Caralia foorumi • katso viestiketjua - The sun will shine tomorrow\nKirjoittaja Sever » 28. Huhti 2011 19:08\n[[ werucchia ja Tattia kuulutan tännenäin, tseh! ]]\nHuh huh, Hoerolta oltiin päästy pois. Kevät teki mukavasti tuloaan ja se sai myös mielet pirteämmiksi. Ainakin Goyan mieli oli hyvinkin pirteä, vaikka tietysti aina jotkut seikat sitä varjostivatkin. Tällä hetkellä sillä oli kaikki hyvin. Viime aikaiset seikkailut olivat syöneet laiskan persoonan voimia ja siksi se oli suunnannut nyt polkunsa yhteismaalle ja sitä kautta se ehkä kulkisi takaisin vuoristoponien alueelle. Tuntui kuin jalat eivät jaksaisi kantaa enää metriäkään ja vähän haukotuttikin. Joki ei varmaan sydäntalvellakaan ollut ollut täysin jäässä, ja nyt se ainakin liplatti vähän uhkaavasti pienen vuoristolaisen rinnalla. Herasilmät seurasivat sen liikehdintää koko ajan ja korvat kuuntelivat jokaista liplatusta. Ei, Goya ei pitänyt joesta ollenkaan, sillä se muistutti vain Paholaisesta ja sen Varjoista. Luojan kiitos Usva oli sen rinnalla. Usva oli mukava ystävä, sellainen huuruinen ja sumuinen kaveri, joka pystyi muuttamaan muotoaan ja aina se jaksoi hymyillä. Melkoisia seikkailuja se tosin aina välillä aiheutti. Goyaa hymyilytti, se otti muutaman iloisen raviaskeleen eteenpäin ja leikki hetken aikaa Usvan kanssa. Täällä ei ollut mitään pelättävää - paitsi joki, mutta sen lähelle ei tarvinnut mennä. Nokipalominoa tosin janotti, joten se päätti kulkea vielä hetken matkaa eteenpäin, jos se vaikka sattuisi löytämään sopivan matalan ja hennosti virtaavan paikan, jossa voisi ehkä vähän hörpätä vettä.\nUsva leijailikin jo edeltä. Nyt sen seurauksi liittyi muutama muukin usvainen olento, jotka Goya oli aikoinaan nimennyt Humuksi ja Säihkyksi. Humu ja Säihky tosin elivät enemmän omaa elämäänsä, eivät ne olleet niin hyviä ystäviä Goyalle kuin Usva, mutta kilttejä ja rakkaita kuitenkin. Humu ja Säihky olivat erittäin positiivisia ja saivat Goyan hymyilemään entistä leveämmin.\n"Hei ystäväni! Teitä ei olekaan näkynyt piiiiitkään aikaan", ori puhui usvaisille ystävilleen, kuin ne olisivat todellisia - todellisuus tosin oli toinen, sillä Usvaa, Humua ja Säihkyä ei nähnyt kukaan muu kuin Goya. Ne olivat mielikuvituksentuotetta, nokipalominon sairauden tuotosta. Se ei tajunnut niiden olevan epätodellisia, sillä hän näki ja koki ne yhtä todellisina kuin hän itsekin oli - ne ehkä olivat vain vähän erilaisen kaltaisia, kuin esimerkiksi hevoset. Tämä oli yksi niistä synkistä asioista jotka saattoivat mutkistaa toisten suhtautumista Goyaan. Sitä pidettiin jo hulluna ja ties mitä, eikä se tuntunut Goyasta mukavalta, mutta se oli tottunut siihen. Toiset eivät nähneet kaikkea sitä mitä Goya näki.\nPian kohdalle sattuikin vähemmän virtaavampi paikka ja Usva, Humu ja Säihky ryntäsivät Goyan edellä, katosivat hetken päästä ja ilmestyivät pian taas oriin rinnalle. Pikkuori nosti laukan ja oli nopeasti matalikon luona. Arasti, hieman täristen se astui lähemmäs jokea.\n"Ä-älä nyt kiltti joki tee mulle mitään. M-mä vaan yritän vähän juoda", ori puhui nopeasti ja ääni hieman väräjöiden. Muutama pieni askel kerrallaan se lähestyi jokea ja kurkotti sitten kaulaansa niin pitkälle kuin se vain ylsi turvan osuessa pian veteen. Korvia käänneltiin epäluuloisesti edestakaisin samalla kun juotiin. Vesi tosiaan virkisti, vaikka toisaalta se myös pelotti.\nKun oltiin saatu vähän juotua niin kompuroiden peruutettiin poispäin joesta ja sitä katsottiin yhä vähän epävarmasti.\n"N-nyt sä olit ihan kiltti. Tosin se Paholainen ei oo täällä yllyttämässä sua mihinkään. Kiitos vedestä", ori puhui kuin olisi puhunut kelle tahansa. Se tosin oletti että ketään ei ollut paikalla, muuta kuin se itse, joki ja Usva, Säihky ja Humu.\nKirjoittaja werucchi » 29. Huhti 2011 20:28\n[täältä tullaan o/]\nJatkoin tätä ainaista kuljeskelua oravat seuranani. Ne eivät hyljänneet minua alkuunkaan, vaan suorastaan ystävystyivät kanssani entistä paremmin.\n"Tiedättekö, olette ihan älyttömän mukavia kurreja", totesin yhdelle, joka kulki edelläni. Menimme pitkin metsää ihan rauhallista tahtia, minulla ei ollut kiire minnekään, kuten ei ystävillänikään.\nJäätiköltä tultuani kaikki näytti vain vihertyvän entisestään. Puut olivat kauttaaltaan täynnä noita pieniä lehtiä, mikä oli varmaan merkki kausivaihdoksesta. Tulee siis... kesäsyksytalvi...kevät! Tai oikeastaan se on tullut jo.\n"Tervetuloa vaan, kevät, hauska nähdä tälläkin puolella maailmaa. Mahdatko muistaa minua? Siitähän on jo kuitenkin tooodella pitkä aika, kun tapasimme viimeksi. Mutta joka tapauksessa oikein mukava nähdä", sanoin hymyillen ja taivutin päätäni alaspäin kuin kumartaakseni vanhalle ystävälle. Orava-ystäväni katselivat minua hiukan kummastuneena, joten kerroin heille mitä oli tapahtumassa ja kuka kevät oli. He kohottivat katseensa siniselle taivaalle, joka näkyi puiden lomasta. Myhäilin tyytyväisenä.\n"Mutta nyt, ystäväni, jatketaan matkaa", kehotin viittilöiden turvallani ja lähdin kulkemaan eteenpäin. Pörröhäntäiset juoksivat minut nopeasti kiinni ja matkasivat vierelläni.\nLinnunlauluun alkoi sekoittua muitakin ääniä. Hmh? Mikäs tuo ääni nyt sitten on? Kuulosti se ainakin tutulta.\n"Mistä tuo ääni tulee?" kysäisin. Kurret eivät vastanneet mitään, vaan pinkoivat juoksuun. "Hei, odottakaa!"\nNostin hitaan käyntini raviin, olinhan paljon isompi ja siksi nopeampi pörröhäntiä. He kääntyivät äkisti vasemmalle, ja minä seurasin taidokkaasti perässä. Puiden välistä alkoi näkyä vettä.\n"Ai joki! Sinnekö te olittekin menossa! No jaa, mennään sitten", totesin hiukan huokaisten. Minulla ei ollut jano, mutta ei mitään parempaakaan tekemistä löytynyt.\nPerillä joen rannalla vesi kimalti kauniisti ja näytti jotenkin houkuttelevammalta näin läheltä kuin tuolta kauempaa. "Hahaa!" huudahdin ja hyppäsin jokeen. Onneksi siinä kohdin ei ollut niin syvää, muuten olisin voinut olla vaikka mennyttä. Uiminen ei enää sen seikkailun jälkeen ollut mitään lempilajejani, ja olin saanut siitä jo tarpeekseni pitkäksi aikaan. Tässä kohtaa minulla yletti jalatkin hyvin ja tukevasti pohjaan, joten eikun läiskyttelemään. Hehehe!\nNostelin lyhyitä jalkojani roiskien vettä ja pyörien ympyrää paikallani. Oravat tuijottivat leikkiäni innoissaan ja alkoivat leikkiä keskenään. Tämä, jos mikä oli hauskaa! Nauroin iloisesti ja räiskin vettä pitkin joenviertä. Aurinko paistoi selkääni lämmittäen mukavasti.\nOlin uskomattoman hyvällä tuulella nyt.\nKirjoittaja Sever » 30. Huhti 2011 20:48\nLuontoa kuulosteltiin, yksi ruohotuppo naukkaistiin suuhun ja sitä mutusteltiin tyytyväisenä vaalea häntä heilahdellen. Säihky oli käynyt makuulleen Goyan viereen ja Usva sekä Humu näyttivät temmeltävän vedessä. Goya katseli virtausta epäluuloisena ja katsoi sitten usvaista kaksikkoa vähän anelevasti.\n"Ettekö vois tulla tänne? Siis jos se joki muuttuu pahaksi ja syö teidät ja sit mä en löytäis teitä mistään enää", ori totesi ja kohotti päätään. Säihkykin katseli ystäviään uneliaan näköisenä mutta näytti mielummin jatkavan uniaan kuin kiinnittävän huomiota kolmen muun ystävänsä toimintaan. Humu ja Usva kuitenkin näyttivät iloisilta ja joki toistaiseksi myös ystävälliseltä niin Goya jätti asian sikseen, mutta piti koko ajan tilannetta silmällä, peruuttaen itse muutaman askeleen vielä kauemmas joesta - ihan siis vain varmuuden vuoksi, jos siitä alkaisi nousemaan jotain epämääräisyyksiä tai että joku joki-tsunami löytäisi tiensä juuri sinne.\nHetken aikaa vain mutusteltiin ja korvat lerputtivat tyytyväisesti sivulla. Sitten kuultiinkin aivan yhtäkkiä ääntä. Pää nousi kuin salamaniskusta ylös. Jokea katseltiin epäluuloistakin epäluuloisemmin ja hetken aikaa vain kuulosteltiin korvilla. Joku ihan selvästi loikkasi jossakin veteen!\n"USVAA! HUMUU! Tulkaa pois sieltä! Se syö teidät!" Goya huusi hädissään eikä ollut kerennyt katsomaan joenviertä alemmas. Se itse sai kohtauksen, pyöri muutaman kerran ympyrää ja sai Säihkynkin nousemaan ylös. Kolme ystävää haihtuivat pois ja saivat Goyan vielä enemmän sekaisin. Sen sydän pamppaili ja huusi ystäviensä perään, kunnes katse vihdoin siirtyi sitä joenkohtaa alemmas. Kohtaus laantui hieman ja korva kallistui kysyvästi - toinen hevonen oli siellä ja nyt ori jopa tajusi mistä se loiskaus oli kuulunut. Mutta nyt hätä oli tämännäköinen! Hänen kolme ystäväänsä olivat kadonneet yhtäkkiä ja joella oli varmasti näppinsä pelissä, Goya oli ihan varma asiasta. Olisi voinut lyödä mielenterveytensä siitä vetoa - tosin, Goyan mielenterveys nyt ei kyllä ollut ihan kohdallaan, mutta eihän se sitä itse raukka tajunnut, vaan kuvitteli Usvan, Säihkyn ja Humunkin olevan täysin todellisia, kuten se itse oli, mutta toisin oli asian laita. Nehän olivat vain sen sairaan mielen tuotoksia. Ehkä toisaalta oli parempi Goyalle olla edes tiedostamatta asiaa.\nNyt se kuitenkin lähestyi toista hevosta hitaan ravin kera ja selvästi hivenen hätääntyneen ilmeen kanssa. Aluksi se papatti jotakin epämääräistä, josta ei itsekään saanut selvää, kunnes se vihdoin kokosi itsensä, sulki silmänsä ja veti syvään henkeä, ennen kuin tarkasteli tätä toista hevosta uudestaan.\n"Entschuldigung Sie. Haben Sie meinen Freunde hier gesehen?" epätoivoisena se alkoi papattamaan saksaa, kunnes ravisteli päätään, kirosi muutaman kerran itseään. Sitten se hymyili anteeksipyytävästi ja aloitti uudestaan.\n"Siis anteeksi. Kysyisin vain, että oletteko nähneet kolmea ystävääni? Ne katosivat tuolla ylempänä. Joki on ihan varmasti vienyt heidät!" Goya selitti ja tanssahteli muutaman kerran paikallaan. Niinpä niin, kuinkahan tyhmän kuvan tämä uusi tuttavuus mahtoikaan hänestä saada?\nKirjoittaja werucchi » 04. Touko 2011 16:36\nIloinen leikkimme keskeytyi, kun kuulin jonkun huutavan jotain. Nousin vedestä ja ravistelin hiukan jalkojani. Oliko jollakulla jokin hätänä jossakin? Epätoivoisilta kutsuhuudoilta nuo nimittäin kuulostivat. Miu.\n"Pitäisiköhän mennä katsomaan, että mikä siellä on hätänä..." mietiskelin. Samassa vilkaisin nopeasti vasemmalle, sitten oikealle, eteen ja vielä viimeisenä taakseni. Oravat olivat kadonneet. "Hei, mihin te oikein menitte?" huutelin niiden perään tuijotellen ylös puihin. Vastausta ei tietenkään kuulunut, joten hiukan apeana laskin pääni kohti maata.\nJälleen yksin. Oivoi. Inhottavaa olla täällä ilman seuraa.\nTosin en ollut pitkään yksin, koska suurin piirtein kai minun korkuiseni hevoseläin lähestyi hitaalla ravilla. Hänhän suorastaan sulautui metsään! Vain harja, pää ja kaviot vilkkuivat näkyvissä, kun ruumis ei meinannut erottua puiden seasta. Ilme oli orilla kuin eksyneellä, kun tuli tarpeeksi lähelle minun näköpiiriini. Saman tien tämä valkopäinen alkoi selittää jotakin ihan käsittämätöntä, ja olin jo aikeissa pyytää häntä rauhoittumaan ja vetämään välillä henkeä, kun hän teki sen kehottamatta itse. Suljin hampaat yhteen kalahtaen suuni.\nLuulin oria rauhoittuneeksi, mutta kun hän uudelleen alkoi puhua, minulta meni aivan ohi mitä hän selitti. Entshudigu sii, haabn sii mainn froinde hie gesehnn? ...niin siis mitä?\n"Ihan rauhassa, otapa nyt alusta", koitin rauhoitella vähän, ja sitten hän alkoi puhua taas selkokieltä. Ystävät viety? Siis hetkinen, kelataan takaisin. Joki vienyt kolme orin ystävää?\n"Kolme ystävääsi, jotka joki on vienyt? En ole kyllä nähnyt heitä... tai siis, ovatko he hevosia vai keitä vai mitä tapahtui? Ja mitä tarkoitat sillä, että joki olisi vienyt heidät? Onko täälläpäin jotain ilkeitä jokia? Hyvänen aika!" säikähdin ja rupesin ravistelemaan jaloistani viimeisiäkin vesipisaroita pois. Kamalaa, joku ystävännappaajajoki! Miten tuollaisten kauhistusten annettiin virrata vapaana? Vaaraksi koko yhteiskunnalle. Yyh. Miu.\n[pahoittelen kestoa 8<]\nKirjoittaja Sever » 04. Touko 2011 17:22\nGoya oli ihan hermoheikko. Usva, Säihky ja Humu olivat kadonneet - kamalaa! Ja se oli varmasti joen syytä, ihan varmasti. Toinen rauhoitteli, Goya selitti, kunnes oli sitten hetken hiljaa. Se kuunteli tarkasti mitä toinen nyt vuorostaan puhui ja samalla siniset silmät tarkastelivat suurinpiirtein saman kokoisen otuksen olemusta. Toinen oli vaalea, lukuunottamatta mustaa kohtaa selässä ja harjaa. Aika jännän näköinen kaveri! Goya ei ulkomuodosta päätellen pitänyt toista ollenkaan pahana, eikä toisen äänikään kuulostanut siltä. Nyt pikkuori keskittyikin ihan täydellä toisen puheeseen ja nyökytteli naama peruslukemilla.\n"Joo joo! Toi on tosi paha joki. Tai niin mä uskon. Tai siis... niin", ori puhui sitten vuorostaan ja tuijotti uuden tuttavuuden sijasta nyt jokea, kunnes siirsi sinisten silmien katseensa taas toiseen.\n"Ja ja... no ne on kaikki sellassia usvaisen näköisiä, voivat muuttaa muotoaan, ja haihtua ja kulkea äänettömästi ja ties mitä, mut yleensä ne on hevosmuodossa. Kaikki sellassia vaaleita", selitettiin vähän ystävien ulkonäköä toiselle ja samalla pälyiltiin vähän ympärille jos edes joku niistä tulisi näkyviin. Goya tosin pelkäsi pahinta - eli sitä että joki olisi todellakin vienyt ystävänsä mennessään. Se olisi katastrofi ja ihan kauhea ajatus kerrassaan! Valkopää ei olisi halunnut edes ajatella sitä vaihtoehtoa. Toivottavasti kenellekään kolmesta ystävästä ei ollut käynyt huonosti.\nJokea tuijotettiin aina välistä epäluuloisesti, katseen piipahdellessa toisessa.\n"Mun ystävien nimet on Usva, Säihky ja Humu", kerrottiin vielä ystävien nimetkin varmuuden vuoksi, "me oltiin tuolla ylempänä vähän levähtämässä ja sit kaverit vaan katos. Sillai puf! Kaksi niistä oli ainakin joessa, en nähnyt missä Säihky siinä vaiheessa oli", jatkettiin vielä ja huokaistiin sitten kun puhuminen alkoi käydä raskaaksi. Piti vetää oikein kunnolla henkeä, pistää silmät aivan sekunneiksi kiinni - huh, nyt voitaisiin taas jatkaa, jos oli jatkettavaa. Ei tainnut kyllä olla. Ei ainakaan tullut enää mitään tähdellistä mieleen. Vähän huhuiltiin ystäviä nimeltä, mutta näytettiin ulospäin jo vähän lannistuneilta.\n"Meinasin et jos joki olis tuonut ne tästä ohi", todettiin vielä, yritettiin hymyillä urheasti. Kaikki kääntyisi, toivon mukaan, parhain päin - Goya halusi uskoa siihen, mutta nyt se tuntui mahdottomalta.\n.... juuri päästyään ajattelemasta Säihky ilmestyi uuden tuttavuuden taakse keskelle jokea. Goyan korvat nousivat pystyyn ja ryhti kohentui, iloinen hymykin palasi kasvoille ja katse kohdistettiin uuden tuttavuuden ohi Säihkyyn.\n"Huh, Säihky ilmestyi sun taakse", todettiin sitten, mutta muistettiin että mahtaisiko toinen nähdä Säihkyä kuitenkaan. Vähän näytettiin pohtivalta. Kukaan muu ei ollut tähän saakka nähnyt hänen ystäviään.\n"Enää on Humu ja Usva kadoksissa. Ne leikkikin joessa", Goya kertoi ja kurkotti kaulaansa tervehtiäkseen Säihkyä koskettamalla toisen turpaa omallaan. Ehkä se näytti ulospäin vain joltakin ihme kaulan venyttelyltä.\n"Säihky on nyt tässä - hyvä. Mut se sanoi ettei tiedä missä Usva ja Humu ovat", vähän rutistettiin säikähtäneesti turpaa ja katsottiin toista, siis uutta tuttavuutta, jolle ei oltu tässä hässäkässä edes esittäydytty. Ei oltu muistettu, eikä sitä kyllä vieläkään älytty tehdä, koska ajatukset pyörivät vain Humussa ja Usvassa.\n[[ Pahoittelen itsekin - tämä tuli nyt ihan bumerangina takaisin :'D. Oli roolauspäivä! ]]\nKirjoittaja werucchi » 06. Touko 2011 16:05\nEdessäni oleva ori oli aivan hysteerinen, ja minun alkoi käydä häntä hiukan sääliksi. Kyllä minäkin olisin ihan sekaisin, jos minun ystäväni vain katoaisivat yhtäkkiä tuollaisen kamalan joen vieressä!\nHänen päänsä liukui minusta jokeen ja taas takaisin tämän selittäessä.\n"Aika jänniä kavereita! Mutta ei, en ole nähnyt", pudistin päätäni alakuloisesti. "Valitan." Usvaisia, muodonmuuttajia, voivat haihtua, liikkuvat hiljaa ja vielä jotain? Kuulosti hiukan aaveilta, mutta aaveet eivät yleensä olleet ystävällisiä. Tämä ori kuitenkin oli ystävällinen, joten eivät nämä toisetkaan voineet olla pahoja. Kuulostivatpa he mielenkiintoisilta, kunpa minäkin voisin tavata heidät!\nTaas katse heittelehti, ja minäkin aloin jo käännellä päätäni ja etsiä usvahevosia. Kunpa heille ei olisi tapahtunut mitään kamalaa, ori-parka oli nyt jo poissa tolaltaan. Hän kertoi myös mitä oli tapahtunut ennen sitä huutoa.\n"Ihan yhtäkkiä? Kauheaa!" katsoin toista silmät suurena järkytyksestä. "No sitten en yhtään ihmettele, miksi olet noin hädissäsi! Mutta ei tästä mennyt ketään, olen pahoillani."\nSitten ori sanoikin yhden hänen ystävistään, Säihkyn ilmestyneen taakseni. Mitä! Käännyin saman tien ympäri ja yritin tuijottaa kohtaa takanani ja nähdä tämän jännittävän usvahevosen. Yritin tiirailla kovasti ja siristelin silmiäni, mutten kuitenkaan nähnyt mitään ja huokaisin hiukan pettyneenä.\n"Säihky taitaa olla ujo? Tai sitten hän ei pidä minusta..." pohdin puoliääneen, kun katselin samalla orin kaulan venytystä. Hän varmasti tervehti Säihkyä. Mikä sääli, minäkin olisin halunnut... Mutta pääasia oli nyt se, että hän oli turvassa ja löytynyt. Vielä kuitenkin puuttuin kaksi, kuten uusi tuttavani mainitsi.\n"Missäköhän he sitten voivat olla... Näitkö yhtään lähtivätkö he johonkin suuntaan? Minusta kun kuitenkin tuntuu, ettei joki vienyt heitä... Varsinkin jos he itse pystyvät katoamaan sun muuta hienoa", koetin hymyillä lohduttavasti. "Varmasti he löytyvät jostain aivan täysin kunnossa."\n"Humu, Usva ja Säihky ovat muuten tosi nättejä nimiä", totesin ohimennen, kun yritin vilkuilla metsää etsiäkseni kahta muuta. Tai no, mitäs se hyödytti, jos he olivat yhtä ujoja kuin Säihky. Mutta ainahan sitä kannatti yrittää, eikö?\n"Minun nimeni on muuten Tutankhamen, mutta sano vain Tatti, pidän siitä hiukan enemmän", sanoin kun vihdoin muistin esittäytyä. Se oli jäänyt kokonaan välistä, kun tässä oli etsitty ujoja mysteerihevosia niin tohinalla. Toivottavasti ne kaksi ilmestyisivät jostain, kuten Säihky. Minua harmitti, kun tämä ori oli niin huolissaan.\nKirjoittaja Sever » 13. Touko 2011 10:25\nHymyiltiin, vaikka pelottikin ystävien puolesta. Goyathlay oli kuitenkin mielissään että sai seuraa. Tai ainakin hän oli saanut tästä toisesta mukavan kuvan jo heti ensi kättelyssä. Ei se ainakaan tuntunut sellaiselta, joka olisi heittänyt heti sen Hullu-kortin, kun oli kuullut Goyan epätavallisista ja näkymättömistä ystävistä. Suurin osa vetäisi sen kortin aina. Hullu, sekopää, mielipuoli... mitä vielä. Kaikkea oli nokipalomino jo kerennyt kuulla, mutta onneksi oli törmännyt myös sangen ystävällisiinkin tapauksiin. Tosin, yksi oli kyllä ollut hullu, itse Paholainen. Hyi, sitä ei haluttu edes muistella ja siksi hieman puisteltiinkin päätä ja keskityttiin taas ympäristöön - sekä katseeseen joka etsi koko ajan ystäviä.\nPieni harmistuksen tunne puhkesi valkopäisen oriin sisällä - toinen siis ei ollut nähnyt mitään. Urheasti yritettiin hymyillä. Niin, ei toinen välttämättä nähnytkään niitä, jos ne olivat muuttuneet näkymättömiksi, eivätkä uskaltaneet tuntemattomille näyttäytyä. Huoh. Pitäisi vain sitten jatkaa etsintöjä, mutta onneksi Säihky sitten ilmaantuikin paikalle ja sai pienen toivonkipinän jälleen syttymään Goyaan.\n"Ei, ei! Kyllä hän pitää susta. Se on vaan vähän ujo vieraita oreja kohtaan", nokipalomino hymyili kun toinen pohti että Säihky ei ehkä pitänyt siitä. Hänen toverinsa kyllä yleensä pitivät kaikista. Hyrrästä ne olivat pitäneet tavattomasti, kuten Goya itsekin.\nToinen puhui taas, arveli ettei joki sittenkään olisi vienyt heitä. Niin, se voisi olla kyllä mahdollista ja Goyan kasvoille ilmestyi hieman pohtiva ilme. Toisen lohduttava hymy auttoi. Se ei pitänyt häntä hulluna! Valkopää oli erittäin mielissään. Ja varsinkin, kun hänen ystäviensä nimiä kehuttiin. Säihkykin oikein paransi ryhtiään Goyan vierellä.\n"Säihky kiittää. Se hymyili sulle. Ja tiedän että Usva ja Humukin kiittäisivät.... jos vain olisivat paikalla", nokipalomino kertoi ja äänensävy muuttui pirteästä hieman lannistuneeksi. Katseella etsittiin kahta muuta - toistaiseksi tosin täysin turhaan.\nYmpäristössä haparoiva katse siirrettiin taas pian toiseen oriin, joka esitteli itsensä Tutankhameniksi. Goya hymyili lämpimästi. Tatti, se oli tosi kivan kuuloinen lempinimi! Ja se sopi tuolle hauskanoloiselle oriille.\n"Tatti! Sulla on kiva nimi", valkopää totesi innostuksissaan, "mä oon Goyathlay, mut mua voi kutsua vaan Goyaksi. Se on vähän helpompi toistaa."\nNyökättiin vielä vähän, kuin tervehdykseksi joka Goyalta oli tainnut alkuunsa ihan unohtuakin.\n"Hei Tatti, kävelisitkö mun kaa joenviertä vähän matkaa, jos satuttais löytämään ne kaksi? Kaksi silmäparia on kuitenkin parempi kuin yksi ja mä kieltämättä pelkään tota jokea", luotiin ensin toiveikas katse oriin ja sitten hieman pelokkaampi jokeen tämän takana. Hän ei pitänyt joesta yhtään. Se oli pelottava ja varsinkin silloin oli ollut kun hän oli joutunut kamppailemaan Paholaisen kanssa. Tai siis, eihän se nyt mikään fyysinen kamppailu ollut, mutta Goyalle se oli kyllä melkein henkinen taistelu.\n"Saanko udella, ootko ollut kauan Caraliassa? En oo tainnut törmätä tai nähdä sua täällä ennen", kysyttiin sitten, otettiin muutamia ennakoivia askeleita eteenpäin, tarpeeksi kaukana tosin joesta - hänhän ei ihan sen vieressä kävelisi enää. Leikillisesti myös tanssahdettiin muutaman kerran. Säihky käveli hänen toisella puolen, se vähän ujosteli vieläkin Tattia. Goya hymyili sille rauhallisesti - Tatti vaikutti mukavalta!\n[[ Pahoittelen kestoa :'<< ]]\nKirjoittaja werucchi » 15. Touko 2011 18:17\n[ei tuo mitään haitannut :>]\nOrista näkyi selvästi, että hän oli huolestunut ja peloissaan. Vaikka kuinka toinen yritti nostella suupieliään, hänen todellinen mielialansa paistoi läpi. Voi surku. Minusta tuntui niin kurjalle, etten voinut auttaa häntä. Hän oli varmaankin mukavin hevonen, jonka olin täällä saarella tavannut, jos totta puhutaan. Lawless kaikkine korvien-repimis-suunnitelmineen, Zeraw kysymyksineen ja Kotka jylhän pelottavuutensa kanssa eivät olleet antaneet minulle mitenkään niin hyvää vaikutelmaa tästä paikasta. Eikä se nallekarhu Pandakaan kuulostanut millään lailla ystävälliseltä, vaikka hän oli varmasti iso pörröinen pallero, joka kierisi mahallaan. Odotan innolla hänen näkemistään. En ole ennen nähnyt pallon muotoista hevosta. Hihih.\n"Ai! No sepä mukavaa, minä jo ehdin hiukan säikähtää", hymyilin, kun ori totesi epäilykseni vääriksi. Huh. Minä jo aloinkin hiukan miettimään, että olenko jotenkin niin kovin epämiellyttävä tai jotain vastaavaa. Se olisi ollut todella kurjaa, miu. Parempi olla vaan kaikkien kaveri, eikö niin? Viholliset eivät ole kivoja, ei ei ei yhtään. Eivät ollenkaan. Niistä ei seurannut ikinä mitään hyvää ja ne olivat kamalan pelottavia.\nSäihky kuulemma kiitti minua. Se sai minut hymyilemään vieläkin iloisemmin. "Varmasti he vielä löytyvät", totesin, koettaa kohottaa toisen mielialan takaisin hiukan korkeammalle. "Ihan varmasti."\n"Go-yath-lay", toistin hiljaa. "Goya on kyllä helpompi, mutta sun koko nimesi kuulostaa tosi hienolle!"\nGoyathlay oli nimi, joka kuului ihan varmasti jollekin suurelle ja mahtavalle. Vähän niin kuin kuningas! Joku sellainen tosi lempeä ja hyväntuulinen kuningas. Nyökkäsin orille takaisin, nyt kun vihdoinkin oltiin esittäydytty kunnolla.\n"Tottakai! Mä voin kävellä tässä joen vieressä, niin sä voi kulkea vähän etäämmällä siitä", ehdotin. Minua ei pelottanut tuo joki, vaikka se kuulostikin pelottavalta. Enkä halunnut tehdä Goyan oloa epämukavaksi.\nMinulla ei ollut menoakaan yhtään mihinkään, jos siis kotiinlähtöä ei lasketa. Goyalla tuskin löytyisi apua ongelmaani, eikä sillä juuri nyt ollut edes niin väliä. Halusin pitää hänelle seuraa ja toivoin, että Usva ja Humu oikeasti ilmestyisivät kohta jostain.\nLähdettiin kaikki kolme liikkeelle, tai ainakin oletin Säihkyn tulleen mukaan, kun Goya ei sanonut hänestä mitään. "Tällä saarella? Kuinkakohan kauan… neljä tai viisi päivää, ehkä? Eli ei mikään yllätys, en minä olekaan sinun ja Säihkyn lisäksi tavannut kuin kolme muuta hevosta", vastasin hiukan epäröiden ja hymähtäen loppuun. Heitin aina vain arvioita, kun joku kysyi. Sen tiesin, että Lawlessin olin tavannut heti ensimmäisenä päivänä, ja Zerawin ja Kotkan päivän tai kaksi myöhemmin…\n"Mutta kuitenkin hyvin vähän aikaa. Ja oikeastaan haluaisin kovasti takaisin kotiin…" lisäsin loppuun hiukan apeammalla äänensävyllä. Huokaisin ummistaen silmäni pariksi sekunniksi, mutta jatkoin kulkemista. Avasin sitten silmäni uudelleen ja hymyilin pienesti orille.\nKirjoittaja Sever » 27. Touko 2011 20:00\nHymyilytti. Onneksi hän oli törmännyt Tattiin, toinen vaikutti niin mukavalta. Ja varsinkin kun Säihkykin tykkäsi Tatista, niin se loi Goyaan itseensä vielä enemmän rauhoittavaa tunnetta. Mitään pelättävää ei olisi. Paitsi tuo pirun joki joka vaan vaani ja vaani. Se oli petollinen, se oli julma, se oli arvaamaton - se oli kaikkea. Ei Goya tainnut edes keksiä tarpeeksi adjektiiveja kuvaamaan sitä, kuinka se inhosi tuota mokomaa jokea. Se sitä paitsi ihan varmasti totteli muutenkin sitä julmaa Paholaishevosta ja Varjoja. Ihan tyhmä joki. Ja hän oli vielä juonutkin siitä. Hyi että!\nNaurahdettiin vähän kun toinen toisti hiljaa hänen nimensä.\n"Joo, Goya on helpompi. Kiitos! Tykkään kyllä itsekin nimestäni, vaikka son vaikee. Mut on se lyhyt. Joillakin on kauhean pitkät nimet ja paljon vaikeammatkin", todettiin sitten hymyssä suin. Tutankhamenkin oli kiva nimi. Sellainen jännä. Ja Tatti kuulosti hauskalta ja se jotenkin sopi tuolle oriille. Kuten Goya uskoi oman nimensä sopivan hänelle itselleenkin.\n"Kiitos. Mä en tykkää tosta joesta yhtään", vähän mulkoiltiin vielä sitä tyhmää jokea ja oltiin tyytyväisiä kun Tatti suostui kävelemään siinä heidän välissään. Pidettiin kuitenkin silmällä, ettei joki hyökkäisi myös Tatin päälle - se nyt tästä vielä puuttuisikin. Todellakin. Hyi. Tyhmä joki.\nGoya tarkkaili koko ajan ympäristöään josko ystävät vaikka löytyisivät, mutta pian se kiinnitti jälleen huomionsa Tattiin.\n"Et kovin kauan siis", todettiin, kun toinen kertoi ettei ollut kauhean kauaa ollut Caraliassa ja että oli tavannutkin vain muutaman hevosen. Toisella oli vielä koti-ikäväkin, sen kuuli apeasta äänensävystä. Se sai hieman Goyankin hymyn hyytymään ja muuttumaan pahoittelevaan suuntaan.\n"En mäkään kauhean kauaa oo vielä ollut, mutta jonkin aikaa", sanottiin ja käveltiin eteenpäin, otettiin muutama vähän tanssahtava askel kun varottiin epämääräisiä varjoja, kun ne tuntuivat vähän pelottavilta, "mustakin olisi hienoa päästä takaisin kotiin. Kaipaan Perua ja sen vuoristoja. Onhan täälläkin vuoristoa, mut ei se ihan samalta tunnu."\nLuotiin katsahdus toiseen ja muutettiin se rohkaisevammaksi.\n"Toivon että viihdyt täällä. Caralia on tutustumisen arvoinen paikka ja täällä on kivojakin hevosia", Goya päätti jättää paholaiset sun muut mainitsematta, turha niistä oli kertoa ja ahdistaa toista sillä tiedolla. Ehkä kerrottaisiin myöhemmin, jos toinen ei pitäisi häntä ihan dorkana.\n"... onkohan mitään keinoa päästä tältä saarelta pois?" pohdittiin sitten ääneen. Goya ei ollut ikinä tullutkaan miettineeksi asiaa. Vähän huhuiltiin siinä välissä Usvaa ja Humua, ei niitä vielä näkynyt.\n"Mistä sä muuten tulet? Missä sun koti on?" Goya sitten kysyi ja loi nyt taas pirteämpää hymyä ja katsahdusta toiseen. Hän kuulisi mielellään Tatin tarinaa ja niin myös Säihky. Se kuunteli uteliaana.\nKirjoittaja werucchi » 06. Kesä 2011 01:39\n[...syyllistyin kamalaan jumitukseen, pahoittelen 8<]\nNo niin! Sainhan minä Goyan hymyilemään. Aluksi koko piristäminen vaikutti niin epätoivoiselta ja ehkä hieman tuhoontuomitultakin, mutta sitkeä yritys tuotti ilmeisesti tulosta, ja hyvä niin. Olin rehellisesti sitä mieltä, että Goyalle ei todellakaan sopinut mikään surullinen tai murjottava ilme, vaan reipas ja pirteä hymy, josta välittyi positiivisuutta kanssaolijoillekin. Se jotenkin sopi orin luonteeseen, hänet oli luotu iloitsemaan. Olin tyytyväinen, kun sain hänet kohottamaan suupieliään.\n"Ole hyvä vain", vastasin iloiseen sävyyn toisen kiitokseen. "En oikein tiedä, mitä mieltä itse olen tuosta joesta... mutta tällä hetkellä sen sietäisi hävetä!" Se, mitä joki oli tehnyt Usvalle ja Humulle, oli antanut tuosta vettä kuljettavasta urasta hyvin ilkeänsävyisen vaikutelman. Sellainen paha vivahde, vaikka se kuinka oli ollut vähän aikaa sitten hauska leikkipaikka minulle ja oraville.\n"Jep, minä arvelinkin, että olet ollut täällä minua pidempään", totesin yrittäen ravistaa mielestäni koti-ikävän tuomaa synkkyyttä ja apeamielisyyttä. En halunnut vaikuttaa masentuneelta, kun Goyalla oli ollut jo valmiiksi hiukan kurja olo. Enkä oikeastaan tiedä, oliko kaikki tämä nyt kuitenkaan niin kamalaa, kuin miltä se oli näyttänyt ensimmäisenä päivänä, eikä Lawless ollut tehnyt oloani lainkaan paremmaksi. Olipas kurjasti sanottu, mutta minkäs teet. Korvien repiminen karvapalleroilta ei todellakaan kuulunut minun harrastuksiini, mutten todellakaan tiennyt siitä isokokoisesta hallakosta. "Ymmärrän täysin mitä tarkoitat. Tämän saaren jäätikkökään ei sitten kuitenkaan ensivaikutelman jälkeen muistuttanut kotia lainkaan."\n"Hih, kuten sinä. Kunpa aikaisemmatkin tuttavuudet olisivat olleet yhtä kivoja kuin sinä. Mukavia ja... epäpelottavia. Ihan kuin me oltaisiin jollakin samalla aaltopituudella, tai jotain sellaista. Kaikki ne muut tapaamani hevoset olivat jokainen omalla tavallaan... outoja", tunnustin. Luotin Goyaan sataprosenttisesti, joten päätin uskoutua orille tuntemuksista. Oraville puhuminen ei ollut mitenkään yksinkertaista, eivätkä muut olleet mitenkään sellaisia, joihin olisin voinut suoralta kädeltä luottaa.\n"Mä olen miettinyt samaa jo useamman päivän, mutta tuloksetta. Kuulemma ainoa keino on uida kotiin", sanoin pudistaen vähän päätäni epätoivossa, mutta annoin asian olla.\n"Tulen Islannista, sellaselta älyttömän isolta saarelta meren keskellä, siellä on tulivuoria, jäätiköitä, lunta, geysirejä ja vieläkin lisää lunta!" kerroin innokkaasti Goyan kysyessä kotiseuduistani. "Olen oikeasti edellisen laumanjohtajan, eli isäni, perillinen, ja hän pyysi minua kuolinvuoteellaan johtamaan laumaansa, mutta johtopaikan oli vienyt itselleen jo eräs outo ori, joka ei todellakaan ollut mitään johtotyyppiä. Minut karkotettiin, koska olin kapinoinut ja yritin palata takaisin isäni tapaamisen jälkeen, mutta eksyin ja putosin mereen. Sitten uin varmaan koko maailman ympäri ja päädyin tänne, valkealle jäätikölle, ja erehdyin ensin luulemaan sitä kodiksi. Pettymys oli kyllä suuri", kerroin toiselle tiivistetyt viimeisimmät tapahtumat. "Siksi olen jo viikon niin kovasti halunnut kotiin ja päästä pois täältä, mutta en ole löytänyt keinoa. En halua ottaa eksymisen riskiä jälleen ja olen aivan kurkkuani myöten täynnä uimista!" lisäsin hiukan ärsyyntyneenä ja askeleeni olivat viimeisen puheenvuoroni ajan hiukan terävämpiä, kun asian puhuminen ääneen jännitti koko ruumiini. Huokaisin syvään ja rentouduin, kävellen taas normaalisti.\nKirjoittaja Sever » 27. Kesä 2011 20:42\nNiin, joki oli kaiken pahan alku ja juuri. Todella paha sellainen. Kuten vesi yleensäkin. Se oli kauheaa, se oli hirveää - eikä Goya luottanut yhtään veteen. Juuri ja juuri pystyi vähän juomaan, mutta kaviollakaan veteen ei haluttaisi astua. Ei oikeastaan tiedetty miksi sitä pelättiin niin tuhottomasti, mutta niin vain tehtiin. Eikä siitä eroonkaan päästäisi ihan helpolla. Vesi oli kaiken pahan alku ja juuri, vaikka jotkut sitä elämän eliksiirinä pitivätkin. Niin no, eihän Goyakaan eläisi ilman vettä, mutta... sitä ei haluttu ajatella, että oltiin todellakin niin riippuvaisia siitä pahasta litkusta.\nTattia kuunneltiin kiinnostuneesti, katsottiinkin koko ajan toista kohti, mutta välillä sitten tiirailtiin muuallekin vähän. Pidettiin aisteilla ympäristöä silmällä. Nyökättiin toiselle hevoselle. Jotenkin osattiin jakaa nuo tunteet tämän lähes tuntemattoman kanssa - Tatti tosin tuntui kivalta, paljon kivemmalta kuin usea muu. Ja onneksi toinen näytti olevan hänen suhteensa samaa mieltä. Hymyiltiin toiselle leveästi, mutta silti kuunneltiin ihan vakavasti toista.\n"Mä olen tavannut ihan kivojakin, mutta kyllä mustakin tuntuu, et eniten oon sun kanssa samalla aaltopituudella. Kuten sanoit", hymyiltiin toiselle. Vähän pahoittelevastikin. Oli epämukavaa, jos toinen oli törmännyt inhottaviin persooniin heti.\n"Höh, inhottavia persoonia on ihan liikaa. Itse muistan niin elävästi yhden. En tiedä sen nimeä, mutta Paholaiselta se näytti ja tuntui. Ihan kauhea. Huusikin", Goya vähän värähti muistellessaan ruskeaa oria, Merimieltä. Sillä oli ollut ne kaikki Varjotkin mukanaan. Ties mitä sen kätyreitä olivat.\nNiin, saarelta ei tuntunut olevan poispääsyä. Vähän nyökättiin.\n"Ei kyllä yhtään miellyttäisi uida.. pelkään vettä", todettiin sitten, luotettiin myös Tattiin. Kaikkiin ei luotettu, mutta Tattiin kyllä, joten uskallettiin jakaa tämä kaikista suurin pelonaihe. Uskottiin, ettei toinen käyttäisi sitä häntä vastaan. Tatti tuntui järkevältä, mukavalta, fiksulta ja hauskalta - ei yhtään sellaiselta inhottavalta. Tuntui myös uskovan hänen ystäviensä olemassaoloon. Kaikki eivät niin tehneet.\nTattia kuunneltiin taas. Toisen kertomus oli kiehtova ja Goyan katseestakin näki että hän tosiaan oli aika utelias. Välillä nyökkäiltiin.\n"Sulla oli kiehtova tarina. Toivottavasti löytyy keino päästä takaisin. Oli varmaan outoa vain tipahtaa mereen", Goya sitten sanoi ja oli ihan kiinnostuneen oloinen.\n"Mä oon lähtöisin Perusta. Tai oikeammin Saksasta, mut en muista siitä mitään. Menin laivalla Peruun, jossa asuin vuoristoissa. Me karattiin äidin kanssa ihmisiltä parin muun kanssa, mutta sitten äiti kuoli. Olin yksin vuoristoissa, mutta sitten tapasin yhden ihmisen - valitettavasti. Luotin siihen, mutta sitten se osoittautui kauheaksi. Jotenkin sitten päädyin mereen ja.. no, ajauduin sitten tänne. Mutta mulla on tosi ikävä Perua. Sen vuoristoa ja kaikkea", kerrottiin sitten vähän tiivistetysti omaa tarinaa. Ei tosin tiedetty, että tiesikö toinen mitään ihmisistä, tai laivoista. Mutta niistä selittettäisiin sitten.\n"Tahtoisin itsekin ehkä pois. En tunne Caraliaa ihan vielä kodiksi. Tottunut olen, mutta koti se ei ole", sanottiin vielä, vähän hymyiltiinkin taas. Tatti oli tosiaan hänen kanssaan samalla aaltopituudella ja se lämmitti.\n[[ Pahoittelen suuresti kestoa! Työt imee mehut :'<. Ja laatu on myöskin varmaan sen mukaista.. ]]\nKirjoittaja werucchi » 06. Heinä 2011 18:09\n[ei tuo mitään :>]\nGoyan kanssa oli niin helppo keskustella, ja kuuntelinkin tarkasti mitä tällä oli sanottavana, joka kerta. Hymyilin, kun tämä oli samaa mieltä meidän aaltopituisuudestamme. Ihanaa oikeasti tavata joku kiinnostava ja miellyttävä hevonen, joka voisi mahdollisesti auttaa minut kotiutumaan tänne, vaikka kovasti mieli tekikin takaisin Islantiin.\n"Hui", totesin oudolla ilmeellä, joka kuvasti pientä järkytystä. "Huuteleva Paholainen... onneksi minä en mokomaan törmännyt, miu." Niin, sen sijaan olin törmännyt vain Lawlessiin, joka piti väkivallasta ja järjettömästä riehumisesta, kamala!\n"Minunkin ensimmäinen tuttavani oli pelottava, sen nimi tosin oli Lawless. Se oli sellainen hervottoman kokoinen köriläs ja halusi repiä toisilta korvat irti! Ja kaiken lisäksi minun pitäisi vielä tavata hänet uudelleen..." kerroin. Minä olin kuitenkin luvannut, joten pakko oli vaikkei mieli tehnyt. Ties mitä tapahtuisi, jos Lawless suuttuisi minulle... Iik.\n"Aivan", sanoin kera nyökkäyksen itsekin. Goyan vedenpelko oli tullut jo ilmi, enkä kyllä yhtään ihmetellytkään! Jos joku joki kidnappailee tuolla tavalla kavereita niin kyllä minäkin olisin kauhuissani, enkä menisi lähellekään vettä. Mutta oravat sen sijaan olivat pysyneet ihan turvassa, eikä joki ollut käyttäytynyt minun läsnäollessani mitenkään kummallisesti. Uida en silti halunnut.\n"Joo, jalka vain lipesi ja humps - siellä minä polskin", jatkoin vielä Goyan kommentoitua menneisyyttäni. Sitten vuorostaan hän kertoi lyhyesti ja ytimekkäästi omastaan, mikä oli varsin kiinnostava ja jännittävä ja kuuntelin mielelläni.\n"Kamalaa, olen pahoillani äitisi kuolemasta", sanoin pahoittelevasti. Minultakin oli isä kuollut, äidistä tosin en muista paljoa mitään, mutta asia ei enää painanut mieltäni. Varsinkin kun olin täällä, jossa mahdollisesti täytyisi alottaa kaikki alusta, paitsi ei tietenkään syntymää, se olisi aika mahdotonta. Mutta kuitenkin.\n"Ihmiset on kyllä välillä aika petollisia, munkin kotiseudullani niitä oli jonkun verran, mutta harvemmin mä niihin törmäsin kun me asuttiin vuorien takana minne ne ei kauheesti tullu", sanoin. En muistanut ihmisistä oikein mitään muuta kuin että ne puhuivat tosi kummallisesti ja kävelivät kahdella jalalla. Sellaiset...sormetko ne oli... voisivat olla ihan kätevät, mutta kyllä näinkin pärjättiin, hehe.\n"Hmh, toivottavasti mäkin totun vielä, kun en ole vissiin ihan heti täältä pois pääsemässä", totesin hymyillen takaisin Goyalle. Hän oli oikeasti tosi mukava tyyppi, onneksi törmättiin.\nKirjoittaja Sever » 08. Elo 2011 10:00\nHuuteleva Paholainen tosiaan. Goya värähti jo pelkästään ajatuksesta. Toinen oli ollut kovin pelottava Varjoineen kaikkineen. Se oli ollut niiden johtaja - ja se oli pistänyt tilanteen taas astetta pahemmaksi. Hyi, oikeasti. Goyathlay pudisteli hieman päätään, ei hän Paholaista nyt halunnut kyllä muistella. Niinpä katse käännettiin Tattiin. Se kertoi ensimmäisestä tuttavuudestaan - Lawless. Ei, nimi ei sanonut hänelle yhtään mitään, sen nimiseen hevoseen ei oltu ikinä törmätty. Sinisilmä näytti hetken vähän järkyttyneeltä, ähkäisikin jotain. Halusi repiä korvat irti ja oli sellainen kamala köriläs! No siihen nokipalomino ei ainakaan halunnut törmätä, ei sitten tosiaankaan!\n"Kuulostaa hirmu pelottavalta. En haluaisi törmätä siihen. Kuinka sä uskallat tavata sen uudestaan?" Goya kysyi sitten ja katsoi Tattia. Toinen olisi kyllä todellinen sankari uskaltaessaan tavata toisen toistakin kertaa. Pelkkä ajatus sellaisesta pelotti jo Goyaa, mutta hei, onneksi mokomaan ei oltu ikinä törmätty - eikä tultaisi törmäämäänkään. Ja jos tultaisiin niin pingottaisiin kyllä niin hyvin pakoon, että huhhuh. Savuvana jäisi vain perään.\nPolski. Oli varmaan ollut kamalaa, kun oli yhtäkkiä huomannut olevansa veden varassa. Goya näytti jälleen hetken pahoittelevalta, kunnes sai sitten seuraavaksi osakseen pahoitteluja, kertoessaan omasta menneisyydestään. Niin, äitirukka.\n"Oli jotenkin kamalaa jäädä yksin, mutta kyllä siitä sitten selvisi. Äiti oli opettanut paljon taitoja. Sekin näki ystäväni. Se oli ehkä ainoa joka näki ystäväni", hymyiltiin sitten hieman pirteämmin. Kunnes jäätiin jälleen kuuntelemaan Tattia korvat hörössä. Samalla kuunneltiin myös kaikkea ympärillä.\n"Joo, ei tuollakaan niitä niin vuoristoissa näkynyt, mutta sit kun tuli vuorilta alas, niin johan niitä alkoi parveilemaan enemmän", kerrottiin sitten ja muisteltiin hetki Perun kauniita maisemia - muuta hän ei haluaisi sieltä muistaakaan. Oli jotenkin karua, mitä Mateo oli hänelle tehnyt - ihmiset olivat kamalia. Onneksi täällä niitä ei ollut!\nTatille hymyiltiin vähän - ei täältä oikein ollut poispääsyä. Virtaukset olivat kovat - uiminen olisi ainoa keino, mutta sekin kai hieman hankalaa (varsinkin vesikammoiselle). Tosin.. Goyallakin oli oikeasti ikävä Perua. Ikävämpi kuin hän osasi ajatellakaan. Olisi hienoa päästä takaisin kotimaisemille. Tämä Caralia oli jotenkin.. niin, vaikka hän oli tottunut paikkaan, tutustunut uusiin hevosiinkiin, niin hän tunsi itsensä vähän orvoksi. Olihan hänellä ystävänsä, näkymättömät sellaiset, joiden takia jotkut pitivät häntä ihan hulluna - mutta silti. Ja nyt tietenkin Tatti - se oli ystävä! Ajatukselle hymyiltiin.\n"Kyl sä totut. Mullakin on ikävä Peruun, ja jos olis mahdollista, niin haluaisin takaisin kotiin", Goya sitten vielä selitti, "mutta on Caraliassakin nähtävää seikkailunhaluiselle." Ei oikein kyllä itse tiedetty että oltiinko kovinkin seikkailunhaluinen välillä... Pelättiin ihan liikaa ja Varjot sinkoilivat paikasta paikkaan.\n"Hmm.. missähän Usva ja Humu oikein piileksivät?" Goya sitten mietti, kunnes vinkaisi pienesti, silmien laajentuessa hieman pelokkaasti ja tämä piiloutui nopeasti Tatin taakse.\n"O-onko siellä mörkö?" kysyttiin sitten vähän arasti, eikä uskallettu kohottaa päätä. Silmätkin suljettiin hetkiseksi. Aivan kuin Goya olisi nähnyt siellä jotakin pelottavaa.\nKirjoittaja werucchi » 26. Elo 2011 16:49\n[ jumjum .__. ]\nGoya totesi Lawlessin kuulostavan pelottavalta, ja siinä hän ei kyllä ollut väärässä. Lawless oli pelottava. Karmiva jörkäle, Kotkan kokoinen, ja niin omituinen sielu! Hän halusi varmaan satuttaa kaikkia. Varsinkin jos ne tekisivät hänelle jotain pahaa. Tai tekisivät ylipäätään mitään... Odotin vain sitä hetkeä, kun hän napsahtaisi jostakin minun tekosistani ja se olisi menoa sitten. Ja minä niin lyhytjalkaisena en pääsisi häntä pakoon missään kahdessa sekunnissa.\n"Mun on pakko", totesin toispuoleisen virneen kera. Kauheasti vaihtoehtoja ei ollut, lupaus mikä lupaus, ja Lawless oli kuitenkin auttanut minua kertomalla saaresta ja antaen armoa, vaikka huusinkin hänelle päin naamaa kaikesta ahdingostani... Nyt kun tarkemmin ajattelen, saan kiittää onneani, että minulla on vielä omat korvani tallella ja kaikki muukin. Hrrrh.\n"Heh, sun äiti oli varmasti hieno persoona, kunpa mäkin olisin voinut tavata hänet", hymyilin Goyalle tämän kertoessa äidistä ja tämän näkökyvystä.\nJotkut muut saattoivat kiljua ja nimitellä, vaikka meissä ei ole mitään vikaa. Minullekin on joskus huudeltu kaikenlaista, mutta en minä niistä välitä, itse tiedän paljon paremmin. Goyan äiti oli varmasti ihana. Hänen mahtoi olla ikävä häntä...\n"Varmasti, varsinkin jos tapaan lisää yhtä mukavia tyyppejä kuin sä", hymyilin Goyalle. Pidin häntä jo nyt ystävänäni, ymmärsimme hyvin toisiamme ja olimme ehkä jollain muotoa samanlaisia. Yhtä pieniä, vähän toisenlaisia kuin muut, mutta hei, se oli vain parempi! Minä ainakin pidän Goyasta tuhat kertaa enemmän kuin Lawlessista. Moooooonta tuhatta kertaa enemmän.\nYhtäkkiä Goya meni taakseni ja kysyi hieman änkyttäen jotakin möröstä. Yritin katsoa ympärilleni, mutta en itse ainakaan huomannut mitään.\n"Mitä, mitä sä näit, Goya?" kysyin hiukan hätääntyneesti. Toinen vaikutti olevan peloissaan, eikä minullakaan enää ollut niin turvallinen olo. Yritin kuulostellakin, mutta mitään ei kantautunut korviini. Mitä ihmettä Goya oli nähnyt?\n[Pelaajan poistumisen vuoksi vedän Tattini pelistä. Varsin harmillista, näillä kahdella oli lupaava ystävyyssuhde 8'<]


Budin (Puerto Rican Leipä Pudding) resepti - Uusimmat reseptit - 2021\nBudin on perinteinen Puerto Ricon leivän vanukas, joka tarjoillaan jäähdytettynä. Nauttia!\n2 (7cm) kanelitankoa\n1 tl aniksisiemeniä\n100 g pyöräsokeria\n1 (500 g) leipä päivävanhaa leipää\n1 l haihtunut maito\n300 g pyöräsokeria\nMenetelmäPrep: 30min ›Cook: 1hr15min› Lisäaika: 3hr chilling ›Valmis: 4hr45min\nKaada 250 ml vettä kiehuvaksi pienessä kattilassa korkealla kuumuudella. Lisää kanelitangot, neilikka ja aniksisiemenet infuusion valmistamiseksi. Peitä ja aseta sivuun jyrkkään 15 minuuttiin.\nYhdistä samaan aikaan 2 ruokalusikallista vettä 100 g sokeria kattilassa keskilämpötilassa. Sekoita toisinaan liuottaaksesi sokeri kokonaan, mutta lopeta sekoittaminen, kun seos on kiehuva. Pysy lähellä keittotasoa seurataksesi väriä. Pyöritä pannua varovasti karamellin jakamiseksi uudelleen sokerin alkaessa tummua. Keitä noin 160 asteeseen C tai kunnes sokeri muuttuu vaaleanruskeaksi, kaada sitten suureen leivänvuokaan. Aseta sivuun, jotta karamelli kovettuu.\nPoista kuoret päivän ikäisestä leivästä, repi leipä kuutioiksi ja aseta suureen sekoituskulhoon. Siivilöi mausteinfuusio hienon verkon seulan läpi mausteiden poistamiseksi. Lisää leipä yhdessä haihtuneen maidon kanssa. Sekoita kostuttamiseksi tasaisesti ja pane sivuun 10 minuutiksi. Vatkaa munat suureen sekoituskulhoon yhdessä 300 g sokeria, vaniljauutetta, suolaa ja sulatettua voita. Sekoita kostutettu leipäseos sekoittaen tasaisesti. Kaada leivänpurkkiin karamellin päälle.\nVuoraa paahtolevy kostealla teepyyhkeellä. Aseta leipäpelti pyyhelle paahtavan tinan sisäpuolelle ja aseta paahtoastia uunitelineeseen. Täytä paahdettu tina kiehuvalla vedellä päästäksesi puoliväliin leivän tinan sivuilla.\nPaista esilämmitettyssä uunissa, kunnes keskelle asetettu varsi tulee puhtaaksi, noin 1 tunti ja 15 minuuttia. Jäähdytä tinassa noin tunnin ajan, jäähdytä sitten kylmään, vielä 2 tuntia. Kun olet valmis, käännä budniini tarjoilulautaselle. Karamelli on muuttunut siirapiksi ja peittää budiinin kuin kastike.\nTämän on oltava PARAS leivän vanukas, jonka olen koskaan maistanut. Kertakaikkisen herkullista. Minun on parannettava karamellikykyäni (keitin sen kovan halkeaman vaiheeseen), mutta edes se ei pilannut ruokaa. Valmistaa tämän reseptin uudestaan ja uudestaan. miljordeste-27. tammikuuta 2009\nsuosikki leivän vanukas resepti koskaan. kaikki perheessäni raves siitä. saatat joutua valmistamaan enemmän karamellikastiketta kuin alkuperäinen vaatii; teen aina. tämä resepti tuottaa paljon, ja käytän kahta keskikokoista, pyöreää vuoka-astiaa kahden erillisen vanukkaan valmistukseen. tekemällä niin lopputuote näyttää jättiläislautalta; Se on todella kaunis. 23.-23.12.2009\nKatso video: How to make Bread Pudding (Marraskuu 2021).\nCopyright 2021 \_ Budin (Puerto Rican Leipä Pudding) resepti...


Lukijalta: Äidin ei tarvitse siirtyä syrjään imettämään | Oulun tuoreimmat alueuutiset - Oulu-lehti\nJotkut lapset kaipaavat omaa tilaa ja rauhaa ruokaillessaan, ja heitä varten siistit imetystilat ovat hyvä asia. Toiset lapset eivät omaa tilaa kaipaa, vaan syövät rinnalla muiden seurassa.\nNähdessäni vauvan tai isomman lapsen syövän rinnalla huomioni kiinnittyy yleensä katsekontaktiin äidin ja lapsen välillä. Kuinka kauniisti äiti katsookaan lastaan, ja kuinka lapsi vastaa äidin katseeseen. Rinnalla ruokaileminen on siis paljon muutakin kuin ruokaa äidin ja lapsen välillä. Eikö yhteiskuntamme tulisi tukea juuri kaikkea sitä, mikä lisää vuorovaikutusta lapsen ja vanhemman välillä? Julki-imetystä suojaavia lakeja on voimassa mm. Australiassa, Amerikan eri osavaltioissa sekä Englannissa. Näiden avulla turvataan oikeutta imettää julkisilla paikoilla.\nImetys on hyvin monitahoinen asia. Sitä voidaan tarkastella terveyden edistämisen, varhaisen vuorovaikutuksen, tai kestävän kehityksen näkökulmista. Jokainen perhe muodostaa itse omat ajatuksensa ja toiveensa siitä, minkälaista imetystä he lähtevät tavoittelemaan.\nMielestäni meidän tehtävämme on tukea perheitä sen tavoitteen saavuttamisessa. Tuki voi olla ammattilaisen antamaa tukea, sukulaisten ja ystävien tarjoamaa tukea, Imetyksen tuen taholta saatavaa neuvontaa ja vertaistukea, tai se tuki voi tulla Sinulta, joka näet imettävän äidin istuvan terveyskeskuksen odotusaulassa ruokkimassa lastaan.\nEnsi kerralla voit vaikka kysyä, tarvitseeko imettävä äiti juotavaa, koska imetys monesti saa äidin tuntemaan itsensä janoiseksi.\nToivonkin, että imetys, ja sen tukeminen nähtäisiin osana perhe- ja lapsimyönteistä kehitystä. Yksi loistava askel tätä kohden on kansanedustaja Sofia Virran hallitukselle tekemä kirjallinen kysymys imetysmahdollisuuksien ja imetystuen yhdenvertaisesta turvaamisesta.\näiti, kätilö, IBCLC


Mercenaries 2: World In Flames | Livegamers\nViihdeteollisuus on todistanut, että sota – kaikesta kaameista realiteeteistaan huolimatta – on hulvattoman viihdyttävää puuhaa. Peleissä äyräät on ylitetty jo aikoja sitten, mutta silti uusia yrittäjiä rittää. Hilpeää ihmisten ampumista ja rakennusten räjäyttelyä tarjoaa myös ruotsalaisen Pandemic-pelistudion (mm. Full Spectrum Warrior, Star Wars: Battlefront 2 ja Destroy All Humans -pelit) uutukainen Mercenaries 2: World in Flames. Pelisarjassa realismit ja turhat tiukkapipoilut on heitetty suosiolla vuorten taakse Norjaan ja keskitytty aivot narikkaan -viihteeseen.\nRuotsin vaakunasta paukahtaa Mercenariesille heti pientä miinusta, mutta yritän muuten arvostella pelin objektiivisesti. Jatko-osaa pitäisi kaiketi taas peilata Xboxilla julkaistuun edeltäjäänsä, mutta tänä jatko-osien aikakautena vertailuja ei enää jaksa kuuluisa Erkkikään. Kuittaan velvollisuuden vain sillä, että Mercenaries 2 on samaa kuppiteetä kuin ykkönenkin. Jos pidit siitä, pidät 95 prosentin todennäköisyydellä uudestankin. Jos et pidä, henkinen ikäsi voi olla kasvanut yli genrestä.\nEdellisen osan Pohjois-Koreasta on otettu suunta kohti Etelä-Amerikan subtropiikkia. Toiminta tapahtuu Venezuelassa ja konfliktin kiintopiste on öljy. Mustan kullan perässä ovat kaikki kynnelle kykenevät. Mercenaries 2:n päähenkilön viimeinen palkkasotilaskeikka nostaa lipevän ja läpikotoisin korruptoituneen bisnesmiehen Ramon Solanon yksinvaltaan. Palkkioksi tulee kuitenkin paksun palkkapussin sijaan lyijyä takapuoleen. Kosto on palava syy lähteä pistämään Solanon imperiumi polvilleen. Kosto ei pidä korkeaa elämäntyyliä yllä, joten ohessa pitää tehdä hanttihommiakin. Onneksi töistä on ylitarjontaa, sillä Venezuelassa jokaisella ryhmittymällä on intressejä, joihin tarvitaan moraaliarajoitteisen ja taitavan aseen käsittelijän apua.\nPelattavaksi Mercenaries 2 antaa valinnan varsin kummallisesta porukasta. Ohjaamaan pääsee perinteistä leffa badass -mustaa miestä, rahanahnetta brittiläis-kiinalaista misua tai ruotsalaista irokeesilla varustettua moottoripyöräjengiläistä. Hei, Peter Stormare spiikkaa – pakko olla hyvä? Juonen kannalta ei ole valinnalla ole väliä. Vain pelihahmojen väliset juttutuokiot ovat yksilöllisiä kullekin kolmesta hahmosta. Visuaalinen anti on toimivaa ja Venezuelan maisemat näyttävät upeilta. Välianimaatiot ovat puolestaan ulkoasultaan reippaasti pelien keskitason alapuolella, mutta ne ajavat asiansa löyhän juonen kuljettajana. Peterin ja muiden ääninäyttely heittelehtii hauskasta ja sulavasta käsittämättömään ö-luokkaan. Äänipuolelta suurin ärsytyksen aihe on jälleen vihollisten jatkuvasti toistamat fraasit. En ole vielä törmännyt hiekkalaatikkopeliin, jossa tämä olisi tajuttu korjata.\nOlet joko puolellamme tai meitä vastaan\nGrand Theft Autoista ja monista muista hiekkalaatikkopeleistä tuttuun tyyliin pelaaja pääsee seikkailemaan maailmassa vapaasti. Pelialue kasvaa pelin puolessa välissä kaksinkertaiseksi, joten lopulta lääniä riittää innostuimmallekin tutkimusmatkaajalle. Venezuelan konfliktien ryhmittymien tarjoama tehtävätarjonta laajenee sitä myöten, kun pelaaja etenee juonessa. Juonta kuljettavien tehtävien lisäksi pelaaja voi auttaa ryhmittymiä likvidoimaan arkkivihollistensa johtohenkilöitä sekä rakennuksia. Palkka maksetaan myös vallatuista tukikohdista, joiden myötä pelaajalle avautuu lisää tarjontaa aseistukseen, pommituksiin ja ajoneuvoihin.\nTyötä voi tehdä niin monelle ryhmittymälle samaan aikaan kuin haluaa. Vain Venezuelan militia on pysyvä vihollinen niin kauan kuin Solano on vallassa. Suuryritykset, kapinalliset ja muut ryhmittymät eivät ole hyvää pataa toistensa kanssa, joten auttamalla yhtä saa aina jonkun toisen vihat päälleen. Kaikkien ryhmittymien pitäminen tyytyväisenä vaatii jo aikamoista tasapainottelua ja juonimista. Tehtäviin avautuu suhdekieroiluista mielenkiintoisia vaihtoehtoja. Selkäänpuukottaminen on kannatavaa, sillä sen avulla vaikeistakin tehtävistä voi päästä todella helpolla. Suhteiden kariutumisen voi viimeisenä oljenkortena pelastaa kylmällä kahisevalla, eli lahjomalla itsensä pois mustilta listoilta.\nPalkkasoturi on uhka ympäristölle\nMerkkari kakkosen räiskintä on suoraviivaista räimimistä. Vasemmalla tatilla voi hieman tähdätä tarkemmin, mutta muuten kaikki innovaatiot ja hienoudet voi unohtaa. Ohjausasetuksia ei voi muuttaa, mikä kummastuttaa varsinkin, kun esimerkiksi autojen ohjaus poikkeaa normista. Ammuskelu on epätarkkaa aseella kuin aseella ja silmitön ramboilu on vaarallista vain silloin, kun ajoneuvoja tai sinkomiehiä on lähistöllä. Taistelussa viholliset kutsuvat ärhäkkäästi apua radiolla. Vahvistukset ovat yleensä vielä kahta paremmin varustautuneita, joten radiota hapuilevat sotilaat on syytä päästä päiviltä mahdollisimman nopeasti. Hälytyksen aikana vihollissoltut uudelleensyntyvät jatkuvasti, joten niin kauan kuin parakki on pystyssä, virtaa sieltä uusia sotilaita. Onneksi rakennuksien nurinkaataminen, olivat ne sitten pieniä tai suuria, ei ole ongelma. Mercenaries nimittäin loistaa ympäristöjen tuhoutuvuuden osalta. Puut lakoontuvat, betoni murenee ja teräs vaikertaa. Lähestulkoon kaiken voi pistää matalaksi. Tuhovoima tarjoaa mahdollisuuksia oveliin hyökkäyksiin, kun tarvittaessa voi kiertää vihollisen tukikohdan taakse, pamauttaa C4:llä reikä muuriin ja livahtaa siitä sisään. Ympäristötuhon voi maksimoida taustahenkilökunnan tuella. Tykistökeskityksiä, pommituslentoja tai vaikka tankin voi tilata tapahtumapaikalle, jos bensaa ja rahaa löytyy varastosta. Tukihenkilökunta on mukava lisä ja hauskan apuriporukan kokoaminen nivoutuu juoneen mukavasti.\nAjoneuvoja ja aseita pelissä on vaikuttava määrä. Pelaaja voi ostaa niitä kaupoista, mutta kätevämpää on napata ne vain tekoälyttömiltä vastapuolen kuskeilta. Ajoneuvojen kaappaus – kun kyseessä on tankki tai helikopteri – toimii ikävystyttävällä pikanäppäin-minipelillä. Ajoneuvojen kaappaaminen on liian helppoa ja se lopulta syö täysin pohjan aseiden hankkimiselta muilla tavoin. Peli menettää myös tällöin pahasti haasteensa, koska pelaaja voi vain sokeasti hyökätä vihollisen tankista tankkiin ilman suurempaa pelkoa. Vahinkojärjestelmä on todella anteeksiantava. Elinvoima palautuu kulkupelissä sisälläkin, joten suojaa voi saada helposti vain hyppäämällä lähimpään Ladaan.\nFysiikan oppitunnit ovat unohtuneet\nPelin puitteet ovat kauniit, mutta fysiikat – tuhoutuvaa ympäristöä lukuunottamatta – ovat pahasti vinksallaan. Jos motoristin päälle ajaa 150 kilometriä tunnissa SUV:lla, elintenluovuttajan pitäisi olla matkalla kiertoradalle. Nyt suurimman osasta aikaa objektien massa ja nopeus eivät ole synkassa tapahtumien kanssa. Toisena esimerkkinä ajoneuvon räjähtäessä ja pelaajan ollessa sisällä pelihahmo lentää kuskin penkiltä kuin leppäkeihäs ottamatta kuitenkaan yhtään vahinkoa koko härdellistä. Typerä animaatio lentävästä palkkasoturista tulee pelin aikana erittäin tutuksi, sillä puskan takaa tulevista ammuksista ja kranaateista tulee kehikkoon jatkuvalla syötöllä.\nMercenaries 2 kärsii selvästi testauksen puutteesta, sillä peli on yksi vuoden bugisimpia nimikkeitä. Veteen ei kannata edes vahingossa hypätä uimaan. Joskus pahimmillaan ruudusta näkyy vain sinistä ja näkymä vääristyy helposti lähes pelikelvottomaksi. Tekoälyn ohjastamat apujoukot sekä viholliset jäävät jatkuvasti jumiin seiniin ja sortuneisiin raunioihin. Eräässä tehtävässä taistelin tieni hökkelikylän läpi, kunnes hypätessäni aidan yli putosinkin maan läpi ja jäin rimpuilemaan taivaaseen törmätäkseni parin minuutin jälleen taas maahan. Askeleen otettuani putoaminen jatkui taas. Ensimmäisellä kerralla bugi nauratti, toisella, kolmannella ja neljännellä kerralla taas ei. Bugikakun kirsikkana saavutukset onnistuivat sekoilemaan välillä kunnolla. Niitä napsahti tilille pariin otteeseen ilman mitään selitystä ja välillä niitä jäi sitten kokonaan tulematta.\nMercenaries 2: World in Flames on turhauttava peli. Mukana on paljon kivoja ja hauskoja ideoita, mutta jokaista hyvää askelta kohdin pudotaan toinen takaisin kohti kuoppaa. Löytyy vapautta suorittaa tehtävät vapaasti – haaste katoaa savuna ilmaan. On nätti ulkoasu ja ympäristöt voi tuhota perusteellisesti – bugiviidakko pilaa tunnelman. Aseiden, kulkuneuvojen ja massatuhokeskitysten kirjo on laaja – tarvitset vain tankin tai helikopterin ja nekin voit varastaa lennosta.\nKeskinkertaisuuden suosta Mercenaries 2 nostaa päätään kuitenkin humoristisella asenteella ja tuhovoiman viihdyttävällä käytöllä. Hauskimmillaan peli on yhteistyönä co-op -pelimuodossa, joka onnistuu vain Xbox Livessä. Jaetun ruudun tuki olisi sopinut kimppakivan luonteeseen, mutta jostain syystä ominaisuus on jäänyt pois. Nettipuoli olisi myös kaivannut sekin lisäoptimointia, mutta serverien toimiessa Venezuelassa riehuminen kaverin kanssa on ehdottomasti pelin paras puoli.\nYmpäristöt tuhoutuvat kiitettävästi\nHauskaa kaverin kanssa Livessä\nVälianimaatiot ovat vaisuja\nEi co-op -mahdollisuutta jaetulla ruudulla\nBugit ja huonot fysiikat lähes tuhoavat pelikokemuksen


Nämä yleiset valmismatkaehdot sisältyvät erottamattomana osana kaikkiin matkaohjelmiin, matkaesitteisiin ja matkatiedotteisiin, toimien matkasopimuksena erillisen asiakirjan puuttuessa.\nKun kyseessä on tämän ohjelman mukainen valmismatka, nämä yleiset matkaehdot, sekä ne tiedot erityisehdoista, jotka annetaan asiakkaalle matkan varaamisen yhteydessä, muodostavat osapuolia sitovan matkansopimuksen.\nNämä ehdot ovat matkanjärjestäjän osalta sitovat, poikkeuksena ne muutokset joista on tiedotettu asiakkaalle kirjallisesti ennen matkan varaamista (eli matkasopimuksen tekemistä), tai mikäli osapuolten välillä on toisin sovittu.\nNämä yleiset matkaehdot on laadittu Portugalin matkatoimistoja ja matkailua koskevan lainsäädännön, 6 toukokuuta annetun asetuksen numero 61/2011 mukaisesti.\nTähän tiedotteeseen sisältyvien matkojen järjestämisestä vastaa matkatoimisto MARESIAS E PRADARIAS, LDA., joka toimii osoitteessa Alto do Romão, Ed. Conlux, Pederneira – 2450-060 NAZARÉ, jonka osakepääoma on 25.000,00 euroa ja joka on rekisteröitynä Nazarén kauppa- ja yritysrekisteriin yhdistetyllä rekisterinumerolla ja verotunnisteella 514 378 344, RNAVT numerolla 7220. Maresias ja Pradarias, Lda. käyttää nimeä SUBLU TOUR PORTUGAL.\n3. Matkan sitova varaaminen\nAsiakkaan tulee maksaa 50% matkan hinnasta matkan varaamisen hetkellä, jolloin jäljelle jäävä 50% on maksettava 21 päivää ennen palvelun (matkan) alkamista. Jos matkan varaaminen tapahtuu alle 21 päivää ennen matkan alkamista, tulee matkan hinta maksaa kokonaisuudessaan matkan varaamisen hetkellä. MARESIAS E PRADARIAS, LDA. varaa itselleen oikeuden peruuttaa matkustajan tekemä varaus, jonka maksua ei ole kokonaisuudessaan suoritettu yllämainittujen ehtojen mukaisesti. Varausten toteutuminen edellyttää, että palvelujentarjoajat osaltaan varmistavat kaikkien palvelujen toteutumisen.\na) Maksamisen erityisehdot – poikkeuksellisissa tilanteissa, jotka liittyvät palveluntarjoajiin ja/tai juhlapyhiin ja/tai yksittäisiin tarjouksiin, voidaan maksu vaatia kokonaisuudessaan matkan varaamisen hetkellä tai matkan palvelujen varmistamisen hetkellä.\nb) Kaikkiin tässä ohjelmassa mainittuihin matkahintoihin on sisällytetty arvonlisäveron osuus (23%).\nc) Silloin kun matkan toteutuminen on riippuvainen osanottajien vähimmäismäärän täyttymisestä, matkanjärjestäjä varaa itselleen oikeuden matkan peruuttamiseen, mikäli matkan osallistujien lopullinen lukumäärä on pienempi kuin alunperin määritelty vähimmäisosanottajamäärä.\nKaikki ohjelmat esitetään ilman lentolippujen hintaa. Asiakkaan erikseen kysyessä lentolippujen hintaa, tämä esitetään aina lentoyhtiön ehtojen mukaisesti.\nAsiakkaalla tulee olla hallussaan kaikki tarvittavat, sekä henkilökohtaiset että perheenjäsenille kuuluvat, voimassaolevat matkustusasiakirjat (passi, henkilökortti, sotilaspassi, alaikäisen matkustuslupa, viisumi, rokotustodistukset, ynnä muut mahdollisesti tarvittavat asiakirjat). Matkatoimisto ei ole vastuussa mahdollisista viisumien hylkäämispäätöksistä tai asiakkaan maahantulon eväävistä päätöksistä; näissä tapauksissa sovelletaan kohdassa ”Peruutukset” määriteltyjä ehtoja, ollen asiakas täysin vastuussa tähän prosessiin liittyvistä kuluista.\nMatkat Euroopan Unionin sisällä:\nMatkailijoilla (ikään katsomatta), jotka liikkuvat Euroopan Unionin sisällä, tulee olla mukanaan henkilötodistus (passi tai henkilökortti);\nLääkärinhoitoa saadakseen heillä täytyy olla hallussaan Eurooppalainen sairaanhoitokortti;\nEuroopan Unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten tulee olla yhteydessä oman maansa suurlähetystöön yksityiskohtaisten ohjeiden saamiseksi tarvittaviin matkustusasiakirjoihin liittyen;\nMatkustaminen Euroopan Unionin ulkopuolella:\nMatkailijoilla (ikään katsomatta), jotka liikkuvat Euroopan Unionin ulkopuolella, tulee olla mukanaan henkilötodistus (passi) sekä tarvittaessa viisumi (tarvittavat tiedot saatavilla matkanjärjestäjältä matkan varaamisen yhteydessä);\nEuroopan Unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten tulee olla yhteydessä oman maansa suurlähetystöön yksityiskohtaisten ohjeiden saamiseksi tarvittaviin matkustusasiakirjoihin liittyen.\n5. Varauksen luovuttaminen toiselle henkilölle\nAsiakas voi luovuttaa varauksensa toiselle henkilölle, niin että varaus siirtyy toisen henkilön nimiin, tämän täyttäessä vaaditut ehdot matkalle osallistumista varten. Varauksen luovuttaminen on toteutettavissa, mikäli matkatoimistoa tiedotetaan asiasta kirjallisesti viimeistään seitsemän päivää ennen matkan alkua ja mikäli siirto on mahdollista myös lentoyhtiön, laivayhtiön, rautatie- ja maaliikenteen matkustusehdot huomioon ottaen.\nPitkänmatkan laivaristeilyjen sekä lentojen kohdalla matkatoimistoa on tiedotettava varauksen luovuttamisesta viimeistään 15 päivää ennen matkan alkamista.\nLuovuttaja ja luovutuksensaaja vastaavat yhteisvastuullisesti matkan hinnan ja mahdollisten lisäkustannusten maksamisesta matkanjärjestäjälle.\nAsiakas, tai hänen kanssaan matkustavat henkilöt voivat keskeyttää tai peruuttaa matkan minä ajankohtana tahansa. Matkatoimistoa on tiedotettava keskeytyksestä tai peruutuksesta kirjallisesti. Asiakkaalla on oikeus maksettujen summien palautukseen seuraavien vähennysten jälkeen:\n1. Matkan varaukseen liittyvät toimistokulut, jotka on määritelty kohdassa “Varauksen kulut” sekä lisäksi tietty prosenttiosuus matkan hinnasta, kuitenkin korkeintaan viisitoista prosenttia (15%).\n2. Palveluntarjoajien palveluihin liittyvät kulut joita ei voida palauttaa (hotellit, liikennöintivälineet maalla ja merellä, sekä opastetut kierrokset).\n3. Lentomatkoihin liittyvät kulut, silloin kun niihin liittyy erityisehtoja, eikä niiden maksusuorituksia voida varaamisen jälkeen palauttaa.\nTarvittaessa asiakkaalle palautetaan hänen jo maksamansa summa yllämainittujen kulujen vähennyksen jälkeen.\nMatkan alkamisen jälkeen asiakkaan käyttämättä jättämistä palveluista ei suoriteta takaisinmaksua. Mikäli matkanjärjestäjä ei kykene tarjoamaan alkuperäisen matkaohjelman mukaisia palveluja siitä riippumattomista syistä, eikä niitä voida korvata toisilla, samankaltaisilla palveluilla, asiakkaalla on oikeus takaisinmaksuun. Takaisinmaksettava summa on toteutettujen palvelujen ja toteuttamatta jääneiden palvelujen hinnan erotus.\nJos ilmenee jokin ulkopuolinen syy, jonka vuoksi sovittua matkasuunnitelmaa ei voida noudattaa, matkanjärjestäjällä on oikeus tehdä matkaohjelmaan muutoksia matkan reitin, aikataulun tai hotellin osalta. Hotellin muuttuessa uuden hotellin tason ja lokalisaation on vastattava alkuperäistä. Muutoksista on ilmoitettava matkustajalle niin pian kuin mahdollista. Jos matka joudutaan keskeyttämään ennalta-arvaamattomien olosuhteiden vuoksi, asiakkaalla on aina oikeus korvaukseen suoritettujen maksujen osalta.\nSuorittamatta jättäminen: Mikäli matkanjärjestäjä ei siitä riippumattomista syistä pysty suorittamaan tehtäväänsä jonkin matkaohjelmaan kuuluvan olennaisen palvelun osalta, asiakkaalla on oikeus keskeyttää matka. Asiakas on oikeutettu kaikkien suoritettujen maksujen korvaukseen viipymättä, tai hän voi vaihtoehtoisesti ottaa vastaan hyvityksen, sekä siihen mahdollisesti sisältyvän hinnanmuutoksen.\nMikäli matka joudutaan matkanjärjestäjästä riippumattomista syistä peruuttamaan, asiakas voi halutessaan osallistua toiselle, saman matkanjärjestäjän toteuttamalle, saman hintaluokan matkalle. Jos tämä vaihtoehtoinen matka on hinnaltaan alhaisempi, asiakkaalle korvataan matkojen hintojen välinen erotus.\n9. 8 syyskuuta 2015 annetun asetuksen numero 144/2015 mukaiset tiedot\n8 syyskuuta 2015 annetun asetuksen numero 144/2015 mukaisesti tiedotamme että asiakas voi kääntyä seuraavien kuluttajien oikeuksia valvovien tahojen puoleen (Resolução Alternativa de Litígios de Consumo):\ni) Provedor do Cliente das Agências de Viagens e Turismo (Portugalin matkatoimistojen ja matkailun kuluttaja-asiamies)\nii) Comissão Arbitral do Turismo de Portugal (Portugalin matkailun välimiesoikeuslautakunta)\niii) tai minkä tahansa, seuraavan linkin takaa löytyvässä listassa osoitetun viranomaistahon puoleen: Direcção Geral do Consumidor (Portugalin kuluttajaneuvonta), johon tutustumista suosittelemme.\nValitukset voidaan ottaa huomioon vain jos ne on esitetty matkatoimistolle kirjallisina, 30 päivän kuluessa palvelun (matkan) päättymisestä.\nKun kyseessä on valitus liittyen palvelujen suorittamatta jättämiseen, asiakas voi käynnistää valitusprosessin Portugalin matkailun vakuusrahastossa (Fundo de Garantia de Viagens e Turismo), 6 toukokuuta 2011 annetun asetuksen numero 61/2011 nykyisen muodon mukaisesti, valiten jonkin seuraavista kohdista:\ni) Ottamalla yhteyttä kuluttaja-asiamieheen, koska SUBLU TOUR toimii yhteistyössä Portugalin matkatoimistojen ja matkailun kuluttaja-asiamiehen kanssa (Provedor do Cliente das Agências de Viagens e Turismo).\nVoidakseen saada kuluttaja-asiamiehen palvelua, asiakkaan on esitettävä valituksensa kirjallisesti viimeistään 20 päivän kuluttua. Matkatoimistot ovat sitoutuneet noudattamaan kuluttaja-asiamiehen päätöksiä täsmällisesti.\nii) Osoittamalla valituksensa Portugalin matkailuinstituutille (Turismo de Portugal I.P.) 30 päivä kuluessa: a) matkan päättymisestä; b) matkan peruuntumisesta matkatoimistosta riippumattomista syistä; c) tiedossa olevasta päivämäärästä, jona matka keskeytyi matkatoimistosta riippumattomista syistä; iv) yrityksen lopettamispäivämäärästä.\niii) Osoittamalla valituksensa mille tahansa niistä virallisista tahoista, joiden yhteystiedot löytyvät Portugalin kuluttajaneuvonnan (Direção Geral do Consumidor) sivuilta.\n1) Matkanjärjestäjä on lakisääteisesti vastuussa asiakkaan matkatavaroista;\n2) Asiakkaan on tehtävä valitus palveluntarjoajalle heti todetessaan matkatavaroiden katoamisen, vahingoittumisen tai tuhoutumisen;\n3) Kun kyseessä on kansainvälinen liikennöintiväline, matkatavaroiden vahingoittuessa valitus on osoitettava kirjallisesti liikenteenharjoittajalle heti kun vahinko on todettu, viimeistään seitsemän päivän kuluttua matkatavaroiden vastaanottamisesta. Jos kyseessä on ainoastaan matkatavaroiden viivästyminen, valitus tulee tehdä 21 päivän kuluessa laskien tavaroiden vastaanottopäivästä;\n4) MARESIAS E PRADARIAS, LDA. on vastuussa matkatavaroista ainoastaan silloin, kun asiakas esittää tositteet edellämainituille tahoille tehdystä valituksesta.\nMatkanjärjestäjän vastuuosuus on rajattu palveluntarjoajalta vaadittavalla enimmäismäärällä, joka on määritelty Montrealin sopimuksessa 28. toukokuuta 1999 kansainvälisen lentoliikenteen osalta, sekä Bernin sopimuksessa 1961 rautatieliikenteen osalta.\nKun matkanjärjestäjä on vastuussa asiakkaan matkatavaroiden tai muiden esineiden katoamisesta, vahingoittumisesta tai tuhoutumisesta majoitusliikkeissä joissa asiakas yöpyy, vastuuosuudet on rajattu seuraavasti:\na) 1.397,00 euroa, yleisesti;\nb) 449,00 euroa yksittäisen esineen kohdalla;\nc) Asiakkaan ilmoittaman esineen kokonaisarvon mukaisesti silloin, kun tämän säilytys on ollut majoitusliikkeen vastuulla.\nMatkanjärjestäjän vastuuosuus esinevahingosta voidaan sopimuksellisesti rajata vastaamaan tuotteen viisinkertaista myyntiarvoa.\nMikäli matkanjärjestäjä on menettelyyn suostuvainen, on tietyn matkan varanneella asiakkaalla mahdollisuus muuttaa varaustaan tai sen päivämääriä, ilmoittautua jollekin toiselle matkalle tai muuten muuttaa matkasuunnitelmaansa, mikäli hän maksaa muutoksesta aiheutuvan lisämaksun. Jos muutos toteutetaan alle 21 päivää ennen matkan, jolle asiakas on ilmoittautunut, alkua, tai jos matkanjärjestäjä ei ole muutokseen suostuvainen, asiakas joutuu maksamaan kohdassa ”Peruutukset” mainitut kulut.\nMikäli asiakas haluaa muutoksia matkaan liittyviin palveluihin matkan alkamisen jälkeen (esim. lisäyöt hotellissa, lentopäivien muutokset) matkanjärjestäjästä riippumattomista syistä, matkailupalvelujen hinnat voivat olla alkuperäisessä matkaohjelmassa ilmoitetuista eriäviä.\nMatkanjärjestäjän vastuu tämän ohjelman mukaisista matkoista sekä muista velvoitteista on vakuutettu vakuutusyhtiö Zurich Insurance plc – Portugalin asiointitoimiston toimesta, vakuutussopimuksen numero 007666578, vakuutusarvo 75.000,00 euroa, sekä lisäksi panoksella Portugalin matkailun vakuusrahastoon (Fundo de Garantia de Viagens e Turismo, FGVT – 6 toukokuuta annetun asetuksen numero 61/2011 mukaisesti, jota on uudistettu 24 toukokuuta 2012 annetulla asetuksella numero 199/2012).\nTämän ohjelman voimassaolo tulee tarkistaa erikseen kustakin matkaohjelmasta.\nErillisiin matkoihin kuuluvat erityisehdot tullaan erittelemään jokaisessa matkaohjelmassa erikseen ja ne ovat osa matkasopimusta.\nNäitä yleisiä matkaehtoja voidaan täydentää millä tahansa muilla osapuolten välillä sovituilla erityisehdoilla.\nOhjelmien hinnat perustuvat dollarin valuuttakurssiin ja vaihtelut siinä voivat aiheuttaa hinnanmuutoksia matkaohjelmiin. Polttoaineen hinnanmuutokset voivat aiheuttaa muutoksia matkaohjelmien hintoihin silloin kun polttoainekulut sisältyvät matkan kokonaishintaan.\nTässä ohjelmassa esiintyvien hotellien ja risteilyjen luokitukset ovat maan standardien mukaiset ja ne voidaan vaihtaa toisiin samantasoisiin, mikäli matkatoimistosta riippumattomista syistä varauksen mukaisia palveluita ei ole mahdollista toteuttaa tai varmistaa. Matkanjärjestäjän tulee tiedottaa asiakasta välittömästi tiedon muutoksista saatuaan.\nLähtö ja saapumisajat\nLentojen lähtö- ja saapumisajat merkitään lähtömaan aikavyöhykkeen sekä lentoyhtiöiden aikataulujen mukaisesti, kunkin matkaohjelman tulostamisen hetkellä ja ne saattavat näin ollen muuttua.\nHuoneistot: Mikäli majoittuminen tapahtuu huoneistossa, asiakkaan tulee ilmoittaa huoneistoon majoittuvien henkilöiden kokonaislukumäärä. Jos majoittujien määrä poikkeaa varauksen yhteydessä alunperin ilmoitetusta, majoittaja voi kieltäytyä majoittamisesta.\nHotellit: Esitetyt hinnat ovat yksilöhintoja ja perustuvat kahden henkilön majoittumiseen kahden hengen huoneissa. Kaikissa hotelleissa ei ole tarjolla kolmen hengen huoneita ja niinpä kolmen henkilön majoittuessa samaan huoneeseen, käytetään ylimääräistä vuodetta, joka ei välttämättä ole saman tasoinen kuin huoneen muut vuoteet. Huoneissa, joissa on kaksi vuodetta tai yksi parivuode, kolmen hengen majoittumien voidaan toteuttaa vain siellä olevia vuoteita käyttäen.\nOhjelmissa listatut hotellit ja huoneistot sekä niiden luokittelu ovat suuntaa-antavia, paikallisten luokitusten mukaisia. Nämä kriteerit voivat joskus olla eriäviä muista Portugalissa käytetyistä.\nMikäli toisin ei tiedoteta, aterioiden hinnat koskien eläkeläisiä ja osa-aikaeläkeläisiä eivät sisällä juomia.\nSaavuttaessa hotelliin kello 19 jälkeen, ensimmäinen tarjoiltu ateria on seuraavan päivän aamiainen. Viimeisenä päivänä, käytettäessa myöhäisen uloskirjautumisen mahdollisuutta, viimeinen hotellissa tarjoiltu ateria on aamiainen.\nHotellin ja huoneistojen sisään- ja uloskirjautumisen aikataulut\nEnsimmäisen päivän sisäänkirjautuminen ja viimeisen päivän uloskirjautuminen on määritelty hotellissa tarjottavan ensimmäisen ja viimeisen aterian mukaan. Säännönmukaisesti, ei kuitenkaan sitovasti, hotellihuoneita voidaan käyttää kello 14 alkaen saapumispäivänä ja ne tulee luovuttaa kello 12:n mennessä lähtöpäivänä.\nSisäänkirjautuminen huoneistoihin tapahtuu normaalisti noin kello 17 saapumispäivänä ja ne tulee luovuttaa kello 10:n mennessä lähtöpäivänä.\nKoska lapsia koskevat ehdot vaihtelevat matkan määränpäästä, sekä matkanjärjestäjästä riippuen, suositellaan jokaisen matkan yhteydessä noudattamaan kuhunkin yksittäiseen matkaohjelmaan sovellettavia erityisehtoja.\nMatkanjärjestäjä tarjoaa myyntiin vakuutuksia, joiden sisältöä voidaan soveltaa kunkin matkan olosuhteet huomioon ottaen, vakuuttamaan eri tilanteissa tarvittavan avun, korvaukset ja peruutukset.


Hawk:in ilmasta maahan kyky| Sivu 3 | Maanpuolustus.net\nMosurilta kyllä asiallinen kirjoitus. On se kumma että maavoimissa pitää miestä ja varustusta pitää rivissä vaikka varustus on samaa mitä isoisät on pitäneet yllään edellisessä sodassa. No ei enää tänä päivänä mutta reilu 20 vuotta sitten näin oli, kiväärit ja KP:t oli sitä samaa. Maximia, ja Emmaa samoten.\nMutta on se saatana kuin pitäisi lähteä Hawkilla ilmaan niin ei tule mitään... Voidaan ihan hyvin kysyä että onko kyseessä kantahenkilökunnan asennevamma (näin arvottoman reserviläisen näkökulmasta). Onhan tätä nähty ennenkin, kaaderiupseeristo pysyttelee taustalla kun reserviläiset lentää taivaalle jauhelihana ja spagetti-bolognesena. "Ollaan niin arvokkaita ettei meitä ole vara uhrata". Mikä oli totta kai ihan tosiasia etenkin maavoimissa, kuka niitä yhtymiä johtaa jos ei kaaderiupseeristo. Mutta entäpä ilmavoimissa jossa kuintekin ne iskurit, eli koneet, on miehitetty palkatulla ja arvokkaalla henkilöstöllä?\nVielä -30-luvulla oli vahvoja jääkäri-eversti-mielipiteitä, joiden mukaan Kannaksen puolustus on järjestettävä siten, että se koostuu ammattisotilasjoukosta eli ressujen varaan ei voi laskea mitään. Noh, kovasti toisella tapaahan tuo toteutui vuonna -39.\nJa toteutuu edelleen. Maavoimien osalta taisteluiden kuorma kippautuisi kyllä enemmän kuin pääsääntöisesti reserviläisten niskaan. Mutta tuskin ne käsketyt ammattisotilaat vastuutaan väistäisivät.\nOnko second kokenut mmaanpuollustuksen alalla frustroitumisen? Oletko kenties havainnut jotain vuosien mittaan, joka pistää ajattelemaan asioita iha ite ja omilla luotaimilla? Ja siitä on ollut seurauksena ensin pieniä hämmästyksiä, sitten vitus, sitten lähinnä ironinen hälläväliä-asenne? Vastaappa baikal-sedälle reilusti.\nTäysin järjetöntähän tuo oli, tai en minä ainakaan näe tuollaisessa toiminnassa mitään pointtia, että täysin vanhentuneilla aseilla pitäisi tapella.\nEhkä mulla on vaan asennevamma, koska en koe turhassa taistelussa kuolemisessa tai itsensä tapattamisessa olevan mitään glooriaa.\nPalataans nyt vielä tähän. Mitä sinä luulisit niillä saatavan aikaiseksi?\nOkei, jos se pommilasti saataisiin kohteeseen asti, se olisi aika pieni määrä poksmiittia, se ei olisi mitenkään ohjautuvaa, joten osumatarkkuus olisi surkea, luultavasti huonompi kuin tykistöllä. Mikä idea tässä olisi? Se että vihollinen vähän säikähtäisi? Yleensä jos jotain tehdään, niin siinä pitäisi olla hivenen järkeä, ikivanhoilla koneilla itsemurhalentojen tekeminen, ilman mitään mainittavaa vaikutusta ei vaan mielessäni kategorisoidu järkeväksi.\nEdit: Mitens sitten Vinkat? Pitäisikö ne laittaa naftaliiniin ja hommata rakettikasetteja että voitaisiin niitäkin käyttää rynnäköintiin? Kannattaisin idea jos kävisimme puskasotia, ei siinä mitään, lentäjiä löytyisi ihan siviilipuoleltakin.\nKyllä sitä oli aika saamarin sinisilmäinen (toki suhteellisesti aika paljon nuorempikin, tänään alkoi kolmaskymmenes vuosikerta) kun susi1:stä aloin lueskella ja sitten kirjoitella. Pitää myöntää että tunneskaala ja asennevammat muuttuivat sinisilämisestä "kaikki on hyvin" ja "erityisolosuhteet (TM)"-gloorista, aikalailla täyteläiseksi vitutukseksi ja pessimismiksi etenkin Suuren Pudotuskierroksen aikana kun kalustoa meni pataan ja yhtymiä karsittiin vähintäänkin raakasti... nyt on alkanut sitten suhtautua asioihin enemmän just tuolla hälläväliä meiningillä ja kyynisyydelläkin, ehkä jokin kultainen keskitie on löytynyt. Tai sitten ei. Ehkäpä vuoden kahden päästä Second reuhaa ja ulvoo kuin pistetty sika, taas.\nAika hyvin kuvailit ainakin meikäläisen kehityskaarta. :a-kiss:\nMitä sinä luulisit niillä saatavan aikaiseksi?\nEn minä tiedä saadaanko niillä mitään aikaan, itse spekuloin että isojen saattisten kohteiden pommitukset ehkä onnistuisivat kohtuu hyvin. Toki on niin että ei maavoimissakaan enää oleteta miesten käyvän taisteluun vähintäänkin kyseenalaisella kalustolla, Stugit on päässeet eläkkeelle jne. Ja toisaalta maavoimat ja etenkin jalkaväki on siinä mielessä erikoinen tapaus että mies itse on se ase (kuvitellaan normi reserviläinen ja nauretaan :a-laugh: ) ja varustus ratkaisee lähtökohtaisesti vähemmän.\nHawk on kuitenkin Hawk vaikka siellä olisi minkälainen törsti-eversti puikoissa... Tai no, en minä tiedä. Fokkerit, torjuntavoitot, Kollaa kestää ja Summakin melkein, Fokkerit, Viipurinlahti, Fokkerit... [Astumme haltioituneeseen issäänmaanpuolllustamis-transsiin]\nEt ole second ainoa tuntemuksinesi. Ja baikal-sedällä on selitys tähän "kehityskaareen": me reserviläiset suhtaudumme isolla sydämellä ja tunteella maanpuolustukseen. Siinä ei ole mitään vikaa, mutta kun se "rakkauden kohde" ei vastaakaan niitä isoja odotuksia ja oletuksia niin sitten kyrsii.\nVeikkaan, että sinun seuraava portaasi on se, että suhtaudut edelleen myönteisesti Asiaan, mutta sydämen palon olet onnistunut vaihtamaan järkeen ja päättelyyn. Hommasta voi olla kiinnostunut ja sitä voi jopa "tukea" ilman läpitunkevaa tunneskaalaa Asiaa kohtaan. Ilman odotuksia ja haaveita, reality-pohjalta ponnistaen, jalat ja tossut maassa. Elä luovuta.\nEikö niitä Hawkeja voitaisin käyttä taisteluhelikoptereita vastaan???\nTaistelukopterien laaja käyttö korreloi ilmatilan hallinnan kanssa...eli siinä mielessä Hawkit pitäisi heivata torjumaan koptereita tilanteessa, jossa vihollisella on ilmatila hallussaan. Kyllä se homma on hallelujaa.\n.......Baikaali se oli vain vitsi\nKun ei ole taisteluhelikoptereita, niin nopea lavetti jolta voisi ehkä pienen ja halvan varustelukierroksen (heh) jälkeen tähystää lämppärillä, välittää kuvaa maa-asemalle, ehkä nakata ballistisen mutta maaliin tai ainakin heijasteeseen ohjautuvan pökäleen... No, käyttö rajoittuisi valtakunnan ei-taisteleville reuna-alueille ainakin harmaan vaiheen tummentuessa, mutta voisi sitä ainakin haaveilla kyvystä valvoa ja vaikuttaa laajalla alueella nopeasti. Muitakin rajattuja tehtävätyyppejä varmaan löytyisi. Aiemmista visioista villimmät kun yhdistäisi hetkelliseen ilmatilan hallintaan esim. vih lentokäytävän purkauduttua taktisen maahanlaskun jälkeen tmv. Tai ainakin nopeaa lentotiedustelukapasiteettia kurkkaa ja karkuun -hengessä.\nEdellä kirjoitettu siis olettaen että harjoituskoneet ovat joka tapauksessa rivissä tarpeellisina ja avioniikka + taistelujärjestelmät koulutussyistä lähtötilanteessakin suhteellisen nykyaikaisia.\nKun ei ole taisteluhelikoptereita\nTehdään Hawkeista semmoisia! Siis ihan harmaassa vaiheessa. Kaava on helppoakin helpompi:\n-Otetaan siivet pois.\n-Otetaan turbiinit pois.\n-Hitsataan ja nidotaan siivet yhteen.\n-Hitsataan turbiinit siipiin kiinni.\n-Pistetään Hawkin katolle sellainen laakeroitu tanko ja istutetaan yhdistetyt siivet&turbiinit paketti siihen tankoon, niinkuin kolihepterin lavat ikään.\nJa eikun virtavaimesta pistetään Hawk-taisteluhelikopteri käyntiin.\nMitäs luulisitte lentäjien tekevän seuraavassa tilanteessa...\nVihollinen on tehnyt läpimurron (jossain)...\nMaavoimien esikunnalta tulee pyyntö ilmavoimille "perkele nyt on piru merrassa, vihulainen pääsi läpi, tarvittas Hornetit tukemaan"\nLähin tukikohta, kalusto ois vaan Haukkoja, Hornetit ois jossain hevon v....\nA) Lentäjt menee lakkoon, eikä nosta persettä penkistä... (ku meil on vaan noita vanhentuneita prutkuja)\nB)Tai ne lähtis tukemaan taistelua niillä välineillä mitä on... lopputuloksesta välittämättä..\nPientä ajattelemisen aihetta..\nIlmavoimien vastaus: "aina te vitttu olette valittamassa, me ajettiin hornukat jo ruotsiin, kun alkoi olla liian kuumaa...ei kande turhaa menettää korvaamattoman kalliita lavetteja yhden sodan takia, kato, ilmavoimii tarvitaan vielä sodan jälkeenkin".\nOtaksun, että jos niin pitkälle sota menisi, että taistelu Kursk-kymenlaaksossa alkaisi painua kulminaatioonsa niin eiköhän Ilmavoimilta ala olla melko turha naukua apuja, eiköhän se suorituskyky ala olla jo paketissa. Olettaen tietysti, ettei Ilmavoimaa olisi lennätetty Svea-mamman helmoihin. En mahda mitään sille, että ajatuksissani silloin tällöin viivähtää pieni epäilys siitä, että epätoivoisessa ilmatilanteessa noin ei tehtäisi. Silloin voitaisiin sanoa, että voi sun hellanlettas, siinä meni sirkus, jota rahoitettiin 40 prosentin osuudella koko ihana pitkä rauhan aika....päätös, joka tosiasiassa räydytti maavoimien suorituskyvyn kehittämisen.\nOtaksun, että jos niin pitkälle sota menisi, että taistelu Kursk-kymenlaaksossa alkaisi painua kulminaatioonsa niin eiköhän Ilmavoimilta ala olla melko turha naukua apuja, eiköhän se suorituskyky ala olla jo paketissa.\nSodan alussa ilmavoimat osallistuu yhteisoperaatioon liittolaisten kanssa ja puolet koneista ammutaan suomen lahteen. Tämän jälkeen toinen puolisko piilottelee metsässä "Airforce in being" periaatteen mukaisesti sodan loppuun asti. Rauhantulon jälkeen ne luovutetaan sotakorvauksina\nOnhan näitä nähty....\nOletan että tämä viittaa passarilaivoihin. Siinä tapauksessa ilmavoimat tekee juuri sen työn kuin niltä vaaditaan. Panssarilaivat toimivat niin suurena pelotteena, että yhdistettynä rannikotykistöön Puna-laivasto ei tohtinut tehdä suurempia laivasto operaatioita.\nPanssarilaivojen tapaan Hornetit toimivat pelotteena, joka pakottaa vihulaisen sitomaan voimaa niitä vastaan. Normi Nimiz-purkki pitää kannellaan 40 taistelukonetta, jonka tulisi onnistua vaativissakin operaatioissa (vieläpä hyökkäysoperaatioissa). Siihen nähden 60 Hornettia hajautettuna sekä käytettynä omassa ilmatilassa on melkoinen voimavara.\nYhteisoperaatioihin en kyllä koneita lähettäisi..\nSori ei se ollu vitsi.....:blush:\nMietin vaan jos ne on piilossa ja otetaan ne esiin myöhemin??\nTalvisodassa punalaivaston tulppana oli talvi ja jatkosodassa luftwaffe sekä miinat. Oma tulkinta vahvalla mutulla.\nKalliit Hornetit luultavasti internoidaan Ruotsiin, jotta vältytään suurilta tappioilta. Irak käytti reseptiä menestyksellä taistelussaan suurvaltaa vastaan.\nTalvisodassa punalaivasto hyökkäsi rannikkolinnakkeita vastaan ainakin kahdesti ennen jäiden tuloa, jatkosodassa pelotevaikutus lakkasi viimeistään ilmatorjunta-alus Nioben upottamiseen. Siitä huolimatta Punalaivasto kyyhötti Kronstadissa siihen asti kunnes suomenladen poikki laskettu miinaverho oli purettu.\nIrak käytti reseptiä menestyksellä taistelussaan suurvaltaa vastaan.\nJoo ja sitten ei Iraki saanu niitä takaisin...\nPieni äänestys... Mitäs luulisitte lentäjien tekevän seuraavassa tilanteessa...\nVihollinen on tehnyt läpimurron (jossain)... Maavoimien esikunnalta tulee pyyntö ilmavoimille "perkele nyt on piru merrassa, vihulainen pääsi läpi, tarvittas Hornetit tukemaan"\nOikea Vastaus (tm) on tietysti\nC) "Väärä numero, läpimurron rajoittamispalvelu löytyy sotilasläänin esikunnasta. Täältä voi tilata vain ilmatilan valvonta, seuranta, mittaus, ja torjuntapalveluita."\nTämä ei ole ihan pelkkä vitsi. Hornetti edes kaukovaikutetömäkällä aseistuksella ei välttämättä tulppaa läpimurtoa. Sinne pitää saada käsiä ja miehiä (ja terästä) eteen.


Dekotalo paperilta taloksi: maaliskuuta 2012\nTai melkein ;) Yksi keittiönkaappi menee kolhiintumisen takia vaihtoon (uusi tulikin jo tänään) ja wc:n peili ei erinäisistä syistä, joihin palaamme myöhemmin, ole asennettu. Pari muutakin pientä korjauspyyntöä, erhettä mitä liekkään on matkanvarrella jossain tapahtunut, niistäkin mutinat sitten löytynee tästä postauksesta. Laatoitukset ovat myös valmiit ja näyttävät erittäin hyvältä, niistä ei mutinoita (Terveiset mukavalle laatoittajalle, jos satut tätä lukemaan ;) )\nMutta siis, täytyy kyllä sanoa että hyvältä näyttää! Todetkaa itse, luvassa paljon kuvia!\nKeittiö. Se kyllä näyttää niin ihanalta kuin pitikin, ellei ihanemmalta!\nLukuunottamatta pientä unohdusta suunnitteluvaiheessa. Nimittäin tuon saarekkeen seinät on muilta osin päällystetty kalustelevyllä, paitsi tuosta edestä. Tälle täytyy jotakin tehdä.\nKodinhoitohuone. Tästäkin tuli aika ihana!\nKodinhoitohuone oli tänään saanut laatat välitilaan. Surkea kuva salamalla otettuna, kun ei enää valo muuten riittänyt.\nVauhdissa olevat pikkuraksaajat, joista oli kiva pitkästä aikaa päästä talolle vähän vapaammin kulkemaan\nKylppäri sekä ihanainen malja-allas!\nJa sitten niihin mutinoihin...\nMeidän ulkoseinä ei ole ihan suora. Vähän vino, sen verran vino että kaapin vieressä oleva rako on aika epäsiistin näköinen. Tälle siis täytyy myös tehdä jotain, ongelma kahdessa päätyseinää vasten olevassa kaapissa. Mutta eiköhän tämä ongelma ratkea aika helposti.\nJa sitten tämä wc. Täällähän ideana oli, että peilin molemmin puolin tulee valaisimet. Nyt vaan ongelma on se, että ilmeisesti sähköasentajalla on ollut vanhat kalustekuvat (en nyt keksi muutakaan selitystä), ja nuo valaisimen pistorasiat ovat väärissä kohdissa. Eli peili tulisi vinoon suhteessa lavuaarin, tai sitten vaihtoehtoisesti peili tulisi toisen valon päälle. Tällekkin nyt täytyy jotain keksiä, jotta tuosta saadaan yhtä hieno, mitä se nyt oli suunniteltu.\nMutta kaikenkaikkiaan, aika upeeta ja hienoa. Kaikki näyttää suunnitellun hyvälle, jopa paremmalle. Kovasti odotan viikonloppua, jotta pääsee vähän siivoilemaan.\n(muuttoon 3,5 viikkoa, p a n i i k k i)\nLähettänyt MettaD klo 12.38 4 kommenttia:\nTunnisteet: Kiintokalusteet, virhe\nja huomenna pitäisi olla melko valmista, yhtä rikkoutunutta kaappia vaille. Ja tähän asti en kyllä kovin montaa valintaa vaihtaisi, näyttää melko hyvältä :) Oikeastaan ainut mikä tällähetkellä tulee mieleen on se, että makkareidenkaapit olisin ottanut täyskorkeina. Wc ja kylppäri on vielä kokonaan tekemättä, jotta kyllä niitä ehtii vielä katua. Ja puuttuuhaan keittiöstä ovet, sekä kaikkialta vetimet. Mutta tähän asti aika hienoa!\nKeittiössä kivitaso paikallaan\nLaatoitus alkaa olla loppusuoralla. Saumat tehty ja kylppäri näyttää ihan eriltä. Tässä lähikuvaa lattiasta.\nNyt jotenkin itsestä tuntuu, että on enää tosi vähän tekemistä. Vaikka onhan sitä, lattiat, listat, sähkö, ovet...\nLähettänyt MettaD klo 10.18 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Kiintokalusteet, laatoitus\nTänään sitten onkin tapahtunut talolla vaikka mitä. Laminaatit saapuivat tänään. Kuski soitteli että on vähän etuajassa ja jättää laminaatit pihalle (talolla kun oli sekä laatoittaja että kalusteasentaja). Sanoin sitten että jättää etuoven puolelle. Kuski sitten siihen totesi että ei voi jättää kun ei mahdu kun siinä on ovi. Minä mielessäni mietin että miten ihmeessä yksi ulko-ovi (joka vielä siirrettiin sivuun) estää mahtumasta. Kyseessä ei sitten ollut yksi ulko-ovi, vaan meidän kaikki väliovet sekä lvi-kalusteet. Ja näiden tulosta ei kukaan ollut ilmoittanut mitään. No, me SYSIKSEN kanssa kannoimme tavarat sisälle. Selkä ei ihan noista lasiovista tykännyt, mutta sisällä ne nyt on. Nyt alkaa olla aika lailla voiton puolella nämä kantamis-asiat (jos muuttoa ei lasketa).\nLaatoittaja jatkoi myös töitään, nyt näyttää tältä:\nJa kalusteasentaja aloitti myös tänääntalolla. Aika huikeaa! Nyt tuo yksinäinen tapetti seinällä ei olekkaan enää niin yksinäinen :)\nVähän jäi harmittamaan ettei sitten älytty ottaa näitä makkarin kaappeja täyskorkeana. Olisi ollut niin paljon parempi. Tähän yhteen makkariin tuli vain tankokaappi, muihin tuli kapeammat ja pelkästään hyllyillä. Kyllä nyt mahanpohjassa alkaa jo jännittää, milta talo näyttää valmiilta. Toisaalta iskee muuttopaniikki, ja parit itkutkin on itketty ihanoiden naapureiden ikävästä. Nytkin monena päivänä meidän ovikello soi, kun naapurin tytöllä on asiaa meidän lapsosille. Ihanat, mulle tulee niin kova ikävä <3. Ja joo, muuttomatka ei ole pitkä, mutta asia ei ole silti sama. Itse täytyy tästä lähin omat kahvitkin keittää ;)\nLähettänyt MettaD klo 12.10 2 kommenttia:\nTunnisteet: kantaminen, Kiintokalusteet, laatoitus\nTässä muutama kuva kylppärin ja kodinhoitohuoneen lattiasta. Kylpyhuone näytti olevan ihan siistiä jälkeä, kodinhoitohuoneessa (kuten alemmasta kuvasta näkee) kaikki laatat eivät olleet ihan siististi. No, perjantaina ne oli jo otettu irti ja maanantaina laitetaan takaisin. Joten hommat hoituu taas hyvin. Muuten kyllä laatoitusjälki on ollut siistiä, varsikin tuohon muretto seinään olen tosi tyytyväinen.Nyt laatoituksia on tehtyä näistä kuvista jo hieman eteenpäin, eli nuo lattianrajat valmiiksi. Ei vaan tullut kameralla sitten otettua kuvia tänään.\nKalustetoimituksessa kaksi kaappia oli mennyt kuljetuksessa/pakatessa rikki. Perjantaina saapui sitten uudet tilalle. No, nämä kappaleet oli kyllä sitten vielä enemmän hajalla. Toisesta kaksi kulmaa ja toisen kylki oli ihan naarmuilla. Eivät olleet oikein kunnolla pakattu. No, jospa ne kolmannet sitten.\nLähettänyt MettaD klo 12.31 2 kommenttia:\n... olleet ihan niinkuin pitää.\nVähän ihmettelin pitkin viikkoa kun laatoitukset ei oikein edenneet sellaisella vauhdilla, kun olisi voinut odottaa. Edistyi kuitenkin, joten ei tullut sen enempiä kyseltyä. Perjantaina kuitenkin piipahdettiin tontilla samaan aikaan kun laatoittaja oli siellä töissä. Ja sitten ilmenikin, että laatoitustyön hitaus johtuikin parista putkiongelmasta (jotka oli jo tosin korjattu).\nMutta siis, laatoittaja oli vesieristyksiä tehdessä huomannut että kylpyhuoneen putki oli liian lähellä seinää. Lattiaahan siinä oli jouduttu avaamaan, joten kylpyhuonetta ei päässyt ihan heti laatoittamaan. Toinen ongelma oli ilmennyt pikkuvessassa (jossa siis jo aikaisemmin korjailtiin putkea, kuvaa löytyy tästä postauksesta), jossa tuo viemärinsysteemi oli vääränlainen vesieristystä ajatellen. Tämäkin oli jo vaihdettu. Laatoittajasta jäi kyllä hyvä kuva sen suhteen, että katsoo varmasti että kaikki tulee tehtyä kuten pitää.\nLaatoitustyönjälki on suurimmalta osalta ollut siistiä. Kodinhoitohuoneen kohdalta oli muutamia laattoja mennyt ei niin tasaisella saumalla, ja ne olikin jo tänään sitten otettu irti. Laatoittaja sanoi, että laittaa ne ensiviikon alussa uudelleen, kunhan meidän valvoja on tarkistanut onko jotain muutakin korjattavaa. Joten usko on kyllä erittin hyvä siihen, että siistiä jälkeä tulee.\nKuvia luvassa ehkä viikonloppuna, nyt kello on jo niin paljon ettei jaksa lähteä kaivamaan kameraa.\nLähettänyt MettaD klo 13.48 Ei kommentteja:\nTaloesittelypäivä on päätetty ja näkyy olevan jo Dekotalojen sivuillakin, ja muuttoviikko on varmistunut. Eli se viikko 17 pitää. Alkuviikosta jos lopputarkastus edellisellä viikolla on ok, loppuviikosta sitten viimeistään. Eli 5 viikon päästä!\nLähettänyt MettaD klo 4.47 5 kommenttia:\nTunnisteet: muutto, taloesittely\nLaattaja oli tänään jatkanut töitään, ja nyt oli vuorossa se eteinen. Eteinen sai laatakseen Dakar antrasiitti 30x60 laatan, ja hyvältä näytti. Samaa laattaa on tulossa myös vessaan. Päällä oli kiellot kävellä, joten loput kalusteiden järjestelyt siirtyivät myöhempään.\nUunisepiltä oli muurari käynyt korjaamassa takan, ja nyt oli korjattu. Takka näytti muuten hyvältä, mutta tuonne alas oli ilmaantunut ihmeelliset kaakelinpalaset, jotka minun mielestä näyttävät vähän hassuilta. Eikun siis kyselyä uunisepille miksi ne oli sinne tehty.\nUlos oli ilmaantunut myös tällainen.\nLähettänyt MettaD klo 12.25 Ei kommentteja:\nTunnisteet: eteinen, laatoitus, takka, ulko-ovi, uunisepät\nLähettänyt MettaD klo 13.53 4 kommenttia:\nLähettänyt MettaD klo 13.37 Ei kommentteja:\nTämmöistä oli vastassa tänään. Eteisen lattia ei ollutkaan vielä saanut laattaa vaan kylpyhuone. Tämä seinä näyttikin aika kivalta. Valkoinen kaakeli taas ei vielä ollut niin kovin kivan näköinen, saumojen puuttuminen tekee paljon. En tiedä, kuinka tarkkaan nuo saumat ovat yleensä, pieniä heittoja nimittäin löytyi juuri tuosta valkoisesta laatasta. Ne ei kyllä varmasti silmiin hypää kunhan laatoitus on valmis. Mutta tuo Muretto antrasiitti laatta oli kyllä paljon kivempi sitten ihan sienällä kuin mitä edes ajattelin. Sauma tuossa on kyllä todella kapea :)\nJa tässä sitten kuvaa toiselta suunnalta, missä näkyy sitten tuota valkoista laattaakin (quadro 20x50).\nLähettänyt MettaD klo 13.46 1 kommentti:\nTunnisteet: kylpyhuone, laatoitus\nJa arvatkaas oliko mies niitä kantamassa?\nTälläkertaa tosin itsekkään ei tarvinnut kauheasti rehkiä, kun kolme riuskaa timpuria kantoi kalusteet (ja minä kaikkea pienempää ja kevyempää). Miehellä oli siis (taas) työmatka, ja kuinkas sattuikaan juuri samalla päivälle. Meidän valvojakin jo mietti, että kuinkahan hyvin suunniteltuja nämä työmatkat juuri tietyille päiville on ;) Mutta nyt talolla ei ole enää tilaa lapsille juoksennella, vaan lattiat on aikalailla täynnä tavaraa.\nMakkari. Tässä myös kodinkoneet.\nVielä nämä kaikki pitää käydä läpi ja katsoa tarkemmin minne mikäkin kuuluu. Sen verran nopeaan timpuriporukka kantoi tavarat sisälle, ettei niitä tarkemmin ehtinyt katsella minne mikäkin. Suurinpiirtein pitäisi kuitenkin olla sinne päin, eli melko hyvin. Kahdessa tuotteessa oli lohkeamaa/halkeamaa, ja niistä lähtikin jo sähköpostia heti Domukselle. Laiskottaa sen verran, että en jaksa kännykästä siirtää kuvia tänne näkyville. Nyt kyllä ei todellakaan lapsilla ole asiaa sisälle juoksemaan, luulen että vaaraa on sekä lapsille että kiintokalusteille. Jospa ne pian saisi paikoilleen.\nNo, paikoilleen ei niitä saa ennen kuin laatoittaja laatoittaa. Sen työt ei ole edistyneet ihan suunnitellulla nopeudella, koska a) valvoja ei antanut lupaa laatoittaa vielä kodinhoitohuonetta/kylpyhuoneen lattiaa kun arvot olivat siinä rajalla. Viikko lisää aikaa kuivua, b) tasoitemies ei ollut tasoittanut kylppärin seiniä niinkuin sen olisi kuulemma kuulunut ja laatoittaja joutui sen nyt itse tekemään, ja c) tänään tuli kiintokalusteet eikä laatoittaja voinut laatoittaa sitä puolta mihin sillä on jo lupa laatoittaa että saatiin tavarat sisälle.\nEdistystä on jo kuitenkin tapahtunut. Laatoituksen kohdalta lattioista hiottu liima pois, khh:n seinät tasoitettu ja vesieristetty, vessan lattia vesieristetty. Yllätys minulle oli vain, että seinät olikin mustat! Odotin niin sitä sinisensävyistä vesieristettä, että en osannut edes ajatella olevan muita vaihtoehtoja. Valvoja kuitenkin sanoi (ja pikainen googletus), että tämä on varsin hyvä vaihtoehto.\nHuomenna sitten onkin ehkä ensimmäiset laatoitukset valmiina.\nLähettänyt MettaD klo 12.34 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Domus, Kiintokalusteet, vedeneristys\nLaatoitustyöt on siis seuraavana, ja sitä ennen meidän piti käydä käsittelemässä sauna loppuun. Eli siis toinen kerros Supi Arctic -saunasuojaa, väri tromsö.\nLopputuloksesta tykkään kyllä, pari häiritsevää epätasaisuutta löytyy. Tuon toisen kerroksen levittäminen olikin huomattavasti hankalampaa kuin ensimmäisen, ja tuntui että vaikka kuinka yrität vetää pitkiä ja helliä vetoja, niin siveltimen jälki jäi näkyviin. En tiedä sitten olisi tullut sitten parempi tulos, jos olisi laimentanut molemmilla kerroilla 50% vedellä (jolloin sitten siveltimen jälki ei ilmeisesti ole niin selvä). Olisikohan sävy jäänyt sitten paljon vaaleammaksi (ja pitänyt alunperin valita tummempi sävy)? No, näillä mennään ja ihan kiva se on. Meidän laudetilauskin oli mennyt perille Lapin Lauteille, ja kiukaaksi olisi tulossa Narvin softy. Vielä ei olla ostettu, jotta jos jollakulla on huonoa sanottavaa kyseisestä kiukaasta niin mielellään otetaan tietoa vastaan.\nSaunan lisäksi kylpyhuoneen katto käsiteltiin viikonlopun aikana.\nAhertamisen lisäksi lämmiteltiin taas takkaa ja makkaraa kera ystävien, olipas ihanaa! Lapset ovat taiteilleen yhteen lattiaan ja yhteen seinään (johon tulee levy päälle). Kerrankin kun luvalla saa piirtää lattiaan ja seinään. Mutta tulevaa viikkoa odotetaan kyllä jännityksellä.\nLähettänyt MettaD klo 7.37 4 kommenttia:\nTunnisteet: kylpyhuone, Sauna, Supi Arctic\nLähettänyt MettaD klo 12.32 4 kommenttia:


Miten lyödä vetoa voitokkaasti internetissä - online-vedonvälittäjien katsaus\nNovember 24, 2016 Vedonlyönti\nMuutamista menestyksekkäiden vedonlyöjien kanssa käydyistä haastatteluista kävi ilmi joitakin ohjeita ja vihjeitä ammattilaistasoa lähestyville vedonlyöjille ja myös vasta-alkajille. Esittelemme tämänpäiväisessä artikkelissa neljä perusohjetta, joista olivat yhtä mieltä lähes kaikki ammattivedonlyöjät.\nPerustana on strategia\nVoi ehkä tuntua siltä, että tämä ohje on lähes jokaisessa artikkelissa, mutta on tosiasia, että monet vedonlyöjät eivät yhä ota sitä huomioon. On tietysti jokaisen vedonlyöjän oma asia valita itselleen parhaiten sopiva strategia, mutta joka tapauksessa on tärkeintä, että hänellä olisi jonkinlainen strategia. Vedonlyönti ilman pitkäaikaisia tavoitteita tuottaa Unibet tappiota, eikä tällainen vedonlyöntitapa ole täyttänyt kenenkään rahapussia. Olipa sitten kysymys näillä sivuilla mainitusta martingaalistrategiasta tai mistä tahansa muusta järjestelmästä, on tarpeen keskittää strategiaan kaikki tiedot ja taidot, jotka voivat johtaa voittoon.\nTilastotiedot. Kyllästyttävä, mutta silti välttämätön rutiini\nOn mainittava siitä, että tilasto- ja muiden tietojen keruu vaatii menestyksekkäältä vedonlyöjältä eniten aikaa. Eikä ole syytä ihmetellä tätä. Se saattaa vaikuttaa kyllästyttävältä rutiinilta, mutta ammattilaiset tietävät, että se on välttämätöntä. Tässäkin on helppoa erottaa menestyksekäs ja määrätietoinen vedonlyöjä harrastelijasta. Harrastelija jättää hyvin usein tämän valmisteluvaiheen kokonaan väliin tai ei keskity siihen niin kuin pitäisi, mutta ammattilainen tutkii pienimmätkin yksityiskohdat saadakseen tietoja, sillä hän tietää, että vaikka siihen voi kulua tunteja, voi tulokseen vaikuttaa se vähäisinkin yksityiskohta, jota ilman huolellista valmistelua toimiva harrastelijavedonlyöjä ei huomaa.\nVältä emootioita vedonlyönnissä\nTaas yksi vedonlyöjille useimmin annetuista ohjeista. Monet vedonlyöjät eivät nimittäin ota vedonlyöntiä investointina, eli toimintana, jolla voi hankkia lisätuloja tai josta voi jopa tulla kokopäivätyö. Emootiot eivät kuulu vedonlyöntiin ja vaikka onkin mahdollista, että hermojen pettäessä lyöt vetoa suuresta summasta ottelussa, jota et ole analysoinut huolellisesti ja satut voittamaan vedon, niin silti se ei tarkoita sitä, että olet toiminut oikein. Todennäköisesti et nimittäin noudattanut alkuperäistä pitkäaikaista suunnitelmaasi ja pitemmällä aikavälillä et varmasti tule menestymään, ellet pidä emootioitasi kurissa.\nYksi vedonlyöntiyritys ei riitä\nLopuksi varmasti jokaiselle sopiva ohje. Otitpa sitten vedonlyönnin vakavasti tai et, ei tili vain yhdessä vedonlyöntiyrityksessä ehdottomasti riitä. Eikä kyse ole vain Unibet bonuksista, joita saat eri yrityksiltä avatessasi uuden vedonlyöntitilin, vaan myös siitä, että voit valita tilanteesta riippuen parhaan kertoimen, eikä sinun tarvitse luottaa vain yhden yrityksen tarjontaan toivoen, että sen antama kerroin on parempi kuin kilpailijoilla.\nMenestyksekkäät vedonlyöjät ovat ohjeissaan yksimielisiä 5.00/5 (100.00%) 2 votes