Jannen, 32, johtaman firman sukat ovat kelvanneet luksustavarataloon, kondomifirmalle ja japanilaisille\nJanne Tamminen, 32, johtaa Sidoste-sukkien 75-vuotiasta tehdasta.\n20.10.2020 klo 6:32 (muokattu 29.10.2020 klo 11:40 )\nSuomen tunnetuimpia mainoslauseita on Sidoste-sukka kestää. Todisteena kestosta ärhäkkäät terrierit repivät sukkaa mainoksessa.\nSidoste on valmistanut sukkia suomalaisille ja vientiin jo 75 vuotta. Nyt perinteikkään sukufirman ruorissa on neljännessä polvessa Janne Tamminen, 32.\nKahden lapsen isä ja maratoonari on kasvanut tehtaaseen ja sukkien valmistukseen pienestä pitäen. Kaikki sukkien valmistuksen työvaiheet ovat hänelle tuttuja alusta loppuun. Kaikki lankavarastosta neulontaan ja pesuun sekä muotoilusta laaduntarkastukseen ja etikettien kiinnitykseen.\n– Poikasena jo pääsin puutarhatöihin tehtaan pihaan ja sitten iän myötä sisätöihin, Tamminen kertoo.\n– Toimitusjohtajana olen ollut vuodesta 2018, mutta töihin tehtaalle tulin 2008. Kiersin maata myyntityössä ja tutustuin kauppiaisiin ja kuluttajiin.\nTehdas on valmistunut yleislakkovuonna 1956 ja parhaimmillaan tehtaassa ahersi ennen tietotekniikan tuloa yli 200 työntekijää. Konekanta sadan koneen tehtaassa on Italiasta ja sukkalanka tulee pääosin Euroopasta, mutta myös kotimaisesta Novita-villalangasta valmistuu villasukkia.\nSidoste-sukkien pitkä taival näkyy tehtaalla. Tutussa vanhassa mainoskuvassa terrierit kinastelevat sukasta. JUHA VELI JOKINEN\nTehdas on valmistunut yleislakkovuonna 1956. JUHA VELI JOKINEN\n– Juoksemalla on hyvä testata sukkien kestävyyttä, hyväntuulinen ja ystävällinen maratoonaritoimitusjohtaja nauraa, ja tarjoaa Tampereen Koivistonkylän tehtaalla kahvit.\nTehtaalla vallitsee avoin ja kotoisa ilmapiiri, jonka vierailija aistii.\nNuori johtaja tuntee jokaisen työntekijän, ja talon kahden vuoron arjen.\n– Voin sanoa, että kaikki asiat menevät kauttani. Tiedän, mitä talossa tapahtuu.\nJanne Tamminen näyttää kahvihuoneen hyllyiltä Ilves-sukkia ja pääministeri Sanna Marininkin taannoin suosiman Uhana-merkin mallistoa. Myös Tom Of Finland ja Finlayson näkyvät sukissa, ja räväkkänä kokeiluna johtaja näyttää hymyillen Sultan-sukkaa.\n– Brändiuudistus onnistui. Olemme ajan hermolla ja olen avoin uusille tuulille. Verkkomyyntimme on menestys ja se on kasvussa korona-aikana, colleget ja pipot ovat uutta tuotantoa.\nJanne Tammiselle kaikki sukkien valmistuksen työvaiheet ovat tuttuja. JUHA VELI JOKINEN\nPörrösukkaa menee Japaniin. JUHA VELI JOKINEN\nVastuullinen tuotanto on tätä päivää: myyntiin kelpaamattomista sukista tehdään öljyn imeytysmattoja ja kierrätyspuuvilla tulee Intiasta.\nTehtaasta lähtee maailmalle 1,3 miljoonaa sukkaparia vuodessa ja kasvu jatkuu. Pörrösukkaa menee Japaniin, se on nyt ainoa vientimaa.\nKorttelitehtaasta isoon tuotantoon\nSodassa haavoittunut yliluutnantti ja värjärin koulutuksen saanut Lauri Mölsä perusti 1945 Saimi-vaimonsa kanssa neljälle työntekijälle pienen korttelitehtaan. Tehdas perustettiin Mölsän ostamaan "ruotsalaistaloon" Tampereelle.\nMies vaistosi, että sodista toipuva maa tarvitsi sukkia.\nSaimi ja Lauri Mölsä. Kotialbumi\nAlkupääoma 35 000 markkaa saatiin pankista panttaamalla Laurin 14 karaatin kultakello ja laina kuitattiin pois jo kolmen vuoden kuluttua.\nJanne Tammisen Eero-vaari, tehtaan perustaneen Laurin poika vei Sidosteen sitten vientimarkkinoille, ja parhaimmillaan 1970- ja -80-lukujen vaihteessa mm. Venäjälle kudottiin puolet vuoden tuotannosta. Moni on marssinut asevelvollisena Sidosteen sukissa ja äiti saanut vauvalleen äitiyspakkauksesta Sidosteen pikkuiset sukat lapselleen.\n– Kun Neuvostoliiton kauppa romahti, emme olleet onneksi liikaa idänkaupan varassa, vaan vientiä oli Eurooppaan ja kotimaa myi hyvin, Janne muistuttaa.\nSidoste-sukkaa myivät mm. kuuluisat kauppahuoneet kuten Ruotsin Åhlens ja NK, ja myös Pariisin kuuluisa La Fayette -tavaratalo.\nMonissa kaupan ja teollisuuden luottamustehtävissäkin kunnostautuneet isä ja poika palkittiin arvonimillä. Lauri sai teollisuusneuvoksen ja Eero yrittäjäneuvoksen arvon.\nEero-vaarin kuolema 81-vuotiaana runsas vuosi sitten oli Jannelle kova isku.\n– Hän oli mentorini ja alalle kouluttaja, pystyin kaikessa kääntymään hänen puoleensa. Vaari oli myös ystäväni, Janne sanoo.\nKolme polvea. Katariina Tamminen, Eero Mölsä ja Janne Tamminen. Kotialbumi\nUrheilu tuo voimaa\n186-senttinen ja 86-kiloinen toimitusjohtaja on juossut kymmenen maratonia ja nyt haaveissa on päästä ikämiesluokissa triathlonissa ja puolimaratonilla maan kärkeen.\nVaarin kuoleman 2019 ja tuoreen eron jälkeen työ ja urheilu ovat olleet hyvä yhdistelmä.\n– Surujen jälkeen paino oli yli 108 kiloa ja siitä lähdettiin oman tehtaan sukissa lenkkipoluille ja nyt kulkee, jalkapalloa poikasena pelannut 10-vuotiaan Jeren ja 7-vuotiaan Nooran isä kertoo.\nJannen ennätysaika maratonilla on 3.32 ja puolimaratonilla 1.32 – tietysti paljon sukkien ansiosta!\n– Kovassa kulutuksessa on ollut hyvä käytännössä testata sukkien kestävyyttä ja materiaalien ominaisuuksia.\nSukkatehtailija nostaa jalat kuvauksen ajaksi pöydälle. Tänään on – kuinka ollakaan – jalassa keltaista ja vihreää, Ilveksen värit.\n– On tehdassalissa tasapuolisuuden vuoksi pieni Tappara-merkki ja hyllyssä on paljon sinistä ja oranssia lankaa, Janne nauraa.\nTehtailija tunnusti väriä. JUHA VELI JOKINEN\nJannen koko elämä on ollut lukion ja kauppaopiston jälkeenkin sukkatehdasta. Kaikessa mies on voinut kääntyä myös äitinsä ja yrittäjänä toimineen isänsä puoleen. Yrittäjäveri virtaa.\nJannen Katriina-äiti, Eeron tytär, on ollut myös työpanoksellaan suvun yrityksessä mukana. Jannen isällä oli aikoinaan oma kuljetusalan yritys.\nJuhlat pienessä piirissä\nKorona supisti yrityksen 75-vuotisjuhlat pienimuotoisempaan kahvitteluun syyskuussa, mutta paras lahja ja "juhla" on usko tehtaan jatkuvuuteen ja suomalaisten sukkien kysyntään jatkossakin.\n– 38 työntekijäämme voi katsoa hyvillä mielin tulevaisuuteen, sukkia tarvitaan. Tuotantomme ja tuotekehittelymme on ketterä ja uudistuva, elämme vahvasti ajassa.\nToimitusjohtaja kaataa lisää kahvia.\nMiten ne terrierit saatiin niin ärhäkkäästi siinä 1960-luvun Mainos-tv:n tv-mainoksessa repimään sukkaa?\n– Tieto kertoo, että sukan sisään olisi kuvauspaikalla pantu luu, ja siitä nälkäiset terrierit taistelivat ja sukka venyi ja kesti, Janne Tamminen nauraa.\nMies on sukkatehtailijana vielä pitkään, mutta kuin muistutuksena jatkosta Jannen pöydällä on muotissa sateenkaaren värinen sukka, joka on oman ala-asteikäisen tyttären käsialaa.


Voice Massage Hämeenlinna, Forssa, Tervakoski ja Hattula\nVoice Massage terapiaa on päästy tekemään 1980 luvulta alkaen, kun siilinjärveläinen Leena Koskinen kehitti hierontahoidon, joka pohjautuu klassiseen hierontaan. Voice Massagessa hoidetaan klassisen hieronnan ottein hengitykseen, äänentuottoon ja purentaan osallistuvia lihasryhmiä.\nHoidossa edetän rauhallisin ottein ja mukaillaan kudosten elastisuutta. Näin pyritään vaikuttamaan myös syvempien kerrosten lihaksiin ja lisäämään hoidon rentouttavaa vaikutusta koko kehoon.\nVoice massage ei ole ääni-, puhe- tai fysioterapiaa. Ei myöskään luontais- tai vaihtoehtohoitoa, eikä siihen liity mitään filosofiaa. Voice Massage -terapia pohjautuu länsimaiseen lääketieteeseen.


Pinkit korkokengät: Keltainen toi päivääni auringon\nVälillä selaillessani vanhoja kuvia tulee sieltä joku asukokonaisuus, josta innostun uudestaan. Näiden värikkäiden huivien ja keltaisten tossujen kanssa kävi niin. Etsin jotain kuvaa toiseen blogipostaukseeni ja vastaani tuli eräs asukokonaisuus, jossa olin käyttänyt huiveja pareittain sekä näitä keltaisia tossuja ja siitä se ajatus sitten taas lähti.\nHuivit olen ostanut tekstiilitaiteilija Marianne Uusitalolta, ne ovat käsinvärjättyä silkkiä. Kaulakorun olen ostanut kädentaitomessuilta. Keltaiset tossut on alelöytö jonkun vuoden takaa.\nTätä monet töissä hämmästelivät, että mulla on kaksi huivia päällekkäin. Jostain syystä tykkäsin yhdistää nämä huivit näin.\nKeltaisella värillä saa hyvin päivän näyttämään aurinkoisemmalta. Keltainen väri piristää itseäni sekä myös lähiympäristöä.\nHyvä esimerkki siitä, että ei se pinkki ole aina pinkki, vaikka jostain saattaa niin tuntua. Väreistä tykkään ja kunhan värit on voimakkaita, kylmiä sävyjä, niin niitä rakastan.\nNanni 8. kesäkuuta 2017 klo 14.19\nKeltainen on ihana. Mulla oli pitkään oikein räväkän keltainen jumppatoppi jota pidin vuosia ja voisin pitää vieläkin mutta se jostain syystä jäi minulle pieneksi. En tiedä mitä sille tapahtui. Varmaan kutistui pesussa.\nmaiju 8. kesäkuuta 2017 klo 14.54\nVälillä noilla vaatteilla on taipumus käyttäytyä noin\nLiiolii 8. kesäkuuta 2017 klo 15.53\nToimii! Tosi kiva kokonaisuus. Koru on nasta, onko se puuta?\nmaiju 8. kesäkuuta 2017 klo 17.57\nVoi kiitos. Koru on puuta\nSariBP 8. kesäkuuta 2017 klo 15.54\nNuo kengät on ihanat. Löysin ihan yllättäen joku aika sitten fuksian väriset lenkkarit ja ilahdun suuresti:) Ostin ne oitis, kun kohdalle sattui. En oo ikinä etsimällä etsien löytänyt mitään kivoja värikkäitä jalkineita, ne vaan tulee vastaan, jos on tullakseen:)\nTuollaiset keltaiset tai oranssit pitäisi kyllä saada<3\nmaiju 8. kesäkuuta 2017 klo 17.59\nKun etsii, niin ei löydä, mutta varmasti kun lopettaa etsimisen, niin johan löytyy 😂\nPepsi ja Max 8. kesäkuuta 2017 klo 17.19\nLempihuivini tällä hetkellä on juuri keltainen. Sillä saa tosiaan asun kuin asun iloiseksi ja pirteäksi :) - emäntä\nmaiju 8. kesäkuuta 2017 klo 17.58\nKeltainen tuo niin hyvät energiat, ettei paremmasta väliä 👍\nOuti Krimou/Outi's life 8. kesäkuuta 2017 klo 17.52\nKeltainenkin sopii sinulle hyvin. Ihanan piristävä väri!\nKiitos. Yksi mun ehdottomasti lemppareita.\nJonna H. 8. kesäkuuta 2017 klo 19.06\nAivan ihana tuo koru! <3\nmaiju 11. kesäkuuta 2017 klo 16.32\nKiitos, se on mun lemppari.\nMira / Blinger shimmer -blogi 9. kesäkuuta 2017 klo 7.41\nKeltainen on kyllä ehdottomasti kevään ja kesän väri :)\nmaiju 11. kesäkuuta 2017 klo 16.33\nNo ihan ehdottomasti. Väri, joka piristää.


Silli-perunaleipä - Reseptit | HS.fi\n3-4 palaa näkkileipää kalalientä 2-3 keitettyä perunaa 1/2 punasipulia 1/2 tl makeaa sinappia 1-2 rkl öljyä 1/4 tl suolaa valkopippuria ruohosipulisilppua 4 isoa sillinpalaa 1.Kuori ja hienonna sipuli. Kuori ja kuutioi peruna. 2.\n3-4 palaa näkkileipää kalalientä 2-3 keitettyä perunaa 1/2 punasipulia 1/2 tl makeaa sinappia 1-2 rkl öljyä 1/4 tl suolaa valkopippuria ruohosipulisilppua 4 isoa sillinpalaa 1.Kuori ja hienonna sipuli. Kuori ja kuutioi peruna. 2.Sekoita sinappiin öljy tipoittain, mausta suolalla ja valkopippurilla.\nResepti: Helppo marjatorttu 31.8.2000


Rahoitusneuvoja Merja Komulainen Säästöpankki Optia - Säästöpankki\n029 041 2607\nPankkikokemusta lähes 10 vuoden ajalta.\nHei, toimin rahoitusneuvojana Kiuruveden konttorissa. Olen ollut töissä Säästöpankissa vuodesta 2008 lähtien, jolloin aloitin kesätyöt palveluneuvojana. Toimin työssäni asiakaslähtöisesti ja pyrin löytämään asiakkaalle aina parhaan kokonaisratkaisun. Tule keskustelemaan kanssani pankkiasioistasi, löydämme varmasti juuri sinulle oikean palvelukokonaisuuden!


Maailmaa linssin läpi: Yök! - Ja sitten pesulle...\nEilen kävin koiran kanssa lammen luona kameran kanssa. Tuttu paikka viekotteli sitä oitis viereisellä parkkipaikalla... Tämä samainen paikka oli himokkaan kaivamisen kohteena jo talvella - myös näiden lumisten aikojen mentyä, moneen kertaan.\nSiellä on kieriskelty kerran jos toisenkin (siis vain koira, en minä) ja olen ihmetellyt liikennemerkin juuren vetovoimaa. Ja niin siellä kierittiin eilenkin...\nMenin katselemaan kierintäpaikkaa ja himokkaan kiehnäyksen kohde löytyi kuin löytyikin. Se on varmasti ollut siellä kauan. Siltä se ainakin näytti.\nKynsistä päätellen se on ollut myyrä. Muuten se olikin maatunut jo haisevaksi esitomuksi... Tämän jälkeen koira pääsi suihkuun - oikein shampoon kanssa.\nTulevasta kohtalostaan tietämätön koira oli piehtaroinnin jälkeen kovasti tyyni. Etenkin, kun olin nenäliinan avulla rahdannut myyrän jäännökset metsän suojiin. Voi voi tuota (koiran) viattomuutta,,, ;-)\nTunnisteet: koira, myyrä\nHarakka 11. huhtikuuta 2014 klo 21.33\nOn noi koirulit kyllä hauskoja, hi!\nJa pesulle sitä meilläkin eilen mentiin ja koko vartalo pesulle tietty, hi!\nSulla on ihana koiruli!\nSusanna Hietanen 12. huhtikuuta 2014 klo 20.38\nOn ne hauskoja, mutta hajustelut voisivat jättää väliin ;-)\nSuviKorpela 11. huhtikuuta 2014 klo 23.59\nSussi 12. huhtikuuta 2014 klo 10.31\nVähän hurjaa metsästäjä -parfyymiä turkkiin, D!\nSusanna Hietanen 12. huhtikuuta 2014 klo 20.39\nJa vielä TYTTÖkoira! ;-)\nnainen.kuvastimessa 12. huhtikuuta 2014 klo 18.43\nOivoi, onnellinen koira kierimisen jälkeen ja ei niin onnellinen omistaja. Tiedän tunteen, entisenä koiranomistajana koiran metkut ovat omakohtaisesti koettuja....=)\nYhden onni on toisen vaiva... ? :-)\nVikki 12. huhtikuuta 2014 klo 19.52\nMikähän se tämäkin vietti on, tyttären koira kierii etanoittenkin päällä!\nSusanna Hietanen 12. huhtikuuta 2014 klo 20.40\nVarmaankin etanoista lähtee hyvät tuoksut turkkiin ;-)\nKatinka 13. huhtikuuta 2014 klo 1.07\nVoi miten söpö koiruli! Nyt en saanut ihan heti rodusta kiinni, vaikka olenkin koiraihminen. Tuo kieriminen on kyllä jännä juttu. Aikanaan kun minulla oli koira, hän oli kanssani metsässä sienessä. Häipyi hetkeksi omille teilleen ja tuli sitten ylpeänä sellaiset ruskeat kakkarat selässä ylpeänä näytille (valkoinen koira). Hän oli kierinyt luutavasti jonkun lenkkeilijän arvaat varmaan missä!! Voi että mikä haju kun veimme häntä isännän kanssa autolla kotiin =D. Meinasi yrjö tulla väkisin.\nSusanna Hietanen 13. huhtikuuta 2014 klo 8.10\nKoira on kleinspitz, ei kuitenkaan sieltä ihan pörröisimmästä päästä.


Parhaat kotityöt Kotikouluäideille | Amarengo\nParhaat kotityöt Kotikouluäideille\nkotikouluäitinä olet aina liikkeellä. Käsityötuntisuunnitelmista, opetuksesta, valvonnasta ja vastuualueiden talon hallinnasta sinun on oltava pelisi päällä joka ikinen päivä!\nkun on niin paljon meneillään, saatat ihmetellä, miten äidit, jotka homeschool löytää energiaa, saati aikaa, heittää työtä ja ansaita rahaa sekaan. Onneksi rahan ansaitseminen kotoa on entistä helpompaa, kun yhä useammat yritykset hakevat virtuaalityöntekijöitä.\njos haluat ansaita rahaa kotiopetuksessa, olemme täällä auttamassa.\nalla on viisi parasta kotityötä, jotka voit aloittaa kaikki samalla, kun kotiopetat pienokaisiasi.\nonko sulla myyntihaluja? Muodista ja koruista käsilaukkuihin, kosmetiikkaan ja kaikkeen siltä väliltä löytyy paljon suoramyyntimahdollisuuksia, jotka tarjoavat tarvittavaa joustavuutta kotiopetuksessa. Jos rakastat muotia ja koruja, Stellan & Dotin tai cabin kaltainen yritys voisi sopia sinulle täydellisesti.\njos muoti ei aivan kiinnosta, kannattaa tutustua mahdollisuuteen myydä kampanjatuotteita Kaeserina & Blair-jakelijana. Rakastan suoramyyntiä muun muassa siksi, että se tarjoaa mahdollisuuden päästä välillä ulos tapaamaan ihmisiä. Jos hosting osapuolille ei aivan sovi kiireinen aikataulu, voit aina isännöidä verkossa osapuolille.\ntoinen hyvä lisä suoramyyntiin on kyky skaalata liiketoimintaa omaan tahtiin. Aloita pieni ja rakentaa vähitellen kuin lapsesi vanhenevat; se on sinusta kiinni!\nJos rakastat kirjoittamista, niin blogin perustaminen samalla kun Kotikoulu voisi olla täydellinen tapa ansaita rahaa kotoa. Olipa blogisi keskittyy Kotikoulu seikkailuja, oppitunnin suunnittelu, tai jotain aivan muuta, siellä on maailma mahdollisuuksia, kun se tulee bloggaaminen.\nkuten monet näistä kotityötöistä, yksi merkittävä etu on se, että bloggaaminen on täysin aikataulusi mukaista. Olet luoja ja kirjailija blogisi, joten teet sääntöjä, kun se tulee, kuinka paljon aikaa käytät blogiisi.\ntoinen mahtava etu blogin perustamiselle nyt on se, että siellä on runsaasti resursseja. Blogin luomisen voi aloittaa helposti viikonlopun aikana. Aivoriihi blogikirjoituksia kun lapset työskentelevät projektin tai lukea informatiivinen blogging artikkeleita, Kun he lukevat. Tässä muutama muu pikavinkki, joilla pääset bloggausmatkalle:\naloita kirjoittamalla lista ideoista blogisi yleiseksi teemaksi. Mihin blogisi keskittyy? Kotiopetusta? Henkilökohtainen raha? Muista, että näiden ajatusten pitäisi olla asioita, joita todella rakastat ja joista haluaisit kirjoittaa.\najattele yleisöäsi. Kenelle kirjoitat? Miksi kirjoitat heille?\nmillaisia ongelmia autat lukijaasi ratkaisemaan?\nvaikka nämä ovat vasta aloitusvinkkejä, ne auttavat sinua keskittymään blogisi keskeiseen teemaan, jotta saat blogisi toimimaan.\njos haluat mieluummin kastella ”kirjoitusjalkasi” ennen kuin aloitat blogin, freelance-kirjoittaminen sopii sinulle täydellisesti. Kun valtava määrä yrityksiä etsii kirjailijoita lähes joka markkinarako, freelance kirjallisesti työpaikkoja on räjähtänyt. Useimmat keikat antavat sinulle tietyn määräajan, sanamäärät, ja kuinka paljon he maksavat sinulle per sana tai per 800-1000 sanan artikkeli. Varmista, että olet tyytyväinen palkkaprosenttiin ja realistinen siitä, kuinka paljon aikaa se vie sinulta kirjoittaa tiettyjä artikkeleita. Näin päädyt nauttimaan kirjoittamiskokemuksesta ja varmistat, että saat palkan, minkä arvoinen olet.\njotta potentiaalisten asiakkaiden etsiminen olisi entistä helpompaa, voit aloittaa työtauluilla, kuten FlexJobs tai Freelancer.\ntoinen pikavinkki: jos olet aivan uusi freelance-kirjoittajana, yritä saada artikkeli tai kaksi kirjoitettua etukäteen ja julkaistua, jotta saat ansioluettelosi kasaan. Yksi tapa saada julkaistu verkossa on kautta vieras lähettämistä. Tutustu blogit luet tällä hetkellä nähdä, jos he etsivät vieras bloggaajia tai ota heihin suoraan. Jos ei, mieti aiheita, jotka haluat kirjoittaa ja etsiä blogeja tai sivustoja, että markkinarako. Vaikka vieras virkaa yleensä eivät maksa paljon, se antaa sinulle käytännössä ja altistuminen tarvitaan maa maksaa keikkoja.\nasiakaspalvelutehtävät ovat toinen mainio kotityömahdollisuus kotikoulua käyville äideille. Monet yritykset palkata aikaisin aamulla ja myöhään illalla tuntia, joten nämä kannat ihanteellinen homeschooling äidit, jotka tarvitsevat työ-at-home työtä, joka on hieman jäsennelty. Monet yritykset tarvitsevat etäasiakaspalvelun edustajia suurista vähittäiskauppayrityksistä lääketieteen, rahoituksen, koulutuksen aloille ja paljon muuta.\nkotikouluäitinä sinulla on todennäköisesti jo toimistotila sekä nopea internet, mutta jotkut yritykset kysyvät myös, että onko sinulla maa-A-linja.\nSelaa netin työpaikkatauluja tai kotityöt-listaamme, joka päivittyy viikoittain asiakaspalvelutehtävään, joka sopii kotikoulun ja perheen tarpeisiin.\naiheeseen liittyvä sisältö: parhaat työ-From-Home-työt jos sinulla on Tausta Asiakaspalvelussa\non laaja valikoima virtuaaliassistentin töitä, jotka sopivat täydellisesti kotiopetuspäivään. Virtuaaliassistentin tehtäviin kuuluu usein tehtäviä, kuten sähköpostien lähettäminen ja Pinterestin, Instagram-ja Facebook-tilien hallinta.\nhämmästyttävää sosiaalisen median hallinnassa on se, että virtuaaliassistentit voivat ajoittaa postaukset kuukauden tai enemmän eteenpäin. Voisit siis realistisesti käyttää vain muutaman tunnin aikataulutukseen ja tehdä kokonaisen kuukauden työn. Kaikki tämä samalla Kotikoulu ja pitää lapsesi järjestetty yhdistelmä! Virtuaaliavustajan työtunnit riippuvat tietysti paljon siitä, kuinka monta asiakasta päätät ottaa vastaan. Yritä olla ottamatta liikaa asiakkaita kerralla, sillä et halua hukkua. Aloita yhdellä virtuaaliassistenttiohjelmalla, ja jos kotikoulutusaikataulusi sallii sen, rakenna sieltä lisää asiakkaita.\nwith the Aalto of work-at-home jobs to fit the lifestyle of many individuals, opportunities to make money while homeschooling your kids is no longer an dream. Työskentelystä asiakaspalvelun edustajana tai suoramyynnin edustajana blogin ja enemmän, on olemassa ton mahdollisuuksia kotiopetukseen äidit.\nNext: kulunvalvonta helpotettu eMerge Essential


Omenakirja – kasvata, tunnelmoi, herkuttele - HyötykasviyhdistysHyötykasviyhdistys\nOmenakirja – kasvata, tunnelmoi, herkuttele\nOmenakirja – kasvata, tunnelmoi, herkuttele 6124\nGummerus 2017, 128 sivua\nKirsti Eskelisen Omenakirja – Kasvata, tunnelmoi, herkuttele on oiva kumppani suussasulavien omenaruokien ystäville sekä kaikille, jotka harkitsevat oman omenapuun – tai peräti kokonaisen omenatarhan – hankkimista. Kirjan avulla erotat Antonovkan ja Erstaan toisistaan ja kiepautat omena-haperopastan käden käänteessä!\nKesän ihanin omenakirja on kirjoittajan omiin kokemuksiin pohjautuva luonto-, tarina- ja reseptikirja. Omenakirja opastaa maittavien omenalajikkeiden hankintaan ja tarjoaa makujen juhlaa tarinoillaan ja sykähdyttävillä resepteillään: voit esimerkiksi vietellä kumppanisi lemmen poluille Intohimon omenoilla tai lumota vieraasi Paratiisin myslikakuilla. Selkeät osiot ja hauskat tietolaatikot johdattelevat nauttimaan puutarhan ja luonnon elämyksistä sekä estetiikasta.\n”Toiveeni on, että kirja innostaa juuri sinua hankkimaan ja kasvattamaan ikioman omenapuun, jonka kukkia ja hedelmiä voit ihastella ja jonka tuoksusta huumaantua. Leppeän lämpimänä syyspäivänä voit istahtaa omenapuun alle maistelemaan paratiisin herkkuja ja tuntea olevasi sen onnellinen asukas.”\nSuonenjokelainen keruutuotealan opettaja Kirsti Eskelinen on aiemmin kirjoittanut kirjoja ja artikkelisarjan sienistä ja marjoista, ja hänet on palkittu useissa reseptikilpailuissa. Lisäksi Kirsti kehittelee ja kirjoittaa sieni- ja marjareseptejä lehtiin. Ainekset ennakkoluulottomaan kokkailuun hän saa puutarhastaan ja lähimetsistä.


Rek.nro RTX-616 Mittarilukema 35 000 km\nTarkista ajoneuvon tiedot. Lähetä tekstiviesti AT RTX616 numeroon 16258, saat ajoneuvon omistaja-/haltijatiedot sekä tekniset tiedot suoraan Trafin ajoneuvorekisteristä. Hinta 3,73 €/viesti. Lisätietoja »\n• Istuinrivi nro. 3: Istuinrivillä 2/3-1/3 taittuvat istuimet\n• Istuinten lukumäärä ml. kuljettaja: 9\n• Sivuturvatyynyt kuljettajalle ja etumatkustajalle, verhoturvatyynyt kaikille istuinriville\n• Avoin säilytyskotelo kojelaudan päällä\n• Lattiamateriaali, muovi\n• Sisävalaistus: Istuinriveillä 1 - 3 sisävalo katossa + kaksi lukuvaloa\n• Tavaratilan valaistus vasemmalla puolella\n• Istuinrivi nro. 2, ikkunat: Kaksi kiinteää ikkunaa\n• Istuinrivi nro. 3, ikkunat\n• Kylkilistat, korinväriset\n• Ovien ulkokahvat, korinväriset\n• Puskurit, korinväriset edessä ja takana\n• Stop & Start -järjestelmä Piilota »\nToyota Proace Verso 1.5, '20, 100 km\nToyota Proace Verso 1.5, '19, 445 km\nToyota Proace Verso 1.5, '20, 3 tkm\nRTX-616, Nettiauto ID 11389439


Ravinto-osion yleiset kysymykset. Yksinkertaiset nopeat kysymykset tänne | Page 1228 | Pakkotoisto.com\nFirst Edellinen 1228 of 1355\nKertokaas paljonko on hyvä syödä yli kulutuksen bulkilla, jotta lihaskasvaisi mahdollisimman paljon ja ylimääräistä rasvaa kertyisi mahdollisimman vähän? Olen 188/93 ja jos nyt kuvitellaan, että kaloreita kuluu päivässä 3000?\nOletan siis, että vaikka söisin +2500kcal niin ei se lihas kasvaisi sen enempää kun jos söisin +600kcal (tai mikä se "sweet spot" raja nyt ikinä onkaan). Syömällä tuon +2500kcal (esimerkki), loput turhat menee vain rasvaksi ja läskiksi?\nTottakai 2g/kg ja tarpeeksi hyviä rasvoja myös. Mutta siis jos tosta mitänä tajusi, niin onko jotain tälläistä sopivaa +kalorimäärää bulkille, että lihas saa maksimaalisen kasvun ja tulee mahdollisimman vähän läskiä?\nHirveen vaikea sanoa. Paras on nostaa kaloreita vaikka 3 viikon jaksoissa ja seurata kuinka keho reagoi. Yleensäkin pienet muutokset on avain onneen ruokavalion säätämisessä. Sitten tulee vielä vastaan se, millä aikavälillä mitäkin tuloksia halutaan lihasmassan ja toisaalta tiukkuuden säilyttämisen suhteen.\nOnko mielestänne treeniä ajatellen haitallista juoda joka päivä 1 keskiolut / lasi viiniä?\nEi, ennemmin päinvastoin.\nKippis sitten vaan:D\nJuu kiitos vaan, olutta/viiniä menee aika useina viikonpäivinä se 1-2 :D Noin pienissä määrissä menee lähes superfoodista\nMullakin menee usein viiniä iltaruualla ja/tai lonkero saunajuomaksi. En sitten tiedä kuinka hirveessä tikissä oisin ilman, mutta hyvin on tulokset noussu näinkin.\nTissuttelijoita kaikki tyynni, itse nautin superfoodit parin viikon välein kerta-annoksena :D\nReactions: AnnaKatriina, Broteiini and JPO1512\nMillaisia määriä oliiviöljyä palstaveljet ja sisaret vetelee päivässä noin niinku grammoina? Sitä olisi niin helppo lisäillä vähän kaikkeen ja välillä tuntuu että karkaa vähän lapasesta.\nKäsivaralla kaadan, mutta kuvittelisin että 10-20g per lämmin ruoka (2 päivässä) menee. Joskus ehkä vähän enemmänkin. Omapaino 70kg.\nOsaako kukaan sanoa onko joitain ruoka-aineita, joita tulisi välttää tai suosia jos sairastaa kilpirauhasen vajaatoimintaa?\nAinakaan tyroksiinin ottamisen jälkeen on jotain rajoituksia, löytyy pakkauselosteesta.\nMyöskään kovin paljoa soijatuotteita ei kannata nauttia, jonkin verran ok, mutta liikoja ei, tarkkaa määrää en osaa sanoa.\nKato että saat tarpeeks jodia ja jätä puoli tuntia lääkkeiden ja minkään ruuan väliin. Kalkki- tai rautalisiä ei myöskään saa ottaa samaan aikaan. Muuten vapaat kädet.\nTänään apteekissa sanottiin että maito-tuotteitakin pitäisi vältellä? Kalsium jotenkin vaikuttaa imeytymiseen?\nHei! Mikäs olis hyvä vaihtoehtoinen aamupala, kun vatsaa alkaa vääntää sen ns. Joka aamuisen puuron jälkeen? Myös myslillä ja ruisleivällä sama ihana vaikutus :x\nTyroksiinin ottamiden jälkeen olisi hyvä olla 4 tuntia väliä kalsium lisien ottamisen jälkeen. Maitotuotteita ei kannata nauttia samaan aikaan tyroksiinin ottamisen jälkeen, mutta puoli tuntia tai tunnin päästä jo esim kahvimaito tai pieni määrä muita maitotuotteita on ok.\nRautavalmisteita jos käyttää, niin väli oli 4-6 tuntia kanssa. Kalsium ja rauta heikentävät tyroksiinin imeytymistä tehokkaasti.\nSiellä tyroksiinin pakkausselosteessa kerrotaan samat jutut, suosittelen lukemaan ne.\nItse olen ottanut tyroksiinin yleensä heti herättyä tai aamuyöstä, jos vessassa käy yöllä. Näin ollen tulee ainakin se puolen tunnin väli aamukahviin itsellä.\nProteiinia ja rasvaa. esim kananmunia ja kasviksia tai vaikka lihaa ja pähkinöitä + kasviksia.\nMillä tavalla kasviksia? Ja mitä kasviksia? Tyyliin käykö jotkut valmis pakastepussit kaupasta? En oo koskaan tehny kasviksia :D\nPakastevihannekset on ihan sopivia.\nMä oon vetäny joka aamu purkin rahkaa puoli tuntia lääkkeiden jälkeen ja arvot on pysyny ihan hyvinä. Tosin mulla on vähän eri tilanne, tyrazol+thyroxin combo liikatoimintaan (toinen lääke siis pysäyttää oman kilpirauhasen ja siksi pitää ottaa sitä hormonia purkista).\nVoi apua. :D Oisko nyt vaikka hyvä aika alottaa? Tohon aamupalakysymykseen: kokeile smoothieta, rahkaa ja valinnaisia hedelmiä/marjoja sekaisin blenderissä.\nJoo se vois olla kyl jo aika :D Mm. Kauhee sotku vaa tulee jos joka aamu blendaa. Mut voisha tota koittaa joo myös! Mut miten esim te teette kasvikset? Höyrytys? Uuni?\nRuoka kampuksella (ravintosisällön arvioiminen) Ravinto 8 18.4.2017\nRuoka kampuksella (ravintosisällön arvioiminen)


Kohtalon polku, osa 2: Taistelijan pitkä taival | KonsoliFIN - Pelaamisen keskipiste\nLähettänyt Ti 17.10.2017 - 17:00 käyttäjä Toni Turunen\nMaailma, jossa ei ole valoa – Guardian-taistelijan pahin pelko. Täpärä selviytyminen pahan kynsistä, pudotus tuntemattomaan ja tulevaisuus hämärän peitossa. Vanha tukikohta on tuhottu, mutta uusi on jo muodostumassa. Pienten askelten myötä "valonkantajien" joukko voimistuu ja klassinen taistelu hyvän ja pahan välillä saa jatkoa. Ihmiskunta kokee jälleen elämän ja kuoleman taistelun.\nEnsimmäisenä Destiny 2:n ulkoasussa pistää silmään ykkösosaa parempi grafiikka ja värikkäämpi ympäristö. Värien käyttö on runsaampaa, mikä tekee yksityiskohtaisista maisemista parhaimmillaan todella kaunista katseltavaa. Tarkkasilmäisimmät huomaavat joitakin lainattuja alueita ykkösosan tiimoilta, mutta etenkin tarinapelin mestat ovat uutta mielikuvituksen tuotetta.\nÄänimaailma kuulostaa pontevalta, ja etenkin aseiden äänissä on munaa. Eri hahmojen ääninäyttelijät Peter Stormaren, Claudia Blackin, Neil Kaplanin ja Nolan Northin johdolla tekevät hyvän vaikutuksen. Etenkin Neil Kaplanin puhe sointuu lähes euforisesti, kun hänen äänellään puhuva Ghost löytää "kadonneen valon" tarinan alkupuolella. Tarinankerrontaan on selkeästi panostettu aiempaa enemmän, mikä näkyy ja kuuluu elokuvamaisissa välivideoissa. Oikeastaan ainoa heikompi osa-alue äänimaailmassa on liiallinen hiljaisuus liikuttaessa rauhallisemmilla alueilla, sillä tilanteeseen sopivat taustaefektit puuttuvat tyystin. Musiikki paisuu komeasti toimintakohtausten lomassa, mutta esimerkiksi askeläänet, vihollisten kuolonkorina, tyhjien lippaiden kolahtaminen tantereeseen tai vaikkapa hylsyjen kilinä olisivat tehneet kokemuksesta vieläkin elävämmän.\nDestiny 2 tarjoaa erinomaiset puitteet taistelun ystäville. Julkisia tapahtumia (eli "eventtejä") ilmaantuu tarjolle mukavan usein ja niistä ilmoitetaan aikalaskurin avulla hyvissä ajoin. Glimmer-valuuttaa ja muuta loottia kaipaaville eventit ovat etenkin pelin alussa tärkeimpiä tulonlähteitä parempien varusteiden saamiseksi. Toiminnan yhteydessä saattaa parhaimmillaan tavata myös peliseuraa, sillä eventit keräävät paikalle lähes poikkeuksetta muitakin pelaajia saaliin toivossa. Tarinatehtävissä voi olla kaksi kumppania mukana ja haastavampaan osastoon kuuluviin Raideihin ympärilleen voi kasata enintään kuuden pelaajan remmin. Ryhmän suurimpana voimana on mahdollisuus elvyttää kaatuneita pelaajia ja esimerkiksi taito laittaa suojakilpiä muiden avuksi.\nTuttuun tapaan peli tarjoaa kolme erilaista hahmovaihtoehtoa, joilla on kullakin omat erikoiskykynsä. Taitojen aktivointi käy tasonnoususta saatavilla kykypisteillä. Pelaaja voi itse valita, mikä kykyryhmä on kerrallaan käytössä ja tämä saattaa antaa ratkaisevan edun vaikeampia vihollisia vastaan. Sana "vaikea" voidaan kyllä tarinan kohdalla heittää romukoppaan, sillä noin kymmenen tuntia kestävä seikkailu on jopa soolona aivan liian helppo enemmän räiskintäpelejä pelanneille. Toki kuolema saattaa silloin tällöin korjata, mutta tiuhaan sijoitetut väliaikapisteet mahdollistavat jouhevan etenemisen.\nTarinaa voi pitää hyvänä alkulämmittelynä, sillä tekeminen ei tästä pelistä aivan heti lopu. Cruciblessa otetaan mittaa ihmispelaajista 4 vastaan 4 -yhteenotoissa, Strike-haastemissiot voidaan lukea keskivertoa haasteellisimpiin osioihin ja aikarajoitetut Nightfall-murskajaiset aiheuttavat tavallista enemmän hampaankiristystä. Etenkin jälkimmäisen kohdalla turhautumista ja läheltä piti -tilanteita joutuu kokemaan useaan kertaan ennen lopullista onnistumista. Kevyempää toimintaa halajaville tarjolla on eventtien lisäksi Patrol-minitehtäviä ja tukikohdan johtajien tarjoamia haasteita.\nKerran viikossa uusiutuvat Raid-tehtävät ansaitsevat oman kappaleensa, sillä niissä veri punnitaan useaan kertaan. Ilman kuuden hengen tiimiä ei kannata edes ajatella ryhtymistä tähän seikkailuun, sillä pienemmällä porukalla kaikkien viiden osion läpäiseminen ei vain ole mahdollista. Kovat varusteet auttavat toki asiaa hieman, mutta paljon enemmän merkitystä on saumattomalla yhteistyöllä, kommunikoinnilla ja tapahtumien ymmärtämisellä. Ensi kertaa Raidiin osallistuvat pelaajat joutuvat pähkäilemään myös kinkkisten puzzlejen kanssa, sillä monivaiheiset alueet ovat todella haastavia. Pahimmillaan yksi Raid ei mene läpi yhden illan ja useamman tunnin aikana, mutta yritystä pystyy tarvittaessa jatkamaan myöhemmin. Tähän on yksi poikkeus, sillä Destinyn haasteet nollautuvat tiistaisin, mikä koskee myös kesken jääneitä Raideja. Asian tiedottamisen suhteen Bungie on epäonnistunut, sillä moni ei selkeästi tiedä jokaviikkoisesta resetoinnista.\nEnsinäkemällä Raid-alue näyttää mittavalta, mutta vain pieni osa siitä koskee päähaasteita. Tontille on nimittäin piilotettu valtava labyrintti, joka kätkee sisälleen jos jonkinlaista tutkittavaa. Reittivaihtojen kattava määrä saa kokeneenkin pelaajan turhautumaan, sillä paikasta pitäisi tonkia kaikkiaan yhdeksän erilaisilla avaimilla avattavaa arkkua. Pisteenä i:n päällä oikean reitin löytäminen vaatii vipujen vääntelyä, puzzlejen ratkaisuja, kerrasta poikki -kuolemien välttelyä ja tietenkin hyvää yhteistyötä tiimikavereiden kanssa. Muutamat loottiarkut saa avattua soolona, sillä sokkelomaiseen kompleksiin voi käydä tutustumassa yksinkin. Pieni varoituksen sana on kuitenkin paikallaan: ennen pääsyä varsinaisen labyrintin alueelle pitää onnistua kuuden vivun kääntämisessä oikeassa järjestyksessä mahdollisimman nopeasti. Yksin tämä ei ole mahdollista ilman nopeutta lisääviä varusteita, joten avuksi vaaditaan ainakin yksi kanssapelaaja.\nDestiny 2:n ongelma piilee ykkösosan tapaan sen loputtomassa grindauksessa, kun asioita toistetaan loputtomasti. Ainoa tapa hankkia parempia varusteita ja aseita on pelata haastavampia Nightfall- ja Raid-tehtäviä, joissa taas tuuri on ainoa merkittävä tekijä. Taitoa toki tarvitaan läpäisemiseksi, mutta huonolla tuurilla on turha odottaa palkintoa. Destiny 2 tuntuu aivan liikaa "versiolta 1.5", joka olisi voinut olla vain lisäosa ensimmäiselle Destinylle. Yhteisöllisyys on selkeä voimavara tällaisissa peleissä, jotka perustuvat vahvaan yhteistyöhön. Sisältöä ja tekemistä on vain liian vähän. Tulevat lisäosat toki auttanevat asiaa, mutta nekin tuntuvat jo tässä kohtaa rahastukselta. Destiny 2 ansaitsee silti neljä tähteä, sillä kyseessä on toistostaan huolimatta – ja ykkösosaan vertaamatta – mainio peli.


SAAMAMIES JUHANI AHO – Simpanssifilosofiaa\nTänään oli kummallinen päivä. Apinapolulle lähtiessä lajitovereita näkyi enemmän kuin koskaan. Joka puolella tuntui pyörivän eri-ikäisiä apinoita koirien ja lastenvaunujen seassa. Häkellyin niin, etten ymmärtänyt heitä edes laskea, mutta pitkälti toistakymmentä arvelen. Puolen tunnin kuluttua samoilla sijoilla leikki vain kaksi urospentua, mäkeä olivat pulkalla laskemassa.\nAivan erityinen vuosi päättyi noin viikko sitten sitten. Tavallisen normiapinan aivoituksiin se ei silti tainnut kovin syvällisesti porautua. Monelle ehkäpä ainoa kosketus juhlavuoteen on ollut radiosarja Välskärin kertomuksia, josta olemme Esko Salervon loistavalla luentataidolla saaneet nauttia koko viime vuoden. Areenassa on kuunneltavana jo 272. osa. Teoksen suomensi aikoinaan suurmiehemme Juhani Aho, joka sukuineen on jäänyt ansioitaan vähemmälle huomiolle maamme arkipäivän historiassa. Peter von Bagh yritti nostaa sitä esille upeassa dokumentissaan Lastuja – Taiteilijasuvun tarina. Valitettavasti sitä ei netistä löydy.\nVuotta 2011 juhlittiin siksi, että Juhani Aho syntyi Johannes Brofeldtin nimellä Lapinlahdella syyskuun yhdestoista päivä vuonna 1861 eli 150 vuotta sitten. Ensiparkaisu kuultiin enteellisesti Onkiveden äärellä sijainneesta Väärnin pappilan rantasaunasta – ongesta kun oli tuleva Juhanin elämän ehkäpä rakkain asia. Kuluneena vuonna sattui tulemaan kuluneeksi myös 90 vuoden tasaluku Ahon kuolemasta, joka sattui kahdeksanneksi elokuuta 1921.\nJuhani Aho oli ensimmäinen apina, jolle itsenäinen Suomi kustansi valtiolliset hautajaiset. Ei se tapahtunut turhan päiten, sillä Aholla oli ollut oma osuutensa suomalaisen itsenäisyysaatteen viljelyssä, minkä lisäksi hän oli jo eläessään arvostettu kansalliskirjailija ja ensimmäinen suomalainen, joka pystyi elättämään itsensä ja perheensä kirjoittamisella. Saavutuksensa osoittavat, kuinka hyvät geenit hänellä on täytynyt olla. Ja kuin oppikirjan mukaan menee alfauroksen tie: pääteos (Rautatie) syntyy alle kolmekymppisenä, kuten useimmilla muillakin suurmiehillä. Paras todiste alfageeneistä lienee kuitenkin se, ettei hänen tarvinnut pinnistellä naisseuraa saadakseen.\nAho halusi tulla haudatuksi lapsuutensa maisemiin Iisalmeen. Vaatimuksena oli, että hautapaikalta oli näkymä lapsuuden onkipaikoille Koljonvirralla. Arkkuun hän pyysi mukaansa rakkaimman perhovapansa, lohikelat sekä puurasiaan kätketyt perhonsa – ja minulla on kunnia tuntea apinoita, jotka yhä edelleen vievät perhoja Ahon haudalle!\nKirjailijana Aho oli poikkeuksellisen tuottelias. Kootut teoksensa käsittävät lähes 7000 sivua, minkä lisäksi muita kirjoitelmia kertyi tuhansia sivuja ja kirjeenvaihtoakin parituhatta liuskaa – enemmän kuin muiden aikalaiskirjailijoiden kirjeitä yhteensä, siitäkin huolimatta, että vaimo Venny poltti osan kirjeistä ennen kuolemaansa.\nMahtava 40 -vuotinen kirjallinen ura ehti syntyä siitä huolimatta, että Ahosta oli moneen muuhunkin kuin kynänvarteen. Hän oli paitsi kansanmies, myös kansainvälinen taiteilija, joka vaikutti yhteiskunnallisesti muun muassa toimimalla monien lehtien toimittajana tai avustajana. Hän kuului muun muassa Päivälehden perustajiin. Salanimellä hän jopa tuki kagaaleja eli venäläistämistoimia vastustavaa maanalaisjärjestöä kirjoittamalla näille tekstejä. Erityisesti Aholla oli aikaa luontoaktiviteeteille, mikä näkyi hänen harrastuksissaan, jotka nekin laajentuivat yhdistystoiminnaksi. Aho oli perustamassa muun muassa Suomen Urheilukalastajain Liittoa (1919) ja Kuopion pursiyhdistystä (1899).\nPurjehdusinto kukoisti Ahon toimiessa Savo -lehden päätoimittajana. Hän oli huomannut purjehtimisen kaikin puolin kannattavaksi harrastukseksi, sillä kerrotaan sluuppi ”Savon” kyydissä nähdyn myös naiskauneutta, kun Aho veljineen kyyditsi paikallisia neitosia retkille läheisiin saariin…\nVuonna 1893 Aho suoritti vaimoineen koko Saimaan kattavan mainospurjehduksen Lauritsalasta Iisalmeen. Siinä markkinoitin Suomen sisävesimatkailua ja uutta nostokölivenemallia. Matkan rekonstruktio piti suorittaa viime kesänä Saimaan Purret –perinneyhdistyksen rakentamalla näköisveneellä. Hjallis Harkimo littyy veneen historiaan ja hänen oli määrä osallistua purjehdukseen. En vain ole huomannut mediassa minkäänlaista hehkutusta asiasta, joten minulle jäi epäselväksi, tehtiinkö tätä perinnepurjehdusta ylipäätään lainkaan.\nAho oli kuollessaan vasta 59 -vuotias. Kuolema tuli liian varhain koko Suomeakin ajatellen, sillä Aho oli jo yltänyt Nobel- ehdokkaaksi. Jos hän olisi elänyt pidempään, suomalaisilla olisi nyt melko varmasti yksi Nobel -palkinto enemmän. Onneksi Aho sentään ehti saada runsaasti tunnustusta elinaikanaan. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke jo vuonna 1906 eli samana vuonna, jolloin Aho hurmaantui Huopanakosken mullosista ja menetti sydämensä perhokalastukselle. Seuraavana vuonna Aholle myönnettiin Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvo. Paria vuotta ennen kuolemaansa hänelle tarjottiin professorin arvoa, mutta tästä kunniasta Aho kieltäytyi – vanhemmiten hän halusi entistä enemmän samaistua tavalliseen kansaan. Ainakin kaksi patsastakin miehestä löytyy, toinen Helsingistä ja toinen Iisalmesta.\nKaikkihan tietävät, ainakin kaikki miehet tietävät, mikä on onnellinen mies. Sen on meille määritellyt Arto Paasilinna kuulussa romaanissaan. Onnellisella miehellä on kaksi vaimoa. Ja Juhani Aholla oli.\nMinä olen kyllä ollut onnellisempi, saanut enemmän sinulta ja elämältä kuin olisin ansainnut, muotoilee Juhani viralliselle vaimolleen kiitollisuuttaan siitä, että sai nauttia kolmattakymmentä vuotta kahden naisen palveluista. Aho tapasi vaimonsa laivaretkellä Kuopiossa. Venny Soldan oli Suomen rahapajan johtajan ja hänen saksalaissyntyisen vaimonsa Marien tytär. Ahon kerrotaan rakastuneen boheemiin taiteilijanaiseen, jota Minna Canth kuvaili älykkääksi, mutta ei hän ole kaunis eikä nuori ja käy sitä paitse jotenkin huolimattomasti puettuna.\nVennyn sanotaan piilotelleen Juhanilta nuorempaa ja kauniimpaa sisartaan Tillyä, jota hän ei esitellyt tulevalle miehelleen ennen häitä, koska pelkäsi Juhanin valitsevan ”väärin”. Ehkei pelkonsa ollut turha, sillä muutaman vuoden viiveellä Juhani ja Tilly päätyivät kuitenkin samaan sänkyyn. Venny ei halunnut erota ja Juhani halusi pitää molemmat naiset, joiden kummankin kanssa hänellä kohta oli lapsia; Vennyn kanssa kaksi ja Tillyn kanssa yksi poika. Pojat olivat kuin yhtä suurta perhettä ja heistä tuli myöhemmin taiteilijoita – ei mikään ihme sinänsä. Tillyn poika Björn ja Vennyn poika Heikki perustivat 1920 -luvulla Filmaustoimisto Aho & Soldanin, joka tallensi valokuviin ja filmille suomalaisuutta aivan uudella tavalla aina 1960 -luvun alkuun saakka. Veljeksiä pidetään suomalaisen dokumenttituotannon pioneereina ja heidän tuotantonsa on varsin mittava. Suvun kuvataiteellista perintöä jatkoi Heikin tytär, valokuvaaja Claire Aho, joka hänkin ylsi kansainväliseen maineeseen.\nHistoria on kohdellut Ahon ”vaimoja” varsin eriarvoisesti. Uranainen Venny on saanut arvostusta, hehkutusta ja ymmärrystä, kun taas Tilly on jäänyt varjoon ja lähes unohdettu. Taustalla lienee naisliikkeen tapa arvostaa miehistä elämäntapaa ja mitätöidä perheen tai lasten hyväksi tehty työ. Tilly, paitsi että auttoi sisartaan taloudenpidossa, piti myös omaa lastenhoitokotia ja toimi myöhemmin Kauniaisten lastenhoito-opiston johtajana. Ero näkyy jopa hautapaikassa. Venny on haudattu Soldanien sukuhautaan Helsingissä, Tilly naimattoman sisarensa viereen Tammisaaressa.\nAhon onnellisuutta saattoikin rasittaa Vennyn feminismi. Venny kuului Naisasialiitto Unionin perustajiin ja painosti jopa Juhanin liittymään seuran jäseneksi! Venny ei epäillyt käyttää hyväkseen Juhanin herkistynyttä omaatuntoa, kun tämä tunsi olevansa Vennylle kiitollisuudenvelassa Tilly -suhteesta. Historialähteiden valossa Ahon nöyryys oli kuitenkin turhaa, sillä ei Vennykään mikään ihannevaimo ollut. Varsin selvänä voidaan pitää sitä, että Vennyllä oli miestyypin aivot. Hänet kuvaillaan uskalikoksi ja lujaluontoiseksi, hän poltti piippua ja hänen sanotaan ensimmäisenä suomalaisnaisena käyttäneen housuja. Hän ei näyttänyt tunteitaan ja piti hellyydenosoituksia sentimentaalisena huuhaana yrittäen opettaa jopa Juhanin viileille tavoilleen. Onneksi hän ei tässä onnistunut, sillä se olisi samalla merkinnyt kirjailijan luomisvoiman katoamista. Tillyssä Aho sitten löysi vaimonsa täydellisen vastakohdan – tunteellisen, empaatisen ja elämäniloisen Naisen.\nVuonna 2003 nähty TV-dramatisointi Venny paljasti Sara Paavolaisen rintojen lisäksi Vennyn homoseksuaalinen puolen, mikä toki sopii hyvin hänestä muotoutuneeseen henkilökuvaan. Ja ellei hän aivan puhdaslinjainen lesbo olisikaan ollut, niin vähintään biseksuaali. Claire Aho pahastui isoäitinsä esittämistä lesbona, mutta kuinka todennäköistä muka olisi, että tunteitaan muutenkin piilotteleva isoäiti olisi paljastanut naissuhteensa teini-ikäiselle lapsenlapselleen?\nSamanlainen musta aukko historiankirjoittajilla on ollut heidän kuvatessaan Juhani Ahon ja Elisabeth Järnefeltin suhdetta. Heidän mukaansa nuoren ylioppilaan ja nelikymppisen kuvernöörin puolison suhde ei koskaan saavuttanut täyttymystään – ikään kuin noina aikoina olisi ollut mahdollista jättää pienintäkään vihjettä ”sopimattomasta” seksistä. Siitä huolimatta fennomaanista kirjallista salonkia kotonaan nuorille opiskelijoille pitänyt Elisabeth joutui paheksunnan kohteeksi. Pyyhkeitä tuli niin kirkon kuin naisliikkeenkin taholta. Kuopion piispa Gustaf Johansson kirjoittaa, kuinka turmiollista rouva Järnefeltin ja Juhani Ahon oleilu Kuopiossa on. En tahdo laajemmalta nyt selittää, kun en ole tahtonut tätä raskasta kauheaa asiaa kenellekään puhua… mutta hänen seurustelemisensa nuorten poikien kanssa ja hänen siveellinen kantansa loukkaa syystä ja on myrkkyä paikkakunnalla.\nAho oli ollut hyvää pataa myös nelissäkymmenissä seilanneen Minna Canthin kanssa ja oli usein nähty vieras Kanttilassa. Aho kuitenkin koki Minnan levittäneen juoruja hänestä ja Elisabethista – oliko Minna mustasukkainen vai toimiko hän vain aatteen palosta? Kun Aho sitten tölväisi Savo -lehteensä emansipaationaisille naureskelevan kirjoituksen Hyvä päivä – kirvesvarsi, Minnalta paloi pinna. Hänellä ei ollut huumorintajua – kuten ei feministeillä ylipäätään – ja hän kirjoitti Juhanille kirjeen, jossa ilmoitti ystävyyden loppuneen. Olemme siis tästä lähtein vieraat toisillemme. Tahdoin sen sanoa, ettei tavatessa erehdyksiä syntyisi. Kului reilu viikko, ja Aho latoi täyslaidallisen feministejä vastaan pakinassaan Juorun jumalatar.\nNämä Ahon kirjoitukset sisältävät ikiaikaisia totuuksia feminismistä. Hän muun muassa ihmettelee, kuinka emansipaationaisilla on oikeus paheksua miehiä, jos nämä uskaltavat jotain naisista sanoa, mutta eivät he kuitenkaan katso itselleen sopimattomaksi lausua miehistä sanoja, jotka monessa kohden ovat aivan rivouden rajalla… ihan tipahtamaisillaan. Tai näin: maailman alusta ovat he olleet ja hamaan maailman loppuun he tulevat olemaan. Heidän valtansa on suuri ja heillä on suuri joukko enkeliä palveluksessaan. Mutta kun he tämän lukevat, niin he vimmastuvat.\nSuhde Elisabethiin ei ollut pelkkää auringonpaistetta, sillä rouva oli mustasukkainen. Elisabeth jopa vaati, että hänen on oltava ainoa nainen Juhanin elämässä. Nuorella miehellä naisia kuitenkin riitti ja kahden neitosen, Ireene Walleniuksen sekä Minna Nikanderin, kanssa Juhani ehti kihlojakin vaihtaa. Hän halusi kuitenkin suhteilleen Elisabethin siunauksen. Hyväksyntää ei tippunut, sillä Elisabeth oli järkyttynyt moisista suhteista. Niinpä kihlaukset purkautuivat. Sen paremmin ei käynyt Juhanin rakkaudelle Elisabethin tytärtä Ainoa kohtaan. Aho lähti Pariisiin nuolemaan haavojaan ja kirjoitti Montmartren kukkulalla asuen romaanin Yksin, jossa hän purkaa kaipuutaan Ainoon. Pariisiin kiiri tieto Ainon kihloista Jean Sibeliuksen kanssa. Niinpä romaanihenkilö pistääkin elämän risaiseksi. Teoksen paheksutussa loppukohtauksessa hän löytää jouluaattona ilotytön legendaarisesta Moulin Rouge -kabareesta ja viettää jouluyön tämän kanssa. Ahon taitava kuvaus nosti Suomessa paheksunnan aallon. Kirjaa haukuttiin siveettömäksi ja pornografiseksi – nykylukijan on siitä mahdoton löytää kumpaakaan.\nOnneksi Aho löysi Pariisista lohduttajia, joista ainakin yhden, Louise Gerardin nimi on jäänyt elämään. Ainahan niitä naaraita alfauroksilla riittää, ei kai tähän voi muuta sanoa. Mielenkiintoista on kuitenkin havaita, että suurmiehet kaatavat ihailijoita vielä kuolemansa jälkeenkin. Jokin heidän persoonassaan on ikuista. Ei ole yksi eikä kaksi naista, joiden olen huomannut, netissä tai luonnossa, jääneen Juhanin koukkuun.\nJos ei ollut kalastus Juhani Ahon rakkain harrastus, niin ainakin toiseksi rakkain heti naisseuran jälkeen. Kalastukselle, kaloille, kalastusvälineille ja kalapaikoille (varsinkin Huopanankoskelle) sepitettyjen rakkaudentunnustusten voidaan kuvitella kallistavan vaakaa jopa kalastuksen puoleen. Ei liene ihme, että Aho aloitti kirjallisen uransakin runoilemalla kahdesta itselleen läheisestä asiasta: kalastuksesta ja naisista. Aho kirjoitti itse olevansa sisimmässään enemmän kalamies kuin kirjamies. Ensimmäisen ongen saaminen oli hänellä muistissa kuin eilinen päivä, mutta ensimmäisen aakkosen piirtämisestä mestarin mieleen ei ollut jäänyt minkäänlaista mielikuvaa.\nNuorukaiselle onkireissut kävivät myös hyvästä verukkeesta, kun tytöt rupesivat kiinnostamaan. Perheen asuessa Vieremällä Juhani ihastui vastarannan talon Anni -piikaan ja asettui ongelle ruohikkoon päästäkseen tytön kanssa juttelemaan. Eipä aikaakaan, kun onkipoika oli saanut luvan saapua Annin aittaan lauantai-iltana. Juhani rakastui päätä pahkaa ja olisi halunnut Anninsa naida ja koulunkäynninkin lopettaa. Elämä kuitenkin kulki toisia latuja, kuten lastu Kesäinen unelma kertoo.\nIsän poikaselleen tekemä onki puhalsi synnynnäiseen pyyntivaistoon kipinän, joka kesti läpi elämän ja tuotti aiheen moneen kirjalliseenkin mestarinäytteeseen. Aho kalasti kaikkialla, missä sattui asumaan. Nuorikkonsa ja palveluväkensä hän piti jopa hengissä kalastamalla haukia Porkkalan vuosina. Tvärminnen kesäpaikassa kalastettiin verkoilla, pitkälläsiimalla ja virvelillä. Tuusulanjärvellä hän ei muiden tapaan kalastanut rysillä, vaan uistelemalla. Ahojen muutettua järven rantamille heidän ympärilleen syntyi nopeasti kuuluisa Tuusulanjärven taiteilijayhteisö.\nOn vallan kummallista, että eräät Ahon elämäkertoja kirjoittaneet ovat sivuuttaneet kalastuksen lähes tyystin. Sitä voidaan pitää jonkinlaisena kulttuurifasismina, jonka mukaan vain kulttuuri ja kirjallisuus on tärkeää – vaikka kalastus (ja metsästys, jota Aho sitäkin hieman yritti nuoruudessaan harrastaa) on vielä tärkeämpää ja vielä enemmän ihmislajin kehitykseen kuuluvaa, jopa ihmislajin hengissä pitänyt voima. Miksi meillä on kansalliskirjailijoita, mutta ei kansalliskalastajia? Mietipä sitä.\nKovasti hehkutettu tai ainakin mainostettu Panu Rajalan tuore Aho -kirja Naisten mies ja aatteiden sortuu sekin tähän kalastuksen mitätöintiin. On kirjassa yksi luku kalastus -otsikolla, mutta siinäkin kalastus on sivuosassa. Rajala jopa luonnehtii kalastusta ikämiehen viimeiseksi keinoksi hankkia eroottista jännitystä. Ikään kuin Rajala ei ymmärtäisi kalastuksen merkitystä Ahon elämässä, ikään kuin se tulisi jostain tyhjästä viimeisiä vuosia sulostuttamaan. Tällaista mokaa voidaan pitää elämäkertaa kirjoittavan apinan kardinaalivirheenä. Mutta ehkä Rajala kirjoittaakin vain itsestään?\nKalastus oli Aholle enemmän kuin kalastusta. Se oli elämäntapa ja maailmankaikkeus. Se opetti nöyryyttä ja luonnon kunnioitusta, pakotti pohtimaan tappamisen etiikkaa ja luonnonvarojen riittävyyttä sekä toi kosketuksen tavalliseen kansaan, kansainvälisiä vaikutteita ja korvaamattomia ihmissuhteita. Elämänsä 15 viimeistä vuotta Aho pyhitti Huopanankoskelle, perhokalastukselle, mullosten sielunelämälle ja kalastuspolitiikalle. Kaksi kertaa vuodessa hän matkusti moneksi viikoksi Huopanalle kalastamaan ja nauttimaan luonnosta sekä ihmisistä – useimmiten ilman perhettään. Hän piti tarkkaa kirjaa kalastuksestaan, joten tiedämme hänen viettäneen Huopanalla 432 vuorokautta ja saaneen keskimärin kuusi kalaa päivässä. Kaksikiloisia tai suurempia ”lohia” tuli niitäkin keskimäärin 0.8 joka päivä – saaliita, joista nykykalastaja voi vain haaveilla.\nMuukin aika vuodesta tahtoi kulua kalojen merkeissä. Aho taisteli kalastusvirkamiesten ja uittajien kanssa, kommentoi kalastusasetusta, opetteli englannin kielen voidakseen lukea maailman parhaita kalastuskirjoja alkuperäiskielellä, oli perustamassa urheilukalastajien ensimmäistä järjestöä Pohjoismaissa, selaili englantilaisia kalastuskuvastoja ja tilasi postimyynnistä välineitä omilla mitoillaan ja omilla perhomalleillaan. Hän hoiteli Huopanalle kalanviljelylaitoksen ja yritti parantaa kalastuskulttuuria haaveillen urheilukalastuksen asiallisesta järjestämisestä Suomen – ja Karjalan – koskivesillä. Aho ehti jo aloittaa urheilukalastajan käsikirjan kirjoittamisen, mutta kuolema ehti väliin. Kirjan saattoi valmiiksi kalastushallituksen asessori William Wallenius.\nAho oli jo tuolloin huolissaan ympäristön tilasta. Ystävänsä taimenen kokemaa alamäkeä hän ei sentään osannut aavistaa. Tällä hetkellä taimen löytyy jo erittäin uhanalaisten eläinten listalta. Eivät ole toteutuneet kansalliskalastajamme toiveet: Vaikka tätä nykyä olisikin niin, että tukkiedut ovat kalastusetuja suuremmat, niin ei aina tarvitse tulla niin olemaan. Kalastuselinkeinomme voi käydä loistavaa tulevaisuutta kohti, jos sen edellytyksiä ei turmella… Tämä maa olisi varmaan monine koskineen hienommankin urheilukalastajan paratiisi, jos urheilukalastusta täällä harrastettaisiin yleisemmin ja koskemme ja virtamme saatettaisiin parempaan kuntoon ja hoitoon, kuin missä ne nyt ovat.\nAhon 150 -vuotisjuhlaa varten oli koottu näyttävä tapahtumakooste, josta on paljolti kiittäminen Claire Ahon Tukholmassa asuvaa poikaa Jussi Brofeldtiä. Juhlavuoden kunniaksi on julkaistu tietysti myös – kirjoja. Ainakin nämä viisi pitäisi löytyä kirjastoista ja kaupoista:\nJuhani Aho. Vastakohtien tasapainoa.\nAnne Helttusen ja Tuula Uusi-Hallilan kirja on oppikirja. Siinä Ahon tuotannosta nostetaan esiin näkökulmia, jotka puhuttelevat lukijaa vielä 2000 -luvulla ja ansaitsevat siten huomiota – kirjoittajien mielestä. Heihin teki erityisen vaikutuksen Ahon tavaton ahkeruus, jatkuva kyky uudistua sekä rohkeus ja vastuuntunto. Historian murroksessa rauhan mies joutui myös ottamaan kantaa päivänpolttaviin kysymyksiin. Kirjassa on hieno kuvitus sujuva teksti, kuten oppikirjaan kuuluukin. Heti alussa opimme, että Juhania kutsuttiin kotona Hanneksi.\nJuhani Ahon Kuopio 1872-1903.\nOuti Vuorikari on tehnyt kulttuurikävelyoppaan turisteille ja kalakukkokaupungin asukkaille paikoista ja ihmisistä, joita Aho kohtasi Kuopion vuosinaan ja jotka yhä muistuttavat kaupungin historiassa vaikuttaneesta alfauroksesta. Kuulostaa hauskalta idealta. Toivottavasti sieltä löytyy jotain Ahon purjehdusharrastuksesta ja ehkäpä jotain Kallavedellä harjoittamastaan kalastuksestakin.\nPariisista Iisalmeen, kansainvälinen ja kansallinen Juhani Aho.\nJyrki Nummi, Riikka Rossi ja Saija Isomaa ovat tohtorisvoimin toimittaneet akateemisen artikkeli- ja esseekokoelman, jossa tarkastellaan ”Ahon kirjailijakuvaa ja tuotantoa kansallisten ja kansainvälisten aatteiden ja lajien solmukohtana”. Yes, voisiko sitä enää selvemmin sanoa? Arvelen, ettei laji tässä kuitenkaan mitään kalalajia tarkoita. Kirjassa luvataan paljastaa uutta tietoa Ahon ystäville, kirjallisuuden opiskelijoille, opettajille ja tutkijoille – siis meille kaikille!\nNaisten mies ja aatteiden. Juhani Ahon elämäntaide.\nJoidenkin kirjailijoiden kirjat myyvät paremmin kuin toisten ja niitä mainostetaan enemmän kuin muita. Onko Panu Rajala mies, jota tulevaisuudessa muistellaan alfauroksena? On kirjalla ainakin taitavasti pohdittu nimi ja ammattimaisesti taiteiltu kansi, paras tässä joukossa. Tähän WSOY:llä sentään on rahaa riittänyt. Rajala osaa kirjoittaa, mutta ei tässä mitään uutta ole. Ja miksi kummassa hän on tehnyt päätöksen, ettei Ahon lapsuus kiinnosta ketään?\nKansalliskirjailija Juhani Aho.\nMatti Turtola ja Tarja Lappalainen ovat kirjoittaneet Ahon elämästä kirjan, jossa muistetaan myös kalastus. Mutta kuinka ihmeessä kirjalle on onnistuttu keksimään näin järkyttävän pliisu nimi? Ja eikö kustantajalla ole varaa graafiseen suunnittelijaan? Kansi on harrastelijatasoa, jos sitäkään. Kanteen on lisäksi sattunut sama kuva kuin Helttusen ja Uusi-Hallilan kirjassa. Kertooko se siitä, kuinka vähän kuvamateriaalia Ahosta itse asiassa on jäljellä? Elävää kuvaahan hänestä ei ole lainkaan.\n06.01.2012 09.01.2012 simpanssifilosofiAho, Aho & Soldan, Alfauros, Canth, Feminismi, Huopanankoski, Kalastus, Kirjailija, Moniavioisuus, Onnellisuus, Pariisi, Purjehdus, Rajala, Savo, Seksi, Soldan, Tuusulanjärvi\n2 kommenttia artikkeliin ”SAAMAMIES JUHANI AHO”\njos kiinnostaa artikkeli Juhani Ahon kalastuslastuista, tsekkaapa juttuni ”Aika Huopanalla”; keskittyy Ahoa piinanneeseen kalastuksen problematiikkaan. Löytyy teoksesta Äänekäs kevät, toim. Toni Lahtinen ja Markku Lehtimäki. SKS 2009.\nKiitos vinkistä, kiinnostaa toki!\nEdellinen Edellinen artikkeli: VIIKON KUVA: Aurinkoa tulevaan!\nSeuraava Seuraava artikkeli: VIIKON KUVA: Saunasta


Sailfish 2 | P.Tärkeä – Ploki\nAvainsana-arkisto: Sailfish 2\nSailfish -käyttöjärjestelmän versio 2.2.0.29 Mouhijoki tuli tänään kaikkien ladattavaksi laitteille Jolla1, Jolla C, Jolla Tablet ja Xperia X. Kuvaukset uuden version sisällöstä löytyvät TJC:ltä: [release notes] 2.2.0 / Mouhijoki ja [changelog] 2.2.0 / Mouhijoki. Jollan virallisella blogilla James Noori kertoo Mouhijoesta kirjoituksessa Sailfish OS 2.2.0 is now available for Jolla devices & Sailfish X.\nJollan Vesa-Matti Hartikainen kertoi tämän vuoden alussa Sailfish -käyttöjärjestelmän saavan 4 – 6 uutta versiopäivitystä vuonna 2018. Kirjoitus löytyy otsikolla Sailfish X – what’s next?\nPäivitykset ovat hyvin aikataulussa. Sailfish -käyttöjärjestelmän versio 2.2.0.29 Mouhijoki tuli tänään varhaisjakeluun osallistuvien ladattavaksi muutama kuukausi Lapuanjoen jälkeen, kuten Jolla lupasi. Kuvaukset uuden version sisällöstä löytyvät TJC:ltä: [release notes] 2.2.0 / Mouhijoki ja [changelog] 2.2.0 / Mouhijoki.


January, 2014 | Hunajaista\nBEMBÖLE CASSETTES, RDM RPL, SUSI JUOKSUSSA\nHunajassa on ollut kovassa soitossa Susi juoksussa eli RPL RDM (Bemböle Cassettes) c-kasetti. Freesiä, letkeetä, taustat kolahtaa myös kovaa. Kaikkea hyvää ja menestystä toivoo räppimamma Radamille. Jos kasetti tulee vastaan niin ehdottomasti osta! Toki voit kuunnella sitä täältä, tsek!\nViikonloppu mennee musiikkimeiningeissä, lähden Mintulle viettämään tyttöjen iltaa, taidamme eksyä Siltaseen ja Kutoselle. Loma onkin sitten pikkuhiljaa siinä…eiköhän tällä jakseta kesään 🙂\narla, reseptit, ruoka\nRiikan keittiöstä päivää. Tämä mämmikoura tarvitsee helppoja reseptejä onnistuakseen, ja tässä teille yksi sellainen. Ai niin, ja mitkä uudenvuodenlupaukset? Täällä ei laihduteta, ainakaan näin lomalla. Parasta on heräillä hiljaksiin, ja paistella aamupalaksi mustikkalettuja!\nArla Keittiön maustetut rahkatuotteet ovat olleet minulle ihan vieraita, silläpä rahkaletturesepti osui silmääni. Ville lähetettiin kauppaan ja Siirin kanssa jäimme rapsuttelemaan Onnia kotiin. Ensimmäisestä kaupasta rahkoja ei jostain syystä löytynyt, toisesta onneksi kyllä. Kiitos Villen pitkälle pinnalle, että jaksoi nähdä vaivaa vuokseni.\nMutta se resepti, helppoa kuin mikä! Vaikein osuus on (ainakin meikäläiselle) se letun kääntäminen pannulla.\n300 g (1,5 prk) Arla Keittiö mustikka-vaniljarahkaa\n1⁄2 dl sokeria\nRiko kananmunat kulhoon ja sekoita joukkoon rahka. Lisää sokerit ja jauhot ja sekoita aineet tasaiseksi taikinaksi. Turvota taikinaa noin 10 minuuttia. Paista paksuja lettuja voissa, miedolla lämmöllä molemmin puolin, kunnes ovat kauniin ruskeita. Hurjan helppoa ja nopeaa! Reseptistä voi tehdä myös pannarin, kaatamalla taikinan pellille, ja paistamalla 25 minuuttia 200 asteessa.\nMeillä ei ole pikkulettupannua, isot letut ei ole ehkä niin kauniin näköisiä, mutta maku on sama. Pienten lettujen käänteleminen on varmasti helpompaa myös. Taikina on tuhtia ja tällä määrällä tulee neljä isoa lettua tai useita pikkulettuja. Yksi iso lettu on ihan riittävästi per henkilö.\nRaikastukseksi tarjoile lettu vaniljajäden tai kermavaahdon kanssa. Itse nautin oman lettuni pelkkien pensasmustikoiden kanssa. Siirin annokseen kaadettiin vielä vaahterasiirappia päälle. Letut itsessään eivät olleet liian makeita makuuni, vaan juuri sopivia. Siiri hoki syödessään, että on herkullisimpia lettuja mitä hän on saanut (saattoi johtua myös ehkä kermavaahdon määrästä). 😉\nTeettekö usein rahkalettuja ja mitä muita makuja ehdottaisitte?\nYhteistyö // Arla Ingman


Tietoja sukunimestä Supponen\nSupponen on Suomessa esiintyvä sukunimi. Se on maassamme melko harvinainen.\nSupposten lukumäärä eri vuosina:\nSukunimien yleisyyslistalla Supponen on noin sijalla 11 000.\nSupponen-nimen harvinaisuus ei ole Suomessa mitenkään poikkeuksellista. Noin joka kuudennella suomalaisella on vielä harvinaisempi nimi.\nSupposia tiedetään asuneen ainakin viereisten karttojen mukaisilla paikkakunnilla. Asuinpaikkakartta (violetit merkit) osoittaa 6 Supposen asuinpaikan. Paikkatiedot perustuvat vuosina 1939–1958 aikuisiässä kuolleiden tietoihin, eivätkä ne kata kaikkia tämännimisiä.\nRuotsissa Supponen oli 11 ihmisen sukunimi vuonna 2015.\nVenäjäksi Суппонен tarkoittaa nimeä Supponen. Jotkut nimet voidaan kirjoittaa venäjäksi useammallakin eri tavalla.\nEnnen vanhaan, kun oikeinkirjoitus horjui, käytettiin sukunimistä mitä erilaisimpia kirjoitusmuotoja. Suppoin on esimerkki "vanhanaikaisesta" kirjoitusasusta. Supponen olisi voitu kirjoittaa vaikkapa näin. Todelliset vanhat kirjoitusasut selviävät kirkonkirjoista; tämä esimerkki on tietokoneella keksitty.\nSamankaltaisia nimiä kuin Supponen\nSupponen aikakauslehdissä ja sanomalehdissä (–1920)\nSupponen allekirjoituksissa (SKR 1938)\nSupponen hautakivissä (haku)\nSupponen Hesarissa (1990–)\nSupponen kaatuneissa (1939–1945) (ja 1914–1922)\nSupponen Karjalan siirtolaisissa (1970)\nSupponen kuolleeksi julistetuissa\nSupponen sukukirjoissa (SSS kirjasto)\nSupponen valokuvissa tai arkistoissa, museoissa ja kirjastoissa\nSupponen ylioppilaissa 1640–1852\nSupponen Ancestryssä (vain Suomi)\nSupponen Familysearchissä (vain Suomi)\nSupponen entisenä ja uutena sukunimenä nimenmuuttajilla\nSupponen Kelan kortistossa (1939–1958)\nEtsi Supposen sukua kirkonkirjoista (HisKi) ja siirtolaisrekisteristä\nSläktnamnet / Surname Supponen, Finland.


Työtyytyväisyys ja työssä oppiminen - tapausesimerkkinä tavaratalo ja myyjän työ\nTIKKAMÄKI, KATI (2007)\nTutkimuksessa tarkastellaan työtyytyväisyyden ilmenemistä ja työssä oppimisen muotoja tutkimus-kohteena olleessa tavaratalossa ja erityisesti myyjän työssä. Lisäksi selvitetään työtyytyväisyyden ja työssä oppimisen kehittämiseen vaikuttavia tekijöitä. Tämän päivän psykologinen työelämätutkimus on kohdistunut lähinnä työhyvinvoinnin ja työn imun, mutta toisaalta myös työstressin ja työuupumuksen teemoihin. Työtyytyväisyys tutkimus puolustaa kuitenkin edelleen paikkaansa, sillä sen voidaan katsoa olevan monen nykyään ”elinvoimaisemman” työpsykologian alueen tutkimussuuntauksen perusta. Työtyytyväisyyttä on tutkittu monilla eri aloilla. Huolimatta siitä, että esimerkiksi tunnettuun Karasekin malliin perustuvia tutkimuksia on tehty runsaasti, on kyseistä mallia sovellettu työssä oppimisen tutkimuksessa vielä toistaiseksi hyvin vähän. Palveluala on voimakkaasti laajeneva ala teollisuusmaissa, mistä syystä tavaratalo on tutkimuskohteena ajankohtainen.\nTutkimuksessa tarkasteltiin työtyytyväisyyttä sekä sitä edistäviä ja ehkäiseviä tekijöitä tutkimuksen kohteena olleessa tavaratalossa ja asiakaspalvelutyössä. Tämän lisäksi selvitettiin myyjien tapoja oppia työssään sekä työssä oppimista edistäviä ja ehkäiseviä tekijöitä. Kolmantena tutkimustavoitteena oli hahmottaa, miten työtyytyväisyyttä sekä työssä oppimisen mahdollisuuksia voidaan parantaa ja tukea. Tutkimus perustuu kvalitatiiviselle tutkimusotteelle. Lähestymistapoina sovellettiin tapaustutkimusta, etnografista tutkimusta sekä yhteistoiminnallista tutkimusta. Pääosa aineistosta kerättiin tavaratalossa toteutetussa Työtyytyväisyys kehittämishankkeessa. Aineistojen keruussa hyödynnettiin haastattelu- ja keskustelumenetelmiä sekä osallistuvaa havainnointia. Aineistojen analysoinnissa sovellettiin sisällön analyysiä.\nTutkimusaineistojen perusteella tavaratalossa oli havaittavissa useita sekä yksilö-, yhteisö- että organisaatiotason työtyytyväisyyttä haittaavia tekijöitä. Ongelmakohdat liittyivät työn organisointiin ja työoloihin, työmotivaatioon, rooliristiriitoihin, kiireeseen, johtamiskulttuuriin sekä yhteistyöhön. Myyjien työssä oppimisen mahdollisuudet näyttäytyivät tutkimusaineistojen valossa monipuolisina, sisältäen sekä operationaalisia, sosiaalisia, kognitiivisia että reflektiivisiä oppimisprosesseja. Uusien tietojen ja taitojen jatkuva oppiminen oli välttämätön selviytymiskeino työssä. Oppimisen kannalta erityisen ongelmallisiksi osoittautuivat kuitenkin jatkuva kiire, vähäiset mahdollisuudet sosiaaliseen vuorovaikutukseen ja yhteistyöhön sekä oppimisen painottuminen kapea-alaisesti henkilöstökoulutukseen. Johtopäätöksenä voidaan todeta, että työtyytyväisyyttä ja työssä oppimista estivät ja edistivät samankaltaiset tekijät. Keskeiseen rooliin asettuivat töiden organisointi, työntekijöiden motivaation tukeminen, sosiaalisen vuorovaikutuksen edistäminen sekä kannustava ja demokraattinen joh-tamiskulttuuri.\nAsiasanat: Työtyytyväisyys, työssä oppiminen, organisaation kehittäminen ja laadullinen tutkimus.


Visan ja LeKin salibandyjoukkueet yhdistyivät: Yhteistyöllä vahvemmaksi – seurojen välinen laajempi yhteistyö voisi muissakin tapauksissa auttaa harrastamista - Lempäälän-Vesilahden Sanomat\nJaa: Antti Raunio Julkaistu 10.8.2019 08:00 Urheilu\nLeKin 06-07-salibandyjoukkue harjoituksissa, joukkueessa yhdistyy viime kauden LeKin ja Visan ikäluokat. Kuva: Nina Leveelahti\nSalibandyssä tapahtui vahvaa kuntarajat ylittävää yhteistyötä, kun Vesilahden Visan ja Lempäälän Kisan juniorijoukkueet yhdistyivät. 2006 ja 2007 syntyneiden poikien joukkueet pelaavat jatkossa LeKin nimen alla, kun Visan ja LeKin omat joukkueet löivät hynttyyt yhteen.\n– Olimme ensimmäisen kerran jo reilu vuosi sitten muissa asioissa yhteyksissä LeKin valmentajan Visa Vainiolan kanssa. Oli puhe, että voisimme tehdä yhteistyötä jossain vaiheessa. Muutamien pelaajien ilmoittaessa siirtyvänsä Tampereelle pelaamaan, tänä keväänä alkoi näyttämään, että tiiviimpi yhteistyö tai yhdistyminen olisi paras tapa jatkaa alkavalla kaudella, kertoo Visassa valmentanut ja uudessa joukkueessa jatkava Matti Kuusjärvi.\nYhdistelmäjoukkueessa on nyt runsaasti pelaajia, kaikkiaan hieman yli 30. Samalla helpottuu salivuorojen järjestyminen, kun kahdelle joukkueen sijaan tarvitsee löytää vuorot vain yhdelle.\n– Suurimpina hyötyinä näen riittävän pelaajamäärän varmistaminen ja ohjaajaresurssien riittäminen. Myös Lempäälän ja Vesilahden salivuorojen kasvaneeseen tarpeeseen nähden niukat salivuororesurssit riittävät nyt hieman paremmin, Kuusjärvi tuumii.\nUusi joukkue pelaa LeKin nimellä sarjaa. Tarkoituksena on tehdä pelaajista kaksi pelijoukkuetta, mutta harjoitukset pidetään yhdessä. Treenejä on kolmesti viikossa.\n– Joukkueella on nyt jopa seitsemän valmentajaa, mikä parantaa valmentamisen laatua ja mahdollistaa myös kattavammat oheisharjoitteet, kertoo vastuuvalmentaja Visa Vainiola.\n– Jo muutaman yhteisharjoituksen perusteella ryhmä on lähtenyt yllättävänkin hyvin uuteen pelisysteemiin mukaan uusien pelikavereiden kanssa, mikä lupaa hyvää sarjakausiin valmistautumisessa. Kaikki pojat tuntuvat motivoituneilta ja innokkailta oppimaan uusia asioita.\nYhteistyö on alkanut vahvasti positiivissa merkeissä. Molemmat valmentajat ovat samaa mieltä, että vastaavanlainen yhteistyö seurojen välillä on ehdottomasti kannatettavaa, kun sitä kautta pystytään parantamaan harrastusmahdollisuuksia.\n– Pelkästään jo ohjaus- saliresurssien riittävyyden vuoksi yhteistyö on järkevää. Seurojen välinen yhteistyö ja joukkueiden yhdistämiset ovat Vesilahden ja myöskin Lempäälän kokoisessa paikassa käytännöllisiä, valmentajat taustoittavat.\nKuusjärvi kertoo konkreettisen esimerkin tyttösalibandyn puolelta.\n– Tyttöjen puolella niin LeKillä, Lempäälä Sportilla kuin Visalla olisi muutamia 2008–2010 syntynyttä tyttöä, jotka haluaisivat harrastaa salibandyä tyttöjoukkueessa. Mikäli salibandystä kiinnostuneet Lempäälän ja Vesilahden tytöt kerättäisiin yhteen, heistä saataisiin varmasti riittävän suuri ryhmä salibandyjoukkueen pelitoiminnan aloittamiselle myös näissä ikäluokissa. Ilman seurojen välistä yhteistyötä uutta tyttösalibandyjoukkuetta ei taida syntyä.\nSyksyn edetessä uusi joukkue ja uudet pelaajat pääsevät yhä paremmin toisiinsa tutuiksi. Enemmän pelaajia on 06-ikäluokassa, Visa Vainiola kertookin, että nuorempia mahtuisi vielä mukaan joukkueeseen.\n– Pääosin pelaajat tuntuvat olevan oikeinkin positiivisella mielellä. Osa pelaajista on varmasti halunnutkin uusia tuulia. Vielä kun tutustutaan paremmin, niin uskon että tästä tulee tosi hyvä juttu ja mikä parasta pojat saavat toisistaan uusia kavereita, Kuusjärvi uskoo.\nLUE LISÄÄ SALIBANDYUUTISIA:\nLue lisää aiheesta: LeKi Matti Kuusjärvi salibandy Vesilahden Visa Visa Vainiola


-tikkauspalvelu: DWR -tikkaushaaste meille kaikille\nLähettänyt Soile Kivinen klo 7.26\nKvilttaaja 11. lokakuuta 2015 klo 8.06\nAivan mahtavat tikkaukset upeaan tilkkupeittoon. Tuosta tulee todellinen perintöpeitto.\nHieno tar 11. lokakuuta 2015 klo 8.08\nHyvä valinta tikkaukselle; perintöpeitto, todellakin\nIrma 11. lokakuuta 2015 klo 9.14\nHuippuhieno! Turhaan ei mennyt katselut ja ajattelut:)\nTilkkureppu 11. lokakuuta 2015 klo 9.42\nUpeat tikkaukset ja peitto!!\nTilkunviilaaja 11. lokakuuta 2015 klo 14.35\nOn kyllä hienot tikkaukset! Kotikonstein ei olisi tuollaisia saanut tehdyksi. Upea!\nSaija 12. lokakuuta 2015 klo 9.29\nVoi miten hienosti tikkaukset sopii!\nTilkkuilo 12. lokakuuta 2015 klo 12.41\nOnpas hieno työ! Ja tikkaukset ovat onnistuneet niin hienosti!\nTiinatei 12. lokakuuta 2015 klo 21.32\nTämä on yksi kauneimmista peitoista, minkä olen nähnyt!\nsatunNainen Paula 12. lokakuuta 2015 klo 22.35\nKaunis!! Tai oikeastaan vielä kauniimpi!\nTiina 12. lokakuuta 2015 klo 22.35\nTuo malli on ihana ja tikkaukset sopii tosi hyvin!


Linnankosken lukio palasi koulukäyttöön – Keskustakoulun ”valtaus” sujui rauhallisesti\nOpiskelijoiden edustajina koulun peruskorjauksen tila- ja kalustesuunnitteluryhmässä olleet abiturientti Sofia Ahola (oik.) ja kakkosvuosikurssilainen Hilla-Maria Ahonen katselivat muiden oppilaiden saapumista kouluun.\nPORVOO Linnankosken lukiolaiset aloittivat koulunkäyntinsä omassa koulussa viime viikolla. Suurin osa oppilaista pääsi nyt ensimmäistä kertaa kahteen vuoteen oikeaan koulurakennukseensa.\nRumpalit Tomi Koppanen ja Toivo Heinonen pärisyttävät virveleitään. Ulkotulet luovat loimuaan. Ilmassa on suuren juhlan tuntua.\n– Tämä on yhtä juhlaa meille. Sanoin kuvaamattoman upea tunne, rehtori Kaisa Ryöppy tuumaa uudenkarhean Linnankosken lukion ala-aulassa.\nKiinteistönhoitaja Jari Flink on taltioinut puhelimeensa legendaarisen vahtimestarin kopin vaiheet remontin ajalta. – Välillä tuntui, että koppi leijui ilmassa, kun kaikki muu oli purettu sen ympäriltä pois, hän sanoo. Vahtimestarin koppi säilytettiin ennallaan.\nTaustalla kiinteistönhoitaja Jari Flink varmistelee, että kaikki on kunnossa.\n– Tuntuu hyvältä päästä takaisin peruskorjattuihin tiloihin. Ei tätä meinaa oikein todeksi uskoa, sillä viimeiset viikot ovat olleet melkoisen työteliäitä, hän toteaa, kun ensimmäiset lukiolaiset astuvat ovesta sisään.\nOpiskelijat pääsivät aloittamaan kolmannen opetusjakson lukion oikeissa tiloissa Toton "African" sävelten kaikuessa keskusradiosta abien aamunavauksessa.\n»» Katso Itäväylän video Linnankosken lukion ensimmäisestä koulupäivästä\n"Näyttää valoisalta ja avaralta"\nOppilaat tuntuvat kuin hieman eksyksissä olevalta laumalta. Eikä ihme, sillä ensimmäisen ja toisen vuosikurssin opiskelijat ovat koulussaan nyt ensimmäistä kertaa. Opiskelijat saapuivat väistötiloista ryhminä opettajiensa johdolla.\nSofia Ahola (vas.) ja Hilla-Maria Myllynen testasivat sisääntuloaulan oleskelutilan tuoleja. – Koulu näyttää avaralta ja valoisalta, he kommentoivat.\n– Vähän sääliksi käy niitä, jotka ehtivät olla täällä enää yhden jakson, abiturientti Sofia Ahola sanoo.\nNykyiset abiturientit ovat ainoita, jotka ehtivät aloittaa opiskelunsa lukion omassa rakennuksessa Piispan- ja Raatihuoneenkadun kulmauksessa ennen mittavan peruskorjauksen alkua.\nKoulua käytiin viimeiset kaksi vuotta väistötiloissa.\n– Käytössämme oli parakeissa 17 ja WSOY-talossa kahdeksan luokkaa. Ruokailu oli Lyceiparkens högstadietissa ja liikuntatunnit pidettiin omassa liikuntasalissa, Ryöppy kertoo.\nLinnankosken lukiossa opiskelee tällä hetkellä 576 päiväopiskelijaa ja aikuislinjan opiskelijat.\n– Parasta on, että meidän ei tarvitse enää juosta edestakaisin paikasta toiseen, toisen vuosikurssin opiskelija Hilla-Maria Myllynen toteaa.\nAhola ja Myllynen kuuluivat opiskelijoiden edustajina koulun peruskorjauksen tila- ja kalustesuunnitteluryhmässä.\n– Täällä näyttää valoisalta ja avaralta, he sanovat.\nLinnankosken lukio on rakennettu vuonna 1953. Mittavassa peruskorjauksessa on säilytetty alkuperäisen talon henki.\nTalon alkuperäinen henki on säilytetty\nPorvoon kaupungin suunnittelupäällikkö Annica Matilainen korostaa, että lukiorakennuksessa on haluttu säilyttää talon alkuperäinen 1950-luvun henki.\n– Materiaali- ja kalustevalinnoilla on koulu on tuotu tähän päivään, hän sanoo.\nMatilaisen mukaan suunnittelussa on myös huomioitu ergonomia.\n– Opetustiloissa on säädettävät pöydät, jotka sallivat myös seisomisen pöydän ääressä. Tutkimusten mukaan seisominen edistää oppimista. Lisäksi kaikissa tuolissa on pyörät, mikä helpottaa tilojen muunneltavuutta.\nLinnankosken lukio on rakennettu vuonna 1953.\n– Koulussa on yhteensä 25–26 opetustilaa. Olemme saaneet uutta tekniikkaa ja muun muassa isot tablettinäytöt, Kaisa Ryöppy kertoo.\nTeknologia ei kuitenkaan ole syrjäyttänyt vanhaa perinnettä.\n– Pieni liitutaulu löytyy vielä nurkasta, apulaisrehtori Juha Kujanpää sanoo ja asettelee taulusienen paikoilleen kouruunsa.\nProjektipäällikkö Tony Lökfors kertoo, että kalustuksessa on hyödynnetty myös vanhoja kalusteita, joita koulu on hankkinut itse viime vuosina.\n– Suurin osa irtokalusteista on uusia.\nNoin 10 miljoonaa euroa maksaneen peruskorjauksen aikana rakennus purettiin betonirunkoon asti sekä vaurioituneet eristeet poistettiin väli- ja yläpohjista.\nSisätilojen pinnat uusittiin, julkisivut korjattiin ja rakennus sai uuden katon. Rakennuksen julkisivu sai myös uuden värin.\nToisen kerroksen entinen kirjasto on nyt monitoimitila, joka toimii opiskelijoiden yhteisenä hengailupaikkana. Tilassa on käytetty nuorten suunnittelijoiden luomia Arktis-kalusteita, jotka sopivat 1950-luvun rakennuksen henkeen. Taiteilija Juhani Linnovaaran teos pääsee takaisin paikoilleen, kun on tullut puhdistuksesta.\n– Vanhaa koulua ei tule suunniteltua kovin useita uudelleen, joten siinä mielessä tämä on ollut ainutlaatuinen kohde. Hauskinta on ollut päästä tekemään oppilaiden kanssa yhteistyötä, Annica Matilainen sanoo.\nOpetustilojen käytävien valoisuutta on lisätty hyödyntämällä vanhoja oviaukkoja, jotka ovat nyt saaneet lasituksen.\nToisessa kerroksen sijaitsee koulun ylpeydenaihe, täysin uusittu auditorio. Rehtori Kaisa Ryöppy (vas.), suunnittelupäällikkö Annica Matilainen (takana) ja projektipäällikkö Tony Lökfors esittelivät tiloja medialle.\nAuditorio sai akustiikkakaton ja esiintymislavan\nKoulun ylpeydenaihe on toisen kerroksen auditorio. jossa on tapahtunut suurin muutos.\n– Vanhaa riviauditoriota on väljennetty niin, että nyt opettaja pääsee kiertämään oppilasryhmien väleissä. Tilaan mahtuu opetuskäytössä kerralla noin 100 opiskelijaa, Kaisa Ryöppy kertoo.\nAuditorio on muutettavissa perinteiseen rivimuotoon.\nAuditorio tarjoaa opetustilaa noin sadalle opiskelijalle. Tila muuntuu tarvittaessa perinteiseksi rivimuotoiseksi auditorioksi.\n– Näyttämön eteen on rakennettu nyt kiinteä lava, joka helpottaa esitysten pitämistä., Ryöppy jatkaa.\nAuditorioon on asennettu akustiikkaverhot ja -seinä sekä aaltoileva akustiikkakatto. Tilasta löytyy nyt myös moderni valo- ja äänitekniikka.\n– Musiikki on erityisen isossa roolissa lukiossamme, josta syystä olemme panostaneet esitystilaan merkittävästi, Ryöppy perustelee.\nToisessa kerroksessa sijaitsevat myös opettajien yhteinen taukotila ja työtilat, hallintotilat sekä oppilashuollon tilat.\n– Oppilashuollolle on oma sisäänkäynti. Saman katon alta löytyvät terveydenhoitajan, psykologin sekä erityisopettajan ja kuraattorin huoneet. Opiskelijoille on varattu myös lepohuone, Ryöppy kertoo.\nKoulun ruokala sijaitsee ensimmäisessä kerroksessa, ja kerralla mahtuu ruokailemaan noin 150 oppilasta.\nRuokailu porrastettu neljään vuoroon\nKolmannessa kerroksessa sijaitsevat luonnontieteiden ja kielten opetustilat sekä kirjasto-monitoimitila, joka muuntuu tarvittaessa opetustilaksi.\nKirjat odottavat vielä pääsyä kolmannen kerroksen kirjasto–monitoimitilan hyllyille.\n– Uudet oppimisympäristöt palvelevat nykyaikaista lukio-opiskelua, rehtori Kaisa Ryöppy iloitsee.\nKolmanneksesta kerroksesta vintille johtavien portaiden yläpäässä sijaitsee äänieristetty "mökki".\n– Siinä voi rauhassa opiskella. Uskon, että "mökistä" tulee suosittu, Ryöppy tuumaa.\nAla-aulassa ulko-ovien vieressä sijaitsee ruokala ja sen yläkerrassa kabinetti.\n– Ruokalaan mahtuu syömään kerralla noin 150 henkilöä. Ruokailu on porrastettu neljään eri vuoroon, Ryöppy kertoo.\nKoulun kellarissa sijaitsevat kuvataiteiden ja musiikin opetustilat äänitysstudioineen, opiskelijoiden lepohuone ja aikuislinjan opetustila.\nNämä tehtiin lukion remontissa\n* Orgaanisten eristeiden poistaminen väli- ja yläpohjista.\n* Väliseinien uudelleenrakennus ja kaikkien sisäpintojen uusiminen.\n* Julkisivujen korjaus ja maalaus.\n* Vesikaton ja aluskatteen uusiminen.\n* Talotekniikkajärjestelmiä päivitettiin osittain: vanha, nyt ympärivuotisesti käynnissä oleva ilmanvaihtolaitteisto on käytössä vintillä ja entinen lämmönjakohuone on toiminnassa, mutta lämpöpatterit uusittiin. Koulun katolle on asennettu 145 neliömetriä aurinkopaneeleita.\n* Korjattavaa tilaa oli yhteensä 5 700 bruttoneliömetriä.\n* Ikkunat ja ovet uusittiin vuonna 2000. Kellarikerros korjattiin vuosina 2015–2016. Liikuntasalirakennus vuodelta 2000 ei kuulunut peruskorjaukseen.\n»» Lue Itäväylän juttu, joka paljastaa jotain yllättävää vanhan koulurakennuksen rakenteista


Ollaanko enkeleitä toisillemme? Valtaosa suomalaisista uskoo suojelusenkeleihin! - MTVuutiset.fi\nJulkaistu 16.03.2012 12:32 (Päivitetty 16.03.2012 12:36 )\nOnko meillä kaikilla oma suojelusenkeli? Suomalaiset kertoivat oman mielipiteensä. Tulos yllätti meidätkin!\nHelmi pyysi lukijoitaan raottamaan sanaista arkkuaan ja kertomaan mielipiteensä siitä, onko meillä kaikilla oma suojelusenkeli. Valtaosa suomalaisista, peräti 73 prosenttia, oli sitä mieltä, että meillä jokaisella on enkeli suojelemassa. Halu uskoa enkeleihin oli hyvin vahva, sillä enkeleiden katsottiin tuovan mukanaan toivoa tuonpuoleisesta elämästä ja pelastavan vaaratilanteilta.\nKyselyyn vastanneista 14 prosenttia ei ollut varma, kulkeeko jokaisen vierellä enkeli – tai onko enkeleitä edes olemassakaan. Lukijoista 13 prosenttia puolestaan oli napakasti sitä mieltä, ettei kaikilla ole omaa suojelusenkeliä. Joko enkeleitä ei uskottu olevan olemassakaan tai kaikki eivät ansainneet suojelusenkeliä vierelleen.\nKyselyyn vastasi 9 458 Helmen lukijaa.\nEnkeleitä kaikilla ja kaikkialla\nSuomalaiset perustelivat uskoaan suojelusenkeleihin sillä, että he ovat pelastuneet niin monista onnettomuuksista ja vaaratilanteista. Halu uskoa enkeleihin oli suorastaan käsin kosketeltavaa.\nOsa lukijoista oli myös kohdannut enkeleitä tai tuntevan niiden läsnäolon vahvana. Monet myös kertoivat uskovansa enkeleihin kristillisen kasvatuksen myötä, toiset puolestaan uskoivat enkeleihin mutta eivät jumalaan. Mutta heille kaikille oli varmaa, että enkeleitä on kaikilla.\n– Olen pyytänyt apua monenlaisiin asioihin ja saanut myös. Sitten täytyy myös muistaa kiittää avusta. Tunnen, että suojelusenkelini on lähelläni koko ajan.\n– Tietysti ihmisillä on erilainen/erilaiset enkelit! Me ihmiset olemme erilaisia ja myös suojelusenkelit ovat erikoistuneet juuri määrätynlaisille joku tarvitsee vain yhden, joku koko joukkion...\n– Itse koen asian hyvin vahvasti niin, että minulla on oma suojelusenkeli, joka pitää minusta huolta ja kantaa minua silloin, kun itse ei jaksa jostain syystä. Vastaukseni perustuu vain omaan kokemukseen ei mihinkään tieteelliseen näyttöön.\n– Oma lapsenusko kantaa ja siihen perustuu luottamus suojelusenkeleihin. Sellainen istuu olkapäällämme, jotka siihen uskomme. Minustakin tulee sellainen!\nEnkeli suojelee vaaroilta\nTodella monet suomalaiset kertoivat enkeleitten suojelleen heitä vaaratilanteilta ja pelastaneen heidät pälkähästä kuin ihmeen kaupalla. Enkeleihin turvaudutaan myös hädänhetkellä.\n– Ihan pienestä asti, minua on suojeltu: olen jäänyt auton alle, pudonnut korkealta, kokenut erilaisia vastoinkäymisiä ja tässä silti olen. Ihmettelenkin, että miksi minun suojelusenkelini on niin ahkera, että hän jaksaa yhä uudelleen ja uudelleen kantaa minua elämän haaksirikoissa. Ja Kiitos myös lasteni ja yhden lapsenlapseni suojelusenkeleille, hekin ovat aarteita työssään. Itse en kykenisi moiseen, viime keväänäkin, poikani enkeli esti poikaani vammautumasta moottoripyöräonnettomuudessa. Jokin tarkoitus tällä kaikella on, mihin ei ihmisen ymmärrys riitä.\n– Uskon kyllä suojelusenkeliin. Ilman jonkinlaista suojelua en todennäköisesti olisi tässä. Olen selvinnyt kolarista, ja sen vakavuuteen nähden säästyin pienillä ongelmilla. Ja välillä muissakin tilanteissa, joihin on liittynyt mahdollista vaaraa, on tuntunut läsnäolo, joka on antanut vahvuutta ja energiaa. Mahdollisesti antanut intuition siitä, että nyt on paras perääntyä. Uskon sen tulevan joltakulta, joka kävelee rinnalla.\n– Olen tietoinen omastani, kuullut tarinoita muiden omista enkeleistään. Voin tuntea oman enkelini silityksen olallani ja luottaa siihen että joku siellä suojelee. Ala-asteikäisenä melkein kuolin ison jääkiekkomaalin kaatuessani takaraivoni päälle, siitä selvisin vaikka ei ollut kypärää.\n– Auto meni katolleen noin kuudenkympin vauhdissa ja selvisin naarmuitta. Kyllä jokin musta piti huolen.\n– Minulla ainakin on suojelusenkeli, joka v.2006 pelasti henkeni; en enää hengittänyt ja sydämeni oli pysähtynyt saatuani sairauskohtauksen. Tämä tapahtui maantiellä, 20 kilometriä Pietarsaaresta. Siinä ambulanssissa oli varmasti enkeli mukana, kun se tuli paljon alle viiden minuutin, arvioi mieheni. Minun aikani ei vielä ollut lähteä.\n– Sain tiedon syövästä viime viikolla ja uskon ja toivon että suojelusenkeli on lähelläni ja auttaa.\nUsko enkeleihin oli myös vahvistunut, jos oli suojeluenkelin omalla elämäntaipaleellaan kohdannut.\n– Kyllä, itselläni ainakin on. Näen kyseisen hahmon aina ennen kuin elämässäni alkaa jotakin uutta, ja olen varma että mukanani oli suojelusenkeli selvittyäni pelkällä säikähdyksellä menettäessäni taannoin autoni hallinnan. Oma suojelusenkelini vaan ei ole mikään enkelimäinen, vaan mustiin pukeutunut mieshahmo, mutta sen läsnä ollessa on vain erittäin rauhallinen ja turvallinen olo.\n– Olen vuosikymmeniä uskonut suojelusenkeleihin, koska olen kokenut monia ihmeellisiä kokemuksia, etenkin kun olen ollut vaaratilanteissa. Yksi vaikuttavimmista oli, kun olin noin 20-vuotias, ja hätäpäissäni menin tarjottuun autokyytiin: miehet ajoivatkin metsään. Aloin rukoilla Jeesuksen apua, koska minulla oli mukana iso summa rahaa etelänmatkaa varten, ja ajattelin, että he raiskaavat minut. Auto pysähtyi pienelle aukiolle ja tulimme ulos autosta. Seisoin yksin vastapäätä miehiä. Yhtäkkiä tunsin voimakkaasti, että vieressäni seisoi joku pitkä ja voimakas hahmo: tunne oli niin aito, että käännyin katsomaan kuka seisoo vieressäni. En nähnyt ketään, mutta tunsin suurta turvallisuutta. Ajattelin: "Mitähän nyt tapahtuu?" Yhtäkkiä toinen miehistä sanoi:" Ei tästä tule mitään. Lähdetään." Rohkaistuneena sanoin: "Minä odotan, että te viette minut kotiin, koska tänne minut toitte." En tiennyt missä olimme. Toinen miehistä vei minut kotiin, mutta sanoin tahallani väärän talon, ettei hän tiedä missä asun. Hiljattain olen lukenut , ja hän vakuuttaa, että jokaisella ihmisellä on oma suojelusenkeli se on Jumalan lahja!\nKeitä enkelit ovat ja mikä heidän tehtävänsä on? Monet suomalaiset uskoivat, että heidän edesmenneet läheisensä olivat enkeleitä, jotka vartioivat ja suojelivat heitä.\n– Siskopuoleni on kuollut ja uskon että hänestä ja kaikista muistakin kuolleista on tullut enkeli. Siskoni katselee minua ja ajattelen häntä suojelusenkelinäni.\n– Veljeni on minun suojelusenkelini. Hän katsoo minua pilvien päältä ettei minulle satu mitään ikävää. Ken uskoo ken ei.\n– Totta kai on suojelusenkeleitä... Esimerkiksi hyvät ystävät ovat sellaisia. Uskon että näkymättömiä enkeleitä on suojelemassa meitä ja ainakin silloin jos uskomme heihin.\n– Haluan ainakin uskoa, että edesmennyt ukkini on oma suojelusenkelini!\nSuomalaiset pohtivat, että kaikilla voi olla jopa useampi kuin yksi enkeli. Enkelin tehtävä oli suojella ja auttaa valinnoissa. Enkeli myös saattoi olla ihminen, läheinen tai paras ystävä, joka toimitti suojelusenkelin virkaa. Myös enkeleiden 'voimissa' saattoi olla eroja.\n– Enkeleitä on yksinkertaisesti niin paljon, että jokaisella on totta kai ainakin yksi suojelusenkeli. Usein jopa kaksi.\n– Mielestäni jokaisella on oma suojelusenkeli, olkoot se sitten henkimaailmaan tai maan päälliseen elämään kuuluva. Näin minä ainakin uskon.\n– Ilman omaa suojelusenkeliä emme tulisi toimeen. Suojelusenkelimme pitää huolta siitä, että voitamme vastoinkäymiset ja auttaa meitä muutenkin elämässämme päivittäin. Ilman suojelusenkeliä elämämme olisi todella kurjaa.\n– Kun päätät syntyä tähän maailmaan enkelisi saattaa sinut, on vierelläsi valmiina auttamaan, jos vain pyydät ja kulkee vierelläsi kun jätät tämän maailman ja palaat kotiin. Et ole yksin.\n– Ollaanhan enkeleitä toisillemme, siipiesi suojaan saanko painaa pään. Kyllä meillä kaikilla on suojelusenkeleitä, jotka kulkevat rinnallamme elämämme loppuun saakka me emme aina kiireiltämme huomaa heitä. Jollakin enkeleitä on useampiakin. Enkelit eivät päätä elinpäivistämme, vaan kulkevat rinnallamme elämämme poluilla on se sitten lyhyt tai pitkä elämä. Kyllä itse olen huomannut suojelusenkelini kulkevan mukanani jo pienestä pitäen ollen vierelläni niin hyvässä kuin raskaassakin tapahtumissa mukana.\n– Ilman muuta on suojeluenkeli! Toisilla vahvempi enkeli ja toisilla... hmm... pikkuisen heikommalla voimilla varustettu. Mutta kuitenkin on!\n– Totta kai on, raamattu kertoo sen. Enkelit ovat Jumalan sanansaattajia. On myös enkeleitä, jotka ovat paholaisen lähettämiä.\n– Meillä kaikilla on enkeli rinnalla, mutta se ei auta ylpeitä eikä ahneita. Ole nöyrä ja usko häneen, niin enkeli auttaa.\n– Psalmi 91:11-12 "Hän antaa enkeleilleen käskyn varjella sinua, missä ikinä kuljet, ja he kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen." Enkelit ovat Jumalan lähettiläitä, jotka suojelevat ja varjelevat, mutta vain Jeesus on Pelastaja. On kaunis ajatus, että voimme myös itse olla ikään kuin enkeleitä toinen toisillemme. Kulkea sydän avoimena ja pysähtyä toisen vierelle, tarjota auttavan kätensä.\n– Kyllä meillä jokaisella on suojelusenkeli. Mutta uskon että meille on annettu aika jonka elämme täällä maan päällä. Enkeli vaan kulkee kanssamme..\nEnkeleitä – onko edes heitä?\nLukijoista 14 prosenttia ei ollut varma, onko meillä kaikilla suojelusenkeliä. "Uskon vasta sitten kun näen" -mentaliteetti hohkasi heistä.\n– Toivon että olisi, mutta monesti tuntuu siltä, ettei ole...\n– Koska joillekin hyville ihmisille tapahtuu paljon murheellisia asioita, enemmän kuin jaksaisi kantaa.\n13 prosenttia vastaajista oli taas sitä mieltä, ettei kaikilla ole omaa suojelusenkeliä tai enkeleitä ollut olemassakaan. Osa lukijoista oli sitä mieltä, etteivät kaikki ansaitse enkeliä.\n– Mitään yliluonnollista, etenkään jumalia/Jumalaa, ei ole olemassa. Kaikki on selitettävissä järjen avulla. Jos jotain yliluonnollista olisi olemassa, lähes kaikki ihmiset uskoisivat siihen ja pystyisivät todistamaan sen.\nLukijoiden oli vaikea ymmärtää, miksi niin paljon pahaa annettiin tapahtua, jos ihmisiä olisi kerta enkeleitä suojelemassa.\n– Ihmisiä kuolee aina välillä onnettomuuksissa ja jos henkilöillä olisi suojelusenkelit, selviäisivät he vain naarmuilla ja murtumilla.. eli kaikilla ei ole jos he kuolevat ennen aikojaan.. Sairauksiin suojelusenkeli ei voi vaikuttaa, mut muihin juttuihin voi mielestäni..\n– Jos kaikilla olisi suojelusenkeli, niin esimerkiksi ihmisiä ei jäisi auton alle niin usein.\n– Ei ole enkeleitä olemassa. Jos olisi, mulla ei olisi ollut näin vaikeuksia täynnä ollut elämä. Kaikki on vaan sattumaa. Te, jotka kuvittelette, että enkeli on jostain pelastanut tarkoittaa vain hyvää onnea. Olette sattunut olemaan oikeassa paikassa oikeaan aikaan. Hölynpölyä kaikki uskonnot, vain ihmisten toiveita paremmasta elämästä, jota ei tule.\n– Vaikea uskoa, kun on koko ikänsä ollut niin yksin. Apua ei ole koskaan saanut – lapsesta alkaen. Perhe on kokenut sairautta, enkä ole vieläkään löytänyt omaa paikkaani. Ei vaan kelpaa koskaan minnekään. Vaikeaa on siinä sitten uskoa enää...\nEnkeleiden katsottiinkin olevan vain lapsille suunnattua sepustusta ja iltasatujen antia.\n– No ei tietenkään ole. Lapsillehan niin uskotellaan ettei heille satu mitään pahaa. Uskon karmaan ja tuuriin.\n– Enkeleitä ei ole olemassa. Tosi lapsellista uskomusta. Niin moni on jo lapsena aivopesty uskomaan kaiken maailman höpötyksiin.\n– Tuomari Nurmion sanoin. "Kuka lasta suojelee, kuka rakastaa ja estää lasta loukkaamasta pikkujalkojaan? Paha musta enkeli vie kenet haluaa. Eikä muita enkeleitä ole olemassakaan."\nTestaa myös: Mikä enkeli sinua suojelee?


Raikas omenatuorepuuro on herkullinen aamupala, jonka valmistat helposti illalla jääkaappiin tekeytymään. Rantasen talkkunajauho antaa hienon makulisän puurolle, joka sopii nautittavaksi sellaisenaan tai vaikka omenahillokkeen kera.\nSekoita omenamehu ja jogurtti. Lisää talkkunajauho ja kaurahiutaleet. Raasta joukkoon omena. Mausta sitruunamehulla ja ripauksella suolaa. Anna tekeytyä jääkaapissa yön yli tai noin 30 minuuttia, kunnes kaurahiutaleet ovat hieman pehmenneet ja puuro maustunut. Nauti omenatuorepuuro omenahillokkeen tai tuoreiden marjojen kera.


BB-Niko: ”Ryhmäseksiä ennen maailmanloppua!” – Stara\nBB-Niko: ”Ryhmäseksiä ennen maailmanloppua!”\nViihdeuutiset 8.1.2011, 8:45 · Stara.fi\nViime päivien oudot luonnonilmiöt, kuten lintujen ja kalojen mystiset joukkokuolemat, ovat nostattaneet jälleen keskustelua pelätystä maailmanlopusta. Maya-intiaanien ikivanha kalenteri ennustaa maailmanloppua ensi vuoden jouluksi, mutta äskettäin NASA:n tutkijat tyrmäsivät väitteiden todenperäisyyden.\nLue myös Niko Saarinen alastomana kylpyhuoneessa – kuva villitsi sosiaalisen median\nNyt Big Brother -ohjelmastakin tunnetuksi tullut suomalainen chat-juontaja Niko Saarinen on kirjoittanut Staran blogissaan uskovansa, että meneillään ihmiskunnan viimeinen vuosi.\n– FlashForward sarjan tavoin jenkkilässä kuoli juuri 5000 lintua mystisesti. Tämän lisäksi saimme juuri luettavaksi uutisen joka kertoi yli 2 miljoonan kalan äkillisestä kuolemasta. Suositun Lost-sarjan lottonumeroilla voitettiin oikeasti lotosta. Uskon siis että maailmanloppu on ollut silmiemme edessä jo muutamia vuosia, Niko Saarinen kirjoittaa.\nSamalla Niko laati listan asioista, joita hän haluaa tehdä ennen mahdollista maailmanloppua. Ensimmäisenä listalla on ryhmäseksi, toisena kauneusleikkaus ja kolmantena oman kappaleen saaminen radiosoittoon. Muita listalla olevia asioita ovat muiden muasa autolla ajaminen moottoritiellä, hiusten leikkaaminen kaljuksi, auringonotto ulkomailla ja seksin harrastaminen naisen kanssa.