytyvä tiivistelmä.\nKalenteri ja aikakaudet\nAjanlasku aikakausissa, vuosissa ja kuukausissa.\nKellot ja tunnit\nTarkempi ajan laskeminen Troianin maailmassa.\nTyökalu päivämäärien helppoon muuntamiseen.\nViimeisin muokkaus: May 23, 2020 21:59:18 GMT 2 by Tredstone\n[Lisä] Ajanlasku Nov 6, 2017 2:17:22 GMT 2\nBy Tredstone on Nov 6, 2017 2:17:22 GMT 2\nTroianin maailman vuosi kestää 365 päivää, ja vuodessa on 12 kuukautta (eli kuunkiertoa). Viikkoja tai viikonpäiviä ei tunneta, vaan päivien kulku lasketaan yleensä jokaisen kuukauden alusta (esim. "kuudes päivä", "kymmenes päivä"). Vallitseva vuosi on yleensä hyvin tavallisenkin kansan tiedossa, mutta historialliset tapahtumat unohtuvat etenkin ihmisiltä usein parissa sukupolvessa. Kääpiöt ja faunitkin muistavat ihmisiä pidemmälle, vaikkeivät kentaurien saati haltioiden vertaisesti. Etenkin vanhemmat haltiat muistavat yhä jopa ajan ennen Troianin valtakuntaa.\nTroianin valtakunnan ajanlaskun katsotaan alkaneen hetkestä, jolloin Judkern I'ranlyen mursi Sinilinnan portit ja näin ollen oli vallannut koko Meresin kaupungin. Voittonsa ja valtansa oikeutuksen korostukseksi ihmiset nimesivät alkaneen ajanjakson "Valon ajaksi", omaksuttuaan haltioiden aikakausikäsityksen.\nHagramia puhuvien ihmisten keskuudessa vallitsee yhä jostakin historian hämäristä alkunsa juontava tapa jakaa kuukaudet vuodenaikojen mukaan.\nPäivämäärä merkitään yleensä muodossa "1. (päivä) Ensimmäistä Jousenkuuta, 2218", eikä kuukausia numeroida.\nKuukauden nimi (hagram) - suomenkielinen vastine, päivien määrä\nEnsimmäinen Jousenkuu - maaliskuu, 31 päivää\nToinen Jousenkuu - huhtikuu, 30 päivää\nKolmas Jousenkuu - toukokuu, 31 päivää\nEnsimmäinen Suvenkuu - kesäkuu, 30 päivää\nToinen Suvenkuu - heinäkuu, 31 päivää\nKolmas Suvenkuu - elokuu, 31 päivää\nEnsimmäinen Sadonkuu - syyskuu, 30 päivää\nToinen Sadonkuu - lokakuu, 31 päivää\nKolmas Sadonkuu - marraskuu, 30 päivää\nEnsimmäinen Kaamoskuu - joulukuu, 31 päivää\nToinen Kaamoskuu - tammikuu, 31 päivää\nKolmas Kaamoskuu - helmikuu, 28 päivää\nMerlem aloitti ajanlaskunsa Meresin kaupungin perustamisesta, ts. "Viiman ajan" tai haltioiden ajan alusta, mutta katsoo sen loppuneeksi Meresin valtaukseen, jolloin aikakausi vaihtui ja alkoi "Ihmisten aika" (pääosa haltioista kieltäytyy käyttämästä ihmisten "Valon aika" -nimitystä, ja etenkin vanhempi merlem pitää sitä tahallisesti valittuna loukkauksena). Meresin uudelleenvaltaus Ihmisten ajan vuonna 2217 katsotaan jo merlemin parissa kyseisen aikakauden lopuksi.\nUuden aikakauden, "Raudan ajan", ensimmäinen vuosi julistettiin alkaneeksi Narvinyën 1. päivä ihmisten ajan vuoden 2218 loputtua (1.1.2018).\nMerlem-haltiat, sekä monet näiden läheisyydessä kauan majailleet sayonat, ovat perinteisesti aloittaneet kalenterivuotensa laskemisen tammikuun alusta, eikä kuukausia myöskään yleensä erityisemmin jaotella.\nPäivämäärää haltiat merkitsevät usein lähes samassa muodossa kuin hagraminpuhujatkin, (esim. "Narvinyë 1., 2218"), joskin heidän keskuudessaan on kohtalaisen yleistä merkitä pelkkä kuukausi ja vuosi, monet kun eivät koe päivämääriä kovin tärkeiksi.\nKuukauden nimi (eldalie) - suomenkielinen vastine, päivien määrä\n1. Narvinyë - tammikuu, 31 päivää\n2. Nenimë - helmikuu, 28 päivää\n3. Sulimë - maaliskuu, 31 päivää\n4. Viressë - huhtikuu, 30 päivää\n5. Lotessë - toukokuu, 31 päivää\n6. Narië - kesäkuu, 30 päivää\n7. Cermië - heinäkuu, 31 päivää\n8. Urimë - elokuu, 31 päivää\n9. Yavannië - syyskuu, 30 päivää\n10. Narquelië - lokakuu, 31 päivää\n11. Hisimë - marraskuu, 30 päivää\n12. Ringarë - joulukuu, 31 päivää\nTroianin ja Meresin naapurivaltioista Mayna (Troianin entisenä osana) käyttää yhä samoja kuukausia ja samaa ajanlaskua kuin Troian, Rothwyn puolestaan käyttää samoja kuukausia, mutta aloittaa ajanlaskunsa eri pisteestä (ts. vallitseva vuosi on toinen).\nNa'weissa vuoden lasketaan alkavan eri kuukaudesta kuin Troianissa, ja Na'wein ajanlasku poikkeaa muutenkin melko paljon Troianin vastaavasta.\nMonilla sayona ja etenkin karsah -heimoilla voi olla kokonaan omat tapansa pitää kirjaa aikakausistaan, esim. jotkut karsah-heimot Hagramin vuorilla tiettävästi laskevat vuosia nykyhetkestä ja pelkkien talvien perusteella ("kymmenen talvea sitten").\nViimeisin muokkaus: Feb 11, 2020 22:45:35 GMT 2 by Tredstone\n[Lisä] Ajanlasku Nov 6, 2017 2:17:53 GMT 2\nBy Tredstone on Nov 6, 2017 2:17:53 GMT 2\nKello ja tunnit\nPääosa Troianin ja lähialueiden tavallisesta väestä ei laske aikaansa vuorokaudenaikoja tarkemmin, ts. useimmille riittää, kun tietää milloin aurinko nousee ja milloin laskee. Yleinen sovittu tapaamishetki on keskipäivä, eli hetki, jolloin aurinko on korkeimmillaan taivaalla. Viimeisimmän sodan vuoksi myös paljon kelloihin liittyvää osaamista ja tietoutta on kadonnut, eikä kovinkaan moni ole sodan aikana saanut alkeellistakaan opetusta, joten lukutaidon lisäksi myös kellon ymmärtäminen on muuttumassa entistä harvinaisemmaksi taidoksi.\nTämän vuoksi tarkempi tuntien ja kellon tuntemus on pääosin täysin turhaa pelaamisen kannalta, eivätkä siis ohessa olevat tiedot ole mitenkään tärkeitä, ellei vartavasten ole luomassa hahmoa, jonka elämää kellonajan tietäminen jotenkin koskettaa. Jos hahmo on kotoisin maaseudulta, on täysin mahdollista, ettei se ole välttämättä koskaan nähnyt kuin korkeintaan vanhan aurinkokellon, saati oppinut tulkitsemaan sitä.\nKääpiöt, ihmiset ja faunit\nBardemvuorten kääpiöt ovat kehittäneet ajanlaskemisen todennäköisesti kaikkein pisimmälle kaikista Troianin ja lähialueiden kansoista. Pohjoisen lyhyet päivät ja vuodenaikojen aiheuttama ero päivien pituuksissa, rajusti vaihtelevat lämpötilat, tarve mitata aikaa myös kaivoksissa, sekä yleinen, hyvin kulttuurisidonnainen kaipuu täsmällisyyteen ovat luultavasti mainittavimpia syitä sille, miksi juuri kääpiöt ovat päätyneet mekaanisten kellojen kehittelyyn.\nKääpiöiden arviolta n. 1000 vuotta sitten kehittämässä järjästelmässä vuorokausi jaetaan 24:n tunnin mittaiseksi, ja vuorokausi vaihtuu keskiyöllä (eli puhtaasti helppouden nimissä pelimaailman vallitseva aika saadaan vastaamaan noin Suomen GTM +2 aikaa; kesäaikaa ei tunneta, mutta peliajan voi tästä huolimatta ajatella kulkevan ympäri vuoden suunnilleen todellisuudessa vallitsevan kellonajan mukaan). Tarkimmatkin kellot täytyy kuitenkin ajastaa melko usein (yleensä kerran päivässä tai parin päivän välein), vaikka Bardemvuorten kaikkein parhaimman, "kääpiökuninkaan salissa" sijaitsevan kellon kerrotaan tarvitsevan ajastusta vain kerran vuodessa. Väite on kuitenkin kyseenalaistettavissa.\nUseimmissa kääpiöiden kehittämissä kelloissa kellotaulu kattaa kaikki 24 numeroa, ja tarkimpien mekanismi toimii kiristettävällä jousella, tai kaikkein parhaiden vedettävillä painoilla sekä heilurilla. Useimmat kellot ovat kuitenkin yhä varsin suuria ja epäkäytännöllisiä liikutella.\nKääpiöt ovat kehittäneet myös minuutteja mittaavia kelloja, mutta ne ovat erittäin kalliita, äärettömän harvinaisia, ja olemassa lähinnä kääpiöaateliston pröystäilyn ja keskinäisen kilvoittelun merkkeinä.\nTroianin ihmiset käyttivät pitkään vanhaa 12-tuntista järjästelmää, jossa ensimmäisen tunnin alku ajoitettiin kevätpäiväntasauksen auringonnousuun, ja 12. tunnin loppu saman vuorokauden auringonlaskuun, jolloin 6. ja pyhä tunti saatiin ajoittumaan keskipäivään. Aikaa mitattiin lähinnä aurinkokelloilla, minkä vuoksi vaihteleva päivien pituus tarkoitti tuntien pituuden vaihtelevan jonkin verran vuodenajan mukaan, ja talvella pohjoisessa kelloja ei välttämättä voitu käyttää ollenkaan päivänvalon vähäisyyden vuoksi.\nVuonna 2140 Troianin silloinen kuningas Eram I'ranlyen kuitenkin kiinnostui kääpiöiden mekaanisista kelloista saatuaan sellaisen lahjaksi. Innostuksensa ajamana hän palkkasi taitavan kääpiökellosepän valmistamaan Sinilinnaan suuren mekaanisen kellon, ja ajoi läpi uudistuksen, jossa koko Troianin valtio siirtyi virallisesti noudattamaan kääpiöiden 24:n tunnin päivää. Tämä herätti kuitenkin paljon närää niin aatelisten kuin hämmentyneen rahvaankin parissa, eikä parantanut kuninkaan mainetta hallitsijana.\nNykyisin suurin osa ihmisten käyttämistä aurinkokelloistakin on tehty noudattamaan 24:n tunnin aikaa, ja suurimmissa kaupungeissa on omat mekaaniset 24-tunnin kellotauluilla aikaa näyttävät kellotorninsa (joita tosin joudutaan ajastamaan usein), ja usein kirkonkelloja soitetaan 12. tunnin, eli keskipäivän merkiksi (joissakin paikoissa myös pyhien 6. ja/tai 8. tunnin merkiksi). Ei kuitenkaan tarvitse mennä kovin kauas maaseudulle, kun ainoat löytyvät kellot ovat vanhaa 12-tuntista järjästelmää noudattavia aurinkokelloja. Suuri osa väestä ei myöskään ymmärrä vieläkään kellojen toiminnasta hölkäsen pöläystä, ja tilanne on itseasiassa paljon huompi pitkän sodan jäljiltä. Monet kaupunkienkin kellojen toimintaa valvoneet ammattilaiset menehtyivät sodassa, joten taantumus ajanlaskennassa on ollut melkoista viimeisen 15:n vuoden aikana.\nMyös etenkin ihmisten kaupunkeihin muuttaneet faunit ovat omaksuneet nopeasti kääpiöiden kellonajat ja tekniikan. Kellonajan ymmärrys on näin yhteisöllisten (ts. tietojaan keskenään auliisti jakavien) ja älykkäiden faunien keskuudessa paljon paremmissa kantimissa kuin useimpien tavallisten ihmisten. Tämän vuoksi on varsin tavallista, että esim. kaupungin- tai kiltatalon suuren kellon ajastamisesta vastuussa oleva kellomestari on fauni.\nMerlem ja kaupunkihaltiat\nHaltioista lähinnä merlem on koskaan ollut kiinnostunut ajan laskemisesta edes päivien perusteella, saati tarkemmin. Aurinkokellojen sijaan heidän suosiossaan ovat olleet vesikellot, lyhytikäisten lajien mittapuulla jo äärettömän kauan. Suurin osa merlemistäkään ei kuitenkaan ole erityisen kiinnostunut kellonajoista, pääsääntöisesti kun useimmat haltiat eivät jaksa pitää kirjaa vuosistakaan, mitä lähemmäs edes tuhannen vuoden ikää pääsevät.\nYleisin merlemin standardi on jakaa vuorokausi kahteentoista tuntiin, ja mitata se kahdessa kuuden tunnin jaksossa, ts. vaihtaa veden virtausta keskipäivällä ja keskiyöllä. Tähän on käytetty useimmiten melko alkeellista puolta päivää mittaavaa vesikelloa, jossa vesi valuu hitaasti pienen reiän kautta pois savisesta astiasta toiseen ja vedenpinnan taso näyttää kulloinkin kuluvan tunnin, kellosta huolehtivan palvelijan seuratessa veden virtausta, ilmoittaessa kulloisenkin tunnin vaihtumisen ja keskipäivän ja keskiyön koittaessa täyttäessä ylemmän astian uudestaan. Myös kehittyneempiä vesikelloja on valmistettu, mutta harva haltia on oikeasti kaivannut tarkempaa tietoa ajasta, minkä vuoksi vesikellojen kehitys ei ole ainakaan merlemin-aatelin toimesta suuremmin edennyt.\nLyhyempään ja tilannekohtaisempaan ajanmittaukseen merlemin kulttuuripiirin kaupunkiahaltiat ovat kuitenkin kehittäneet myös erilaisia pienempiä ja suurempiakin tiimalaseja, joiden käyttö on yleistynyt etenkin laivoihin, joissa vesikellojen käyttö ei ole toimivin ratkaisu.\nSuurhaltia Súrutirin sanotaan vakioineen 12-tunnin ajan merlemin käyttöön heti valtaan noustuaan (yli 10 000 vuotta sitten), tarinoiden mukaan, koska oli saanut tarpeekseen muiden aatelisten hyvin liukuvista käsityksistä tapaamisaikojen suhteen.\nViimeisen vuosisadan aikana monet lähellä ihmisiä asuneet haltiatkin ovat vähitellen omaksuneet kääpiöiden 24-tunnin käyttämisen kahdentoista sijaan, mutta etenkin Merlem-aateli pitää yhä kiinni perinteisestä tavasta, joka näin ollen käytännössä on uudelleen perustetun Meresin haltiavaltakunnan virallinen tapa.\nSayona, karsah ja kentaurit\nKäytännössä useimmat sayona ja karsah -heimot eivät mittaa aikaa välttämättä edes vuosissa, eivätkä näin tee myöskään ne kentaurit, jotka yhä vaeltelevat laumoissaan. Kuun vaiheet, vuodenaika sekä tarvittaessa auringon nousu ja lasku ovat useimmille ne ainoat ajanmittaukseen käytetyt ja tarvitut tavat.\nSeitsemäs tunti - H'Arremin hetki\nÄidin ja Soturin uskon yksi pitkäaikaisista tavoista, tuntematonta alkuperää oleva seitsemän pelko on vaikuttanut ja vaikuttaa myös edelleen etenkin Troianin ihmisten ajanlaskuun. Seitsemäs tunti on kirottu H'Arremin hetki, jolloin ei ole sopivaa aloittaa mitään, ja useimmissa luostareissa hiljennytään rukoilemaan. Usein on sanottu, että seitsemäntenä tuntina H'Arremin houkutus on voimakkaimmillaan, minkä vuoksi monet välttävät myös tärkeiden päätösten tekemistä sen aikaan.\nMilloin sitten tuo pahamaineinen seitsemäs tunti oikein on?\nAlkuperäisellä 12-tunnin järjästelmällä 6. eli "pyhä" tunti osui keskipäivään, jota seurasi kirottu seitsemäs tunti. 24-tunnin aikaan siirtymisen jälkeen 7. tunti on melko yleisesti vakiintunut sitä lähimpään seitsemän-numeroiseen tuntiin, eli 17. tunnille (klo 17), siinä missä "kuudes tunti" ajoitetaan joko aamun kuudenteen tai keskipäivään. Monissa luostareissa myös uudemman ajan aamun seitsemäs tunti on kuitenkin vakiintunut hetkeksi, jolloin hiljennytään rukoilemaan.\nYhden ikivanhan perinteen mukaan "auringon laskiessa koittaa H'Arremin hetki", mikä hämärtää seitsemännen tunnin paikkaa entisestään, sillä etenkin kelloa seuraamattomalla maaseudulla kirottu aika on näin edelleen auringon laskiessa. Tämän vuoksi mitään selkeää, yksittäistä "H'Arremin hetkeä" ei tarkalleen ottaen ole, vaan sen sijainti vaihtelee paljon paikkakunnasta riippuen.\nViimeisin muokkaus: Nov 6, 2017 2:47:55 GMT 2 by Tredstone