Tavoitteena on myös vähentää jätevesilaitokseen ohjattavan veden määrää 100 000 kuutiolla.\nPerunoiden puhdistamiseen tarvitaan paljon vettä, sillä perunoiden pinnasta huuhdellaan pois tärkkelystä sipsien irtonaisuuden ja rapeuden parantamiseksi.\nMonialayhtiö Orkla aikoo panostaa jatkossa entistä enemmän uusiutuvaan energiaan ja biokaasuun Ahvenanmaalla sijaitsevalla Haraldsbyn tehtaallaan. Tehtaalla valmistetaan muun muassa Taffelin tuotteita.\nViimeisen vuoden aikana Orklalla on tehty isoja investointeja biokaasutuotannon laajentamiseksi tehtaalla. Tehtaan oma biokaasutehdas valmistui 1980-luvulla. Aikaisemmin tehtaan energianlähteenä on käytetty muun muassa perunankuoria.\nNyt biokaasulaitokseen tuodaan myös paikalliselta karjatilalta lehmän lantaa, joka nopeuttaa ja tehostaa biokaasutuotantoa. Laitoksella tuotettu biokaasu ohjataan tehtaan omaan tuotantoon, ja prosessissa syntyvä ravinnejäännös ohjataan takaisin viljelijälle lannoitteeksi.\nUudistuksen tavoitteena on yli tuplata tehtaan oma energiantuotanto ja tuottaa 1 400 000 m3 biokaasua vuosittain.\n"Uusiutuvaan energiaan ja biokaasuun panostaminen on iso ympäristöteko, jolla vähennämme tuotannosta syntyviä hiilidioksidipäästöjä miljoona kiloa vuodessa”, kertoo Orkla Suomen innovaatio- ja vastuullisuusjohtaja Katja Salminen yhtiön tiedotteessa.\nMyös tehtaalla käytettävää vettä aiotaan jatkossa hyödyntää tehokkaammin. Perunoiden puhdistamiseen tarvitaan paljon vettä, sillä perunoiden pinnasta huuhdellaan pois tärkkelystä sipsien irtonaisuuden ja rapeuden parantamiseksi. Kun vesi puhdistetaan, sitä voidaan käyttää vielä kertaalleen kuorimattomien perunoiden pesemisessä. Noin 10–15 % tehtaan käyttämästä vedestä käytetään uudelleen.\n“Jatkossa kierrätämme puhdistettua vettä myös paikallisille viljelijöille kasteluvedeksi. Näin vähennämme jätevesilaitokseen ohjattavan veden määrää 100 000 kuutiolla ja lisäämme veden hyötykäyttöä osana paikallista kiertotaloutta”, kertoo tehtaanjohtaja Christer Söderström.\nTehdas on myös siirtynyt käyttämään energianlähteenään vain uusiutuvaa energiaa. Vuoden 2020 alusta lähtien tehtaan käyttämä sähkö on ollut täysin paikallisen energiayhtiö Allwindsin tuottamaa tuulivoimaa. Yhden tuulimyllyn tuottama sähkö kattaa tehtaan koko vuoden sähkötarpeen.\nAiheet Christer Söderström Haraldsby Katja Salminen Orkla Taffel peruna tehdas


Eroottinen kirja aiheutti kaksi ennenaikaista synnytystä! | Seiska\nEroottisen romaanin sanotaan olleen sen verran kovaa tavaraa, että se saattoi jopa kaksi odottavaa äitiä ennenaikaiseen synnytykseen.\nMoney Green Memories kertoo sotilaasta, joka pelastaa perijättären venäläisten terroristien käsistä. Kirjailija Scarlett Brade sanoo nyt harkitsevansa rohkeaan kirjaan varoitusta raskaana oleville naisille.\n– Mielestäni kirjassa tulisi olla varoitusmerkintä raskaana oleville naisille, mutta suosittelisin kirjaa naisille, joiden synnytys on myöhässä, 25-vuotias lontoolainen selittää.\n"Rivo, mutta elegantti"\nBradenin sisko, 31-vuotias Kara, joutui sairaalaan raskautensa 35. viikolla, luettuaan eroottista tarinaa.\n– Yönä, jolloin synnytys käynnistyi, olin lukemassa piiskauskohtausta. Se oli todella rivo, mutta samaan aikaan siinä oli tiettyä eleganssia. Se oli seksikästä, kuumaa ja voimakasta luettavaa, hän kuvailee.\n26-vuotiaalla Anna-Kareninalla, joka on niin ikään kirjailijan sisko, oli samankaltainen kokemus viikkoa ennen laskettua aikaa.\n– Se intensiteetti, jolla Maddison menettää neitsyytensä Matthewlle, käynnisti synnytykseni, se tuntui niin todelliselta, ja sanat saivat minut todella eläytymään heidän intohimoonsa, Anna-Karenina sanoo.\nSynnytys lähti käyntiin sen verran vauhdikkaasti, että Scarlett päätyi avustamaan Anna-Kareninan synnytystä auton takapenkillä, matkalla sairaalaan. Nyt jälleen yksi hänen perheensä jäsen on raskaana. Scarlett sanoo kuitenkin, ettei hän aio antaa tämän lukea kirjaansa ennen laskettua aikaa.\nKIRJAsairaalafifty shades of greyseksierotiikkaraskausraskaanaeroottinen romaaniäitineitsytkohukirjavaroitussynnytysbritanniaromaanipiiskaus\nSuvi Pitkäsen synnytyssokki – vauvalla outo reikä sydämessä! Suvi Pitkäsen synnytyssokki – vauvalla outo reikä sydämessä! ...\nOnko tässä Lapin mykistävin vartalo? Seksikäs Neta, 22, hangilla pelkissä bikineissä!Onko tässä Lapin mykistävin vartalo? Seksikäs Neta, 22, hangilla pelkissä bikine...\nOletko kuullut Japanin penisfestivaaleista? Jättifallokset taistelevat syrjintää vastaan!Oletko kuullut Japanin penisfestivaaleista? Jättifallokset taistelevat syrjintää...


Monilla tiloilla on pitkät perinteet – Meiranpelto.fi\nSuomi on ollut puhtaasti agraariyhteiskunta aivan 1800-luvun loppuun saakka, jolloin teollistumisen ensiaskeleita otettiin niin Suomessa kuin muullakin maailmassa. Englantilainen kutomokone ”kehruu-Jenny” mullisti naisvaltaisen kangasteollisuuden ja Fordin autoyhtiössä lanseerattiin uudenlainen sarjatuotannollistamisen malli, jossa autoja valmistui osissa liukuhihnalta.\nKuitenkin käytännössä maatalous on ollut vallitsevimpana elinkeinona Suomessa aivan sota-aikoihin saakka ja vasta 1960-luvulla tapahtunut maaltamuutto kaupunkeihin muutti yhteiskunnan rakenteita ja työkuvaa siten, että maataloudessa työskentelevien osuus pieneni merkittävästi. Vielä 1970-luvulla selatessa puhelinluetteloa monen nimen kohdalla ammattina luki lyhenne mv. eli maanviljelijä.\nSukujen maatalousjuuret ulottuvat isojaon aikaan\nSuomessa toteutettiin isojako 1700-1800-lukujen vaihteessa. Isojaon tarve lähti siitä, että varsinkin Länsi-Suomessa pellot olivat jaettu monien talojen omistamiin sarkoihin. Luonnollisesti tämä hankaloitti niin maanviljelyä kuin uusien viljeltävien kasvien käyttöä. Itä-Suomessa harjoitettiin taas kaskiviljelyä, jolloin eri talojen omistukset sijaitsivat hajallaan pitkienkin matkojen päässä toisistaan. Isojako selkiytti tätä monimutkaista maanomistusta sekä vaikutti tilojen verotukseen. Esimerkiksi isojaon aikaan Savossa yksi kylä jaettiin kuudeksi kyläksi siten, että kantatalo jaettiin kuudeksi erilliseksi tilaksi. Tässä vaiheessa tilat saivat uudet nimet ja järjestynumeron nimen perään. Kullakin uudella tilalla pinta-alaa saattoi olla muutamia satoja hehtaareita, eli varsin paljon verrattuna tämän päivän tilojen pinta-aloihin. Varsinaisen maatalouden harjoittaminen alkoi tässä vaiheessa.\nTilat kulkeneet isältä pojalle\nUsein tilojen perimäjärjestys kulki suvuissa isältä vanhimmalle pojalle, tosin poikkeuksiakin mahtuu jokaiseen sukuun. Myös tiloja ostettiin, jaettiin ja vaihdettiin esimerkiksi veljesten tai sukulaisten kesken. Joillekin lankesi torpparin rooli, osa eli itsellisinä tai loisina. Tilan myyntihinta saattoi olla 1800-luvun loppupuolella 1500 markkaa. Kauppaan saattoi kuulua myös syytinkisopimus, eli vanhempien kuolemaan asti ulottunut elatussopimus. 1920-luvun alussa voimaan astunut torpparivapautus itsenäisti monia tiloja omiksi erillisiksi yksiköikseen.\nTilojen entisaikojen liitännäiselinkeinot\nVaikka maatalouden harjoittaminen oli useimmilla tiloilla pääelinkeinona ja tilojen keskimäärin 15 lehmän lisäksi pidettiin joitakin muitakin eläimiä, niin joissakin niistä harjoitettiin lisänä esimerkiksi kievaritoimintaa. Tällöin talossa oli tarjolla majoitustiloja sekä hevosia käytettävissä vieraiden matkantekoon. Virkamiehiltä ei peritty maksua kestityksestä, eikä myöskään kyydityksistä. Riuskaotteisia kyytimiehiä arvostettiin, sillä he eivät suostuneet pysäyttämään hevoskärryjä silloinkaan, kun maantierosvot yrittivät niitä pysäyttää. Lääninhallitukset antoivat määräykset majatalojen hinnoitteluun. Esimerkiksi kahvi maksoi 15 penniä ja lakanat sai markalla. Myös kiertokouluja pidettiin ja kievarit toimivat lisäksi äänestyspaikkoina.\nMaanviljelys on kulkenut jatkumona isältä pojalle. Se hiljainen tieto, joka on liittynyt maataloustyöhön ja viljelyyn, on tullut luonnollisesti työssä oppien. Suvun ja tilan jatkaminen on pitkään nähty moraalisena velvollisuutena. Nyt perhetiloja on rajusti laajennettu ja osasta on tullut osakeyhtiömuotoisia tuotantoyksiköitä, joiden osakkaina voi olla useitakin omistajia perhesuhteista riippumatta. Tilan toiminnan jatkamiseen vaikuttavat rationaaliset tekijät pikemminkin kuin suvun velvoite.


Nurmisadon korjuu on kääntynyt päälaelleen – rehunteon tehokkuudella on suuri merkitys\nNurmisato on kautta aikojen ollut karjan päärehu. Vielä 1960-luvulla se korjattiin valtaosin kuivaksi heinäksi. Säilörehu eli virtasrehu, kuten sitä siihen aikana keksijänsä mukaan kutsuttiin, oli lisärehu. Rehua jaettiin hangollinen sinne ja toinen tänne. Rehuanalyysejä ei tehty – AIV-rehusta tutkittiin, ettei ole voihappobakteereita, jotka meijerillä pilaavat juustonvalmistuksen.\nKotieläintalouden oppitunneilla kerrottiin, että lehmä ei ilman kuivaa heinää lypsä. Nyt tiedetään, että se lypsää.\nKuivaheinään sisältyi suunnaton määrä rukkasen kuvia: heinä pantiin käsityönä seipäille, lastattiin kuivumisen jälkeen käsityönä rattaille ja edelleen hangolla latoon.\nPaalaimet tulivat helpottamaan käsityötaakkaa, mutta samalla syntyi homeheinäongelma. Heinän kuivuminen pellolla vaatii 4–5 perättäistä kuivaa päivää ja sitä ei joka vuosi tule. Heinä pantiin paaliin puolituoreena ja hoitajia sairastui homepölyyn.\nHomeongelmaa ratkottiin paalien kuivatuksella: paalit ladottiin latoon paaleista tehdyn pääkanavan ympärille ja lietso päälle. Itse asiassa tuo idea kuultiin 40 vuotta sitten Pohjoismaisten maataloustutkijoiden heinäseminaarissa Norjassa. Islantilaiset tuosta kertoivat, heillä kun kuivat heinäpäivät ovat kovasti kortilla. He kertoivat kuitenkin saavansa hyvää paaliheinää.\nPaalikuivatus on säilynyt edelleen hevosen heinää tuottavilla tiloilla. Pikkupaali on vain saattanut vaihtua isoon.\nToinen lyhytaikainen kokeilu oli pyöröpaalin pussittaminen muovipussiin. Sitä esiteltiin erityisesti EKA:n konemyyjien toimesta. Heillä kun oli myynnissä muuttuvakammioinen paalain, jossa paalin sisusta oli yhtä tiivis kuin ulkokehä. Paali nostettiin piikillä ilmaan, pussi vedettiin alhaalta päin paalin päälle ja paali siirrettiin säilytysalustalleen. Muovi vedettiin paalin yli ja pölynimurilla ilma pois. Pussin suu suljettiin. Kostea heinä säilyi, jos muovi pysyi ehjänä, mutta linnuilla oli tapana tehdä siihen reikiä ja rehu pilaantui. Seuraavaksi tuli paalien käärintä ja se menetelmä on säilynyt.\nKarjakoko on kasvanut. Keskilehmäluku on yli 40. Kun rakennetaan uusi navetta, se on jo usein kahden robotin navetta ja lehmiä on 130–140.\nRehunteon tehokkuudella on suuri merkitys. Aikaikkuna hyvän esikuivatun säilörehun saamiseksi on muutama päivä. Mukaan ovat tulleet ajosilppurit. Siinä on vain huomioitava, että koneketju on oltava mitoitettu ajosilppurin tehon mukaan. Kun Keski-Euroopassa rehuntekoa hoitavat useimmiten urakoitsijat, he haluavat hoitaa myös kuljetuksen.\nSuomessa urakointia vaikeuttaa se, että isoja karjatiloja, varsinkaan Etelä-Suomessa, ei ole kovin tiuhassa. Naapuriapu kova sana.\nItsekulkevia silppureita on tuotu Keski-Euroopasta käytettyinä. Siellä niitä on tarjolla runsaasti. Yksi varoituksen sana on paikallaan: ei pidä ostaa konetta näkemättä. Jos silppuri on pantu myyntiin maissinkorjuun jälkeen tekemättä mitään sen siivoamiseksi tai huoltamiseksi, pettymyksiä voi tulla. Muuan urakoitsija kertoi korjuun jälkeisen puhdistuksen vievän aikaa viikon ja koneen korjaamisen seuraavaa käyttökautta varten toisen.\nKoneen ostaminen Suomesta on turvallista ja yksinkertaista, mutta niitä on käytettynä tarjolla rajoitetusti ja uuden hinta ei aina sovi tilan budjettiin.\nMatka nurmelta maitohyllylle kestää kansainvälisen vertailun\nPääkirjoitukset KV 06/2021 22.04.2021\nNurmipalkinto Viitalan Maitotilalle\nUutiset KV 06/2021 17.10.2017\nHeinätryskööt 3.8.2017 Ylihärmässä - Koneita, lannoitteita ja neuvoja\nTapahtumat ja yritykset KV 12/2017 31.08.2017\nMillainen on tulevaisuuden peltomuokkauksen työkalupaletti? – "Haastavina viljelyvuosina olisi hyvä olla takataskussa erilaisia pellon muokkausmenetelmiä ja -koneita"\nKolumnit KV 13/2021 16.09.2021


Muinaiset esi-isämme kuulivat kalliomaalausten äärellä outoja, yliluonnollisiksi tulkittuja ääniä | | Forssan Lehti\nJulkaistu: 10.12.2017 07:00\nTutkijat ovat tehneet mittauksia muun muassa Suomussalmen Värikallion maisemissa. Poikkeukselliset kaikuolosuhteet luovat erikoisia aistimuksia. Ääni voi kuulua kahdesta suunnasta samaan aikaan tai suoraan kallioon maalatuista hahmoista.\nArkeoakustiikka tutkii myös muinaisuuden soivia esineitä. Rautakauden Suomessa varakkaan miehet tunnisti kilinästä. Tiu't ja kellot olivat haluttuja luksusesineitä.\n-Ihmisen omia liikkeitä ja toimintaa kommentoivat, tuntemattomasta lähteestä tulevat äänet ovat saattaneet aiheuttaa jopa paranoidisia tai dissosiatiivisia tuntemuksia, joissa ulkoinen maailma vaikuttaa epätodelliselta, vääristyneeltä tai vääntyneeltä, tutkijat raportoivat.\nLähettänyt Su, 12/10/2017 - 10:26 käyttäjä Mää Itte\nKivisoittimet ovat olleet myös käytössä. Letkun soiva kivi (jättiläisen häitä) on varmasti kumahtanut komeasti ympäri maisemaa.


Norjan pommi-iskun kohteena Bandidos-päällikkö? - MTVuutiset.fi\nNorjan pommi-iskun kohteena Bandidos-päällikkö?\nJulkaistu 06.06.1997 12:11\nViattoman ohikulkijan eilen Drammenissa surmanneen pommin oli ilmeisesti määrä tappaa kiistelty Bandidos-päällikkö Michael Garzia Lerche Olsen, kirjoittivat norjalaislehdet tänään.\nVoimakas pommi räjähti torstain vastaisena yönä Bandidos-moottoripyöräkerhon päämajassa Drammenissa Oslon lähistöllä. Lerche oli päämajassa pommihyökkäyksen aikana, mutta onnistui pääsemään rakennuksesta vahingoittumattomana, kirjoittivat norjalaislehdet Verdens Gang ja Dagbladet.\nLerche joutui murhayrityksen kohteeksi myös viime vuonna Norjassa. Lerchellä on pitkä "ura" moottoripyöräkerhojen johdossa. Hän aloitti Helvetin enkelien Tanskan-osaston johtajana ja johti 1980-luvulla osaston yhteenottoja kilpailevaa Bullshit-klubia vastaan.\nMyöhemmin hänet kuitenkin erotettiin Helvetin enkeleistä ja vuoden 1993 tienoilla hän hakeutui Bandidosien leiriin. Tällä haavaa hän johtanee Bandidosien Helsingborgin-osastoa Ruotsissa. Helvetin enkelit ovat luvanneet palkkion Lerchen murhaajalle.


Jäsenen annariikkanuutinen - profiili, albumi ja vieraskirja - StyleRoom\nHarrastukseni: Huonekalujen entisöinti ja hienovarainen tuunailu. Leipominen ja puutarhanhoito.\nSisustustyylini: Sisustustyylimme on rentoa ranskalaista kartanotyyliä ja sopivasti särmikkään romanttista. En tykkää käyttää kodistamme sanaa "maalaisromanttinen".\nPaikalla viimeksi: 2018-08-16\nJäsen alkaen: 2014-10-10\nJäsenen annariikkanuutinen albumit\nJotain jännittävää ja kutkuttavan ihanaa!