Uusi lennokkivuosi 2005 aloitettiin ulkoiluttamalla Junior 60 -old timeria. Koneen edellisestä lennosta oli ehtinyt vierähtää jo jonkinmoinen tovi. Parin hyvin sateisen päivän jälkeen oli sateetonta ja lämpötila oli ihan nollan rajalla, ollen aavistuksen verran pakkasella. Jäiseltä pihatieltä tempaistussa heittolähdössä Junnu lähti iloisesti lentoon jo puolikaasullakin. Heittolähdössä piti olla erityisen varovainen, ettei vaan olisi kaatunut peilikirkkaalla jäällä koneen kanssa. Koneella lenneltiin 27 minuuttia, mutta kone piti ottaa alas ja käydä syömässä.\nLennätykset jatkuivat pihapiirissä täydellä mahalla. Konetta ei tankattu lainkaan ja seuraavalla lennolla moottori kävi 20 minuuttia sammuen ilmassa.\nTankkauksen jälkeen koitin kokeeksi yhden maalähdön nyt jo hieman vetiseltä jäältä. Kone lähti muutaman metrin matkalta nätisti lentoon ylittäen juuri ja juuri tien reunassa olevan lumipenkan. Jostain kumman syystä moottori sammahti muutaman sekunnin kuluttua ja kone laskeutui nätisti voimalinjojen alle. Seuraava lähtö otettiin taas heittämällä ja kone lähti nätisti lentoon keräten tasaisesti korkeutta. Tällä lennolla lentoajaksi tuli 38 minuuttia; tosin polttoainetta olisi ollut vielä jäljellä pidemmällekin lennolle, mutta eiköhän melkein 1,5 tunnin yhteenlasketussa tiimassa ole ihan riittävästi yhdelle päivälle!\nSähköliidokkikausi aloitettiin varovasti lähes puolen vuoden tauon jälkeen. Lämpötila oli reilusti plussan puolella ja lumi oli hyvin vetistä. Taivas oli tasaisen harmaa ja pieni tuulen vire oli koko ajan päällä. ePB lensi hieman kosteassa ilman alassa vaatimattoman 11 minuutin lennon. Parilla moottorivedolla kone nousi sen verran korkealle, että sen näkyvyys heikkeni huomattavasti matalalla leijailevien pilvien seassa. Akkuna oli RC4/5SC.\nNotSoTinyyn on vaihdettu Potenskyn 150W harjaton ulkopyörijä. Koneella lennettiin yksi lyhyt pyrähdys ulkona kovassa pakkasessa. Nokalla oli edelleenkin sama potkuri, mikä Grp Speed 400 ja 4:1-vaihteen kanssa. Papereiden mukaan huiska lienee turhankin raskas, mutta optimaalisempaakaan ei tähän hätään löytynyt.\nViime keväänä hankittu EEP Sukhoi koelennettiin tänään. Mistään ohjaus tuntumasta ja lentonautinnosta ei vielä oikein voinut puhua, mutta ihan hyvin kone pysyi rukkasessa. Toisella lennolla moottori lähti lennossa irti.\nPitkästä aikaa kaivoin sähköliidokit esiin naftaliinista. Varoivaista come backiä tehtiin ePB:llä. Ensimmäinen lento jäi aika vaatimattomaksi n. 9 minuutin lentoajalla. Seuraavalla akulla päästiin jo kohtalaiseen 20'24" lentoaikaan. Kotimetsän päällä oli havaittavissa jo selkeätä nostavaa keliä ja siellä sain killuteltua koneella jonkin aikaa.\nMyös NotSoTiny-koneella lentää kaahattiin kunnes korkeusvakaaja irtosi epähuomioissa kotitielle tehdyn laskun seurauksena. Seuraavaksi koneeseen tehdään kyllä jonkinmoiset laskutelineet ja peräraapa ennen kuin kone lentää. Myös moottori lähti irti.\nEPP Sukhoilla lenneltiin taas kunne moottori, potkuri ja spinneri irtosivat ja kaikki roippeet lensivät eri paikaan pehmeään lumihankeen. Vasta sataneesta lumesta oli helppo nähdä minne osat olivat varisseet ja kaikki saatiin kerättyä talteen. Moottorin kiinnitys pitää varmistaa paremmin ennen seuraavia lentoja.\nKeli oli mitä otollisin lennätykseen. Oli aurinkoinen tyyni keli lämpötilan ollessa sopivasti vain vaivaiset -5°C.\nAamulla keli näytti aika huonolta lennätystä varten. Kuitenkin iltapäivään mennessä keli oli ihan eilisen toisinto. Viimekesän kovan onnen lintu SD 2,2m oli laitettu lentokuntoon ja ajovalmiiksi. Konetta ja tekniikka testattiin maassa nyt jonkin verran, että kaikki tosiaankin pelaa ennen koneen viskaamista taivaalle. RC2400 paketilla lennettiin pari lyhyttä lentoa vain laskuja harjoitellen. Kone toimi ilmassa aivan loistavasti, vain siiveketrimmeissä oli vähän säätämisen tarvetta.\nNotSoTinyä piti vielä ajaa päivän päätteeksi, mutta moottorin kiinnitysruuvit eivät pitäneet jo kertaalleen periksi antaneissa liteply-vaneeriin tehneissä kiinnitys rei'issä. Kone ei siis lentänyt lainkaan tänään. Taas yksi pikku parannustyö tehtäväksi tähän koneeseen laskutelineiden lisäksi.\nAamulla kokeiltiin NotSoTinyn ulkoiluttamista. Tuuli oli kuitenkin peltoaukealla sen verran navakka, että pienen pyörittelyn jälkeen lentohommelit oli parasta jättää ja viedä kone sisälle; sen verran pahasti tuuli konetta riepotteli.\nAamulla ilman ollessa täysin tyyni, NotSoTiny:llä lennettiin sillä yhdellä yhdellä ja ainoalla ajoakulla yksi noin viiden minuutin pituinen lento. Tällä hetkellä koneessa lienee turhan raskas potkuri 12" x "mitä se nyt olikaan". Täytyy sanoa, että kone on tosi kiva ajettava Potenskyn 150W harjattomalla.\nSilent Dream 2.2 pakattiin autoon isot ajoakut ladattuina ja Fordin nokka suunnattiin kohti Vorssaa. Levitettyäni kamat asfaltille ja saatuani koneen melkein lento valmiiksi aloin etsiä siiven kiinnitystappia. Sitten välähdyksen omaisesti kävi mielessäni, että näin sen viimeksi verstaan pöydällä. Eipä auttanut muu kuin pakata kamat autoon ja käydä hakemassa tappi.\nToisella yrityksellä ajoinkin sitten Lehtisille Vieremään. Keli oli hyvin aurinkoinen ja pilvetön, mutta tuuli temppuili; välillä oli ihan tyyntä ja sitten taas pian puhalsi navakasti. Tekniikka pelasi kuin unelma ja koneella ajettiin viisi akullista. Lentoajat eivät olleet kovinkaan kummoisia ja suurin osa lennoista meni pelkäksi mäen laskuksi. Laskuissa käytin spoileroneja nyt hyvällä menestyksellä. Aluksi laskut jäivät turhankin kauas, mutta kyllä ne siittä alkoivat lähentyä jo oikeata peltosarkaa.\nAikaisemmin perjantaina aktiivipalveluksessa olevat polttiskoneet( Kaos, New Yamamoto, Junior) oli kavettu talviteloilta ja moottori koekäytettiin talven suojaöljyjen jäljiltä. Kaikki moottorit lähtivät todella hyvin käyntiin usean kuukauden seisokin jälkeen, eikä mitään kummoisia käyntiongelmia ilmennyt.\nJunnua lennätettiin aamulla tyynessä kelissä pariin otteeseen ensimmäinen lento oli vain 10 minuuttia ja moottorin kakistelun päätteeksi otin koneen laskuun. Junnun lennoistahan ei perinteisesti ole mitään erikoista raportoitavaa...\nToisella lennolla päästiin jo kohtalaiseen puolentunnin lentoaikaan. Laskuissa kone on aikamoinen leija ja lennätystauon jälkeen laskuissa peltosarka meinasi loppua kesken. Junnun asetuskulmaa pitänee vieläkin muuttaa. Saisikohan aikaiseksi, että mittaisi kulmat ihan oikeasti, ettei mitään jäisi arvailujen varaan.\nLumi oli sulanut Forssan seudulta jo viimeisen parin viikon aikana ja sitä oli enää hieman jäljellä varjoisissa paikoissa. Junnu ja Kaos olivat olleet latauksessa yön yli. Aamulla herättyäni taivaalta leijaili alas vähäisiä lumihiutaleita. Ilma oli pilvinen, mutta aivan tyyni. Pakkasin kuitenkin koneet autoon ja hurautin Forssan lentokentällä. Joskus aikanaan kentän alkuosan syövä uusi tie tai oikeastaan vasta sen pohja oli jo puhkaissut itsensä jo rekkaterminaalin läpi Koikkurintien kylkeen.\nVirittelin Junior 60- old Timerin ensimmäiseksi lentokuntoon. Lentää liihottelin Junnulla arviolta 20 minuutin lennon. Koneella oli nautinto lentää aivan tyynessä kelissä. Teemukin oli ilmestynyt kentälle Arising Star -koneensa kanssa, joka oli modattu kannuskoneeksi. Teemu otti Junnusta muutamia lentokuvia ja videon pätkän.\nJunnun jälkeen käynnistelin Kaosta. Wanha Webra käynnistyy helposti, mutta Käyntiongelmia oli jo ihan maassakin; moottori sammahteli pienillä kierroksilla. Joka tapauksessa koneella päästiin ilmaan, mutta moottorin käynti ei ollut vakuuttavaa ja niinpä otin koneen laskuun vajaan viiden minuutin lennon jälkeen. Tulpaksi vaihdettiin venäläinen ja säätöjä jatkettiin. Nyt moottori vinkui tosi kovilla kierroksilla ja tuntui pelaavan maassa muutenkin loistavasti. Mutta taas ilmassa käynti kävi epävarmaksi ja niinpä se sitten sammuikin. Onneksi koneella on hyvät liito-ominaisuudet, eikä koneen tuominen takaisin kentälle ollut mikään ongelma. Kaos lensi vielä kolmannenkin lennon joka oli edellisen toisinto moottorin sammumista myöten, mutta taas kone tuotiin takaisin kentälle.\nLopuksi siirryin takaisin 'no stress' -osastolle eli tankkasin Junnun ja ei muuta kuin ilmaan. Liihottelin koneella ensimmäistä kertaa tunnin lentoajan rikki. Välillä pellon päällä kone tuntui nappaavan ihan kivasti jopa nostaviin virtauksiin. Ajelin pitkän aikaa koneella aivan sammumisrajan paremmalla puolella olevilla kierroksilla. Muutenkin kohtalaisen ylhäällä ajettaessa kone tuntui pysyvän siellä kuin liimattu. Tämän koneen kanssa ei pulssi yleensä pääse nousemaan, mutta niin kuitenkin kävi pari kertaa tämän päivän aikana. Ilmeisesti käännöksissä, jotka tehdään sivutuulessa, tuuli pääsee nappaamaan ajoittain ylhäällä olevaan siiven puoliskoon sen verran, että se keikautti konetta uhkaavasti. Ajelin Junnua kunnes moottori sammui ilmeisesti polttoaineen loputtua; en kylläkään katsonut, oliko niin tosiaankin käynyt vai ei. Ennen seuraavia lentoja Junnu joutuu perusteellisempaan pyrstöremonttiin, sillä edellinen korjaus ei näytä pitävän ja muutamat liitokset ovat pettäneet ja koko pyrstöpaketti heiluu uhkaavasti.\nEPP Sukhoita kieputettiin pihapiirissä useamman kerran ja siinä samalla yritettiin kokeilla leijuttamista. Välillä se näytti jopa onnistuvankin, liekö sitten kyseessä hullun tuuri vai mikä… Tuskin mikään tikkukone olisi kestänyt sellaista rytinää ja rumia laskuja, mitä EPP Sukhoi kestää. Silti moottori alta lohkesi pala pois, kun ajettiin anopin puutarhakeppejä päin. Vapaissa leijuntaharjoituksissa kone karkasi muutaman kerran pahemmin käsistä, eli oltiin puussa tai navetan katolla. Jossain välissä kokeiltiin myös NotSoTiny- konetta, mutta akku hyytyi heti pian lähdön jälkeen ja kone laskeutui nätisti äestetylle pellolle. Päivän aikana Junnun pyrstöä fiksattiin taas sen verran, että perusteellisempi remppa saatiin taas siirrettyä jonnekin hamaan tulevaisuuteen ;)\nPakkasin autoon Junnun ja NotSoTinyn ja suuntasin kohti Forssan kenttää. Vaikka Matkussa oli aivan tyyntä, niin kentällä puhalsi erittäin navakka ja tosi kylmä tuuli. Koska tänne asti oltiin tultu, niin kyllähän kalustoa piti myös ulkoiluttaa. Ensimmäiseksi lähdettiin lentoon Junnulla. Tällä kelillä sai ajaa jo ainakin kolmasosa kaasulla normaalin tyhjäkäynnin sijasta, että vastatuuliosuuksilla päästiin ylipäätään eteenpäin. Vaikka tuuli olikin navakka, niin eipä se Junnun lentoa mitenkään haitannut, mutta tuskinpa kovemmalla tuulella lennätys olisi enää ollut kivaa. Ensimmäinen lento kesti rannekellosta katsottuna 20 minuuttia ja kone piti tuoda alas, kun kädet alkoivat olla jo tavattoman kohmeessa, mutta onneksi tällä koneella ei tarvitse tehdä kovinkaan äkkinäisiä liikkeitä. Parissa seuraavassa maalähdössä moottori sammui kovilla kierroksilla aika pian lähdön jälkeen. Lopuksi kone otettiin ilmaan heittolähdöstä. Tein koneella jonkin verran läpilaskuja. 'Kevätsää' oli saanut myös vipinää muuhunkin lentoliikenteeseen. Paikalla oli myös Teemu, nyt vain kameran kanssa ja hyviä kuvia saatiin runsain mitoin. Lennätin myös NotSoTinya näytösluonteisesti sen verran, että koneesta saatiin ensimmäiset lentokuvat.\nKaosin nokalla majailevaan Webra 10 ccm-moottoriin oli asennettu edellisenä päivänä ostoksen mukana tullut takakanteen asennettu Perry-pumppu. Moottorin käynti jo maassa osoitti positiivia merkkejä. Aamupäivällä keli näytti hyvin tuuliselta ja huonolta Matkussa päin, mutta onneksi kentällä oli paremmat tuuli olosuhteet poikkeuksellisesti.\nEnsimmäisellä lennolla moottori kävi jo hyvin ja tehoa tuntui olevan ihan toiseen malliin mitä ennen. Välillä nopeus hieman hirvitti, että kestääkö jo ajan hampaan iskemä veteraani sellaista kyytiä. Välillä esiintyi vielä pientä kakistelua ilmassakin, mutta moottori ei sammunut. Pari seuraavat lähtöyritykset päätyivät unohtuneiden puolittajien ja kovan sivutuulen vuoksi nurmikolle. Koneen toinen lento oli suurin piirtein ensimmäisen kaltainen. Kolmas ja viimeinen lento päättyi moottorin sammumiseen ilmassa, mutta ilmeisesti polttoaineen loppumiseen. Jouduin tuomaan koneen myötätuulessa kentälle ja vihellys oli komea, kun kone suhahti lujaa ohitse. Lasku oli muuten kaikin puolin onnistunut.\nSähköliidokit Blue Phoenix ja Silent Dream 2,2m pakattiin autoon ja suunnistettiin kohti Forssan lentokenttää. Kentällä oli kovempi tuuli, mitä Matkussa, mutta sentään kentän suuntainen. Pari ensimmäistä lentoa lennätin ePB:tä aika vaatimattomilla ajoilla, jotka molemmat jäivät kymmenen minuutin nurkille. Sain huolimattomuuttani potkurista käsille ja rinnuksille, kun kaulassa roikkunut sekuntikello ilmeisesti osui kaasutikkuun sillä seurauksella, että moottori pärähti käyntiin. Onneksi selvittiin pelkällä säihkähdyksellä. Seuraavaksi ajettiin Silent Dreamia, jolla lennettiin lyhyt 13'00" lento. Seuraavilla lennoilla kone käyttäytyi ilmassa jo kummallisesti ja kone otettiin melko pian alas. Vaihdoin toisen akun ja katsoin sen paikan tarkemmin runkoon, mutta ongelmat sen kuin jatkuivat. Yhdestä käännöksestä sitten kone muljahti syöksykierteeseen, mutta se oikeni siitä ihan kiltisti. Koneesta alkoi kuitenkin kuulua äänekäs pärinä ja koneen tullessa lähemmäksi kenttää huomasin, että toinen V-peräsimen ohjainpinta pärisi vapaana ilmassa. Vaikka pyrstön ohjainpinnoista puolet oli pois pelistä, niin korkeusperäsin tuntui toimivan aika tehokkaasti ja sain koneen jopa ihan nättiin laskuun. Pikaliimattu hiilikuititanko oli irronnut liimauksistaan kromattuun työntötangon holkkiin. Myös takasiiven balsaosat olivat kärsineet ja hieman murtuneet metallisten kiinnitystappien ympäriltä; onneksi se pysyi sentään kasassa koko lennon ajan. Lieneekö pärisevä ohjainpinnan vapaa heiluminen syynä vaiko viime vuoden pikkukolarit?\nSeuravaksi lennätettiin ePB:tä, jonka kanssa tuli töpeksittyä jo heti lähdössä. SD:n jäljiltä korkkarin trimmissä oli täysi veto päällä ja kovaan tuuleen tehdyssä lähdössä kone heitti heti ison silmukan, mutta sekin saatiin hallintaan. Jossain vaiheessa ajauduin koneen kanssa niin kovaan nostavaan, että se olisi varmaankin imaissut koko lennokin mennessään, ellen olisi tosissaan laittanut kampoihin. Välillä konetta sai syöksyttä ihan tosissaan ja koneen vauhti ihan hirvitti. Onneksi siipi ei sentään katkennut ja niinpä sain koneen pois nostosta ja alemmaksi. Kaikin puolin jännittävän lennon pituudeksi tuli 22'06". Päivän päätteeksi ajettiin koneella vielä 14'00" lento.\nKaos lensi Forssan kentällä kovassa. Tuuli oli sentään ihan kentän suuntainen, joten se ei siinä mielessä haitannut juuri lainkaan. Lensin Kaosilla yhden lennon. Lennon päätteeksi huomasin, että moottoripukki oli löystynyt, eikä tuumakokoisia kuusiokoloavaimia löytynyt pakista. Lisäksi kunnollinen kiristys olisi vaatinut moottori, pillin ja tankin irrotuksen, joten päätin jättää sen remontin verstaalla tehtäväksi. Lisäksi kannuspyörän jousi ei tahtonut pysyä enää kiinni nykyisessä kolossaan. Kaiken lisäksi se on koko ajan hieman lintassa, mikä on syönyt pyörän sienikumipintaa epätasaisesti toiselta puolelta.\nViikolla tuli vuosien tauon jälkeen saatua taas yhteys Lehtelän Pekkaan ja sovimme wanhojen partojen lennätystuokion Forssan kentällä Juhannuksen jälkeiseksi sunnuntaiksi. Ilma oli muuten sovelias, mutta koko päivät puhalsi sairaan kova tuuli joka oli kentällä kaiken lisäksi poikittainen. Kentällä oli siis Pekka, Kimmo ja meikäläinen, Pylkkösen Olli ja Marko videokameran kanssa. Pekalla oli Tettoran sarjasta kasattu Crusader-stuntti, jolla oli kultakansinen 6,5 ccm HP pillillä. Kimmolla oli Thunder Tigerin Sport Flyer 40L, jossa on GMS 47. Itselläni oli mukana Kaos. Pekka ajeli Crusaderia varmoin ottein näyttävästi, välillä hyvinkin matalalla. Omalla koneella ensimmäinen lentoonlähtö jäi yritykseksi kovan sivutuulen vuoksi. Tämän jälkeen kaikki nousut otettiinkin rullaustien liittymästä Finlaysonille päin 'jarrulähtöinä'. Vastatuuli oli sen verran kova, että koneet olivat reilusti ilmassa ennen asfaltin loppumista. Kaosta vaivasi ilmassa ja myöskin maassa käyntiongelmat ja niinpa molemmilla varsin lyhyillä lennoilla moottori sammui ilmassa ja laskuun tultiin liitämällä. Tässä kelissä laskunopeus oli aika kova ja laskut olivat aika rysäyksiä, mutta koneeseen ei tullut mitään ihmeellistä, mitkä nyt siiven kärki vähän naarmuuntui. Pekka ja Kimmo säätelivät arffia, joka ei tuntunut käyvät pystyssä juuri lainkaan. Pekka taisi lentää Kimmon koneella vain yhden trimmilennon. Kovasta tuulesta huolimatta kalusto säilyi ehjänä.\nSähkökoneet pakattiin Fordiin ja suunnaksi otettiin Forssan lentokenttä. Päivä oli hyvin kesäinen lämpötilan ollessa varjossa yli 20°C. Ilma ei kuitenkaan olut tyyni, vaan reipas kesätuuli puhalteli melkein pilvettömältä taivaalta, jossa vaelteli jonkun verran kumpupilviä. Lentokentällä tuuli oli aivan radan suuntainen puhaltaen joelta päin. Kesätuulia lähdettiin haistelemaan vanhalla sotaratsulla eBP:llä. Ensimmäiset lennot lennettiin pikkuakuilla, joista vanhimmat, vuonna 1998 käyttöönotetut, näyttivät vetelevän jo viimeisiään. Kovin kummoisia lentoaikoja ei vielä kellotettu; vaan melkein mäenlaskuksi jääneet olivat kestoiltaan 5-9 minuutin luokkaa. Seuraavat pari lentoa lennettiin uudehkolla RC4/5SC-paketilla. Nyt päästiin kiinni muutamiin pieniin nostoihin, joista ei sitten kuitenkaan kehittynyt mitään sen kummempaa. Lentoajat olivat jo 18'01" ja 23' 56', jotka jo kehtaa kertoa tässäkin. Pitkästä aikaa tuli siis vietettyä hyvin pitkä ja antoisa liidokin lennätysilta. Kyllä se innostus tästä taas syttyy, toivottavasti...\nTässä välin paikalle tuli myös Teemu, jolla oli mukanaan kannuskoneeksi modattu Arising Star. Teemu ajoi koneellansa pari lentoa. Myös Mauri piipahti kentällä, mutta tällä kertaa Falke-moottoripurjekoneella, joka alkujaan kunnostettiin ja korjattiin FSIY:n puitteissa lentokuntoon 80-luvulla.\nLensin NotSoTinylla yhden lennon. Lento oli sellaista peruskieputusta, aluksi liidarin jälkeen kone tuntui äärettömän kiikkerältä trimmien ollessa vielä hakusessa.\nTuulen tyyntyessä iltaa kohti, kaivoin esiin Silent Dreamin ja laitoin sen lentokuntoon. Ensimmäinen lento jäi ihan mäenlaskuksi ja trimmien hakemiseksi. Kone tuntui olevan nokkapainoinen, koska pientä vetoa sai pitää koko ajan päällä. Seuraava lento olikin jo noin seitsemän minuutin pituinen ja trimmejä haettiin edelleenkin kohdilleen. Lennon päätteeksi toista pyrstön työntötankoa piti säätää hieman lyhyemmäksi. Ainakin kerran, hieman lujempaa ajettaessa koneen siipi meni pieneen flutteriin, josta ei ollut sen kummempaa harmia. Seuraavalla lennolla päästiin jo oikein kunnolla nauttimaan liukkaasta ja trimmatusta liidokista. Vaikka keli oli melkein tyyni, niin koneella tuli ajettua parikymmentä minuuttia. Vihdoinkin tuli kunnon nautiskelua viimekesän kärsimyksien sijaan. Mitään nostoja ei löytynyt, mutta koneella tuli ajeltua pitkiä pätkiä lähestulkoon samalla korkeudella kohtalaisen pitkään. Lennon jälkeen trimmimuutokset talletettiin muistiin ja nyt konetta voi ajaa neutraaleilla trimmin asetuksilla. Seuraavan lennon jo kellotin, koska koneen lennätykseen ei tarvinnut keskittyä yhtä paljon kuin aikaisemmilla lennoilla. N1700SCR-paketilla ei päästy kuin vajaan kymmenen minuutin lentoon. Tullessani laskuun, Kimmo ja Pekka saapuivat kentälle.\nPyörittelin taas NotSoTiny väliaikaluonteisesti. Hieman liian matalalla tehdystä kieputuksesta kone töksähti ketoon. Jo kerran aikaisemmin irronnut sivari irtosi jälleen. Lisäksi moottorin kiinnitys tötterö näytti murtuneen. Myöhemmät tarkastelut seuravana päivänä verstaalla paljastivat, että Potenskyn 150W mottori oli myös saanut siipeensä, koska se ei pyörinyt vapaasti. Moottorin purku osoitti, että jumiutumisen syynä oli vääntynyt akseli. Lisäksi etummainen kuulalaakeri oli mennyt piloille akselin vääntymisen seurauksena. Puretuista pikkuprinttereistä löytyi sopivan paksuinen ja pituinen akselin pätkä, johon pitää sorvauttaa lukitusrenkaan ura.\nPalatakseni taas kentälle ja loppuillan tapahtumiin, Pekka lennätteli Crusader-konettaan tuttuun tapaan HP täysillä huutaen. Koneen ollessa matalalla selkälennossa, moottori sammui yllättäen. Ajatus virheen seurauksena kone tuli tonttiin tuhoutuen aivan perusteellisesti mennen sellaiseen kuntoon, ettei korjaaminen kannata.\nMökkiviikon jälkeen teki mieli jo malttamattomasti ilmaan, mutta vielä maanantaina puhalteli tosi kova tuuli, joka ei ottanut tyyntyäkseen edes illalla. Nyt tiistaina tuuli oli jo sen verran inhimillisempi, että sähköliidarit; eBP ja SD 2,2m pakattiin autoon ja suunnistettiin kohti Forssan lentokenttää. Kentällä oli kohtalainen ja ihan poikittainen tuuli. Keliä lähettiin haistelemaan ensin vanhalla sotaratsulla eli sähköpööniksillä. Parit ensimmäiset lennot olivat hieman ali ja yli kymmenen minuuttia.\nLento- ja kuljetuskalusto samassa kuvassa\nSeuraavaksi oli SD:n vuoro. Vaikka edellisellä kerralla olin tallettanut trimmimuutokset, niin siiveketrimmi tuntui olevan taas ihan metsässä ja koneen lento oli sen vuoksi yhtä kampeamista. Koneella lennettiin kuitenkin vaajaan kymmenen minuutin lento. Nokalla oli nyt hieman pienempi potkuri ( 14" x 8" --> 13" x ") jonka lavan muoto oli myös sulvaisempi ja pinta-alaltaan pienempi. Muutoksen huomasi heti koneen hieman löysemmässä nousussa, vaikka aika ripeää se oli vieläkin. Koneen lento oli kuitenkin vajaan kymmenen minuutin luokkaa.\nEnnen seuraavaa lentoa siiveketrimit hierottiin taas kohdilleen, vasen siiveke on ±0 mm ja oikea on -2 mm. Nyt kone oli taas trimmeissään ja pääsin kiinni kovaan nostoon jossa pyörin aikani. Sitten kun taas alkoi näyttää siltä, että sieltä ei päästäkään pois, niin sain tehdä taas tosissani töitä. Siinä oli omat haasteensa, koska kone oli korkealla, jossa sen asennon havaitseminen oli hankalempaa ja samalla piti pitää lentonopeus kohtuuden rajoissa flutterin välttämiseksi. Pääsin kuin pääsinkin ison, pahan nosteen kidasta pois leppoisemmille tuulille. Tuli aika pian laskuun. Vastatuuleen otettu lasku venyi pitkälle viljapeltoon, mutta parempi niin, kuin tikkuina jaloissa. Lentoajaksi kellotettiin kohtalaiset 20'14".\nSeuraava lento jäi päämäärättömäksi kruisailuksi, eikä taivaalta näyttänyt löytyvän yhtään mitään, mikä olisi kannatellut konetta yhtään pidempään. Taivasta kynnettiin ristiin rastiin karvan vajaan kymmenen minuutin verran. Tuuli tuntui kovenevan koko ajan, eikä lennätys ollut enää kiwaa.\nPäivän päätteeksi eBP:llä käytiin kokeilemassa puuskaista ja levotonta keliä hieman yli kymmenen minuutin verran. Kone kopsahti aika rumasti laskuun suoraan spinnerilleen, johon jäi selvät naarmut.\nSD:n kanssa olen havainnut, että koneen ollessa sopivasti nousussa, sen näkeminen on äärimmäisen hankalaa ja muutenkin tuntuu olevan hahmottamisvaikeuksia tämän koneen kanssa, lieneekö vielä rutiinin puutetta ja rimakauhua vai pitäisiköhän hankkia jo opaskoira ja valkoinen keppi? Konetta on koko ajan ajettava, hitaasta roikottamisesta se ei pidä, sakkaa kärjelleen ja toisaalta liiallinen vauhtikaan ei ole hyvästä, koska flutterin vaara on koko ajan olemassa. Vaikka koneella on tänä vuonna enemmän lentoja takanaan kuin Pööniksillä, en tunnu olevan koneen kanssa edelleenkään sinut. Jotenkin leijatyyppiset koneet ovat enemmän meikäläisen makuun.\nWebraan oli vaihdettu uusi Perryn kaasari ja koekäytöt antoivat toiveita paremmasta ja luotettavammasta käynnistä. Saavuin kentällä hieman iltaseitsemän jälkeen. Keli oli hyvin tyyni, lämpimän kesätuulen välillä hieman henkäillen. Koneeseen tankattiin 7% nitrattua polttoainetta ja moottori päräytettiin käyntiin. Kentällä moottori tuntui kakistelevan samaan malliin, mitä aikaisemmalla kaasuttimella. Sain moottorin sen verran säätöihin, että sillä saattoi lähteä lentämän. Reilun kolmen minuutin lennon jälkeen näköpiiriin ilmaantui ylätaso-Cessna, joka näytti olevan vakaissa aikeissa tulla laskuun. Katsoin parhaaksi ottaa koneen alas, koska käyntivarmuudesta ei ollut vielä uudella kaasarilla mitään takeita. Kaosin tullessa tyhjäkäynnillä laskuun, moottori sammahti muutaman metrin korkeudella. Kone liiteli nättiin laskuun.\nMoottoria säädeltiin vielä useampaan otteeseen ja muutaman kerran kone sammahti pienillä kierroksilla tehdyn rullauksen päätteeksi. No, taas päästiin kuitenkin ilmaan ja koneella kaarreltiin viiden minuutin ajan. Ajaessani pienellä nopeudella, lähes tyhjäkäynnillä kentän yli, moottori sammui taas. Hätä ei ollut kummoinenkaan ja kone tuli kauniisti laskuun.\nSeuraavalle yritykselle vaihdettiin tulppa, joka oli ilmeisesti Ops:n 'musta' ja kone tankattiin ihan suoralla 80/20 polttoaineella, jossa oli pelkkää rissaa. Moottori kävi tosi rikkaalla ja savutti hyvin reippaasti. Kuitenkin koneen käynti tuntui olevan ihan toista luokkaan. Lähdin koneella lentoon ja moottori tuntui käyvän ilmassakin hyvin rikkaalla ja kaasu oli hyvin tunnoton yläalueella. Reilun viiden minuutin kiertelyn ja kaartelun jälkeen otin koneen laskun tankkausta ja neulan säätöä varten.\nNeulaa ruuvattiin jonkin verran laihemmalla ja käynti muuttui heti paljon ärhäkkäämmäksi. Näillä säädöillä lähdettiin taas lentoon ja koneella lennettiin rannekellosta katsottuna 13 minuuttia. Moottori toimi ilmassa tosi hyvin. Otin koneen laskuun, koska tankki oli luultavasti aika tyhjä. Nyt tällä kertaa moottori jäi käyntiin lennon päätteeksi, kun kone oli ajautunut pientareen heinään. Rullailin koneen takaisin varikolle ja tarkoitukseni oli sammuttaa moottori trimmista, mutta kaasarin vaihdon yhteydessä sen kurkku ei mennytkään aivan kiinni, vaan moottori jäi käymään tosi nätisti äärettömän pientä tyhjä käynti hyvin pitkäksi aikaa, kunnes sammutin moottorin polttoaineletkua puristamalla. Se oli siinä, moottorin säädöt nimittäin.\nSeuraavalle lennolle vakiolöpön jatkoksi tankkasin aikaisemmin käyttämääni nitropolttoainetta, mutta hyvin moottori tuntui käyvän tällä sekametelisopallakin. Lentelin koneella jo vanhaan malliin tehden jo jotain perusliikkeitäkin; silmukat, vaaka- ja syöksykierteet ja läpilaskujakin ajoin molemmista suunnista. Noin 15 minuutin lentelyn jälkeen toin konetta laskuun. Jostain syystä pidin hyvin pientä nopeutta rasvatyynessä kelissä jo 'myötätuuliosuudellakin'. No, joka tapauksessa kaartaessani finaaliin, kone kiepsahti aika matalalta lentokorkeudelta kaarroksen sisään, mitään ei ollut tehtävissä, kun kone kopsahti kiitoradan loppupään viereiseen peltoon. Onneksi lentokorkeus oli alhainen ja nopeuskin hyvin pieni. Koneenraato löytyi aika nopeasti pellosta ja se oli lähestulkoon yhtenä kappaleena. Murtumajäljistä päätellen se oli kopsahtanut aika selvästi nokilleen, koska tuliseinä oli irronnut rikkoen samalla runkoa kabiiniin asti. Laskutelineet olivat ihan paikoillaan. Heti näkyi, että vastahankitun Perry-kaasarin runko oli rikkoutunut, mikä lienee kolarin kallein menetys. Siipi jäi tällissä aivan ehjäksi ja runkokin on korjattavissa, mutta on eri asia, että löytyykö siihen motivaatiota. Joka tapauksessa koneen tuleminen ketoon oli hyvin harmittava juttu varsinkin, kun moottori alkoi vihdoinkin olla säädöissään ja käydä luotettavasti. Myöhempi purkutesti vastaanottimen akulle ositti, että kapasiteettiä löytyi vielä 367 mAh:n edestä, mikä on sentään 61% nimelliskapasiteetista, joten sähkö ei ainakaan loppunut kesken. Tätä käsitystä vahvisti myös se, että jännitevahti oli koko ajan reilusti vihreällä. Alla olevat kolarikuvat kertovat karua kieltään...\nTies kuinka monta vuotta verstaan seinällä roikkunut Riser 100" V-tail sai alkuviikosta uuden veepyrstön pienemmällä kulmalla. Pitkin iltoja tuunattiin setuppia kuntoon. Illan hämärtyessä hiivin naapurin pellolle, jonne levitetty liete oli jo kuivunut ja suurimmat aromit haihtuneet taivaan tuuliin. Moottorina oli Johnson- kannumoottori, jossa oli 4:1 alennusvaihde. Potkurina oli ehkä turhankin iso 17" x 11", joka oli muistaakseni Hölleinin suosituksena Riserin 'sähköistyspaketissa'. Muutenkin koneen modifointi moottoreineen päivineen oli Hölleinin peruja. Valitettavasti tähän hätään ei ole koneen lentopainoa, mutta ihan kevyt keijukainen se ei ole. Kokeilin ensin pienen pyrähdyksen moottorin käydessä jonkun sekunnin parin metrin korkeudella. Moottorin seisahtuessa kone liiteli uskomattoman kauas; peltosarka riitti kuitenkin. Kone tuntui olevan kohtalaisen hyvässä säädöissä; mitään kauhun hetkiä ei ainakaan koettu.\nSeuraavalla lennolla koneella lennettiin jo 20-30 metrin korkeudella. Moottorilla ajettaessa kone kampeaa jonkin verran vasemmalle, mikä ei ole ihmekään, kun nokalla pyörii 17" huiska. Rasvatyynessä kelissä koneen nousu on rauhallista ja majesteetillistä, mistään rakeista ei voida puhua. Koska lentopaikka oli hieman ahdas, tyydyin lentämään rauhallisesti. V-pyrstö tuntuu olevan aika tehokas, vaikka kulma taitaa olla yli perinteisen 110 asteen. Liidossa kone on varsinainen leija, jossa jarrut olisivat poikaa. Molemmat lennot ajettiin RC2400-akkupaketilla. Seuraavan kerran konetta pitää kokeilla pienemmällä potkurilla ja avarammalla aukealla. Lisäksi moottorin virtoja pitää mitata nykyisellä ja jollakin pienemmällä potkurilla. Mutta näinkin pikaisen testin jälkeen koneesta jäi ihan positiivinen tuntuma.\nKaosin tonttiin kopsahduksen jälkeen MFA:n The New Yamoto oli saanut kutsun aktiivipalveluksen reilun vuoden tauon jälkeen. Koneessa oli nyt myös rengassuojat, jotka antavat paljon ulkonäköä. Moottori lähti hyvin käymän suoralla 80/20 polttoaineella, jossa oli pelkkää rissaa öljynä. Rullaukset koneella osoitti, että wheel pantsit olivat liian ahtaat, eikä renkaat pyörineet vapaasti. Täydelläkin kaasulla kone mennä kituutti varsin vaivalloisesti eteenpäin ja kampesi voimakkaasti oikealle, koska toista rengasta ahdisti enemmän. Niinpä poistin rengassuojat, jotta kone saataisiin joskus ilmaan. Nyt kone käyttäytyi maassa jo normaalisti. Ja ei muuta kuin ilmaan. Moottori oli jäänyt aika rikkaalle ja niinpä nousukiitokin oli kohtalaisen pitkä ja kone irtosi kentästä aika vaivalloisesti. Lento oli aikamoista röpötystä täydelläkin kaasulla ja lentonopeus oli aika pieni, mutta kuitenkin ihan riittävä normaaliin lentoon, mutta mihinkään räimimiseen ei ollut asiaa tällä kertaa. Ohilennolla huomasin, että toinen rengas puuttui päälaskutelineistä, vaikka akselina toimineen M4-pultin päässä oli nylock-mutteri varmistamassa rengasta. 6'54" kestäneen lennon päätteeksi toin koneen laskuun kiitoradan viereiseen vilja peltoon, jottei kone olisi kokenut mitään vaurioita laskussa. Joskus vuosia sitten NorForSalen kanssa kävi samanlailla ja silloin asfaltille otetussa laskussa telineet lähtivät kokonaan alta lyöden reiäin sytrox/vaneerisiipeen. Mutta nyt ei lasku peltoon kannatti, eikä mitään vaurioita ollut havaittavissa.\nPuolen päivän aikaa Pekka soitteli autosta, että oli ajelemassa Forssan suuntaan. Pakkasin Yamamoton uudelleen autoon. Olin ehtinyt aamun lennätyksen jälkeen asentamaan koneeseen Du Bron renkaat, jotka olivat koneessa aikaisemminkin. Pekalla oli Kyoshon Calmato arffi, jossa oli HP. Kentälle tuli myös Raimo Ruokonen, jolla oli Saphir II -taitolentokone.\nEnsimmäinen lento Yamamotolla oli vielä aamun kaltaista röpötystä ja nousukin oli aika vaivalloinen. Jaksoin lentää koneella muutaman minuutin jonka jälkeen otin koneen alas moottorin säätöä varten. Lasku meni asfaltin ja nurmikon reunaan, josta kone meni lopuksi katolleen ilman sen kummempia vaurioita. Tankkasin koneen ja säädin moottorin paljon laihemmalle. Nousikin oli jo reippaan oloinen ja ilmassakin oli vauhtia ihan vanhaan malliin. Silmukat ja vaakakierteet menivät vauhdikkaasti. Noin 15 min lentelyn jälkeen toin koneen laskuun. Taas kerran nätin laskun päätteeksi kone oli asfaltin ja nurmikon rajalla, jossa on isot nurmikkotupot. Kone oli taas katollaan. Kaikkein yllättävintä oli se, että ihan onnistuneen ja hitaalla nopeudella tehdyn laskun päätteeksi tehdyn kuperkeikan seurauksena laskutelineen toinen puoli oli aika solmussa. Yksikään M4-nylon pulteista ei ollut mennyt poikki, mikä oli ihme. Teline oli sen verran pahasti solmussa, ettei sen oikaiseminen kenttäolosuhteissa onnistunut. Niinpä tyydyin seuraamaan Pekan ja Raimon lennätystä. Raimo lennätti taitolento-ohjelman kertaalleen läpi ja Pekka ajoi Calmatolla pari tankillista konetta trimmaillessaan. Tässä vaiheessa jouduin lähtemään kentältä pois.\nYamomoton laskutelineet oli oikaistu ja kone oli taas lentokunnossa. Laskutelineiden irrotus ja kiinnitys on turhan vaivalloista, koska servopukin joutuu irrottamaan kokonaan, jotta muttereihin pääsee käsiksi. Eiliset kuperkeikkalaskut jäivät vaivaamaan ja oli taas pakko päästä kentälle tahkoamaan. Ilma oli hyvin helteinen vielä kello 17:00 paikkeilla kun saavuin kentälle. Harmikseni havaitsin, että kentän päädyssä oli työmiehet kaivinkoneen kanssa kaapimassa pintamaata pois kentän jatkeen alta. Työmaa rajoitti jonkin verran lentelyä ja lähestymisiä joelta päin. Kaiken kaikkiaan lensin koneella kuusi lentoa ja tiimaa tältä päivältä kertyi melkein tunnin verran lennot olivat neljän minuutin ja reilun vartin luokkaa (6'42", 10'09", 11'41", 4'00", 8'06" ja 16'22"). Yamamoto toimi ilmassa erityisen hyvin, vaikka pilotin taidot tuntuivatkin olevan ruosteessa. Laskuissa ja lähestymisissä tuntuu pilotin syvyysnäkö olevan onneton tai sitten muuten vaan nurmikon turpeet vetävä konetta puoleensa. Ilma oli välillä todella ahdistavaa ja pilotti ja kone tankattiin aina samalla kertaa, tosin hieman eri aineilla. Lennätyksen päätteeksi ihastelin hallista ulos tuotua upeaa Renegate-kaksitasoultraa, josta tuli räpsittyä muutama kuva.\nOn se vaan hieno....\nTämän lentokauden toimintaa on haitannut perinteisen peltokentän puuttuminen, mikä vaikuttanee myöskin osaltaan liidokki-innostuksen hiipumiseen kuluneen vuoden aikana, koska aina ei viitsi ajella Forssaan asti. Päätin kuitenkin kokeilla Matkun tien toisella puolella olevaa kesannointipeltoa, vaikka se olikin äestetty aika isoille multapaakuille, jotka voivat laskussa koitua koneelle kohtalokkaiksi. Onneksi ne eivät kuitenkaan olleet mitään kivikovaa savea. Kesannointipellolla ei kasvanut paljoakaan roskaruohoa, mikä olisi ollut hyvästä. Ilma oli tasaisen pilvinen ja alhaalla oli muutamia tummapohjaisia pilviä, jotka enteilivät sadetta. Lähdin eBP:llä haistelemaan keliä kyydissä RC4/5SC-akkupakka. Ilma oli välillä hyvnkin tyyni tai korkeintaan pieni tuulen henkäys kävi. Kolmella moottorivedolla päästiin 15'42" lentoaikaan. Aika tyynessä kelissä nousut olivat junnaamista, eikä kovinkaan korkealle päästy millään vedolla. Tummapohjaisista pilvistä huolimatta mitään ihmeellisempää nostoa ei löytynyt, mutta muuten keli oli kiva ja tasaisen kannatteleva. Laskukin oli ihan onnistunut kokkareiselle kesantopellolle, eikä koneeseen tullut mitään vaurioita.\nPakkasin muovikassillisen ladattuja akkuja mukaan ja kävellä köpöttelin uudelle peltokentälle. Päivä oli selvästi kääntynyt jo illaksi, enkä näin ollen odottanut mitään kummoisempia kelejä. Oli kuitenkin ihan lämmintä, kevyen kesätuulen puhallellessa; toisaalta taivaalla oli myös hyvin tummia pilviä, joista näytti satavan kauempana. Kolme ensimmäistä lentoa lennettiin vaatimattomilla 10'00", 6'30" ja 8'40" lentoajoilla. Sekuntikelloa ei ollut tällä kertaa mukana, joten täysin tarkoista ajoista ei voida puhua, mutta kaikissa on kuitenkin sama virhemarginaali. Mutta sitten seuraavalla lennolla saatiin jo liidokkinamia ihan täysillä. Missään hirmunostossa ei oltu, mutta sellaista tasaista kestokantavaa oli aika laajalla alueella, jossa sai kuluttaa aikaa minuuttitolkulla. Varsinaiset nostopaikat löytyivät Saaren kohdalta ja taas toisaalta Kempin suunnalta. Lentoaikaa kertyi lopuksi 27'20" verran, mikä lienee ePB:n kohdalla ennätys. Toisella lennätyksellä päästiin sekunnilleen melkein samaan lentoaikaan: 27'25". Viimeisten lentojen aikana tuuli oli jo tyyntynyt lähestulkoon kokonaan, eikä lennätyksen aikana tuuli ollut kovinkaan voimakasta, mikä näkyi koneen nousussa, joka ei ollut läheskään niin rivakkaa, mitä se on parhaimmillaan napakkaan vastatuuleen. Pitkät lennot lennettiin N1700SCR- ja RC2400-akuilla, mikä näkyi myös koneen painossa. Tästä huolimatta kone kellui varsin mallikkaasti tyynessä kesäillassa. Täytyy todeta, että olipa taas varsin onnistunut liidokki-ilta. Yksi ladattu RC2400-akku jäi ajamatta, koska kello oli jo lasten iltapalan verran ja katsoin parhaaksi lopettaa lennätykset tältä erää.\nPekka soitteli hieman ennen puolta päivää ja oli tulossa kentällä myöhemmin iltapäivästä. No, meikäläinen on tunnetusti helppo houkutella kentälle ja wanha uskollinen Yamamoto oli lentokunnossa. Kentällä oli myös Kimmo Kyoshon Sport Flyerin kanssa. Pekalla oli mukana saman valmistajan Calamato-alataso. Ilma oli pilvinen ja kentällä puhalsi jonkin verran poikittainen tuuli. Pekka oli rempannut Kimmon konetta ja nokalla oleva GMS 47 kävi nyt hyvin, tai ainakin paremmin, mitä silloin Juhannuksen jälkeisenä sunnuntaina. Pekka lennätteli mallikkaasti ja vauhdikkaasti omaa konettansa. Myös Sportflyer tuntui kulkevanilmassa aika lujaa. Itse ajoin Yamamotolla kaksi seitsemän ja yhden kymmenen minuutin lennot. Kone lensi varsin mukavasti, vaikka tuuli vähän pompotti konetta ilmassa, mutta keli oli ihan kohtalainen kokonaisuudessaan. Laskutkin olivat ihan onnistuneita olosuhteisiin nähden. Syöksykierteessä, kone tulee alaspäin varsin loivalla kierteellä, vaikka omasta mielestä ohjainliikkeet ovat vähintäänkin normaalit. Kimmo ajoi Pekan trimmilentojen jälkeen pariin otteeseen konettaan. Pekka otti kuitenkin kaikki koneen nousut ja laskut. Oli kiva lennättää taas kerran wanhan köörin kanssa. Kentällä oli myös jonkin werran katselijoita, joten porukka oli parhaimmillaan ihan kiwasti.\nTänään lennettiin ilmeisesti kesäloman viimeiset lennot. Talsin eBP:n kanssa lennätyspellolle. Pelto oli parin päivän sateiden jäljiltä pehmennyt ja kumisaappaissa aikamoiset savi- ja multapaakut. Lisäksi missään ei ollut sen vertaa yhtenäistä heinikkoa ja ylipäätään mitään kasvillisuutta, että olisi saanut kamat levitettyä ilman, että ne olisivat tulleet savisiksi. Aika pian havaitsin, että koneen ohjaus ei toiminut. Lähettimessä oli eri kide Yamamoton lennätyksen jäljiltä. No, ei muuta kuin taas tallustamaan talolle ja hakemaan oikea kide. Liidokki oli vihdoinkin lentokunnossa. Lähetinpulpetti oli tottumattomalle aika outo peli. Koneen lähtö oli aika hirveätä käärmeilyä ja sähläämistä pulpetin kanssa ja niinpä nousu olikin ajettava vanhalla ja varmaksi todetulla peukalo-otteella. Vasta liito-osuudella kokeilin pulpettia ja ajamista kynäotteella. Onhan siinä vielä oma totuttelunsa. Lennon tarkoitus olikin totutella pulpetin käyttöön ja se kyllä näkyikin varsin lyhyenä lentoaikana. Koneen laskeuduttua se oli aikamoisessa kurassa. Yhden lennätyksen jälkeen mutapaini alkoi kyllästyttämään, enkä lennättänyt sen enempää tällä kertaa. Talolle päästyäni sai puhdistaa liidokin yhtä perusteellisesti, mitä polttiskoneetkin.\nMelkein kuukausi on päässyt kulumaan kesäloman viimeisistä lennätyksistä. Ilma oi poikkeuksellisen helteinen, mutta kova tuuli piti huolen, ettei tullut kuitenkaan hiki. V-pyrstö Riserin nokalle oli laitettu hieman pienempi potkuri; 14" x 9,5". Koneen lennossa ei ollut tällä potkurilla sitäkään vähää puhtia, mitä isommalla potkurilla oli. Tässä tilanteessa ei auttanut muu kuin liidellä laskuun saman tien. Myöhemmin kokeilin vielä paremmalla 17" x 11" -potkurilla, jolla kone sentään lähti lentoon. Parin laskukierroksen jälkeen ajattelin, että tässä tuulessa lentäminen trimmaamattomalla ja alitehoisella moottorilla ei ole kivaa, eikä järkevää.\nMyöhemmin siirsin tekniikan takaisin eBP-liidariin ja ajelin RC2400-akulla ihan kivan 11'49" mittaisen lennon. Illalla saunan jälkeen iskin koneeseen RC4/5SC-paketin, joka heti lähdön jälkeen osoittautui tyhjäksi ja se lento jäi laskukierrokseksi.\nVihdoinkin tänään koitti se päivä, jolloin aikansa verstaan seinällä roikkunut Silent Dream 2,5m koki koelentonsa meikäläisen ohjastamana. Taivas oli tasaisen harmaa ja pieni tuuli kävi, keli enteili kuitenkin tulevaa sadetta. Koneen setup oli hierottu kuntoon jo kesäloman aikana, mutta h-hetki oli vaan siirtynyt hamaan tulevaisuuteen. Kone lähti heittolähdöstä hyvin rivakasti, vaikka kaasu ei ollutkaan ihan täysillä. Vaikka painopiste oli suositusten mukaisella alueella, kone tuntui olevan varsin nokkapainoinen SD 2,2:n tapaan. Ensimmäisellä parin minuutin lennolla ajelin hyvin varovaisesti, mutta eihän koneessa mitään ihmeellistä ollut, ehkä pientä yliohjautuvuutta oli havaittavissa, mihin en ollut tottunut. Seuraavan, noin viiden minuutin mittainen lento, lennettiin samalla akulla. Tällä lennolla pääsin jo paremmin ajamaan konetta. Jostain syystä SD, vähän pidemmällä siivellä ja 10:llä kennolla tuntui olevan paljon mukavampi ajettava kuin lyhytsiipisempi versio. Ilmassa kone tuntui olevan hyvin vakaa ajettava. N1700SCR-akkupaketilla moottoriaikaa ei näytä siunaantuvan mitenkään ylenpalttisesti. Kahdella seuraavalla lennolla lentoajaksi tuli kummallakin noin 10 minuuttia. Vaikka taivas olikin tasaisen harmaa, niin kone tuntui viihtyvän ilmassa ihan mukavasti. Koneella sai kaarella ja kruisailla aika pitkään samoissa korkeuksissa. Laskuissa siipijarru tuntui tällaisesta noviisista aika tehokkaalta. Nokalla oli Aeronautin CAM Carbon 14" x 9" -potkuri. Koneen setup tuntui ainakin näin aluksi ihan onnistuneelta ja koneen suorituskyky hyvältä. Ensilentojen päätteeksi koneesta jäi tosi positiivinen käsitys.\nTässä vielä kertauksena koneen tarkka setup:\nMoottori: Kontronikin FUN 480-33 + 5,2:1-planeettavaihde\nSäädin: Kontronik Smile 40-6-18, (40A, 6-24V, opto)\nAkku: 10 x Sanyo N1700SCR\nServot rungossa: 2 x Hitec HS-85, siivessä: 3 x Graupner C2081\nSchulze 835-vastaanotin + 4 x Sanyo N3US-akku\nPotkuri: 14" x 9" Aeronaut CAM Carbon\nAsennusständi on varsin käyttökelpoinen liidokin akun vaihdossa; koneen saa jämäkästi kiinni, eikä tuuli pääse heiluttelemaan konetta, ei pituus- eikä sivusuunnassa.\nTänään saatiin kaksi uutta lennokkia valmiiksi ja koelennoille. Tytöille oli jaossa kaksi Bilteman styrox-kumimoottorikonetta. Anni sai arvonnassa Cessna 182-ylätasokoneen ja Laura Spitfire-sotalinnun. Iskä suoritti koneiden vaativan kasauksen ja tytöille jäi pintakäsittely eli tarrojen liimailu. Koneet lensivät ihan kohtalaisesti ollakseen parissa minuutissa kasattavia ns. markettikoneita.\nIlma oli varsin sovelias liidokille ja koskapa kotipelto oli edelleenkin kyntämättä, niin ei muuta kuin SD 2,5m taivaalle. Päivä oli hyvin lämmin ollakseen syyskuuta, lämpötila oli karvan yli 20 astetta. Lennätyksen alussa aurinkokin pilkisteli jonkin verran pilvien lomasta. Kolme ensimmäistä lentoa ajettiin N1700SCR-akuilla. Lentoajat olivat 14'11", 29'29" ja 30'21". Viimeinen lento ajettiin Tuomolta ostetulla GP300 NiMH-pakalla. Tässä vaiheessa jo hyvin harmaalla taivaalla lentoaikaa kertyi peräti 37'03". Kaiken kaikkiaan kone ehti olla taivaalla 1h 54min.\nKentällä oli Kimmo, kun saavuin sinne ja hetken päästä Pekkakin ilmestyi. Ilma oli varsin aurinkoinen ja taivas oli pilvetön. Ajoin SD 2,5:lla 16'39" ja 15'22" mittaiset lennot. Koska en ollut ajanut pitkään aikaa liukasta liidaria Forssan kentällä, otin laskut suosiolla puidulle pellolle enkä yrittänytkään tumpata konetta jalkojen juureen. Jossain vaiheessa kentälle ilmestyi ainakin minulle tuntematon kaveri, jolla oli pieni sähkökäyttöinen Piper J-3 Cup. Cup lensi samaan aikaa kun ajoin omaa liidokkiani, joten en sen paremmin ehtinyt seurata sitä konetta.\nPekka oli vaihtanut Calmato -koneeseen OS 47 AX-moottorin, joka tuntui olevan varsin laadukas peli hintaansa nähden. Kimmo oli paikalla Midas-stuntin kanssa, jossa oli OS 140 RX-moottori. Kimmo ja Pekka jäivät vielä kentälle siinä vaiheessa kun jouduin lähtemään.\nSuper Hotsin akut oli ladattu yön yli ja kamat pakattiin autoon lähdettiin kohti Forssaa. Matkussa satoi vähän vettä, mutta Forssan suunnalla oli kirkasta ja melkein pilvetön taivas. Perillä kentällä tilanne oli jo toinen ja koelentohaaveet piti jättää iltapäivän varaan.\nSää oli selkiintynyt iltapäivään mennessä ja taas lähdettiin kohti kenttää. Kentällä puhalteli jonkinmoinen tuuli, joka pahaksi onneksi oli vieläpä ihan poikittainen. Käyttelin GMS 76-moottoria ja rullailin koneella ensimmäisiä kertoja asfaltilla. Koneen käynti pystyssä ei ollut vakuuttavaa, koska moottori sammui aina ennemmin tai myöhemmin. Maurin ohjeiden mukaan moottori saatiin käymään luotettavasti myös pystyssä. Varmaankin pari tankillista polttoainetta meni moottoria säädellessä.\nEnsimmäisellä koelennolle lähdettiin hyvin kiemurrellen nousuun. Moottori kävi vielä hyvin rikkaalla, mutta ilmassa oltiin onnellisesti. Kone käyttäytyi ilmassa hyvin rauhallisesti; ohjainliikkeet olivat riittäviä. Kone oli nokkapainoinen, mikä olikin odotettavissa; trimmi sai olla melkein kokonaan vedettynä. Lisäksi kone kampesi hieman oikealle. Aika lyhyen lennon päätteeksi toin koneen laskuun. Laskussa kone oli yllättävän helppo ajettava ja lasku oli erittäin onnistunut.\nMoottorin säätöjä jatkettiin vielä lentojen välissä. Lisäksi sivuperäsimeen oli pakko saada puolittajat käyttöön, jotta nousu olisi ollut edes yhtään paremmin hanskassa. Nyt koneella lennettiin jo vähän pidempään ja trimmejä viritettiin lisää. Lasku oli jälleen hyvin onnistunut.\nSenttilän Timo ilmaantui myös kentälle lennättämään. Timolla oli mukanaan Carl Goldgergin sarjasta tehty Sukhoi. Lensin Hotsilla kolmannen lenoon samaan aikaan Timon kanssa. Nyt lensin jo aika pitkän lennon. Lasku oli taas onnistunut. Laskun päätteeksi kone ajautui asfaltilta ulos ja potkuri nappasi isoihin melkein nyrkin kokoisiin murskeen lohkareihin, mitä on ajettu nurmikolle kuorma-autojen kulkureitille. Mauri lennätteli kopteriaan.\nNokkapainosta huolimatta kone oli helppo ja hyvä ajettava ja Kaoksen jälkeen se istui hyvin hanskaan. Kohtalaisessa sivutuulessa kone osoittautui hyvin helpoksi laskuissa. Koneen suorituskykyä ei vielä täysin päästy kokeilemaan. Mutta kunhan koelennon jälkeinen korjaus/muutoslista on saatu tehtyä, niin eiköhän koneella päästä jo huolettomammin ajamaan. Itse tehdyt hiilikuitulaskutelineetkin tuntuivat toimivan varsin hyvin.\nViikolla sovimme Kimmon kanssa lennätykset sunnuntaiaamuksi. Viimeksi taisimme lennätellä kaksistamme 2m-liidokkeja Räyskälässä joskus elokuussa 1991. Ilma oli ennen kello yhdeksään vielä hyvin kostean oloinen, mutta vettä ei kuitenkaan satanut. Kimmolla oli Araising Star, jossa oli OS:n 6,5 ccm moottori. Kimmo lennätteli ja kieputteli konettansa varsin mallikkaasti.\nHotsin nokalla oleva 76 GMS lähti helposti käyntiin, mutta käynnin kanssa oli taas pientä ongelmaa. Lopuksi jouduin turvautumaan Kimmon startteriin ja parin pyöräytyksen jälkeen moottori pärähtikin käyntiin. Rullauksessa tyhjä käynti on vielä liian isolla, jolloin kone rullaa turhankin nopeasti. Toisaalta taas pienemmällä kaasulla moottori tuntuu sammuvan. No, joka tapauksessa lehdin koneella lentoon ja nousukiito helppo ja suora. Ilmassa kone oli edelleenkin nokkapainoinen vaikka akku oli ainakin 15 cm takanapäin koelentoihin verrattuna. Lentoa en kellottanut, mutta jokin aikaa lennettyäni moottori sammui ilmassa, mutta kone tuli turvallisesti kentälle ja lasku oli ihan normaalin oloinen. Laskun jälkeen itse tehtyjen telineiden laminaatit näyttivät ratkenneen enemmän ja kone oli hieman lintallaan. Pikaliimalla telineisiin saatiin sen verran jämäkkyyttä, että päästiin toiselle lennolle. Tällä kertaa moottori sammui jo nousun jälkeisellä vaakalennolla. Paksusta profiilista johtuen kone liitää aika hitaasti, mutta nopeus riitti mainiosti kentälle poikittain tehtyyn laskuun. Lennot loppuivat tähän, koska telineiden kunto oli aika huono.\nPakasta otettiin EP-Dara, jolla lennettiin kolme lentoa. Yhdessä lähdössä moottori sammui jo muutaman metrin päässä heitosta ja kone tössähti nurmikolle. Myös parilla vähän pidemmällä lennolla moottori sammui kesken kaiken, mutta liukkaana koneen vauhtia riittää, ja koneen sai hyvin helposti laskuun kentän nurmikolle.\nOmien koneiden osalta koko päivä meni kiinalaisten moottoreiden kanssa tapellessa. Onneksi moottoreiden sammumiset ilmassa eivät aiheuttaneet mitään kaputteja.\nDaran lentojen lomassa Kimmo lennätti omaa koneettansa toistaiseksi viimeisen kerran. Kimmo oli tulossa aika hiljaa laskuun ja kaarto asfaltin ylle. Sitten Kimmo lisäsi vähän kaasua. Pian sen jälkeen kone tulikin hyvin jyrkässä kulmassa tonttiin. En osaa ihan tarkkaan sanoa, että mitä tuossa välissä tapahtui; kaikki tapahtui loppujen lopuksi hyvin nopeasti. Tulihan Kaoskin hitaan laskukaarroksen seurauksena tonttiin.\nTuliseinä heitti voltin, mutta nokka on korjattavissa. Siiven kärki nappasi kanssa maahan ja meni jonkin verran tohjoksi. Pakarin kärkeen tuli pikkuisen naarmua, mutta muuten moottori ei kait vaurioitunut. Varmaankin nokkapyörä oli osunut ensin maahan, koska tuliseinä oli irronnut liimauksistaan ja kääntynyt ja tehnyt voltin.\nKimmon kanssa oli taas sovittu lennätykset Forssan lentokentälle. Säätiedotus oli luvannut huonoa keliä, mutta sunnuntaiksi oli luvattu välttävät lentokelit. Hots oli saanut edellisenä iltana uudet hiilikuitutelineet, jotka ovat tämän vuoden tuotantosarja paremmilla menetelmillä tehty ja toivottavasti kestävät myös käytössä pidempään. Akku oli sijoitettu siiven päälle irrotettavan kabiinin sisälle. Lisäksi olin käyttänyt moottoria edellisenä päivänä ja käynti vaikutti lupaavalta.\nKentällä puhalsi joelta päin melkein kentänsuuntainen tuuli. Lämpötila oli lähellä nollaa ja sen kyllä huomasi kentällä puuhatessa paljain sormin potkuriviimassa. Ensimmäinen lento oli kaikin puolin onnistunut ja laskuun tultiin pitkästä aikaa moottori käynnissä. Lento oli kestoltaan ehkä viiden minuutin luokkaa. Lasku oli kaikin puolin onnistunut ja mallikas.\nToinen lento alkoi yhtä lupaavasti, mitä ensimmäinenkin. Jossain vaiheessa varsinkin käännöksissä käyntiäänet olivat möreämmät. Vähän tämän jälkeen moottori sammui jälleen ilmassa. Kone oli moottorin sammumisen tapahtuessa ihan kentän läheisyydessä, josta se liiteli hitaasti mutta varmasti hienoon laskuun kentälle. Tarkempi tutkiskelu osoitti, että pakoputken osaset olivat löystyneet huomattavasti. Vaikka liitoskohtien saumoista oli ensimmäisen lennonkin jälkeen tullut mustaa mönjää, osat olivat kunnolla kiinni. Lisäksi pakoputken kyljessä oleva ylimääräinen tulppa oli kadonnut, mikä varmasti vaikutti polttoaineen paineen syöttöön.\nNäihin aikoihin Kimmo oli saapunut kentälle mukanansa SIG:n Something Extra-kone, jossa on Rossin 53-moottori. Kimmo ajoi koneellansa yhden lennon. Kimmo pyöritti SE:tä varsin mallikkaasti pitkin taivasta. Digipokkarilla ei meinannut perässä pysyä, että olisi saanut hyviä lentokuvia. Pian tämän jälkeen alkoikin sataa räntää, joten oli oikea aika lopettaa varsin hyinen lennätys.\nTälle päivälle oli taas sovittu lennättelyt Pekan ja Kimmon kanssa. Lennätys tulikin tosi tarpeeseen, sillä edellisestä kerrasta oli päässyt kulumaan jo reilu kuukausi. Forssan kenttäkin oli jo kivasti lumen peitossa. Tietyömaa oli edennyt niin, että kentälle piti ajaa uutta tien pohjaa myöten tai sen yli vanhasta kohdasta. Tultuani kentälle Kimmo pyöritteli Something Extraa vanhaan malliin.\nLennätin Junnulla yhden noin 20 minuutin lennon. Koko lennon ajan kone piti ihmeellistä resonoivaa ääntä. Laskun jälkeen selvisi, että moottori oli erittäin löysällä, hyvä, ettei tippunut pois lentojen aikana. Joka tapauksessa pyrstökorjaus osoittautui ihan onnistuneeksi, vaikka trimmit olivatkin päin seiniä vielä tällä lennolla ja sivaritrimmi oli tapissa koneen kammetessa kohtalaisesti oikealle.\nPekan Astro Hog oli talvivarustuksessa eli koneessa oli sukset. Kone lensi varsin mallikkaasti kokeneen pilotin käsissä. Pekka ja Kimmo jäivät vielä kentälle. Katsoin parhaaksi lähteä pois, koska olo oli vielä aika huono pitkittyneen flunssan jäljiltä. Enkä jaksanut alkaa kiristelemään moottoria ulkona.\n"Fidel" ja Astro Hog talvivarustuksessa.\nTänään oli aika tyyni ja aurinkoinen keli, siis sellainen hyvä talvinen sähköliidarikeli. Electrc Blue Phoenix otettiin talviteloiltaan ja samalla päätettiin kokeilla radiohuppua. Koska olen vasuri, niin koneen heittäminen yksin käy hyvin kätevästi. Sitten kun käden yritti sujauttaa nopeasti radiohupun hihasta sisään, niin siinä meni joko takin tai hupun hiha myttyyn, mikä vaivasi vähän lennon aikana. Ensimmäisellä keikalla RC4/5SC-paketilla ajettiin perstuntumalla noin 20 minuutin lento. Kaksi seuraavaa lentoa lennettiin RC2400-akuilla, eikä lentoajoissa jääty yhtään huonommaksi. Kaksi ensimmäistä laskua olivat ihan mallikkaita, mutta viimeisessä laskussa koneen runko napsahti poikki aika ruman näköisesti. Vaikka jälki olikin pahan näköistä katseltavaa, rungon sai lyötyä läjään varsin helposti. Joka tapauksessa radiohuppu osoittautui varsin näppäräksi lennätyksen apuvälineeksi. Hupun tynkähihoihin tein ohuesta muovisoirosta sellaiset renkaat, jotka pitävät hupun hihat paremmin auki, jolloin käden saa helpommin hupun sisään heiton jälkeen.\nR.I.P. Rest in pieces...\nPekan ja Kimmon kanssa oli taas sovittu lennätykset talviselle Forssan lentokentälle. Pekalla oli mukanaan vauhtihirmu Dara, jonka nokalla oli HP 40. Teknisten ongelmien vuoksi Dara ei lentänyt tänään. Harmi, sillä olisi ollut mielenkiintoista nähdä kerrankin Daran kulkevan tosi lujaa.\nIlma oli sen verran tuulinen ja kylmä, että Junnun lennätys ei ihan heti tullut mieleeni. Mutta koska Kimmollakaan ei ollut konetta mukanaan kasvoi paineet sen verran koviksi, että päivä piti pelastaa jollakin lentävällä vekottimella. Aluksi Ossia vaivasivat käyntiongelmat, mutta Pekka avasi neulaa reippaasti ja niinpä Ossi alkoi taas kukkumaan vanhaan malliin. Pekka heitti koneen ilmaan ja ajelin sitä jonkin aikaa radiohupun kanssa. En kellottanut lentoa, mutta aikani taivaalla ajeltuani tuli nättiin laskuun kentälle.\nTankkauksen jälkeen Pekka tyypitti Junnun. Lennon päätteeksi Pekka teki tosi nätin laskun vastatuleen, jolloin Junnu tuli melkein kuin hissillä alas. Myöhemmin Fidel kertoi olleensa aivan haltioissaan elämänsä ensimmäisestä, mutta tuskinpa viimeisestä old timer-kokemuksestaan.\nSivut päivitetty viimeksi 14.11.2012


Liput salkoon Juuson nimipäivänä - Kirkko ja koti\nMaaliskuun 19. on yleinen liputuspäivä ja samalla kertaa miehen ja naisen eli Juuson, Josefin ja Josefiinan nimipäivä. Juuso-Jasper Liinamaan perhe on ylpeä Juuson, tasa-arvon ja Kuopiossa vaikuttaneen Minna Canthin päivästä.\nSari-äiti halusi lapsilleen sellaiset loppusointuiset nimet, jotka vastasivat äidin omaa sisäistä tunnelatausta. Kaikki kolme saivat kaksiosaisen nimen.\n”Ei haettu erikoisuutta eikä nimi ollut itselle mikään trendijuttu. Olisin varmaan halunnut itsellenikin väliviivallisen nimen”, kuvaa Sari Liinamaa.\nTosin kumpikaan pojista ei käytä väliviivallista nimeään muuten kuin virallisissa yhteyksissä.\nJuuson tarina alkaa jo 15 vuotta vanhemmasta isoveljestä, jota kutsuttiin odotusaikana Juusoksi.\n”Kun poika syntyi, hän ei tuntunutkaan Juusolta vaan Joonalta. Kun tämä kolmas syntyi, tiedettiin heti, että tässä meillä on Juuso.”\nPoikien nimiin hän halusi pehmeitä, pyöreitä äänteitä eikä suinkaan kovia kirskahtavia konsonantteja. Myös lapsen luonne ratkaisi: Juuso-Jasperi ja isoveli Joona-Esai olivat hyvin rauhallisia ja tyytyväisiä vauvoja.\n”Nyt kun katson jo aikuisia lapsiani, huomaan, miten hyvin nimet istuvat heille.”\nJuuso on skandinaavinen muunnelma Josefista. Juuso on vanha nimi, joka on vasta 1900-luvun lopulla tullut suosituksi. Sen sisarnimi on Josefiina, joka samoin on noussut 2000-luvulla suosioon. Josefkin on ollut aiemmin yleinen nimi, mutta harva on sittemmin halunnut kastaa lastaan Josif Stalin kaimaksi.\nJuuso on siis raamatullista alkuperää, mutta niin on Jasperkin. Yksi nimeltä mainituista Itämaan tietäjistä oli Caspar, josta on muokkaantunut saksalaisella kielialueella Kasper ja englantilaisella kielialueella Jesper. Jasper otettiin almanakkaan vuonna 2010.


Pikaopas: Tavoitettavuustietojen käytön valvominen - Communicator\nPikaopas: Tavoitettavuustietojen käytön valvominen\nOffice Communicatorin oikeustasojen avulla voit valvoa, mitä tavoitettavuustietoja muut käyttäjät näkevät. Saatat esimerkiksi haluta antaa matkapuhelinnumerosi vain tiettyjen työtovereidesi käyttöön. Matkapuhelinnumero annetaan yhteyshenkilön käyttöön kohdistamalla yhteyshenkilölle Ryhmä- tai Oma-oikeustaso. Seuraavassa taulukossa on lueteltu Communicatorin oikeustasot ja tavoitettavuusmääritteet, jotka näkyvät kunkin oikeustason yhteyshenkilöille.\nNapsauta Muuta näkymää -painiketta ja valitse Oikeustasot.\nHenkilön oikeustason muuttaminen\nNapsauta yhteyshenkilön nimeä hiiren kakkospainikkeella, valitse Muuta oikeustasoa ja valitse taso. Voit myös vetää yhteystiedon oikeustasoryhmään, jos tarkastelet yhteystietoluetteloa oikeustasojen mukaan ryhmiteltynä.\nYhteydenoton estäminen henkilöltä\nNapsauta yhteyshenkilön nimeä hiiren kakkospainikkeella yhteystietoluettelossa, valitse Muuta oikeustasoa ja valitse Estetty.\nLuettelon luominen yhteyshenkilöistä, jotka saavat yhteyden Ei saa häiritä -tilasta riippumatta\nSiirry oikeustasonäkymään ja vedä Ryhmä-oikeustasoon ne yhteyshenkilöt, jotka saavat ottaa yhteyttä silloin, kun tavoitettavuustilaksesi on määritetty Ei saa häiritä.\n< Takaisin | Seuraava >\nKaikilla Communicatorin yhteyshenkilöillä on käytössään tavoitettavuusmääritteitä, jotka kuvaavat yhteyshenkilön tavoitettavuutta, toimintoja ja yhteydenpitohalukkuutta. Tavoitettavuusmääritteet sisältävät myös yhteystietoja, kuten puhelinnumeroita, henkilökohtaisia huomautuksia ja sijaintitiedon. Muille näytettävien tavoitettavuustietojen määrää ja tyyppejä hallitaan oikeustasojen avulla. Jos esimerkiksi määrität yhteyshenkilölle Ryhmä-oikeustason, yhteyshenkilö näkee matkapuhelinnumerosi, kalenterisi, vapaa/varattu-tietosi sekä sijaintisi tämän taulukon mukaisesti.\nTavoitettavuustiedot ja oikeustasot\nMerkinnät (Poissa toimistosta -merkintä)\nHuomautus: * Jos nämä määritteet on määritetty Microsoft Active Directoryssa, ne näkyvät kaikille yrityksen yhteyshenkilöille riippumatta määritetystä oikeustasosta. Ne näkyvät myös yhdistettyjen organisaatioiden yhteyshenkilöille määritetyn oikeustason mukaan. Määritteet eivät näy julkista pikaviestiyhteyttä käyttäville yhteyshenkilöille.\nLisätietoja saat ohjeaiheesta Tavoitettavuustietojen käytön valvominen.


Elämä kriisissä - Pirkkalan seurakunta\nPirkkalan seurakunta haluaa olla tukenasi arjessa ja juhlassa, mutta myös myös vaikeuksissa ja elämän solmukohdissa. Kun kaipaat läsnäoloa ja kuuntelijaa, ovat seurakunnan työntekijöistä erityisesti papit ja diakoniatyöntekijät käytettävissä. Yksinäisyys, masennus, suru ja erilaiset huolet ovat välillä osa elämää, mutta niistä on hyvä myös puhua toisen kanssa. Seurakunnan työntekijään voit ottaa yhteyttä myös aivan arkisissa asioissa.\nJos elämääsi on koskettanut yllättävä suru tai vaaratilanne, josta haluat keskustella ja kaipaat lohdutusta ja tukea, etkä tiedä kenen puoleen kääntyä, voit jättää seurakuntoimistoon yhteydenottopyynnön p. 342 7300.\nApua ja tukea -osiosta löydät myös lisätietoja.\nPäivystävä pappi palvelee seurakuntatoimistolla (Suupantie 10, 2.krs) maanantaisin ja tiistaisin klo 9.30−12.\nPäivystävän papin kanssa voi keskustella kaikista mieltä painavista asioista sekä kirkon ja seurakunnan toimintaan ja uskoon liittyvistä kysymyksistä. Keskustelu on luottamuksellista. Voit myös sopia kirkollisista toimituksista kuten kasteesta, avioliittoon vihkimisestä, hautajaisista ja kodin siunaamisesta.\nElämässä tulee vastaan tapahtumia ja tilanteita, jotka aiheuttavat syyllisyyttä ja jäävät painamaan mieltä. Elämä tuo eteen asioita, jotka tuhoavat ja rikkovat yhteyttä toisiin ihmisiin. Jumalallekin tulee käännettyä selkänsä. Synnintunnustus tarjoaa jumalanpalveluksessa mahdollisuuden sisäisten asioiden purkamiseen, mutta välillä voi olla tarve saada henkilökohtainen mahdollisuus ripittäytymiseen.\nKaikki syyllisyys ei ole kuitenkaan synnin aiheuttamaa. Ihmisen osana on kantaa monenlaisia taakkoja mukanaan, ja syyllisyyttä aiheuttavat sellaisetkin asiat sekä tapahtuma, joilla ei ole synnin kanssa mitään tekemistä. Sielunhoito on silloin hyvä vaihtoehto.\nSielunhoitoon liittyy vaitiolovelvollisuus.\nParisuhde voi ajautua tilanteeseen, josta ei tunnu enää omin voimin löytyvän ulospääsyä. Tällöin tilannetta ja vaihtoehtoja on hyvä miettiä ulkopuolisen keskusteluavun turvin.\nPirkkalan seurakunta kustantaa pirkkalalaisten käynnit Tampereen seurakuntien Perheasiain neuvottelukeskuksessa. Voit tiedustella aikaa numerosta 03 219 0284.\nMyös seurakuntamme työntekijät auttavat parisuhteen ja muissa elämän kriisitilanteissa.\nRyhmä on mielenterveyskuntoutujille tarkoitettu ryhmä, joka kokoontuu kerran viikossa. Tiedustelut diakoniatyöntekijä Päivi Marttilalta.\nPappi ja diakoniatyöntekijä vuodeosastolla\nSeurakunnan työntekijä vierailee terveyskeskuksen vuodeosastolla joka torstai klo 14−16.\nOmaishoitajille tukea ja virkistystä\nSeurakunta haluaa tukea puolisonsa omaishoitajia ja erityslasten vanhempia järjestämällä toimintaa, jossa on mahdollisuus saada vertaistukea ja virkistystä. Tiedustelut diakoniatyöntekijä Sirkka Nylundilta.\nSururyhmistä voit lukea tästä linkistä.\nDiakoniatyöstä saat lisätietoja sivupalkista vasemmalta.\n050 380 7961\ntaloudellinen auttaminen yli 65-vuotiaat, vanhus- ja mielenterveystyö\n050 434 8320\ntaloudellinen auttaminen sukunimen alkukirjaimen mukaan A−L, aikuis- ja perhetyö, sururyhmät


“Keho on tehty hengellisen kohtaamisen tilaksi” | Kaupunkikanava\nMerja Harjun olemus säteilee iloa ja rauhaa.\nMerja Harju, 64 vuotias lapseton rouva, fysioterapeutti\nMerja ohjaa tiistai-iltaisin Järvenpään Rantapuistossa Pehmojumppaa. Se on matalan kynnyksen jumppaa, joka sopii koko perheelle. (kuva:Riikka Pajunen)\nTapaan Merjan hänen kauniissa kodissaan Järvenpäässä. Merja toimii psykofyysisenä fysioterapeuttina. Psykofyysisessä terapiassa huomioidaan ihmisen psyyken vaikutus fyysiseen puoleen.\nMIksi hakeuduit fysioterapeutiksi?\nMerjan liikunnallinen lapsuus johti liikunnallisen ammatinvalintaan. Merja kokee saaneensa elämässään myös johdatusta ammatinvalintaan. Opiskellessaan Liikuntatieteellisessä korkeakoulussa ystävä innostui opistossa opetettavasta lääkintäjumpasta. Tuon ystävän innostus tarttui Merjaankin. Lopulta Merja pääsi opiskelemaan lääkintäjumppaa, mutta tuo ystävä ei.\nMerja kokee myös, että hänellä ei olisi ollut auktoriteettia ja johtajuutta, jota olisi tarvittu suurten joukkojen johtamiseen.\n“Yksilön kohtaaminen on minulle sopivampaa.”\nJa myös siksi fysioterapeutin työ valikoitui eikä esimerkiksi liikunnanopettajan ammatti.\nOpiskelun jälkeen työelämä kutsui\nMerjan työura alkoi Laakson terveysasemalla. Siellä työskennellessään hän ilmoittautui vuonna 2002 vapaaehtoisena koulutukseen. Psykiatrisen osaston potilaita alettiin ohjaamaan avohoitoon, ja heidän kohtaamista opetettiin tuossa koulutuksessa. Merja koki koulutuksen hyvin kiinnostavaksi.\n“Tämä on mielenkiintoista. Täällä puhutaan mielestä”, kertoo Merja iloinneensa.\nLopulta tuo koulutus johti uusiin koulutuksiin; hengityskoulutus Turussa, improtanssikoulutus Teatterikorkeakoulussa ja tanssi-ja liiketerapiaa Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Merja kokee saaneensa johdatusta aina kurssilta toiselle edetessään. Jokaisen kurssin aikana tuli vihje seuraavasta koulutuksesta, ja näin rakentui kokonaisuus.\nMyöhemmin Merja on lisännyt osaamistaan täydentävillä koulutuksilla: muun muassa asahi, trauma release therapy (TRE) ja rosen-terapia.\nIhmisen suhtautuminen omaan kehoonsa on oleellista\n“Keho on hengellisen kohtaamisen tila”, sanoo Merja Harju.\nTässä on hänen työnsä kiinnostavin ydin.\n“Palkitsevinta on, kun saa herätellä ihmisiä suhtautumaan kehoonsa armollisesti ja arvostavasti.”\nJokainen puistojumppatuokio päättyy itsensähalaamiseen. Tämä kuvastaa, kuinka tärkeää on suhtautua omaan kehoonsa armollisesti ja rakastavasti.\nMerja Harju on tunnustava kristitty.\n“Ihminen on tehty Jumalan kuvaksi. Keho on tehty hengellisen kohtaamisen tilaksi.”\nTällä Merja tarkoittaa sitä, että hengellisyys tapahtuu aina kehossa. Jos ihminen ei pidä huolta kehostaan, tulee muun muassa aivosumua, matala-asteista tulehdusta, ja ihmisen on mahdotonta kuulla Jumalan johdatusta ja ääntä elämässään.\n“Jos ihminen ei pidä huolta kehostaan, myös kohtaaminen Jumalan kanssa tulee sumuiseksi.”\nMerja on intohimoinen työssään, ja toteaakin:\n“Olen ärtynyt siitä, miten vähän kristillisissä piireissä huomioidaan ihmistä kehollisen olentona”.\nMerja edustaa psykofyysistä fysioterapiaa, jossa lähdetään liikkeelle läsnäolon oppimisesta ja hidastamisesta.\n“Läsnäolon taito ei kuitenkaan riitä. Ihmisiä ahdistaa ja identiteettikysymykset näkyvät kehon vaistonvaraisessa toiminnassa esimerkiksi pelokkuuteena ja vetäytyneisyytenä. Nämä taipumukset ovat kirjautuneet ihmisen identiteettiin huonojen kokemusten myötä.”\nPsykofyysisen fysioterapian kautta aletaan työstämään näitä taipumuksia tavoitteena saada ihminen vapaaksi. Kehon hyvinvoinnin kautta aukeaa mahdollisuus saavuttaa psyykkinen sekä henkinen hyvinvointi. Merja muistuttaa Raamatusta löytyvästä Jeesuksen sanasta:\n“Rauhan minä jätän teille: minun rauhani – sen minä annan teille.” (Joh. 14:27)\nPsykofyysisessä fysioterapiassa keskeisenä on fysioterapeutin ja asiakkaan välinen suhde, siinä tapahtuva vuorovaikutus ja liikekokeilut sekä keholliset tunnistamisharjoitteet.\nLopuksi suuntaamme vielä katseen tulevaisuuteen ja unelmiin. Merja kävi viime keväänä tutustumassa Kievissä messiaaniseen seurakuntaan. Nyt unelmissa olisi saada siirrettyä kappale tanssillista kokouskulttuuria Suomeen. Lisäksi toiveena on saada yhdistettyä puolisonsa kanssa toisiaan sivuavat unelmat yhdeksi.\nTeksti ja kuvat: Riikka Pajunen\nEdellinen artikkeliOlemme liian itsetietoisia valtaaksemme hetken\nSeuraava artikkeliAsiallista keskustelua provo-twistillä\nMagiacast jakso 2 – Mentalismi


Vw Jetta Mk1 - Sivu 2\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ke 26 Tammi 2011 - 23:10\nVai onkohan tää nyt väärällä osastolla?\nEi siinä, hienoin jetta, mitä koskaan nähny missään. Varsinkin väri miellyttää, kun itellä eka auto maalattiin kirkkaan valkeaksi myös. Tullut kyllä huomattua, että sä et "vähän sinne päin" tee mitään, vaan kaikki on aina vimpan päälle laitettu ja kunnossa. Monkeystä lähtien.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ke 26 Tammi 2011 - 23:26\nOikeen hyvä, oisko joku vanha kolmipuolainen ralliratti vähä pirteempi sisustaan?\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 To 27 Tammi 2011 - 13:53\nPakko vaan yhtyä muihin ja wänkkäillä meneen<3\nNiitä ainoita volkkareita mitä itekin vois tosissaan harkita joku päivä ja vielä kunnon koneella, ai että!\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 To 27 Tammi 2011 - 22:00\nHienohan se on viimesenpäälle\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 To 27 Tammi 2011 - 22:17\nJak3 @ den andra topic:\n...kun ei kaikilla edes KIINNOSTA tehdä semmosia vitun showstoppereita missä runkopalkit viiltää maata ja vanteissa/renkaissa on 10x enemmän rahaa kiinni mitä koko pulkat maksaa...\n....Toisaalta kyrpishän se mullaki jos ois kaarassa vaikka 100 000€ kiinni eikä\nsillä "näyttelykuosissa" pystyis ajamaan 60km/h lujempaa ilman että ottaa kipua, ja sitte tuommoset heinäpaali härpättimet painaa motarilla ohi keskari ojossa että eikö pokaalisieppo lujempaa kulje?....\nJak3, ethän sä voi tykätä tästä, täähän on liian matala ja kaikkee, voi ajaa se rottapaska ohi keskari pystyssä tästäkin.... Vai ymmärsinkö sua jotenkin väärin?\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Pe 28 Tammi 2011 - 15:17\nHieno: Kyllä, käytännöllinen: Ei niinkään.\nPisteet tuosta ensinnä mainitusta siis, mutta ainaki yritin olla kuittailematta muusta Ja onhan mulla coilit omassakin, viimekesänä 8/9x14" vanteet sekä maavara huimat 5cm että turha liian vakavasti ottaa nuita aiempia kommentteja, mutta makuja on moneksi ja mun makuun on kaikki tyylillä laitellut 1- ja 2-koriset.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 13:41\nEipä ole tallissa hirveästi tapahtunut... Valoihin sain laitettua keltaiset Lamin-X kalvot. Moottorin osia putsailtu ja maalailtu. Kaikkiin mustiin osiin tulee pintaan VHT Wrinkle Plus maali jonka pinta jää tuollaiseksi "röpelöksi".\nSisälle tuli hommattua muutama mittarikin. Uusia VDO tekeleitä kaikki. Ei ehkä halvin vaihtoehto mutta parhaimman näköinen tämän ikäiseen autoon.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 15:11\nTämä volokkari se vaan komistuu!\nEi ehkä halvin vaihtoehto mutta parhaimman näköinen tämän ikäiseen autoon.\nRetrolook ftw! :cheers:\nNimim. Puuratti mersussa\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 15:19\nValoihin sain laitettua keltaiset Lamin-X kalvot.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 15:26\nPerhanan hieno ilmestys on kyllä. Jotenki oli miten sen nyt sanois... raikkaamman näkönen ilman kusikalvoja.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 15:59\nKusivalot ei kyllä itsellekään iske. Pitää keksiä jotain erikoista omaan jettaan kun muuten tulis aika saman näköinen kun tämä.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 17:31\nValojen kalvot ei tosiaan oikeen istu nyt. Ehkä jos heittäis toisen kerroksen jotta olisivat oikein överikeltaiset, saattaisi toimia paremmin. Parempi oli kirkkailla. Mittarit näyttää nekin ihan alkuperäisiltä, pelkkää plussaa.\nToi wrinkle plussa on ihan ässää kamaa, tarkotus itelläkin vedellä sillä venakoppaa ym säiliöiden korkkeja jne. Konekkin näyttää juuri pakkausmuoveista puretulta. Onko muuten normisprayhin verrattuna millaista maalata?\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 18:08\nOn kyllä herkullinen pökäle. Konehuoneesta sen verran että onko ykkösjetoissa samanlainen pelti tuossa koneen takana kuin caddyissä/golfeissa. Jonkinlainen vesi/lämpöpelti ? Eli ootko nakannut sen pois ? Kiinnostaa miten vaikuttaa jatkossa autoon, kerääkö kaiken veden ym. shitin konehuoneeseen ?\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 19:27\nJoo, kusikalvot v#ttuun. 100x parempi ilman...\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 20:46\nKuolasin tätä kyseistä yksilöä nähtyäni nettiautossa joskus, on sitten v#¤%&n siisti! Voisin jopa kuvitella itseni tällaisen rattiin, jos tässä vielä olisi bägit..\nE: kusikalvot ei ehkä ne parhaimmat.. (mielipiteeni)\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 20:50\nItelläni tuommonen ratti kävi paikallaan aikoinaan. Istu käteen ja silmään 100% hyvin. Alkaavat vaan olla kalliita ja harvassa.\nKalvot ei kyllä nappaa, mutta konehuone näyttää hyvältä. Mittarit kyllä ainoa oikea valinta.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 21:02\nMusta kun tuntuu että noita ratteja alkaa olla jo foorumillakin useampi.. Ei liikaa kuitenkaan vielä :) Omaan käteen se on hiukan liian muovisen olonen ja suuri. Lähinnä suuri siksi, et penkin ja ratin väliin tuntuu jäävän hiukan liian vähän tilaa sisään ujuttautuessa.\nJa jottei ihan ohi aiheen mene, niin minkälaista toi konehuoneeseen tuleva maali on? Ihan maalia jonka voi maalata vielä tarvittaessa ylitte jollain muulla värillä?\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 21:07\nvähän jerppen puolesta vastaan. Niin ihan kilkal pullosta tuota tulee ja vaatii kolmisen paksuhkoa kerrosta jotta ryyppyyntyy hyvin, mitä mulla oli sitä rollan koneessa niin tuntu ainakin sellaselta et vois maalata päällä mut kokeilemalla selviää.\nHae toni parcolorista olikos 10e pullo\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 22:13\nKyllä näissä alunperin samanlainen "vesikaukalo" on kuin golffeissa/caddyissä. Muuta huonoa tuossa kaukalon poistossa ei oikeastaan ole ilmennyt kuin joskus bensanhaju saattaa koppiin eksyä... niin ja tietysti sadekelillä vetää lasit huuruun jos sattuu vahingossa lammikkoon ajamaan koska vetää höyryä suoraan konehuoneesta\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ma 31 Tammi 2011 - 22:19\nOkei, kiitoksia vinkeistä. Caddyn kaukalolle samaa kohtaloa tullut suunniteltua, kuitenkin kesäautosta kyse. Jotenkin omaan silmään vaan näyttää paremmalta ilman kyseistä peltisoiroa.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ke 2 Helmi 2011 - 19:59\nKyllä ne keltaset kalvot vain antaa vielä parempaa ilmettä Jetan keulaan.. Ihan tulee oma kokkero mieleen, pitikin mennä myymään se\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ke 2 Helmi 2011 - 20:25\nToimii ihan kympillä nuo kuskalvot. Muutenki koko auto on herkkua\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ke 2 Helmi 2011 - 21:11\nKaaret sisälle ja ne vanhan tyylin rallipenkit saavat ääneni!\nVähän aikaa sit tuli vastaan tommone starletti missä samaa tyyliä.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 La 19 Helmi 2011 - 13:45\nKyllä näissä alunperin samanlainen "vesikaukalo" on kuin golffeissa/caddyissä. Muuta huonoa tuossa kaukalon poistossa ei oikeastaan ole ilmennyt kuin joskus bensanhaju saattaa koppiin eksyä... niin ja tietysti sadekelillä vetää lasit huuruun jos sattuu vahingossa lammikkoon ajamaan koska vetää höyryä suoraan konehuoneesta :)\nPakko vielä palata tähän. Joskus kantautui korviin, et kori velttoontuis melko paljon ton poistamalla. Mitään todenperää? Kyse oli kuitenkin sillon muistaakseni cabriosta, joka tietty asiaan vaikuttaa. Ja tuossa pellissähän on runkonumero, miten siitä on selvitty katsastajaa miellyttävällä tavalla? Nyt on alkanu omaakin silmää pellin riekale kiusaamaan niin paljon et tekis mieli heittää huitsin helvettiin. Ainut ongelma on se, että iskarien yläpäitä on nostettu 4cm, eikä niiden ja konepellin väliin mahdu enää poikkitukea, mikäli löystyy koko romu oikeen pahastikin.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 La 19 Helmi 2011 - 18:45\n^^ Kyllä se nyt hiukan löysentää. Cabriossa tietty löytyy alavakaaja minkä voi mm. modifioida tulipellin alaosaan kiinni "kolmilinkkisesti." Toinen tapa mitä ainakin itse olen "kilpuri" tasolla joskus nähnyt niin etulokareiden sisään tehtyjä vahvikkeita jotka tavallaa ovat suorakulman muotoisia, jolloin toinen suorakulman puolista on oven etureunan alla olevaa palkkia. Kolmas mikä auttaa kuulemma myös on oven aukkojen hitsaaminen joka auttaa per puoli tulevaa vetelyä. Eli "kynnyslista" mikä lie pois ja hitsisaumaa viiden sentin välein.\n(Voithan sä tehä tuen toni esim. iskaritolppien kylkiin. Tiedän, paskan näkönen mutta vois ainakin vähä auttaa. Tekee kyll avonaisen mukavan näköisen konehuoneesta, sitä en voi moittia. Erittäin hyvä modaus ykköseen tosin lisää kitattavaa, lämppärin kuomu ei ole mikään silmiä hivelevä ja pyyhkijän moottorit ja vivustotkin on sit pakko olla kromia. )\nTää kaikki paska mitä jauhoin niin vaikuttaa varmaan tuolla korkeilla tehoilla mutta tyyliin 130-150hp niin ei välttämättä nyt ihan hirveää vetoa korissa tunne jos ei radalla rankaise. Min en näist tiä mittää.\nPellissä on numero, pakko kysyä muuten että mihin olet numeron lyönyt?\nHieno jetta. Ehdottomat pisteet tekniikka valinnasta. Hyvää herkkua, mh.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ti 22 Helmi 2011 - 12:04\nRunkonumero on siirretty tuohon lämppärin kuomun viereen. Ei ainakaan paikallisella katsastusasemalla tuntunut haittaavan ollenkaan vaikka onkin siirretty.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ti 22 Helmi 2011 - 12:11\nNoh, vetikö koppa veteläksi kun pellin otti pois, niinkuin täällä on pojat kertonut?\nMutta asiaan, todella hyvältä näyttää auto, jatka samaan malliin!\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ti 22 Helmi 2011 - 17:36\nEipä tuota vielä näillä tehoilla ainakaan huomaa että antaisi periksi... jäykkähän tuo kori ei ole alunperinkään. Ylä- ja alapoikkituet varmasti jäykistäis paljon.\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ti 22 Helmi 2011 - 17:46\nJos haluu tyylikkään&"muodikkaan" race jäykisteen niin tekee iskari torneista -> Tulipeltiin v-muotoisen jäykisteen.\nSaa hyvin piiloon tarvitaessa ja varmasti toimii.\nViimeinen muokkaaja, Aaperi pvm Ti 22 Helmi 2011 - 21:20, muokattu 1 kertaa\nAihe: Vs: Vw Jetta Mk1 Ti 22 Helmi 2011 - 20:47\n80-90 luvun taitteen etuveto celicoissa taisi olla tuon tyylinen "poikkituki".


SAAREN TAIKA ecolution Bergamotti & Lime Käsisaippua 250 ml - Myrtilli - Kosmetiikan verkkokauppa\nNestemäinen, bergamotin sekä limen miedon tuoksuinen käsisaippua joka elvyttää ihoa, puhdistaa tehokkaasti jättäen ihon kosteutetuksi. Soveltuu jatkuvaan käyttöön jokaiselle ihotyypille.\nSaaren Taika ecolution Bergamot & Lime Käsisaippua on nestemäinen, kosteuttava, erittäin miedon bergamotin ja limen tuoksuinen käsisaippua joka päiväiseen käyttöön.\nTuotteen vaikuttavia aineita ovat kookosöljy, manteliöljy, kastiliansaippua sekä luumun ja viinimarjan siemenöljyt. Manteliöljy sekä luumun siemenöljy sisältävät E-vitamiinia joka on vahva antioksidantti ikääntymisen merkkejä vastaan ja se saa ihon tuntumaan pehmeältä ja sileältä. Kookosöljy auttaa saippuaa vaahtoamaan ja puhdistamaan ihon tehokkaasti. Mustaviinimarjan siemenöljyllä on suuri antioksidanttipitoisuus joka ehkäisee ikääntymisen merkkejä. Se sisältää myös runsaasti ihoa ravitsevia vitamiineja kuten A-, B-, C- ja E-vitamiinia. Tuotteen sisältämällä bergamotin ja limen eteerisillä öljyillä on antibakteerinen vaikutus joka ehkäisee tulehduksia sekä neutraloi bakteereja. Nämä myös antavat käsisaippualle raikkaan mutta erittäin miedon tuoksun.\n95% luonnollinen, hellävarainen ja kosteuttava käsisaippua sopii jokaiselle ihotyypille jatkuvaan käyttöön. Tuote on sulfaatiton ja parabeeniton. Vain ulkoiseen käyttöön. Herkimmille manteliöljy voi aiheuttaa allergiaa. Bergamotin ja limen eteerisille öljyille voi olla allerginen ja näille voi myös herkistyä pitkän käytön seurauksena.\nKäyttö: Kostuta kädet vedellä ja annostele saippuaa haluttu määrä. Vaahdota huolellisesti kaikkialle käsissä. Huuhtele saippua lämpimällä vedellä ja kuivaa iho.\nINCI: Aqua, Sodium cocoamphoacetate, Glycerin, Lauryl glucoside, Sodium cocoyl glutamate, Sodium lauryl glucose Carboxylate (Plantapon SF), Coco-glucoside and glyceryl oleate (Lamesoft), Cetearyl alcohol & Polysorbate 60 (Emulsifying wax NF), Olea Europaea, Prunus Amygdalus Dulcis, Cocos nucifera oil, Vegetable glycerin, Phenoxyethanol and ethylhexylglycerin, Xanthan gum, Prunus Domestica Seed Oil, Ribes Nigrum Seed Oil, Citrus Aurantifolia Oil, Citrus Aurantium Bergamia Fruit Oil *Citral, *Linalool, *Limonene\nAvainsanat: bergamot, ecolution, ihon hoito, kosteutus, käsisaippua, lime, luonnollinen, parabeeniton, raikas, ravitseva, saaren taika, sulfaatiton, vegaaninen


Screenrecordsearch.com search engine liittyy joitakin selaimen kaappaajia, joita olemme aiemmin kohdanneet: Ifastsearch.com, Checkspeedsearch.com ja Isearchnow.com. Tällä Hetkellä, HopeBest Media Inc., saavutti korkeamman tason pysyvyys ja käyttäjät ovat olleet ilmoittamalla siitä joukko tuntemattomia alustojen etsiminen, jotka tarttua valvonta-selaimet’ home pages, default hakupalvelut ja uusi välilehti-sivua. Tämä hyökkääjiä ei tuota tuloksia hakukyselyt omaa, mutta ohjaa ihmisiä Google. Kuitenkin, tämä ei estä selaimen kaappaaja alkaen pistämällä web-linkkejä sivustoille, jotka kuuluvat sen läheisiä kumppaneita ja tytäryhtiöitä.\nKolmannen osapuolen linkkejä ja mainoksia, jotka Screenrecordsearch.com virus osoittaa, ovat ainoa tarkoitus on lisätä web-liikenteen rankingissa tiettyjen kumppaneiden kanssa. Järjestöt ja sopimukset, että selaimen kaappaajia ovat mukana yleensä pyritään toimimaan täysin laillisia perusteita. Jälkeen etsivät Käyttöehdot HopeBest Inc., olemme päätellä, että yhtiö ei harjoita mitään vastuuta, sen palveluista ja kiistää kaikki takuut. Täysillä lain sallimissa rajoissa, sinä suostut puolustamaan ja pitämään syyttömänä Hopebest Inc. ja Hopebest Inc. lähipiirin ja vastaan ja kaikki vaateet, tappiot, maksut, kulut, ja vastuusta, joka voi syntyä siitä, että käytät Hopebest Tuotteita.\nTarjoaa ladata tai uudistaa ohjelmisto työkaluja voitaisiin esittää kumppanit saavat ehdottaa ladattavissa/asennettavissa ohjelmisto ohjelmat henkilökohtaisia laitteita, kuten tietokoneita, tabletteja, ja matkapuhelimet. Jos joitakin taloudellisia vahinkoja tapahtuu, koska olet vakuuttunut ladata erityinen ohjelmisto työkalu, eikä hakukone eikä sen kumppanit ovat vastuussa tämän toiminnan. Jokaisen kävijän tulee ymmärtää, että hänen/hänen etsintä sivusto ei ole suojattu oikein. Jos he kohtaavat mainoksia, jotka ovat klikattava ja johtaa kauko-sivustoja, kauppoja, jotka ovat valmistuneet (kuten ostot tai jne) ei ole säännelty Screenrecordsearch.com. Näillä aloilla voisi kuulua inhottavan kolmansien osapuolten, jotka ovat keskittyneet lähettää ilkeä executables kautta drive-by download. Kolmansien osapuolten, että aiheuttaa niin laillinen myyjät voisi ajaa noin huonolaatuisia tuotteita tai sitouttaa suora petos yrittää varastaa käyttäjien tunnukset online banking tilit.\nJos muutoksia selaimet asetukset on tehty, ja olet valmis hakemaan hallita näitä asetuksia, on olemassa pari menetelmiä, että tämä tavoite voidaan saavuttaa. Esimerkiksi, voit skannata käyttöjärjestelmän kanssa anti-malware työkalu, joka tulee paljastaa suojauksen tilan laitteen. Jos on mitään uhkia läsnä, registry fix mantra, Spyhunter tai Hitman ehdottaa puhdistus prosessi. Lisäksi, voit päästä eroon malware manuaalisesti, mutta sitten sinun täytyy toistaa suuntaviivojen meillä on lueteltu. Koska se on tuntematon, joka-selaimen laajennus, lisäosa tai muut ohjelma toimitetaan selaimen kaappaaja, se voi olla vaikea päästä eroon loinen oman. Haittaohjelmia näytteitä on taipumus olla levittää niputettuja ohjelmia. Tämä tarkoittaa, että kun yrittää asentaa yksi sovellus, saatat kaipaamaan ehtoja, selitti, että täydentäviä ohjelmia on myös lisättävä. Siksi kiinnittää huomiota ehdot, jotka on värvätty Setup Velhoja. Jos huomaat, että muita sovelluksia on tarjolla, olla varma, että lasku tällaisia ehdotuksia.\nMyös, haittaohjelmia voi päästä laitteen haittaohjelmilta online-mainoksia ja väärennettyjä verkkosivustoja. Drive-by ladattavia olivat jo mainittu tässä artikkelissa, mutta niiden merkitystä ei tulisi unohtaa. Käymällä rogue sivustot, voit tietämättään samaa mieltä auto-download joka johtaa viekas istuttaminen virus.


Sooloiluja kävi kurkkimassa naapurustoa puolestasi. Tekemäni kartan avulla sinunkin on helppo lähteä katsastamaan Pelgulinnan mansikkapaikat.\n1. Kolm Sibulat on ravintolaklassikko\nFusion-confusion kuvailee Kolm Sibulat itseään. Ruokalistalla on niin Aasian kuin Lähi-idän, Välimeren alueen kuin georgialaisiakin herkkuja. Kestosuosikki, josta lähtee aina tyytyväisenä ulos! Osoite Telliskivi Tänav 2, avoinna ti–la 12–23.\n2. Ravintola Koma\nKolm Sibulatia vastapäätä toisella puolella tietä osoitteesta Telliskivi 1 löytyy tämä suhteellisen tuore ravintolatulokas. Paikan erikoisuus on käsityöoluiden ympärille rakennettu ruokalista. Kiva sisustus, taitava keittiö ja ystävällinen palvelu. Avoinna ti–to 17–23, la–su 17–24.\nLue myös tämä: Stalininajan sotilasvankilassa on nykyään osa Viron kansallisarkistoa. Katso kuvat hyytävästä sellikäytävästä!\nSooloiluja suosittelee testaamaan Koma-ravintolaa! Sen ruokalista on rakennettu sopimaan yhteen laadukkaiden käsityöoluiden kanssa.\n3. Vegaaniravintola Pelgupaik\nTämä minipieni ravintola keittelee huikean hyviä vegaanicurryjä ja muita aasialaisvaikutteisia herkkuja. Heidän Insta-sivuillaan pääset tunnelmaan. Nimensä mukaisesti paikan koti on Pelgulinn, ja löydät sen osoitteesta Telliskivi 24. Ovet ovat auki joka päivä: su–to 12–20, pe–la 12–21\n4. Suklaapuoti Chocokoo\nEDIT: Chocokoo on muuttanut Telliskiveen, mutta jatkaa muuten samalla meiningillä.\nYksi kaupungin ihanimmista herkkupuodeista on Chocokoo. Tämä on paikka johon kannattaa poiketa, jos haluat löytää ylellisen lahjan tai superherkkuja ihan vaan omiin suihin. Kaikki suklaat ovat paikan päällä tehtyjä, ja järjestetäänpä siellä suklaantekokurssejakin!\nLue myös tämä: Suklaakahvila Pierre vanhassakaupungissa on toinen suklaanystävän must-kohde.\nPelgulinn on Chocokoo-suklaakaupankin koti. Siellä on vitriini täynnä ylellisen herkullisia, käsin tehtyjä suklaakonvehteja.\nPositiiv on minipieni valokuvagalleria, ja samalla yhden naisen ihme. Galleristi ja kuraattori Kristel Schwede julkaisee myös neljä kertaa vuodessa ilmestyvää valokuvalehteä nimeltä Positiiv. Galleria on avoinna arkipäivisin kello 12–18, muina aikoina sopimuksesta. Viimeksi näin siellä erinomaisen Tsernobylin raunioissa kuvanneen Silvia Pärmannin näyttelyn ”Ilma jäetud”. Katso kuvia tästä koskettavasta näyttelystä täällä. Poikkea ihmeessä käymään, osoite on Roo 21a\n6. Sydämellinen Ristikheina kohvik\nRistikheina on yksi suosikkikahviloitani koko Tallinnassa. Siksi se on ansainnut oman postauksen, jonka löydät täältä. Itse kahvilan löydät osoitteesta Ristiku 57. Ovet aukeavat jo varhain ja pysyvät auki iltaan saakka: la–su 9–19, ma–pe 8–21.\n7. Flo Kasearu kotimuseo\nTämä museo on aivan omanlaisensa elämys! Vai oletko käynyt taiteilijakodissa, jonka takapihalla on lentokoneen siipi, ja jonka yläkerrasta laskeudutaan takaisin katutasoon liukumäkeä pitkin. Lue vierailustani täältä, ja pistä muistiin osoite Pebre 8. Sisäänpääsymaksu 10 €, vierailu sovittava etukäteen. Ota yhteyttä Flo’n sivuston kautta.\nKilpailu kaupungin pizzakuninkuudesta tiukkenee, sillä Ülemisteen avattu Pomo leipoo aivan huikean hyviä puu-uunissa paistettuja pizzoja, samoin keskustassa oleva Jahu tänavagurmee. Mutta niin leipoo Kajakin, joka taisi tämän pizzabuumin kaupungissa aloittaa. Täällä juttu yhdestä Kaja-visiitistäni – niitä tulee kyllä tasaiseen tahtiin. Kaja avaa ovensa joka päivä kello 11:30, ja sulkee siinä vaiheessa kun sen päivän taikinat on leivottu ja pizzat myyty: toisinaan jo aikaisin iltapäivällä, hiljaisempina päivinä vasta kello 18. Kajan osoite on Õle 33.\nLue myös nämä: Kajan jälkeen samat omistajat avasivat OneSixty bbq-ravintolan Telliskiveen ja mainion Old Boy Mary Janen bistron Kadriorgiin.\nOtin tämän paikan listalle mukaan, vaikka se taitaakin olla Kalamajan puolella. Sen verran eksoottinen paikka, että katso ensin meininki heidän fb-sivuiltaan, ja ota sitten suunta kohti osoitetta Kopli 23. Suljettu ma–ti, avoinna su 12–17, ke–to 12–19, pe 16–21, la 12–21\nVaikka Pulgongibaar on Kalamajan puolella, se pääsi mukaan listalle koska ratapihan tuolla puolen häämöttää Pelgulinn.\nLoput paikat ovat aivan Pelgulinnan pohjoisrajalla, Karjamaan puolella. Otan ne kuitenkin mukaan postaukseen, sillä kaikki neljä ovat aivan vierekkäin, eikä niihin ole kuin noin 10 minuutin kävelymatka vaikkapa Ristikheinä kohvikista.\n10. Vegaaniravintola Tru\nTru on aivan viimeisimpiä tähtiä Tallinnan ravintolataivaalla. Satuin käymään siellä ensimmäisenä aukiolopäivänä, ja ihastuin saman tien! Sekä ruokalista että kahvilan herkut ovat kaikki täysin vegaaneja. Blogipostauksen kirjoittaminen vielä kesken, mutta käy fiilistelemässä tunnelmaa heidän Instassaan. Yksi omistajista on myös valokuvaaja, ja se näkyy. Avoinna ti–to 11–22, pe–la 11–23, su 11–18. Ma suljettu. Osoite on Kopli 25.\nLue myös tämä: Kaikki muutkin Karjamaan käymisen arvoiset paikat löydät täältä.\nKaksi kiinnostavaa uutuutta Pelgulinnan pohjoispuolella: vegaaniravintola Tru Kitchen ja ravintola/baari Odeon.\n11. Ravintola ja baari Odeon\n12. Mainio baari ja ravintola Checkpoint Tallinn\nEDIT: Checkpoint Tallinn on sulkenut lopullisesti ovensa, mutta jätän tämän kuitenkin tähän muistoksi menneistä ajoista.\nCheckpoint Tallinn on periaatteessa cocktail-baari, mutta he kokkaavat myös toisinaan brunssia kun sille päälle sattuvat. Silloin sattuivat, kun minä osuin kohdalle, ja olipa kiva tutustua paikkaan ja sen supermukaviin tyyppeihin. Grillattu sandwichini maistui, ja erityismaininnan ansaitsee myös juomani kombucha-tonic. Osoite on Kopli 78b, ja aukiolot Googlen mukaan su–to 20–24, pe–la 20–03, mutta kuten sanottu toisinaan tarjolla myös brunssia, joten kannattaa ehkä ottaa yhteyttä heidän fb-sivujensa kautta, jotta ovet ovat varmasti auki kun menet siihen suuntaan.\nParasta tämän Sooloiluja-sivuston tekemisessä on se, että tapaan sen kautta ihan mahtavia tallinnalaisia tyyppejä. Yksi tällainen suloinen tapaus oli Checkpoint Tallinnan Kadri Eisler alias Gray Eyed Baker. Tsekkaa hänen ihania kuviaan Instassa! Tämä kuvakin on hänen ottamansa.\na) Mainio viinibaari Shvips. Täällä olen käynyt itsekin, ja suosittelen lämpimästi.\nb) Puutarharavintola Clos, joka on ymmärtääkseni vain kesäisin auki. Fb-sivut täällä.\nc) Luontaistuotekauppa Ökosahver. Myös heillä fb-sivut.\nd) Fantom kebab-ravintola, jossa näytti olevan paljon muutakin syötävää. Päivän keitto 1,5 € ja borssi 2 €. Menen varmasti testaamaan!\ne) Pelgulinna rahvamaja on aivan Telliskiven vieressä. Heidän (vironkielisiltä) nettisivuiltaan löytyy varmaankin tapahtumia.\nf) Armenialainen “general store” Kolde ja sen ympäristössä olevat Omakolde-talot. Niistä voit lukea lisää tästä kivijalkakaupat-postauksesta.\ng) Ravintola Nuudel Telliskivi-kadulla.


9 joulukuun, 2017 13 maaliskuun, 2018 Heiskaska2 kommenttia\n*Kirjoitus ei ole yhteistyö minkään tahon kanssa ja kaikki tuotteet on itse ostettu\nParas kirja: Biohakkerin käsikirja (2017). Lähes 500 sivua tutkimukseen perustuvaa tietoa unesta, ravinnosta, liikunnasta, työstä ja mielestä. Olen käyttänyt tätä kirjaa paljon niin fysioterapianopinnoissani kuin treenin, opiskelun ja palautumisen buustaamiseen. Hyödyllinen ihan kenelle tahansa, joka on kiinnostunut hyvinvoinnistaan lööppilehdistön klikkiotsikkoja syvemmällä tasolla.\nParas oppimani asia: Rentoutusharjoitukset. Näitä harjoiteltiin koulussa syyslukukaudella ja kyllä tämä on parempaa kuin mikään. Jo vartissa mieli rentoutuu ja on valmis loppupäivän koitoksiin aivan uudella teholla. Kyllähän sitä tomumajaansa hellii ja rentouttaa, mutta mieli meinaa usein unohtua.\nParas kosmetiikka: Lumene Sisu aiheutti minussa VAU-efektin ensimmäistä kertaa vuosikausiin. Olen kranttu kosmetiikan suhteen ja olen yrittänyt siirtyä luonnonkosmetiikan suuntaan, mutta VAUta ei ole sillä saralla tullut vielä kertaakaan. Erittäin harvoin sitä tosin tulee perinteisenkään kosmetiikan suhteen.\nSain Lumenen Sisu-sarjan kosteusvoiteen ja kuorinnan kaupanpäällisiksi ostessani normaalisti käyttämääni Valo-sarjaa. Panttasin kauniita purkkeja kaapin perällä kuukausia (ei ne kuitenkaan kummosempia ole), kunnes tapahtui jokin naksahdun ja päätin kokeilla kuorintavoidetta.\nHieroskelin sitä naamaani parisen minuuttia, pesin pois viileällä vedellä ja katsoin peiliin: niin sileää ihoa ei oltu tässä kolmivuoron runtelemassa naamassa nähty sitten lukion alun. Lätkäisin päälle vielä saman sarjan ihanan tuhdin kosteusvoiteen ja voila, seuraavana aamuna peilistä katsoi uusi nainen. Olin aina ajatellut, että tuollainen fraasi on sellaista blogien hömpötystä, mutta piru vie, voi se näemmä joskus toimiakin. Plussaa raikkaasta havutuoksusta, joka on ollut elämässäni kovassa osteessa koko vuoden.\nParas kulttuurielämys: Tamperetalolle avattu Muumimuseo! Mahdottoman hienosti toteutettu kahdessa tasossa oleva näyttely, jossa riittää ihmeteltävää niin lapsille kuin aikuisillekin. Ja kun sanon hienosti toteutettu, tarkoitan sitä: Muumia on niin lattiaan upotettuna, seinissä kuin katossakin. On katseltavaa, kuunneltavaa, käänneltävää ja ihmeteltävää. On Tove Janssonin hahmotelmia ja teoksia, on käsin rakennettuja maagisen hienoja kohtauksia, on tietoa itse Tovesta ja Muumeista. Iso, iso iso suositus!\nParas ostos: Minun piti hankkia koulureppu jo viime vuonna opintojen alkaessa. Jotenkin se kuitenkin sitten jäi ja tungin koulukamoja vuoden verran käsilaukkuuni. Kesällä kuitenkin päätin, että kyllä se Kånken on saatava, joten kävin kaupassa hypistelemässä sitä varmaan joka viikko. Vaihtoehtoja oli kuitenkin liikaa ja muutaman kuukauden pähkimisen jälkeen turhauduin ja totesin, että pitäkää tunkkinne. Eräänä päivänä hoidellessani aivan muita asioita kaupungilla, eteeni tupsahti Kånken alennus ja vain neljä vaihtoehtoa (siinäkin oli kaksi liikaa). Loppu hyvin kaikki hyvin ja niinpä me elelimme metsänvihreän kettureppuni kanssa elämämme onnellisena loppuun saakka.\nKettureppuun mahtuu kaikki. Mahtuu neljän päivän reissukamppeet, mahtuu kirjat, läppärit ja kalenterit, mahtuu salikamat, ruokaostokset ja no, ihan kaikki. Ei ole tullut vielä vastaan mitään, mikä ei reppuun mahtuisi. Ei nuhjaannu tai rispaannu ja pitää vettä. Ja se 13 tuuman läppäri solahtaa täydellisesti istuinalustataskuun. Pörrrfekt!\nParas tapahtuma: Turun Tall Ships Races, jonka huikeita laivoja ja monia, monia, monia markkinakojuja eivät varjostaneet kuuma kesäpäivä tai edes se, että lähdin reissuun (jälleen kerran) suoraan yövuorosta. Uskaltanen suositella Turkua myös ihan muutenkin erittäin kivaksi kesäkaupungiksi.\n2 kommenttia artikkeliin ”Vuoden 2017 suositukset (joita suosittelen vielä seuraavanakin vuonna)”\n15 joulukuun, 2017 15:36\nMuumimuseo on kyllä ihana, itse kävin siellä ekan kerran vasta vajaa kuukausi sitten, ja siellä sai kulumaan monta, monta tuntia 🙂\n15 joulukuun, 2017 16:47\nItselläkin tuntui aika loppuvan kesken. Ensi kerralla paremmalla ajalla!


Jalkapallon sarjauudistus iskee ikävästi Ilvekseen – vanhalla mallilla mitali olisi jo varma - Kolumnit - Aamulehti\nJalkapallon sarjauudistus iskee ikävästi Ilvekseen – vanhalla mallilla mitali olisi jo varma\nTampereen Ilves on yksi jalkapallon sarjauudistuksen suurimmista häviäjistä, ellei suurin. Uudistus iskee Ilvekseen monellakin tavalla.\nTamperelaiset sijoittuivat viime kaudella pääsarjassa viidenneksi ja lunastivat 17 kotiottelua vuodelle 2019. Paitsi, että uudistuksen jälkeen kotipelien määrä on alimmillaan 13.\nSiinä vaiheessa, kun uudistus nuijittiin pöytään, Ilves oli jo aloittanut kausikorttimyynnin kesälle 2019. Kuluttajansuoja on tässä kohtaa koetuksella, vaikka syksyllä kausikortin hinta oli joitakin kymppejä alhaisempi kuin nyt.\nMitään suurta äläkkää asiasta ei tiettävästi ole tullut, mutta Palloliitto, liiga ja seurat olisivat voineet ajoittaa uudistuksen paremmin. Kausikortin ostajan olisi hyvä tietää, mitä rahalla saa.\nNo, uudistuksen jälkeen tilanne on se, ettei kukaan tiedä, mitä tuleman pitää 1. syyskuuta päättyvän kaksinkertaisen perussarjan jälkeen. Seuroille jää vain vähän aikaa loppusarjan otteluiden markkinointiin ja käytännön järjestelyihin.\nIlves on kuulunut niihin seuroihin, joille kotipelit tuottavat rahaa. Siksi kotipelien määrälläkin on merkitystä. Jos Ilves pelaa kotona vain 13 ottelua 17 sijasta, takkiin tulee useita kymppitonneja, ellei peräti kuusinumeroinen summa.\nVuonna 2017 Ilveksen yleisökeskiarvo (3462) oli sarjan toiseksi korkein ja vaikeuksien sävyttämällä viime kaudellakin (2860) kolmanneksi korkein. Keskiarvo tuskin nousee niin paljon, että menetetyt eurot saadaan takaisin.\nSarjauudistus saattaa kostautua Ilvekselle myös kentällä. Suomen cup on jo todistanut, että joukkueessa olisi laatua ja leveyttä pelata hyvällä tasolla 33 kierrosta, toisin kuin monella muulla.\nSarjauudistus heikentää Ilveksen mahdollisuuksia taistella mitalista, koska leveää pelaajamateriaalia on aiempaa hankalampaa hyödyntää. Ilveksessä toivotaan, että laaja pelaajarinki auttaa vähenevälläkin ottelumäärällä. Silläkin on väliä, miten joukkue treenaa arjessa.


Juttu kerrallaan: Oikeaan suuntaan menossa\nOikeaan suuntaan menossa\nMe siis ostimme talon. Ensimmäisen oman. Ja ihan kokonaisen talon.\nEli hei hei kerrostaloelämä.\nHei hei portaiden äheltäminen pojan ja / tai tavaroiden kanssa.\nHei hei yksi jaettu makuuhuone ja lelut pitkin olohuonetta.\nHei hei palelu kylmällä ilmalla.\nHei hei pyykkien kuivatus olohuoneessa. Ja eteisessä. Ja keittiössä. Ei tuu ikävä.\nJa ennen kaikkea.\nTervetuloa oma piha ♥\nSaamme talon täysin omaan käyttöömme perjantaina. Siihen asti on tehty ja tehdään vielä lisää tiukkoja suunnitelmia. Meillä on varsin intensiivinen remontti ja muuttojakso tulossa - tavarat tulevat etsimään paikkaansa kyllä pidempään, mutta pääasiat pitää saada tehtyä nopeasti. Tällä hetkellä pohditaan siis muun muassa seinien värejä ja mahdollisia tapetteja, seinä- ja kattopaneeleita sekä upotettuja valaisimia.\nVäreissä ollaan jo pitkällä ja tapetitkin aikalailla valittuina. Kattopaneeleissa on vielä vaihtoehtojen tutkiminen päällä, vaikka luulimme aluksi jo valinnan olevan valmis. Oma haaveeni seinäpaneeleista vielä hakee uomaansa, sillä en osaa hahmottaa, kuinka korkeita paneleita pitäisi ottaa.\nTulisiko ottaa korkea paneeli?\nPaneeli tulee tulemaan tuollainen pystymalli, kuten ensimmäisessä ja viimeisessä kuvassa, joten siitä ei tarvitse välittää. Ja mikä parasta, kun yksi korkeus on saatu päätettyä, tulee toinen samalla korkeudella - vai voisiko keittiössä olla korkea ja olohuoneessa keskimääräinen? Vai sittenkin molemmissa korkea? Vai molemmissa keskimmäinen? Matalan olen mielessäni sentään heittänyt jo ö-mappiin.\nKeittiössä on tarkoitus tehdä samoin kuin kuvissa, eli se pieni väriläiskä tulee paneelin yläpuolelle. Olohuoneessa taas paneeli saa luultavasti tummemman värin kuin seinä itsessään. Tai sitten ei. Onko fiksumpaa tehdä paneeli saman sävyiseksi kuin viereiset seinät ja yläosaan ottaa eri väriä, vai laittaa seinään samaa kuin muissa seinissä ja paneeliin väriä?\nTiedä nyt sitten taas yhtään. Tänään taidetaan mennä rautakauppaan.\n(Kuvat löydetty Pinterestin syövereistä. Sekään kun ei auta vaan lähinnä vain laajentaa vaihtoehtoja.)\nLähettänyt Annika V. klo 12.16\nTunnisteet: Höpötystä, Koti, Remppa, Suunnitelmia\nTästä se lähtee ... jälleen