Virolainen: 780. Inkvisitio päätti Ulvilan murhakäräjät\nTässä oikeustalossa harjoitetaan edelleen inkvisitorista prosessinjohtoa, ainakin Ulvilan noitakäräjillä...\n1. Nykyisessä rikosprosessissa noudatetaan - on noudatettu jo monta kymmentä vuotta - akkusatorista menetelmää eli syyttämismenetelmää. Sen mukaan syyttäjällä on velvollisuus huolehtia syytteen ajamisesta sekä syytettä tukevan näytön ja selvityksen esittämisestä. Syytetyllä ei ole totuusvelvollisuutta eikä velvollisuutta myötävaikuttaa väitetyn syyllisyytensä selvittämiseen.\n2. Vielä joskus ennen viime sotia suomalainen rikosprosessi muistutti inkvisiota sikäli, että tuomarilla katsottiin olevan päävastuu syyteasian perusteellisesta selvittämisestä; tästä nimike inkvisitorinen menetelmä. Nykyisin tuomari ei sitä vastoin voi esiintyä prosessissa syyttäjän avustajana tai "kanssasyyttäjänä", vaikka näyttäisi siltä, ettei syyttäjä kykene kunnolla suoriutumaan syytteen ajamisesta ja näytön hankkimisesta. Tuomari ei voi määrätä hankittavaksi omasta aloitteestaan sellaista näyttöä, jota syytteen toteennäyttäminen edellyttää. Tämä johtuu rikosprosessissa vallalla olevasta syyttömyysolettamasta ja puolustuksen suomisen periaatteesta.\n3. Tuomarin velvollisuutena on jutussa puolin ja toisin esitetyn näytön arvioiminen ja ratkaisun antaminen. Tämä edellyttää tuomareilta tiukkaa puolueettomuutta. Tuomari ei saa käyttäytymisellään prosessissa herättää epäluuloa puolueettomuuden vaarantumisesta. Syytetyn tulee saada oikeudenmukainen oikeudenkäynti, joka edellyttää muun ohella, että tuomari pysyttelee puolueettomana eikä ryhdy avustamaan syyttäjää ja tiukkaamaan todistajilta tai syytetyltä "totuutta". Todistajan ja syytetyn kuulustelu ei kuulu tuomarin tehtäviin, vaan siitä huolehtivat syyttäjä ja syytetyn puolustaja tai avustaja. Tuomari voi esittää syytetylle tai todistajalle joitakin täydentäviä kysymyksiä selvittääkseen vastauksissa olevia epäselvyyksiä, mutta muuten hänen ei ole syytä puuttua myöskään todistajankuulustelussa asian selvittämiseen.\n4. Nämä rikosprosessin perusasiat tulivat mieleen, kun luin lauantain 4.10. Helsingin Sanomista sivulla A 20 olevan toimittaja Jukka Harjun Ulvilan murhakäräjien perjantain istunnosta kirjoittaman jutun otsikolla "Auer joutui kysymystulvaan". Anneli Auerin murhasyytteen uudelleenkäsittely on edennyt nyt loppusuoralle, sillä kaikkiaan 18 istuntoa kestäneessä oikeusprosessissa oli tarkoitus kuulla perjantaina syytetyn puheenvuoro.\n5. Hyvään ja oikeudenmukaiseen rikosprosessijärjestykseen kuuluu kaikkialla maailmassa, että syytetyllä on oikeus käyttää prosessin päättyessä viimeinen puheenvuoro. Syytetyllä on oikeus henkilökohtaiseen "viimeiseen sanaan", vaikka hänellä olisi avustajanaan pätevä asiananaja. Jos syytetty on kiistänyt syytteen, hän yrittää vielä lopuksi itse omin sanoin saada oikeuden jäsenet vakuuttuneeksi syyttömyydestään. Jos taas syytetty on tunnustanut rikoksensa, hänellä on tilaisuus yrittää vaikuttaa tuomareihin niin, että nämä tuomitsisivat hänelle mahdollisimman lievän rangaistuksen. Tämä on syytetyn viimeisen sanan tarkoitus. Kysymyksessä ei ole suinkaan enää mikään syytetyn kuulustelu, jossa syyttäjä yrittäisi vielä kerran puristaa syytetyltä totuuden tai tunnustuksen.\n6. Ulvilan murhakäräjillä syytetyn oikeus viimeiseen sanaan on Jukka Harjun lehtijutun mukaan ymmärretty täysin väärin. Satakunnan käräjäoikeuden tuomarit eivät ole joko käsittäneet asiaa tai sitten välittäneet lainkaan siitä, missä tarkoituksessa syytetylle on varattu tilaisuus käyttää oikeudessa viimeinen puheenvuoro. Harju nimittäin kertoo kirjoituksessaan, että käyttäessään viimeistä puheenvuoroaan Anneli Auer joutukin täydellisesti altavastaajaksi eli "kysymystulvan" kohteeksi, sillä hän joutui vastamaan "lukuisiin kysymyksiin - vanhoihin ja uusiin". Kysymyksiä eivät Auerille esittäneet ainoastaan syyttäjät, vaan - yllätys yllätys -myös ja ennen kaikkea kaikki jutun kolme tuomaria. Käräjäoikeuden puheenjohtajana jutussa toimii laamanni Matti Juntikka ja oikeuden muina jäseninä käräjätuimarit Annette Santamaa ja Väinö Ilveskoski. Jukka Harjun lehtijuttu saa tukea muissa tiedotusvälineissä perjantain istunnosta julkaistuista raporteista, esimerkiksi Ilta-Sanomissa olleesta toimittaja Tomi Auremaan kirjoittamasta jutusta. Satakunnan Kansan verkkojulkaisussa oli puolestaan 4.10. otsikot "Syyttäjä: Auer vain selittää asiat parhain päin" ja "Käräjätuomari tenttaa Aueria hätäpuhelusta".\n7. Jo syyttäjien puuttuminen ja kommentointi syytetyn "viimeisen sanan" johdosta tuntuu oudolta. Onhan syyttäjillä ollut mahdollisuus jo peräti 18 aiemmassa istunnossa tentata Aueria ja kommentoida hänen lausumiaan. Syyttäjät eivät saisi kommentoida syytetyn henkilökohtaista viimeistä puheenvuoroa. Näin myös siksi, että syyttäjille ja puolustukselle on varattu tilaisuus antaa jutussa oma loppulausuntonsa, mikä lehtitietojen mukaan tapahtuu tiistaina 7.10.\n8. Se, että myös oikeuden jäsenet ryhtyvät tenttamaan viimeistä sanaansa lausuvaa syytettyä ja oikein joukolla ja urakalla mitä erilaisimmista yksityiskohdista on kyllä täysin käsittämätöntä. Tuomarit ovat ehkä luulleet, että kysymyksessä oli syytetyn kuulustelu. Mutta jos he olisivat katsoneet hieman lakikirjaa, he olisivat huomanneet, että rikosasiassa syytetyn kuulustelu pidetään ROL 6 luvun 7 §:n 2 momentin mukaan jo ennen kuin muuta suullista todistelua otetaan vastaan. Toisin sanoen oikeuden olisi tullut huolehtia siitä, että Auerin kuulustelu todistelutarkoituksessa olisi toimitettu jo oikeudenkäynnin alkuvaiheessa ja ennen kuin asiassa kuultiin yhtäkään todistajaa tai asiantuntijaa. Nyt Satakunnan tuomarit menettelivät täysin päinvastaisessa järjestyksessä ja siis lainvastaisesti ryhtyessään kuulustelemaan ja suorastaan tenttaamaan tai hiillostamaan Aueria vasta kun kaikki todistajat ja asiantuntijat oli kuultu! Voiko rikosasian käsittelyjärjestys enää pahemmin mennä pieleen!\n9. Helsingin Sanomien samoin kuin Satakunnan Kansan raporteista ilmenee, että Anneli Auerin "ylimääräisessä kuulustelussa" kunnostautui erityisesti käräjäoikeuden ainoa naispuolien jäsen, jona toimii käräjätuomari Annette Santamaa, 58-vuotias "murhapitäjässä" eli Ulvilassa asuva tuomari. HS:n mukaan Santamaa suorastaan "hiillosti" Aueria aikaan, paikkaan ja tunkeutujaan liittyvillä yksityiskohtaisilla kysymyksillä. "Esimerkiksi hätäkeskusnauhan tapahtumia käytiin läpi tuomarin johdolla lähes sekunti sekunnilta", kirjoittaa Jukka Harju. Myös Satakunnan kansan jutussa mainitaan jo otsikossa, miten käräjätuomari, siis Annette Santamaa "tenttaa Aueria hätäpuhelusta".\n10. Oikeuden jäsenet olivat siis päättäneet panna oikeusjutun lopuksi pystyyn "kunnon inkvisition", jossa he aikoivat suorastaan hiillostamalla kiskoa totuuden syytetystä irti! Tuomarin sanotunlainen menettely on vastoin sitä, mitä edellä kirjoitin tuomarin puoluettomasta roolista prosessissa, jossa syytettä ajaa virallinen syyttäjä. Tuomari on ilmeisesti ymmärtänyt tehtävänsä täysin väärin, jos hän ryhtyy yhtäkkiä jonkinlaiseksi apusyyttäjäksi. Lehtijuttujen perusteella saa vaikutelman, että kyseinen naistuomari, jota muut tuomarit ovat myötäilleet, on päättänyt varastaa koko syytetylle varatun show' n itselleen. Oikeuden puheenjohtajan olisi tullut keskeyttää tuomarin suorittama syytetyn hiillostaminen, myös syytetyn avustajan olisi pitänyt puuttua peliin ja todeta syytetylle, ettei hänen tarvitse vastata tuollaiseen ryöpytykseen, koska nyt ei ole kysymyksessä syytetyn kuulustelu ja jutussa syytettä ajavat ja syytettyä kuulustelevat syyttäjät, eivät suinkaan oikeuden jäsenet.\n11. Tuomari Santamaata oli kiinnostanut kovasti myös se, missä Auerin vanhin tytär, joka on kertonut koko oikeuskäsittelyn ajan johdonmukaisesti samalla tavalla, oli ollut kullakin hetkellä. Tästäkään asiasta ei saatu täyttä selvyttä, vaan toimittajalle välittyi Auerin kertomuksesta sekava kuva, jossa on paljon säntäilyä ympäri taloa, mutta vain vähän tarkkaa kuvailua tapahtumien johdosta.\n12. Kuten edellä totesin, oikeuden jäsenillä olisi ollut toki tilaisuus esittää täydentäviä kysymyksiä todistajille samoin kuin syytetylle todistajankuulustelun yhteydessä, jos jotkut seikat ja todistusteemat olivat jääneet heille epäselviksi. Kun syytettyä olisi tullut kuulla, jos menettelyssä olisi noudatettu lain mukaista käsittelyjärjestystä, jo ennen todistajia, olisi tuomareilla ollut tuolloin oivallinen tilaisuus kysymysten esittämiseen Anneli Auerille.\n13. Miksi tuomarit vaikenivat tuolloin, mutta päättivät kaikesta päätellen panna Auerin "lujille" vasta aivan käsittelyn lopussa ja siinä vaiheessa, kun Auerin oli määrä sanoa oikeudelle "viimeinen sanansa" ennen tuomiota? Oliko tämä ennalta sovittua taktiikkaa? Jos oikeudenkäynti kestää pari kolme kuukautta putkeen ja siinä pidetään 19 eri istuntoa, jäävät oikeuden jäsenten mieliin tietenkin parhaiten käsittelyn loppuvaiheissa esitetyt lausumat. Jos Anneli Auer ei jo koko pitkään prosessiin väsyneenä enää jaksanut vastata kaikkiin tuomareiden hänelle esittämiin yksityiskohtaisiin kysymyksiin ja suoranaiseen hiillostukseen tai hän ei enää edes muistanut kaikkia yksityiskohtia, niin on pelättävissä, että tästä voidaan tuomion perusteluissa tehdä syytetyn kannalta epäedullisia johtopäätöksiä, joihin sitten voidaan vedota ikään kuin syytettä tukevina todisteina. No, tuomiosta sitten ehkä näemme, mikä merkitys tuomareiden hiillostamisen tuloksena annetuilla syytetyn vastauksilla on näytön arvioinnissa ollut.\n14. Ilmeisesti monet keskeiset seikat ovat jääneet Ulvila-jutussa massiivisen laajasta todistuaineistosta huolimatta tuomareille sangen epäselviksi, muutenhan syytetyn hiillostamista jutun viimeisessä istunnossa ei voida ymmärtää. Tässä ei ole sinänsä ihmettelemistä, sillä onhan rikoksen tekemisestä kulunut jo monta vuotta ja juttua on veivattu jo tähän mennessä eri oikeusistumissa jo monta kertaa. Mutta tämä epäselvyys ei ole suinkaan syytetyn tai puolustuksen vika, sillä todistus- ja selvitystaakka jutussa on yksinomaan syyttäjällä. Jos tietyt relevantit seikat ovat jääneet epäselviksi, niin silloin niistä ei voida tehdä luotettavia syytettä tukevia johtopäätöksiä. Jutun uudelleenkäsittelystä kertoneista lehtijutuista on ainakin minulle syntynyt aika vakuuttava käsitys siitä, että ulkopuolisen tekijän mahdollisuutta ei ole pystytty sulkemaan pois. Tuomarit saattavat toki olla itse henkilökohtaisesti vakuuttuneita Auerin syyllisyydestä ja yrittivät sen vuoksi nyt vielä viime tipassa saada jotain vahvistusta sanotulle käsitykselleen ottamalla itselleen syyttäjälle kuuluvan roolin. Tämä on kuitenkin oikeudenkäynnin puolueettomuuden ja oikeudenmukaisuuden kannalta vaarallista ja epäsopivaa menettelyä. Tuomari ei voi antaa langettavaa tuomiota, vaikka hän olisi henkilökohtaisesti vakuuttunut syytetyn syyllisyydestä, jos todistusaineisto ei tue tuomarin intuitiivista käsitystä, vaan syytetyn syyllisyydestä jää varteenotettava epäily.\n15. Toimittaja Jukka Harju kommentoi jutussaan käräjäoikeuden tuomareiden Anneli Auerille esittämien kysymysten tulvaa ja suoranaista hiillostamista näin: "Oikeuden jäsenten näin aktiivinen osallistuminen syytetyn kyselyyn lienee melko harvinaista". Harju on oikeilla jäljillä, mutta turhan varovainen sanoissaan. Minusta tuomareiden noin aktiivinen puuttuminen ja suoranaisen inkvisition pystyttäminen ja ryhtyminen apusyyttäjiksi on täysin ennenkuulumatonta ja epäsopivaa menettelyä.\n16. Todettakoon, että tuomarin inkvisitorisen prosessinjohdon suitsimiseksi lakia muutettiin vuonna 1997 ROL:n säätämisen yhteydessä. Vanhan lain mukaan oikeuden oli huolehdittava siitä, että rikosjuttu tuli perusteellisesti käsitellyksi. Koska tällaista säännöstä voitiin tulkita - tuomarit ovat näet usein lain sanamuodon pikkutarkkoja seuraajia eli legalisteja - tarkoittavan virheellisesti tuomioistuimen velvollisuutta valvoa, että syyte tulee näytetyksi toteen, on uudessa laissa sana "perusteellisesti" korvattu sanalla "asianmukaisesti" (ROL 6:5.2). Tuomari ei siis saa toimia enää syyttäjän "pikku apulaisena", vaan hänen tulee valvoa, että käsittelyssä toteutuvat syyttömyysolettama, puolustuksen suosimisen periaate ja yleensä oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin edellytykset. Minkäänlaiseen syyttäjän esittämää aineistoa täydentävä prosessinjohto syytetyn vahingoksi ei siten ole sallitua eikä tuomari voi yrittää saada syytettyä jotenkin "ansaan" kuulustelemalla ja hiillostamalla häntä tai provosoimalla syytettyä antamaan itselleen epäedullisia lausumia. Syytetyn kuulustelu on syytä jättää yksinomaan syyttäjän tehtäväksi. Minusta tuntuu, että Ulvilan jutussa tuomarit ovat noudattaneet edelleen vanhaa eli vuonna 1997 kumottua prosessinjohtosäännöstä.\n17. Onko kysymyksessä ainoastaan selkeä kauneusvirhe, vai olisiko syytetyllä ja puolustuksella aihetta pelätä käräjäoikeuden puolueettomuuden vaarantumista? Onko Auer saanut jutussa oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin? Tähän en halua ottaa kantaa, sillä vastaus riippuu myös siitä, millaisena käräjäoikeuden prosessia voidaan kokonaisarvion perusteella pitää. Tuollaiseen inkvisitoriseen menettelyyn, joka ei täytä oikeudenkäynniltä nykyisin edellytettävän asianmukaisuuden ja oikeudenmukaisuuden vaatimuksia, olisi kuitenkin syytä puuttua ja siitä tulisi keskustella lakimiespiireissä vakavasti. Porin tuomarit unohtivat, että ei riitä, että tuomari on puolueeton, vaan vaaditaan lisäksi, että hänen toimintansa myös näyttää ulospäin puolueettomalta. Jos tuomarin puolueettomuutta rikosprosessissa voidaan jonkin ulkonaisen seikan johdosta perustellusti epäillä, ei vastaaja ole saanut oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä.\nLähettänyt Jyrki Virolainen klo 10/06/2013\nTunnisteet: Auer Anneli, inkvisitorinen prosessi, oikeudenmukainen oikeudenkäynti, prosessinjohto, puolueettomuus(tuomioistuinten), syytetty, syytetyn kuulustelu, syyttäjä, todistajankuulustelu, Ulvilan surmajuttu\nTennistaharrastava blogisti ymmartaa miten kay tenniksessa jos toisella puolellaverkkoa on 5 pelaajaa ja toisella puolella yksi( vaikka blogisti tai sitten Auer). Auerilla on 2 syyttajaa ja 3 tuomaria vastassa. Koko prosessin tarkoitus ei ole selvittaa mitaan vaan tuomita Auer pitkaan tuomioon. Poliisin DDR Seppo menetelmat olivat vain pienta alkumaustetta. Havettaa olla suomalainen. Olisiko MOT kutsuttava paikalle? Nim L.H. Hoppu\nTällaistenko tuomarien armoilla Anneli Auer on, ei hyvältä näytä. Tuo Santamaakin, joka halusi tietää tarkkaan, millä tavalla Anneli oli pois tolaltaan miehensä murhan jälkeen.\nSantamaalta voi tuollaista odottaakin. sen tietävät ainakin ne, jotka hänen istunnoissaan ovat olleet.\nSatakunnan tuomarit näyttävät muistelevan Tauno Tikkosen kirjoja 70-luvlta, joissa vielä korostettiin, että tärkeintä on selvittää rikosjutussa "aineellinen totuus". Mutta se ei tarkoita suinkaan, että tuomareiden pitäisi ryhtyä inkvisitoreiksi ja syyttäjän pikku apulaisiksi á la tuomarit Santamaa ja Juntikka!\nAika typerää myös Auerin avustajalta Mannerlta sallia moinen inkvisitorinen menettely! Manner olisi voinut sanoa päämiehelleen ääneen, niin että tuomaritkin olisivat sen kuulleet, että mihinkään kysymyksiin ja hiillostamisiin ei tarvitse enää vastata, koska syytetyn kuulustelu on jo pidetty ajat sitten ja syytettä sitä paitsi ajavat syyttäjät, eivät tuomarit!\nMutta ei, kaveri ei saanut sanaa suustaan! Pelkää vissiin niin pirusti tuomareita, jotka voisivat alentaa roimasti hänen palkkilaskuaan valiolle, jos hän lähtisi "sanailemaan" niiden kanssa!\nHyvin kommentoijat tuntuvat asiat tietävän. Olitteko kaikki paikalla?\nKommentoijat uskovat ilmeisesti istuntoja seuraamassa olleiden kokeneiden rikostoimittajien selostuksiin. Eivät he kaikki ole voineet keksiä omasta päästään sitä, mitä kirjoittivat tuomarin suorittamasta "kuulustelusta". Oikeudenkäynnin julkisuus toteutuu käytännössä mediajulkisuuden välityksellä.\nEipä tuo Manner ole tähän asti tuntunut ujostelevan. Tuskinpa laskunsakaan puolesta pelkää.\nAvustajan pitäisi kuitenkin huolehtia siitä, ettei päämies joudu lainvastaisen menettelyn kohteeksi tuomareiden toimesta! Avustajan tulisi tarkkaan miettiä, milloin hänen päämiehenään oleva syytetty "todistaa" ja vastaa selvästikin provokatiivisiin kyysmyksiin.\nTällaista voi odottaa, kun valtio "säästää" palkkakustannuksissa ja tuomareiksi hakeutuu se juristiaines, joka ei paremmin palkattuihin töihin kelpaa. Maassa joka on olevinaan oikeusvaltio, voisi luulla että tuomareiksi pyritään saamaan se paras aines. Nyt fiksuimmat lakimehet päätyvät tuomareiksi vain satunnaisesti.\nEi se kuule, hyvä hölmö, tuomarin palakkauksesta ole kiinni! Jos tuomari kerta on tyhmä ja laiska, niin se on sitä, vaikka sille maksettaisin kuinka helevetin kovaa palkkaa tahansa.Kyllä jämpti on näin!\nEikös tuo menettely ollut nyt niin räikeä muotovirhe että koko oikeudenkäynti tulisi uusia esim. ensi keväänä,\nSellaisesta oikeudenkäyntivirheestä ei ole kyse, mutta tuomarien hiillostaminen paljasti kyllä jo, millainen tuomio käräjäoikeudesta on tulossa. No, olipa tuomio millainen tahansa, siitä valitetaan toki hovioikeuteen. Josko siellä Auer saisi vihdoin oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin?\nAueria vastaan käydyt oikeusprosessit ovat kyllä osoitus melkoisesta noitavainosta ja noitakäräjistä; se "noita" pitää näköjään saada ehdottomasti tuomituksi, keinoista ei ole väliä.\nTuollainen menettely aiheuttaa syyteyssä väkisinkin ajatuksen, että jotakin on jäänyt huonosti käsittelemättä tai että tuomarit eivät ole ymmärtäneet jo käsiteltyjä asioita. Loppulausuntoa varten syyttäjälle on annettu vinkki paneutua tuomareiden esille ottamiin kysymyksiin.\nTaposta vastoin kiistämistä tuomittu kertoi minulle aikoja sitten, että istunnon lopuksi pj oli ottanut esille tapahtuman ajankohdan. Hän ei ollut vielä siinä vaiheessa varma milloin käsitelty tappo oli tapahtunut. Tuomiossa aika arvioitiinkin reilun tunnin tarkkuudella, vaikka oikeuslääkäri oli arvioinut sen lähes minuutilleen ja kaiken lisäksi oikein. Vainajan kuoleman ajankohtaa piti "muuttaa", että muu näyttö mahtui sopivasti kokonaisuuteen. Tämä mies tuomittin äänestyksellä käräjä- ja hovioikeudessa.\nKyllä, tuomarit ovat tosiaan tehneet palveluksen syyttäjille vikkaamalla, että kiinnittäkääpä loppulausunnossanne huomiota vielä uudelleen meidän Annelin kuulustelussa esille ottamiimme Annelille epäedullisiin seikkoihin!\nNäin pelaa viranomaisten yhteistyö syytetyn päänmenoksi!\nJoo, ja Annelin avustaja sen kun torkuu ja haaveilee jo loppulaskunsa muhkeasta summasta, kun antaa julkisuudenkipeän Annelin vastata kaikkiin kysymyksiin ja puhua itsensä pussiin!\nBlogisti kirjoittaa vastaajan oikeudesta viimeiseen sanaan. Sehän tulee vasta syyttäjän ja oman avustajan antamien loppulausuntojen jälkeen.\nVastaajaa voidaan jutussa (kuten vaikka todistajaakin) kuulla useampaan kertaan todistelutarkoituksessa. Lieneekö tässäkin ollut kyse uudelleen kuulemisesta nimenomaan todistelutarkoituksessa.\nItse en kyllä lehtijuttujen perusteella osaa sanoa, olivatko tuomarien tekemät kysymykset vastaajalle vahingoksi vai hyödyksi. Eivätkä tuomaritkaan sitä varmastikaan ennakolta tienneet. Vastaajan hyödyksi vaikuttavien kysymysten tekeminen on asianmukaista.\nEiköhän tuomarien menettely ole ollut aineellisena prosessinjohtona sallituissa rajoissa? Kysymyksiset ovat vielä eri asia kuin määrätä uusia todisteita toimitettavaksi tuomioistuimeen.\nKaikesta huolimatta kyse on alhaisesta noitavainosta. Kun yksilö joutuu näin suuren oikeuden loukkauksen ja vääryyden kohteeksi, niin sitä aina miettii, voiko vääryyttä mitenkään hyvittää riittävästi.\nLehtijuttujen perusteella tuomarin kyselypuuska ei tapahtunut lainkaan Auerin kuulemisen yhteydessä vaan lennosta ja käsitti mm. puhelujen litterointia ja niiden johdosta tuomarille syntyneiden epäselvyyksien selvittämistä. Tuollaisessa tilanteessa ei ole kysymys kuulemista. Voidaan olettaa, että sama epäselsyys on koskenut kaikkia kolmea tuomaria. Puhelut ja niiden litterointi lienee kuitenkin käsitelty jo aikoja sitten kirjallisten todisteiden yhteydessä.\nAnonyymi ei näytä tuntevan lakia ja hallitsevan käytäntöä, vaikka saattaa olla joku rikosprosessin "toimijoista", tiedoista päätellen kuitenkin todennäköisesti vasta oikeustieteen opiskelija tai asian harrastelija.\nROL 6 luvun 7 §:n 2 momentin mukaan asianosaisen eli siis myös syytetyn kuulustelu todistelutarkoituksessa on toimitettava (siis ehdoton sanamuoto) ennen kuin muuta suullista todistelua otetaan vastaan siitä kysymyksestä, jota kuulustelu koskee.\nKuten jo kirjoitin blogijutussani, tällaisessa jutussa, jossa on useita todistustemoja, syytetyn kuuustelu olisi voitu ja pitänytkin hoitaa siten, että kunkin teeman yhteydessä olisi kuulusteltu ensin syytettyä ja vasta sitten otettu vastaan muu suullinen todistelu eli kuultu todistajat ja lukuisat asiantuntijat.\nNäin Ulvilan jutussa ei ole ilmeisestikään menetelty, vaan ensin on kuultu ja vielä kaikista teemoista (!) todistajat ja asiantuntijat ja otettu vastaan kirjallinen selvitys ja muu näyttö. Ja nyt vasta viime perjantaina eli jutun 18:ssa istunnossa on aloitettu massiivinen syytetyn kuulustelu ja kaikista teemoista.\nMiikä kaikkein kamalinta ja ehdottomasti väärin, kuulustelun näkyy lehtitiedoista päätellen hoitaneen päasiassa - ja vieläpä syytettyä oikein "sekunti sekunnilta" (hätäkeskuspuhelun osalta) hiillostaen yksi käräjäoikeuden tuomareista, vaikka syytetyn kuulustelu ei kuulu tuomareille (OK 17:33). Heillä on mahdollisuus esittää syytetylle ainoastaan täydentäviä kysymyksiä, mutta syytetyn suoranainen uuvuttaminen, pommittaminen ja hiillostaminen "kysymystulvalla", kuten lehtijuttu todistaa, ei tietenkään ole täydentävien kysymysten esittämistä. Se yksinkertaisesti syytetyn painostamista ja yritys saada selville sellaisia seikkoja, joita syyttäjä eiole onnistunut saamaan selville ja joilla syyte voitaisiin hyväksyä.\nKaikissa rikosprosessin oppikirjoissa opetetaan nykyisin, että tuomarin on harjoitettava aineellista prosessinjohtoa rikosjutuissa hyvin varovaisesti ja siten, ettei syytetylle muodostuisi käsitystä, jonka mukaan tuomari pyrkisi hänen vahingokseen selvittämään ainoastan syytettä tukevia seikkoja. Nyt Ulvila-jutussa tuollainen käsitys on muodostunut myös ulkopuolisille eli juttua seuraaville lehtimiehille.\nEdellisessä kommentissani tarkoitin viimeistä edellistä anonyymiä.\nViimeksi kirjoittanut anonyymi on oikeassa. Kyllä syytetyn ja hänen puolustajansa täytyy olla selvillä siitä, missä tarkoituksessa tuomari alkaa tenttamaan syytettyä Syytetyn kuulustelu ei saa tapahtua "lennosta", kunten anonyymi asian osuvasti kuvaa, vaan syytetylle pitää selvittää, että nyt häntä todella aiotaan kuulla todistelutarkoituksessa ja hänen samomaansa voidaan käyttää myös näyttönä häntä vastaan. Syytetylle on ennen kuulustelun aloittamista tehtävä selväksi myös hänen oikeutensa kieltäytä kertomasta.\nAnnette Santamaan Aueriin kohdistamasta "tenttaamisesta pitkään ja hartaasti" kerrotaan myös monissa maakuntalehdissä:\nOnko tällainen syytetyn tenttaminen ja hiillostaminen tumarin toimesta todellakin vain "täydentävien kyysmysten" esittämistä syytetylle?\nEikö oikeudenkäynnissä ollut kaksi syyttäjää tenttaamassa ja hiillostamassa syytettyä?\nTuomari Annette Santamaa on entinen syyttäjä, joka on valittu käräjätuomarin virkaan juuri syyttäjän (Hgin syyttäjänvirasto) tehtävistä. Kenties Annette on hiukka turhaantunut Ulvila-jutussa syyttäjinä toimivien "poikien" (Valkama, Kulmala) nuhraamiseen ja päättänyt lopuksi näyttää hiukka mallia, miten syyttäjän pitää hiillostaa ja pommittaa syytettyä! Oppitunti syyttäjille siis!\nSitä selvemmin oli perillä rootelistaan ex. syyttäjänä, et näin tehtiin oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä irvikuva. Suosittelen Santamaalle jatkossa "syyttäjän viittaa" päälle.\nMitäpä Anneli voisi enää sanoa "viimeisiksi sanoikseen" ensi viikolla puolustajansa "katsauksen" jälkeen kuin sen, että "toistan sen, mitä olen Annettelle jo viime perjantaki kertonu kun se tenttasi ja hiilosti mua pitkään ja hartaasti"!\nOn siell Ulvilan "noitakäräjillä" ny kotikylän poijat ja plikat tuomioita tekemäsä ja julistelemassa, ainoastaan tää Juntikka on muualta tullu ummikko!\nHätäkeskuspuhelusta saattaisi tietää jotakin se, joka vastasi Auerin puheluun. Ilmeisesti häntä ei ole kuultu käräjillä lainkaan ja siksi tuomari on päättänyt korvata puuttuneen todistajan jättämän aukon.\nHätäkeskuspuhelut on usein epäselviä ja niiden litterointi on usein vielä enemmän epäselvää hommaa. Kyllä Auer on laitettu hankalaan asemaan, kun tuomari, joka ei saa selvää litteroinnista, tivaa tapahtumia AA:lta. Jos äänitteet ja litterointi on epäselviä niin ei kai sellaista todistetta saa edes käyttää kirjallisena todisteena?\nNiin, oikeastaan todistajien ja asiantuntijoiden sankasta joukosta puuttuu enää prof. Matti Tolvanen, Itä-Suomesta!\nTuomari Annette Santamaa tuntuu koko seitsenviikkoisen oikeudenkäynnin miettineen vain Annelin rauhallisuutta. Alkaen ensimmäisestä päivästä, jolloin syyttäjä hoki "missä kyyneleet, missä itku, parku ja hammastenkiristys" toiseksi viimeiseen päivään, jolloin hän kysyi Annelin isältä millä tavoin Anneli oli poissa tolaltaan murhan jälkeisenä päivänä. Häneltä on mennyt täysin ohi psykologien tohtoreiden ja dosenttien todistus siitä että rauhallisuus on normaalia käytöstä shokissa. Onko hän koko oikeudenkäynnin ajan istunut kuin zombi horroksessa kuulematta ja tajuamatta yhtään mitään, vain miettien Annelin kyynelten puuttumista!\nSantamaan puolueellisuus näkyy jo tuosta, ja sen varmisti viimeisen päivän hyökkäys Annelia kohtaan!\nSama käräjäoikeus tuomitsi ensimmäisessä oikeudenkäynnissä Auerin syylliseksi. On täysin luonnollista, että tälle oikeudelle olisi vaikeaa nyt todeta Auer syyttömäksi. Paljon helpompaa on tehdä kaikkensa, vaikkapa sitten lakia rikkoen, saada Auer näyttämään edes vähän syylliseltä.\nNo, nyt on tosin Porin/Satakunnan käräjäoikeudessa eri miehet ja naiset "remmissä"!\nLakia voitaisiin kyllä muuttaa niin, että jutun palautuksen jälkeen uusi käsittely tapahtuisi kokonaan toisessa käräjäoikeudessa kuin ensimmäinen istunto, tässä tapauksessa vaikkapa esimerkiksi Pirkanmaan käräjäoikeudessa. Pori on kuitenkin aika pieni ja sisäänlämpiävä paikkakunta, joka käräjäoikeuden tuomareista suurin osa on Porin ja Ulvilan omia asukkaita.\nHyvä ehdotus blogistilta tuo käsittelypaikan vaihto. Bumerangina tulleen jutun käsittely voi olla todella kiusallista saman tuomioistuimen toisillekin tuomareille.\nOn epäasiallista epäillä syytetyn puolustajan rahanahneutta. A.A.:lla lienee maksuton oikeusapu, eikä sellaisen taksoille päästä ainakaan suuremmin rikastumaan. Saman summan voivat H:gin isot "kansaiväliset" asianajotoimistot veloittaa jo muutaman päivän töistä (joista suuren osan ovat tehneet nuoret mutta kokemattomat vastavalmistuneet juristitytöt ja -pojat).\nSen sijaan on syytä epäillä avustajan prosessaamistaitoa siinä suhteessa, että hän ei ole estänyt tuomareiden typerää "iltalypsyä" eikä ole neuvonyt päänaistaan olemaan vastaamatta hiillosteisiin.\nMielenkiintoisia käänteitä tässäkin prosessissa. Ja aikaa kuluu, kuten suomalaisissa prosesseissa tapaa käydä.\nJa vielä arvaukset lopputuloksesta:\n- jos murhajuttu on niin epäselvä, että asiaa pitää käsitellä kuukausi ja syyttäjä jatkuvasti joutuu vetoamaan yhä uusiin aihe- ja yllätystodistajiin, se vasta onkin todellinen yllätys, jos näyttökynnys ylittyy...\n"Syytetyn kuulustelu on syytä jättää yksinomaan syyttäjän tehtäväksi."\nSelvyyden vuoksi: eikö syytetyn eduksi olevia kysymyksiä ole lupa esittää?\nToinen juttu: mitä jos tuomarin sisäinen intuitio vakuuttaisin syyttömyyttä, mutta näyttö viittaa muuhun.\n"Pori on kuitenkin aika pieni ja sisäänlämpiävä paikkakunta, joka käräjäoikeuden tuomareista suurin osa on Porin ja Ulvilan omia asukkaita."\nJohtopäätös: Julistettakoon Porin ja Ulvilan sekä kaikkien muidenkin "pienten" paikkakuntien tuomarit holhouksenalaisiksi ja määrättäköön, että kaikkia - ainakin vaativimpia - asioita saavat käsitellä vain "Helsingin herrat".\nVakavasti puhuen on syytä muistaa, että tuomarit ovat valtion ei kunnan virkamiehiä.\nHei hetkinen. Maailmalla on myös sellainen vanha periaate, että ihmisellä on oikeus tulla tuomituksi omiensa (by own people, oman kansan) toimesta. On tätä Suomessakin joskus vaadittu. Mutta, onko tämä vain oikeus vaan ei velvollisuus.\nMiksikään menestystarinaksi tätä\nvaltakunnansyyttäjänvirastoa ei ilmeisestikään ole tarkoitettu, jos tämä juttu on tähän astisista vaikein.\nMuutkin viraston ajamat jutut näyttää murenevan vanhuuttaan tai muuten väljehtyy aiheettomina.\nJoo, tänään tulee kuluneeksi 7 vuotta Anna Politkovskajan murhasta ja murhaajakin tuomittiin pari päivää sitten.\nVenäjän(kin) oikeuslaitos on tehokas Suomeen vastaavaan laitokseen verrattuna. Meillä Jukka Lahden murhasta taitaa olla myös kohta 7 vuotta, mutta tekijästä ei ole vielä hajuakaan ja oikeutta istutaan vasta ensimmäisessä asteessa.\nHyvä Mikko Paatero, hyvä Matti Nussinen ja hyvä Pauliine Koskelo!\nGreenpeace: Tutkintavankien olot Venäjällä lainvastaiset:\nGreenpeace on huolissaan järjestön aktivistien kohtelusta tutkintavankeuden aikana. Venäläisasiantuntija arvioi, että vankilaolot saattavat olla liian rankat Greenpeacen aktivisteille. Greenpeace aikoo valittaa tutkintavankien kohtelusta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.\nTurhaan valittavat ja kaakattavat. KKO:han on tutkinut Venäjän vankilaolot Galouchkon luovuttamisasian yhteydessä ja todennut äänin 5-0, että aihetta valittamiseen ei ole! Kyllä sinne voidaan misiä luovuttaa, ihmisoikeussopimusta ei ole rikottu!\nJoten: turpa kiinni ja hiljaa rivissä!\nMerioikeus on värikästä: Italiassa käydään oikeutta, kun kapteeni jätti laivan. Venäjällä käydään oikeutta, kun aktivistit yrittivät ottaa haltuun laivan.\nKyllä se oikeidenkäynti on mennyt hyvin. Oikein hyvä syyttäjä tällä kertaa, vie asian oikeaan päätökseen...\nTämä juttu on ollut kaiken kaikkiaan hyvin eriskummallinen. Poliisit todistavat toisiaan vastaan, samoin psykologit sekä ääninauhatutkijat.\nOlen tietysti täysi maallikko valtiotieteen maisterina, mutta ei se nyt kaiken tämän sekavuuden keskellä niin kummalliselta minusta tunnu, että tuomarit yrittävät nyhjäistä lisää irti syytetystä vielä loppupeleissä\nSitä paitsi tällä kertaa Porin tuomarit olivat paljon aktiivisempia kyselijöitä kautta koko prosessin kuin ensimmäisellä kerralla.\nErikoisesti minun korvaani särähti professori Virolaisen toteamus, että tuomarit muistavat jutun loppupään asiat paremmin kuin alkupään. Ei kai se noin voi olla? Paitsi inhimilliselä kannalta. En tiedä käytännöistä, mutta luulisi joka istunnosta laadittavan pöytäkirjat, joita voi selailla siinä vaiheessa, kun tuomiota mietitään.\nMiksi muuten Aueria kuulosteltiin kaksi kertaa. Jutun alussa ja lopussa. Siinä ainakin tuomariit antoivat hänelle kaksi mahdollisuutta selventää sekavaa tarinaansa, mutta siinä hän ei kyllä minusta onnistunut.\nTällaista voi odottaa, kun valtio "säästää" palkkakustannuksissa ja tuomareiksi hakeutuu se juristiaines, joka ei paremmin palkattuihin töihin kelpaa.\nTätä näkee usein. Ihan kysymyksenä vain: paljonko rikosasianajaja yleensä hankkii ? Suurikin ero virkatuomariin verrattuna ?\nTulee aika paranoidinen olo Auerin oikeuskäsittelyn seuraamisessa. Joku lehti kommentoi, että Auer puhui niin hiljaa, että puheenjohtaja pyysi häntä siirtymään johonkin = pois Mannerin vierestä.\nEikö Porin käräjäoikeudessa ole normaalia mikrofonivarustusta, vai oliko mikki pois päältä?\nTuolloin Manner ei voinut kuiskaamalla neuvoa päämiestään olemaan vastaamatta. Ei ehkä jostain syystä halunnut koko salin kuulevan neuvoaan.\nKiitos Suoma Laineelle siitä kommentista, että Auer todennäköisesti saa maksuttoman käsittelyn, eikä oikeusapulain palkkioilla pääse juhlimaan.\nOn tosi rumaa, että Aueria on ryvetetty sosiaalisessa mediassa vuosikausia pedofiili-murhaajaksi. Rumaa on myös hänen asiamiehensä ryvettäminen rahanahneeksi.\nJuttu olisi pitänyt alun perin siirtää suoraan hoviiin.\nPorissa pidetään huutoäänestys torilla ja paperit joutavat kalastajan muijan kääreiksi.\nNollat on nollia.\n"Erikoisesti minun korvaani särähti professori Virolaisen toteamus, että tuomarit muistavat jutun loppupään asiat paremmin kuin alkupään. Ei kai se noin voi olla? Paitsi inhimilliselä kannalta. En tiedä käytännöistä, mutta luulisi joka istunnosta laadittavan pöytäkirjat, joita voi selailla siinä vaiheessa, kun tuomiota mietitään".\nNäin kirjoitti anonyymi valt. maisteri. Mutta kyllä se käytännsssä tahtoo olla noin kuin kirjoitin tuomareiden muistikuvien ja painotusten suhteen: se mitä laajasta oikeuskäsittelystä jää tuomareiden mieleen, ovat loppulausunnot ja syytetyn viimeisin kertomus. Lisäksi aktiiviset ja voisiko sanoa inkvisitorisesti asian selvittämiseen suhtautuvat tuomarit korostavat tuomionsa perusteluissa helposti sitä kuulustelua ja siitä saamiaan käsityksiä, jota he ovat itse "vetäneet" ja vieläpä "voimaperäisesti", kuten juuri Porissa on nyt tapahtunut.\nMitään pöyräkirjaa ei istunnoissa enää pidetä eikä sellaista voida käsitellyn päätyttä siis selata. Kuulemiset ja kuulustelut toki nauhoitetaan, mutta käytännössä tuomarit eivät juurikaan kuuntele nauhoja tuomiota tehdessään, vaan luottavat lähnnä muistikuviinsa. Tässä puhun omiin kokemukseeni tuomarina perustaen.\nTuomarit yrittävät "nyhjäistä" "loppupeleissä" irti asioita ja tietoa ja todisteita syytetystä, kun nuo asiat eivät ole massiivisesta aineistosta huolimatta heille käsittelyn loppuvaiheessakaan muutoin vielä selvinneet. He ovat epävarmoja, mutta haluavat selvittää "aineellisen totuuden", jonka he kuvittelevat olevan oikeudenkäynnin tarkoituksena.\nOIkeudenkäynnissä selviää kuitenkin lopppujen lopuksi vain muodollinen eli esitettyyn aineistoon perustuva totuus ja se, mitä aineiston perusteella voidaan katsoa tulleen selvitetyksi, ei aineellinen totuus eli se, mitä asiassa todella on tapahtunut.\nSyytetty on lopulta ainoa henkilö, joka tietää, mitä jutussa on todella tapahtunut, ja tuohon syytetyn kertomuksen ja käyttäytymiseen istunnossa tuomarit yrittävät lopuksi kiihkeästi "iskeä".\nMutta tärkeintä on tietää ja huomata, että tuollainen kuulustelu kuluu nykyisin rikosprosessissa yksinomaan syyttäjälle, ei lainkaan tuomarille. Siinä Porin käsittelyssä on tehty selvä virhe.\nTuomareiden päätehtävä on huolehtia, että prosessi on reilu ja että juttu tulee oikedenmukaisella tavalla selvitetyksi, ei se, että juttu tulee perusteellisesti selvitetyksi niin, että syytetty voidaan tuomita.\nTässä Porissa tunnutaan mennyn vikaan, jos tuomari tai tuoimarit ovat ryhtyneet jutun lopuksi etsimään "totuutta" syytettä painostamalla, hiillostamalla" tai vaikkapa vain "tenttaamalla". Tuomarit ovat ottaneet itselleen tutkijan ja syyttäjän roolin, vaikka heidän tehtävänään on vain asian puolueeton ratkaiseminen.\nEn tiedä, että Annette Santamaa olisi ollut syyttäjänä Helsingissä tai muuallakaan. Hän toiimi pitkään Porissa yleisenä oikeusavustajana ennen käräjätuomarin tehtäviä. Tuomarin ura ei ole kovin monta vuotta pitkä.\nOpiskeluaikana 1974-77 luettiin vielä yksinomaan Tirkkosen kirjoja Suomen prosessioikeus pääpiirteittäin, Siviiliprosessiokeus I-II ja Rikosprosessioikeus I-II.\nBlogisti kirjoittaa: "Mitään pöyräkirjaa ei istunnoissa enää pidetä eikä sellaista voida käsitellyn päätyttä siis selata. Kuulemiset ja kuulustelut toki nauhoitetaan, mutta käytännössä tuomarit eivät juurikaan kuuntele nauhoja tuomiota tehdessään, vaan luottavat lähnnä muistikuviinsa. Tässä puhun omiin kokemukseeni tuomarina perustaen."\nEi valitettavasti tosiaankaan pidetä. Moni tuomari ei tee edes minkäänlaisia muistiinpanoja itselleen todistajien kertomuksista.\nOlen joskus kuunnellut noita äänitettyjä todistajankertomuksia. Nauhoittaminen lienee vanhentunut termi, koska magneettinauhaa ei enää käytetä.\nÄänitteiden kuuntelu on hyvin avartavaa, koska todistaja saattaa sivulauseessa ohimennen mainita jonkin asian, joka on täysin ratkaiseva hänen todistuksensa kannalta, mutta jota kukaan salissa olija ei tule rekisteröineeksi.\nKun sitten viikkojen jälkeen tuomio perustetaan "lähinnä muistikuviin" todistajankertomuksista, eikä siihen, mitä todistajat todellisuudessa ovat sanoneet, on oikeusvarmuus tällaisesta prosessista varsin kaukana.\n"Opiskeluaikana 1974-77 luettiin vielä yksinomaan Tirkkosen kirjoja Suomen prosessioikeus pääpiirteittäin, Siviiliprosessiokeus I-II ja Rikosprosessioikeus I-II".\nNäin tehtiin, ja Tirkkosen kirjat olivat käytössä pitkään vielä 80-luvullakin! Tirkkonen opetti ja lakikin (OK 17 luku) sääti, että todistajan ja asianosaisten kuulustelu oli ensi sijassa tuomarin tehtävänä. Nyt laki on aivan toisenlainen, sillä asianosaiset eli käytännössä heidän avustajansa suorittavat todistajan ja asianosaisten kuulustelun. Tuomarin rooli on rikosjutuissa passiivinen.\nMutta Suomessa on vielä - näköjään - tuomareita, joita 15 vuotta sitten säädetty uusi laki ja varsinkaan rikosprosessin uudet oppikirjat eivät ole "tavoittaneet". Mitäpä sitä "valmis tuomari" enää kirjoilla tekisi ja niitä lukisi!\nAsia taitaa olla niin, että pääkäsittelyn jälkeen tuomarilla on mielessään ratkaisu syyllinen/syytön. Tuomioharkinta keskittyy siis jomman kumman ratkaisun perustelemiseen. Vaikea kuvitella, että tässä vaiheessa Aueria syyllisenä pitävä tuomari aineistoa tutkimalla päätyisi toisenlaiseen ratkaisuun tai toisin päin.\nNäinhän se yleensä on. Mutta eri asia on, pystyykö tuomari perustelemaan ko. intuitionsa ja myös kirjoittamaan mielipiteelleen rehelliset perustelut, jotka hän voi hyväksyä.\nJos tuomari on vakuuttunut syytetyn syyttömyydestä, syytettyä ei voida tuomita, vaikka syytettä tukeva todistusaineisto ylittäisi tuomitsemis- eli näyttökynnyksen. Jos taas tuomari on henkilökohtaisesti vakuuttunut syyllisyydestä,on syyte kuitenkin hylättävä, jos näyttö ei riittä ja/tai syyllisyydestä jää todistusaineiston perusteella varteenotettava epäily.\nTänään oikeudenkäynnin viimeisenä päivänä saadaaan tietää, milloin käräjäoikeus antaa tuomionsa. Kun juttua on jälleen - nyt jo toisen kerran alioikeudessa - puitu pitkään ja hartasti, voitaisin odottaa, että tuomio saataisiin viimeistään kolmen tai neljän viikon kuluttua. On kuitenkin pelättävissä, että tuomion antamiseen menee parikin kuukautta. Pitä mkdemmälle tuomion antaminen siirtyy, sitä todennäköisempää on, että oikeus on päätynyt alustavasti langettavaan tuomioon. Vapauttava tuomio on helpompi perustella kuin langettava.\nKäräjäoikeus on siis "ahkeroinut" väsäämllä ko. kahden rivin tiedotteen. Olisihan sen kuitenkin voinut sanoa, miten "salainen osio" loppulausunnosta "annetaan", siis yleisön olematta saapuvilla, ja mitä tuossa salaisessa osiossa käsitellään.\nTämä tarkoittaa sitä, että julkisesti käsitellään lähes kaikki muu paitsi Auerin lasten kertomukset ja kertomusten uskottavuuden arviot. Nämä loppukesästä 2011 tulleet kertomukset ovat keskeinen osa syyttäjän uutta näyttöä. Auerin puolustus on pitänyt niitä sepitettyinä.\nMinusta asiantuntijoiden arvioiden lasten kertomusten uskottavuudesta pitäisi ilman muuta olla julkisia ja niitä pitäisi saada loppulausunnoissa myös julkisesti kommentoida. Nyt keskeinen osa todisusaineisto salataan. Tämä ennakoi, että myös tuomio perustetaan keskeisiltä osin salaiseen aineistoon ja ehkä myös tuomion perustelut tullaan ko. osin salaamaan.\nIlmeisesti lasten kertomusten ja asiantuntijalausuntojen salaaminen johtuu siitä, että Vaasan HO:n päätös, jolla lasten kertomukset määrättiin vastoin syyttäjän vaatimusta julkisiksi, ei ole vielä lainvoimainen, sillä valitusaika hovioikeudesta KKO.een, joka on peräti 60 päivää - Ruotsin lain mukaan vain kolme viikkoa - on edelleen auku eikä tiedetä, aikooko syyttäjä valittaa päätöksestä KKO:een.\nTämä on peräti harmillista ja suorastaan paradoksaalista: vaikka hovioikeus on märännyt ko. aineiston julkiseksi, syyttäjän ja käräjäoikeduen ei kuitenkaan tarvitse noudattaa sanottua päätöstä!\nNäyttää siltä, että käräjäoikeus tuomitsee Auerin. Blogisti tulkitsee hyvin tuomareiden käyttäytymisestä sen mitä on odotettavissa. Tuomion tueksi haettiin vielä "loppukuulustelulla" sopivia kommentteja Auerilta. Tuomio varmaan perustuu voimakkaasti "yleiseen elämänkokemukseen", kun muuta näyttöä ei ole saatu.\n"Mutta kyllä se käytännsssä tahtoo olla noin kuin kirjoitin tuomareiden muistikuvien ja painotusten suhteen: se mitä laajasta oikeuskäsittelystä jää tuomareiden mieleen, ovat loppulausunnot ja syytetyn viimeisin kertomus."\nTästä taas seuraa kysymys, miksei isoissa ja merkittävissä jutuissa voida Suomessakin käyttää pikakirjoittajia, jolloin asianosaisilla ja tuomareilla olisi käytettävissä takitilleen tarkka kertomus siitä, mitä kukin todistaja, myös prosessin alkupäässä on kertonut (vrt OK 22:9,1 jota kai ei juuri koskaan sovelleta). Jäisi mielikuville vähemmän tilaa.\nEi jumalauta! Oli Auer syyllinen tai ei niin eihän tässä koko prosessissa ole enää mitään tolkkua. Jos todistustaakka tuomioistuimessa siirtyy syytetylle niin sitten se pitäisi varmaan kirjata lakiin, eikä toimia kuten jesuiitat - "päämäärä oikeuttaa keinot".\nOtto Ville Kuusisen entinen vaimo Aino Kuusinen kirjoittaa muistelmissaan "Jumala syöksee enkelinsä" omista kuulusteluistaan venäläisissä vankiloissa.\nKuulustelija toteaa Ainolle, että länsimaisessa oikeuskäytännössä syyttäjän pitää näyttää syytteensä toteen, mutta venäläisessä mallissa syytetyn pitää todistaa syyttömyytensä.\nNo niin,tuomio luetaan 12.12.13 eli yli 2kk...niinpä niin\nKäräjäoikeus totesi tänään, että Aueria ei ole syytä pitää asian vuoksi vangittuna. Hänet passitettiinkin takaisin Turun vankilaan kärsimään tuomiota seksuaalirikoksista.\nOnko tämä kenties enne tulevasta vapauttavasta tuomiosta? Toisaalta tuomio julistetaan vasta kahden kuukauden päästä, eli tuomareilla on paljon aikaa rustata langettavaa tuomiota.\nSiitä, ettei Aueria pidetä murhajutun takia vangittuna, ei voida päätellä mitään sen suhteen, onko tuomio vapauttava vai langettava, koska Auer joutuu joka tapauksessa olemaan vangittuna seksuaalirikostuomion johdosta. Reilun kahden kuukauden lykkäys tuomion antamista varten on liian pitkä aika, kyllä tuomio pitäisi kyetä kirjoittamaan puolta lyhyemmässä ajassa.\nKun Auer ei ole vangittuna tämän asian vuoksi voidaan tuomion antamista huoletta lykätä kahden kuukauden ylikin. Mikään määräaika ei sido tuomion antamista nyt.\nSuomessahan tuomoistuimet eivät noudata muutoinkaan alkuunkaan laissa olevia määräaikoja siitä, milloin kansliatuomio on viimeistään annettava! Eivätkä oikeuskansleri tai oikeusasiamies ole saaneet tuomioistuimia kuriin ko. asiassa, eivät ole edes yrittäneet.\nTässäkin jutussa tuomio annetaan kansliatuomiona. Tuomarit välttelevät vastuutaan.\nKyllä, kansliatuomio tällaisessa asiasa kertoo omalta osaltaan paljon koko oikeudenkäynnin hämärästä luonteesta ja tuomareiden moraalista, siis sen puutteesta.\nMutta tähän käytäntö on Suomessa luisunut muissakin törkeissä rikosjutuisssa: tuomiot annetaan säännönmukaisesti kirjallisesti eli kansliatuomiona, vaikka lain mukaan selvä pääsääntö on tuomion julistaminen asianosaisten ja yleisön ollessa saapuvilla.\nTuomarit eivät uskalla julistaa tuomiota julkisesti syytetyn ja yleisön läsnä ollessa. Tuomarit eivät uskalla katsoa syytettyä silmii, vaan luikkivat piiloon ja jättävät kanslistit jakamaan lehtimiehille "hengentuotettaan" eli tuomion kappaleita. Häpeällistä menettelyä ja käytöstä!\nSuomi lienee ainoa valtio maailmassa, jossa lainkäyttö on rikosasioissakin mennyt tuomion julkistamisessa salaiseksi eli kansliatuomion antamiseksi jopa murhajutussa.\nOnko blogistin lausuma ymmärrettävä niin, että jos tuomari on intuitiivisesti vakuuttunut syytetyn syyttömyydestä, ratkaisevaa on (tuomarin kokema) "aineellinen totuus" ja siis syyte hylättävä, mutta jos hän on intuitiivisesti vakuuttunut syytetyn syyllisyydestä, vaaditaan tuomitsemiseen "muodollinen, tosiasioihin/näyttöön perustuva totuus"? Miten syytetyn vapauttaminen tuomitsemiskynnyksen ylittymisestä huolimatta pelkän tuomarin intuitiivisen syyttömyydestä vakuuttumisen perusteella eroaa mielivallasta ja miten tuomari kirjoittaa tällaisen ratkaisun perustelut?\nJos todistusaineiston (todistusaineistosta ilmenevän seikan tai seikkojen) perusteella syytetyn syyllisyydestä jää järkevä/varteenotettava epäily, on syyte hylättävä, vaikka tuomari itse uskoo syytetyn syyllistyneen tekoon ja vaikka näyttö sinänsä vaikuttaisi riittävältä. Langettava tuomio on siis tavallaan "kahden kynnyksen" takana.\nJos tuomari syytettä tukevan näytön (näennäisestä) vakuuttavuudesta huolimatta on epävarma vastaajan syyllisyydestä, niin silloin on juuri esillä tilanne, jolloin syyllisyydestä jää järkevä epäily.\nKyse ei ole mielivallasta, vaan siitä, että tuomitsemiskynnyksen ylittyminen edellyttää vahvaa syytettä tukevaa näyttöä ja vaihtoehtoisen hypoteesin poissulkemista. Perusteluissa tuodaan esiin, miksi näyttökynnys ei ylity ja, vaikka se muodollisesti ylittyisikin, miksi syyllisyydestä jää silti järkevä epäily. Ulvilan tapauksessa kerrotaan siis, miksi ulkopuolisen tekijän mahdollisuutta ei voida sulkea pois\nUlvilan murhajuttu on ollut poliisitutkinnassa ja oikeudenkäynneissä eri oikeusistumissa jo 7 vuotta. Ilmeisesti tästä johtuen TV1:n klo 20.30 uutisiin oli tänään asiantuntijaksi kutsuttu professori Jukka Kekkonen joka on oikeushistorian professori! Heh, heh!\nSiinäpä oikeushistorioitsija yritti sitten selvittää katsojille mm. lapsen kuulemisesta todistajana ja siitä, "mitä tuomareiden päässä nyt liikuu"; tällaisen kysymyksen esitti Kekkoselle uutistenlukija.\nBeyond shadow of a doubt ! Anglikaanisessa oikussysteemissa olisi oppimista. Porissa syytetyn pitaa todistaa syytomyytensa. Huh huh. NIM. L.H. Hoppu\nEn tiedä miten Aueria on "hiillostettu", mutta itse olen puheenjohtajana toisinaan joutunut esittämään kuultavalle asianosaiselle tai todistajalle useampia kysymyksiä varmistuakseni siitä, että olen ymmärtänyt hänen kertomansa oikein.\nSyyttäjien ja asianajajien suorittamat pää- ja vastakuulustelut ovat nimittäin järjestelmällisyydeltään vaihtelevia. Tämän vuoksi lopputuloksena usein on, että kuultava on (ymmärtääkseni) kertonut ABCDEF, mutta kuulustelun etenemistavasta johtuen asiat on kerrottu järjestyksessä BDFCEA. Noissa tilanteissa olen pitänyt velvollisuutenani varmistua siitä, että olen ymmärtänyt kertomuksen oikein. Voi olla, että em. toimintatapa on joskus ymmärretty "hiillostukseksi".\nSanoja "hiillostaminen", "tenttaaminen" ja "kysymystulva" on käytetty Ulvlan jutun selostusta koskevissa lehtiuutisissa. Menettely on herättänyt poikkeuksellisuudellaan kokeneiden oikeussalitoimittajien huomiota.\nJos tuomari ei pää- ja vastakuulustelun aikana todellakaan ymmärrä jotakin todistajan tai esim. syytetyn vastausta joltakin osin, niin hän voi tietenkin puttua heti asiaan lyhyellä kysymyksellä, jolloin asia yleensä selviää ja "kirkastuu" myös tuomarille heti.\nEn pidä hyvänä anonyymin mainitsemaa tapaa, että tuomari ryhtyy vasta pää- ja vastakuulustelun jälkeen tenttaamaan todistajaa/syytettyä uudelleen ja vain siksi, että "asioiden kertomusjärjestys" on hänen mielestään väärä tai "järjestelmällisyydessä" olisi muutoin jotain vialla. Se on yleensä samojen ja jo kuultujen vastausten turhaa ja moneen kertaan tapahtuvaa toistoa, mihin hermostunut oikeussalissa lopulta kaikki. Tuomariparka voi olla ainoa, joka ei vaan hoksaa asiaa, koska hän hän haluaa "koulumestarina" opettaa "oikea järjestystä"!\n"Kekkonen arvioi Ulvilan tapauksen olevan tuomareille haastava juuri näytön osalta, ei niinkään juridisesti".\nNäin siis Ulvilan juttua kommentoimaan kutsuttu oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professori JUkka Kekkonen TV1:n pääuutislähestyksessä. Ilmeisesti oikeushistorian professorin käsityksen mukaan näytön arvioinnissa ei olisi minkänlaista juridiikkaa mukana, vaan kyse olisi vain jonkinlaisesta faktojen "pyörittelystä"! Käsitys on todella oikeushistorian alkuajoilta peräisin.\nTäällä taas anonyymi valt. maisteri.\nMielenkiintoinen tuo heitto, että langettava tuomio olisi tulossa, koska tuomion julistaminen kestää noin kauan. Eikö voisi ajatella, että vapauttavankin tuomion kirjoittamiseen menee paljon aikaa, kun pitää huolella perustella, miksi Auerin syyllisyydestä jää järkevä epäily.\nOnhan tämä visainen juttu eikä ollenkaan tyypillinen suomalainen henkirikos. Siinähän kaksi tai kolme kaveria on ryyppäämässä ja seuraavana aamuna yksi on hengetön.\nJännä muuten nähdä, mikä paino DNA-asian ratkeamisella on tuomiossa. Jos en väärin muista, niin epäselvä DNA näytteli aika suurta roolia ensimmäisessä käräoikeuden 2-1 äänestyspäätöksessä samoin kuin Vaasan hovioikeudessa. Nyt sitä korttia ei voi puolustus enää käyttää.\nEiköhän kekkoska tarkoittanut sitä, että jutun lopputulos voi olla ainoastaan elinkautinen vankeusrangaistus tai vapauttava. Kyse on vain siitä, riittääkö näyttö langettavaan vai ei, mutta mitään oikeudellisesti vaativaa kvalifiointia (mikä tekomuoto) tai rangaistuksen mittaamiseen liittyvää problematiikkaa ei ole käsillä.\nHarmi ettei puolustus ottanut loppupuheenvuorossaan esille ollenkaan koirapoliisin todistusta, jonka mukaan koira löysi murhaajan poistumisjäljet:\nKoirapoliisi todisti, ettei takapihaa voinut tutkia koska poliisi oli jo kontaminoinut sen, ja lisäksi hän oli ajatellut ettei murhaaja jaksaisi tai viitsisi hyppiä naapurin pensasaidan läpi.\nKoira ei merkannut Annelia, se otti veitsen kahvasta hajujäljen jonka se löysi tontin reunalta. Syyttäjä selitteli että koira haistoi "kenen lie jälkiä". Jos asia olisi noin, poliisikoira olisi täysin hyödytön kapistus, niiden kouluttaminen ja ylläpito olisi turha menoerä poliisille. Koiran nenä on erehtymätön, ja ennenkaikkea lahjomaton!\nHintaa käräjöinnille kertyi yhteensä 149 500 euroa.\n-Asianajaja Juha Mannerin osuus 76 000 euroa, joista noin 14 000 euroa on asiantuntijoille maksettavia kuluja ja palkkioita.\n-Syytetyn vanhinta lasta oikeudessa edustanut asianajaja Mika Kivikosken lasku on 37 700 euroa ja kolmea nuorinta lasta edustanut asianajaja Mika Haavisto laskuttaa palveluistaan 35 800 euroa.\nMannerin ja muiden avustajien laskujen esille ottaminen on pelkkää kateellisuutta. TJ Groupin jutussa valtio maksoi muistaakseni 350.000 euroa syytettyjen puolustamisesta. Työmies on rahansa ansainnut!\nBlogisti on täsmälleen oikeassa siinä, että syytetylle tulee tehdä tarkentavat kysymykset kunkin teeman käsittelyn yhteydessä. Syytetyn voi olla vaikeaa, ellei mahdotonta, muutamassa sekunnissa palauttaa mieleensä vanhoja ja moneen kertaan käsiteltyjä asioita vasta loppupuheiden aikana. Tuomari on ilmiselvästi yrittänyt saada Auerin miinaan yllättävillä kysymyksillään.\nJuha Mannerin laskun, johon sisältyy myös asiantuntijpalkkioita, vielä ymmärtää. Sen sijaan lasten avustajien palkkioveloitukset ovat selkeästi yläkanttiin. En ole lehtijutuista edes havainnut, että ko. avustajat olisivat olleet paikalla, niin hissukseen he näyttävät olleen. Syyttäjä on tehnyt hommat heidän puolestaan. Palkkiot, n. 35 000 euroa mieheen, koostuvat pelkästä oikeudessa "istumisesta".\nEnnen vanhaan maksuttoman oikeudenkäynnin palkkion perusteena oli korvaus "työstä ja ajanhukasta". Hukkaan aika luultavasti käräjillä istuessa meneekin.\nEilen Satakunnan käräjäoikeudessa ei sitten lopultakaan kuultu syytetty Anneli Auerin henkilökohtaista "viimeistä sanaa", kuten oikeudenmukainen oikeudenkäynti edellyttäisi.\nAuer lausui viimeisen sanansa jo viime perjantaina, mutta se johti siihen, että oikeuden tuomarit ottivat itselleen syyttäjän rooliin ja ryhtyivät tenttamaan ja suorastaan hiillostamaan Aueria kysymystulvallaan.\nBlogistin "viimeisimmän sanan" johdosta heräsi vielä pari ajatusta. On hyvä, että rikosjutussa syytetty saa sanoa vielä viimeisen sanan kuten teloitettavakin aikanaan mestauslavalta. Usein tällöin kuullaan vilpittömämpää tekstiä kuin rutinoituneen avustajan suusta - viimeksi mainitulle ko. asiakas on vain yksi, eikä välttämättä kirkkain yksilö päämiesten helminauhassa. - Mutta entä asianajajien loppulausunnot sitten. Välittömyys ja suullisuus ovat kauniita periaatteita, mutta mitä palvelee laajoissa jutuissa loppulausunnon suullisuus (muuta kuin mediaa): kun juttua on tahkottu viikkotolkulla, asiamiesten loppulausunnot on hiottu varmasti kirjalliseen muotoon. Onko vakuuttavampaa, että asiamiehet opettelevat sanottavansa ulkoa ja niitä kuunnellaan salissa tuntikausia, ja tuomarit sitten tekevät jos tekevät niistä muistiinpanoja tai yrittävät kätkeä sanat sydämiinsä vaihtelevalla menestyksellä. Eikö asiamiesten loppulausuntoja voitaisi jättää kirjelmän muodossa. Show ehkä siitä latistuisi, mutta asia kenties selkenisi. - Kysyin hyvin kokeneelta tuomarilta, onko loppulausunto koskaan vaikuttanut hänen kantaansa. Vastaus oli jyrkkä ei. - Vanhaan kirjelmäaikaan eräs ukkotuomari pyysi vaikeassa, moneen kertaan lykätyssä siviilijutussa kummankin partin asianajajia tuomaan viimeiseen istuntoon oman perustellun tuomioluonnoksensa. Siinäpä oli sitä loppulausuntoa!\nTätä äärimmäisen sekavaa syyhtiä sivusta seuranneena täytyy kyllä todeta, että jos ei tästä nyt seuraa vapauttava tuomio, niin tämä tulee olemaan Neverending Story. Tämä pitäisi viedä EU ihmisoikeustuomioistuimeen, sen verran tässä on poljettu syytetyn oikeutta puolueettomaan oikeudenkäyntiin. Päällimmäisenä tästä viimeisimmästä oikeudenkäynnistä jäi itselle tunne, että syyttäjäpuolella on asialle varma lopputulema, eli syyllisyys, ja sen jälkeen kehitetetään mitä mielikuvituksellisimpia tarinoita tukemaan tätä lopputulemaa ja tarinaa muutetaan tarpeen mukaan mikäli puolustukselta tulee uusia todisteita , jotka puhuisivat syyttömyyden puolesta. Nämä saatananpalvonta ja viiltelyjutut menivät jo sille tasolle, että sietäisivät hävetä.Eli siis tehdään johtopäätös, ja sen tueksi yritetään keksiä todisteet, eikä tehdä johtopäätöstä todisteiden perusteella. Ei vakuuta siitä, että asun oikeusvaltiosta, toivottavasti en koskaan joudu siihen tilanteeseen,että joutuisin tämän koneiston armoille.\nVirolainen kirjoitti: " OIkeudenkäynnissä selviää kuitenkin lopppujen lopuksi vain muodollinen eli esitettyyn aineistoon perustuva totuus ja se, mitä aineiston perusteella voidaan katsoa tulleen selvitetyksi, ei aineellinen totuus eli se, mitä asiassa todella on tapahtunut"\nEi se kyllä näin ole. Ok (oikeudenkäymiskaari) 17:2 säätää, että oikeuden tulee, harkittuaan huolellisesti kaikkia esiintulleita seikkoja, päättää, mitä asiassa on pidettävä totena. Totuus tarkoittaa nimenomaan aineellista totuutta, ei tuossa yläpuolella blogistin mainitsemaa "muodollista totuutta", vaikka "prosessuaaliseksi totuudeksi" tietenkin voi muuttua esim. todistajan valheellinen kertomus. Mutta eihän tällaista kukaan tietenkään halua.\nLisäksi myös se, mitä vastaaja vastaa hänelle esitettyihin kysymyksiin, on lain mukaan merkityksellistä (Ok 17:5). On hyvin lähellä se, että blogistin tässä asiassa ottama käsittelytapa on jopa yleisöä harhaanjohtava.\nEn tosin ole ollut katossa kärpäsenä seuraamassa oikeudenkäyntiä, mutta en usko että vastaajan oikeuksia olisi juuri loukattu. Eipä asianajajakaan ole tästä älähtänyt. Täytyy kuitenkin lukea nuo lehtijutut ja kommentoida asiaa sitten tarkemmin.\nJuuri tuosta OK 17:2:n säännöksestä ilmenee, että oikeudenkäynnissä pyritään selvittämään vain ns. muodollinen eli oikeudenkäyntiaineistoon perustuva totuus.\nLainkohdassa viitataan ensinäkin juuri siihen, että oikeuden tulee harkita huolellisesti kaikkia esiin tulleita seikkoja. Mistä nämä seikat tulevat oikeuden tietoon? Tietenkin todistusaineistosta, muita seikkoja oikeus ei voi ottaa todistusharkinnassa huomioon.\nLisäksi ko. pykälässä sanotaan, että oikeuden tulee päättää, "mitä asiassa on pidettävä totena."\nLainkohdassa ei siis sanota tai vaadita, että tuomioistuimen tulee selvittää ja päättää, "mikä on totuus".\nTuomioistuin päättää siis vain siitä, mitä sille esitetyn todistusaineiston perusteella on pidettävä totena. Tämä edellyttä aina harkintaa ja intuitiota.


Millainen on hyvä suutelija? Suositun Himocast-podcastin vetäjät kertovat - Podcast - Voice.fi\nMillainen on hyvä suutelija? Suositun Himocast-podcastin vetäjät kertovat\n11.02.2021 14:15 - Iiro Myllymäki\nHyvä suutelija on läsnä ja osaa reagoida toiselta tuleviin impulsseihin.\nJenni Janakan ja Kaisa Merelän vetämä suosittu Himocast-podcast käynnistää kolmannen kautensa. Seksiä ja seksuaalisuutta kursailemattomasti käsittelevän podcastin uuden kauden ensimmäisessä jaksossa paneudutaan suutelemiseen. Naiset kertovat omista mieleenpainuneista suutelukokemuksistaan ja myös avaavat sitä, millaista on heidän mielestään hyvä suutelu.\nKaisan Merelän mielestä suuteleminen voi toimia myös hyvänä ennakointina sille, millaista seksin harrastaminen kyseisen ihmisen kanssa olisi.\n- Joskus, kun pääsee suutelemaan ensimmäistä kertaa jonkun kanssa, tietää, että seksi tulee olemaan hyvää, koska dynamiikka toimii ja toinen osaa lukea pieniä viestejä eikä vain sokeasti tee jotain omaa suutelukoreografiaansa, Merelä sanoo.\nMerelän mielestä suutelemista voisi verratakin kontakti-improvisaatioon, jossa molemmat seuraavat toistensa impulsseja ja toimivat niiden mukaisesti. Myös käsien käyttö on hänen mielestään suutelukokemusta vahvistava tekijä.\n- Käsillä voi joko vahvistaa sitä viestiä, mitä antaa suutelemalla tai luoda vastakohdan sille. Voit esimerkiksi vetää tiukasti sen toisen ihmisen hiuksista tai pitää hänen kaulastaan tiukasti kiinni ja samalla ihan hellästi suudella tai vain hengittää hänen lähellään. Tai sitten voit suudella tosi kovaa ja silittää toisen otsaa, ohimoa tai takaraivoa ihan hellästi. Käsillä voi myös hyväillä kehon eri kohtia tai ottaa suutelukumppanin turvalliseen haliin, Merelä vinkkaa.\nKaisa Merelä vielä summaa, että hyvä suutelija on tilanteessa läsnä, kuuntelee toista ihmistä, pystyy rentoutumaan ja ymmärtää dynaamisuuden päälle. Plussaa on myös, jos on avoin kokeilemaan uusia asioita, mikäli sellaisia tilanteessa vastaan luontevasti tulee.\nHimocast-jaksossa Kaisa Merelä ja Jenni Janakka puhuvat myös muun muassa siitä, miksi yleensä suljemme silmämme suudellessamme ja millaista tutkimusta suutelemisesta on tehty. Voit kuunnella koko jakson Podplay-palvelusta tämän linkin kautta.\nLue myös: Millaisia ovat seksitrendit vuonna 2021? Seksuaaliterapeutti kertoo\njenni janakka podplay himocast kaisa merelä


Oulun kirkot - Page 3 - Kirkollinen vihkiminen ja siunaukset - Naimisiin.info\nMuistaakseni Tuomiokirkossa ei saa heittää riisiä.\nOulujoen kirkossa riisin heittäminen oli sallittua, mutta vasta portaiden ulkopuolella. Pienen riisisateen alle jouduimmekin.\n- Oulujoen kirkko: aivan ihana, tunnelmallinen, vieraita oli reilut 80 henkilöä. Suntio todella mukava ja kanttori Talvikki Attila-Pekonen soittaa hyvin ja laulaa ihanasti.\nHei! Meillä on myöskin mielessä tuo oulujoen kirkko MUTTA mihin siitä jatkamaan?\nSaako udella missä te jatkoitte??\nMeillä oli jatkopaikkana Hannuksen piilopirtti www.hannuksenpiilopirtti.fijoka sijaitsee vajaa 40 km kirkolta. Paikka on aivan ihana, mutta meillä oli vähän ongelmia muiden asioiden sujumisen kanssa. Siitä tarkemmin myöhemmin, kun juttelemme ensin asiasta paikan väen kanssa.\nPaikka näytti todella ihanalta\nJa saunat ja kaikki... Kuulisin mielelläni mikä tökki... henkilökunta tms...\nEttä kannattaako sitä ajatella juhlapaikaksi\nWilhelmiina, täällä ketjussa "Oulun seudun juhlapaikat" on oma viestiketjunsa Hannuksen piilopirtistä. Sinun kannattaa käydä siellä. Omat kokemukseni kerron hieman myöhemmin..\nKiitosta Lähdempäs sitä lukemaan ;D\nRauhan Tervehdyksessä kerrottiin, että ensi keskiviikkona 19.7. kello 18 esitellään Tuomiokirkossa häämusiikkia. Ajattelin ilmoittaa tiedoksi, jos joku ei keväällä ehtinyt vastaaviin tilaisuuksiin. Rauhan Tervehdyksen uusimmassa numerossa oli myös pari juttua häihin liittyen.\nHei , tarttis mielipidettä että onkohan tuomiokirkko liian suuri n. 70 hlölle? en halua kovin tyhjää vaikutelmaa, joten mielipidettä kaivataan...\nMeillä oli Tuomiokirkkossa 60 vierasta, joka ei kyllä haitannut mitään. Kaikki tulivat istumaan eteen. Tuomiokirkko on niin ihanan juhlallinen paikka ja urut kyllä soivat komeasti ;D olen tosi tyytyväinen että valitsimme Tuomiokirkon vihkikirkoksi.\nKiitos vastauksista Raiku ja hinnuli, se Tuomiokirkko on aina ollut mun haaveissa sit "jos menen joskus maailmassa naimisiin", joten ehkäpä se ei sitten kaadukaan siihen, että halutaan vain pienet häät omille perheille ja ihan lähimimlle kavereille. ei sitten varmaan muuta kun varailemaan ens viikolla...\nKysymys teille oululaiset ihimiset: saako tuomiokirkon portailla heitellä mitään?? Jos ei, niin millaisia variaatioita olette kehitelleet??\nMun tietojen mukaan Tuomiokirkolla ei saa heittää mitään. Meidän oma variaatio tästä on, että heitetään terälehtiä Ainolan puistossa kävelymatkalla Rauhalaan. Kälyn häät olivat Tuomiokirkossa myös pari vuotta sitten ja riisit heitettiin vasta hääpaikalla.\njust så. no täytyy varmaan siirtää heittelemiset vaikka siihen kun tullaan kuvista juhlapaikalle... kiitos vastauksesta Quaramelle\nMeillä on häät Oulujoen kirkossa, saatiin vielä heinäkuun lauantaille vaikka vasta vähän aikaa sitten varattiinkin kirkko:) Taitaapi olla yks Oulun suosituimmista kirkoista? taitaa olla just oikian kokonen kun vieraita on tulossa 150-200.\nMeillä tosiaan tuo tuomiokirkko varttuna 4.8. klo 12 mutta nyt tuntuu että se on suurimmalle osalle vieraista liian aikaisin ( pitkän matkalaisia ja lapsi perheitä) joten vinkkejä otan vastaan missä muualla voi Oulussa vihkiä kuin kirkossa? Kun oulujoen kirkko on varattu jo koko päiväksi ja muut kirkot ei kelpaa ( ne on niin rumia)!\nSiis vinkkejä otetaan vastaan...\nVarattiin eilen Oulujoen kirkko heinäkuulle 2008. Haluamamme kellonaika oli jo mennyt, mutta saimme ajan tuntia aiottua aikaisemmin. Oulujoen kirkon voi siis varata heti kun tietää hääpäivän.\nTietäiskö joku että saako vielä heitellä riisiä Oulujoen kirkon pihassa?\nOsaisko joku kertoa millainen se Turkansaaren kirkko on? Onko siellä urkuja? Onko lämminhenkinen? Millainen koristelu sinne sopisi?\nOulujoen kirkon pihalla EI valitettavasti saa heitellä mitään\nPeruutin juuri Oulujoen kirkosta vihkiajan, joka olisi ollut 2.8.2008 klo. 14.00. Eiku soittamaan! p. 044-3161403! ;D\nPieni ja tunnelmallinen puukirkko, ei urkuja. Muutamia kuvia löytyy alla olevista linkeistä:\nOulujoen kirkon pihalla SAA heittää riisiä tai mitä vain, kunhan ei heittele portailla. Asia tarkistettiin seurakunnasta 21.7. edeltävällä viikolla (olin häissä kaasona). Portaiden alle tehtiin kuja, josta riisiä heiteltiin.


Palaute postin jakelusta - Posti yrityksille\nPalaute postin jakelusta\nJakeluaikamme ovat laajentuneet ja jaamme postia myös iltaisin. Postinjakelun aika vaihtelee alueittain jaettavan postin määrän, sääolosuhteiden ja asiakkaiden kotiin tilaamien palvelujen mukaan. Emme voi luvata tiettyä aikaa päivittäisen postin jakamiselle.\nValtaosa päiväpostin mukana jaettavasta postista, kuten ensimmäisen ja toisen luokan kirjeet sekä aikakauslehdet eivät sisällä seurantatunnusta, joka mahdollistaisi lähetyksen kulun selvittämisen. Lähetysten suuren määrän vuoksi yksittäisen lähetyksen vaiheita on käytännössä mahdotonta selvittää, ellei lähetys ole seurattava. Olethan tarvittaessa yhteydessä lähettäjään, jotta puuttuvasta postista ei aiheudu sinulle enempää harmia.\nKatso jakelussa esiintyvät alueelliset häiriöt\nHuomioithan, että alueellisten häiriöiden lisäksi yksittäiset paikalliset jakeluhäiriöt ovat harvinaisia, mutta mahdollisia. Jakeluhäiriöstä voit olla yhteydessä meihin oheisen lomakkeen kautta, jonka ohjaamme suoraan alueesi jakeluesimiehelle.\nYrityksen nimi on yritysasiakkaalle pakollinen tieto\nPostinumerossa tulee olla viisi (5) numeroa.\nToimipaikka on pakollinen tieto.\nHavaitun häiriön tyyppi\n- Valitse - En ole saanut postia lainkaan. Olen saanut osan päiväpostistani. Minulle on jaettu väärän henkilön postia.\nPuhelinnumero on pakollinen tieto. Tarkista puhelinnumero.\nTietoja ei siirretä suoramarkkinointitietokantaan eikä niitä käytetä muihin markkinointitarkoituksiin.


Kukaan ei tiedä kemikaalicocktailiasi – Kemikaalicocktail\nKukaan ei tiedä kemikaalicocktailiasi\nKirjoittanut Noora Shingler 30. lokakuuta 2008 kello 07:57\nViimeaikoina on julkaistu monta tutkimusta, joissa kaikissa on sama viesti: elintarvikkeissa on paljon kemikaaleja, jotka mahdollisesti ovat terveyshaitta.\nKerroin eilen viinien torjunta-ainejäämistä. Nyt Ruotsin elintarvikevirasto rauhoittelee ihmisiä. Heidän mukaansa kyse on niin pienistä kemikaalimääristä, ettei mitään riskiä ole. Ruotsin luonnonsuojeluliiton selvitys on silti tärkeä keskustelunherättäjä. Se, että viinissä on edes pieniä pitoisuuksia aineita, jotka vaikuttavat lisääntymiskykyyn ta ovat syöpäriski on olennainen tieto. On tärkeää, että asioita tutkitaan, mitataan, selvitetään ja vertaillaan, sillä jossain pilee syy jatkuvasti kasvaviin syöpälukuihin ja muihin sairauksiin, joiden syntyä ei osata ennustaa. Eivät ne tyhjästä ilmesty.\nOn ihan absurdia, että nykyään vitsaillaan: ”jostainhan se syöpä aina tulee”. Ei syöpä ole sama kuin flunssa, johon jokainen itsestäänselvästi sairastuu. Ei meidän kuulu saada sairautta siitä ruoasta, juomasta, kosmetiikasta tai pesuaineista, joita käytämme. Niillä kuitenkin valitettavasti on vaikutusta. Kukaan vaan ei vielä tiedä mitä tulisi varoa ja mitä niistä pitäisi kieltää. Mutta viitteitä vaikutuksista on jo olemassa, niin kuin nyt tässä ruotsalaisten viinitutkimuksessakin. Fakta on, että sisuksiimme päätyy enenevissä määrin erilaisia sinne ei-kuuluvia kemikaaleja ja vierasaineita (muovi esimerkiksi). Joko kuulit, että melamiinia on nyt löydetty kiinalaisista kananamunista? Melamiini on päätynyt ravintoketjussa siis kanan sisuksiin!\nKaikessa kemikaalikeskustelussa olennaista on määrä. ”För mycket och för lite skämmer allt” oli yksi isoäitini lempihokemia. Lause tarkoittaa suomeksi, että mikä tahansa voi olla pahaksi jos sitä on liikaa – tai liian vähän.\nTiistainen Is It Safe to Eat? käsitteli nimenomaan määriä. Asiaa havainnollistettiin esimerkein: lasillinen vettä ei tapa ketään, mutta jos juo viisi litraa kerralla, kuolee. Suola on myös harmitonta pinenä määränä, mutta kolme ruokalisikallista tappaisi vauvan jne. Kaikessa on siis muistettava kohtuus, ja tiettyjen aineiden kohdalla se onkin helppoa, kun esimerkiksi yliannostus vettä vaikuttaa ihmiseen lähes välittömästi. Mutta kemikaalicocktailien kohtuus on vaikea asia, koska mahdolliset haittavaikutukset ilmenevät viiveellä. Lisäksi kaikki ADI-arvot määritellään rottakokeiden perusteella ja vaikutuksia ihmisiin voidaan vaan arvioida.\nJokaisella yksittäisellä kemikaalilla on siis ADI-arvo (Acceptable Daily Intake), joka turvallisuussyistä määritellään 100 tai 1000 kertaa alemmaksi kuin ”tarvitsisi”. Mutta on tärkeää ymmärtää, että kyse on aina yhdestä kemikaalista ja määrästä, joka tätä nimenomaista kemikaalia tarvitaan aiheuttamaan reaktioita elimistössä. Mutta entäpä meidän jokaisen oma kemikaalicocktail?\nJos henkilö sattuukin saamaan yhtä ja samaa kemikaalia 10 tai 30 eri lähteestä säännöllisesti? Entäpä mistä tietyn kemikaalin ADI-arvojen laskijat tietävät ne muut kemikaalit, joita kroppasi ottaa päivittäin vastaan? Ei tiedäkään. Kukaan ei voi tietää yhteisvaikutuksia, koska ei luonnollisestikaan ole mahdollista laskea ziljoonien eri kemikaalien yhteisvaikutuksia tai ylipäänsä tietää, mitä tuotteita kukakin meistä käyttää, paljonko ja kuinka usein.\nJos viinissä on ”ihan vähän perimään vaikuttavia kemikaaleja” ja viinirypäleissä myös ”ihan vähän torjunta-ainejäämiä” ja aamiaismurojen viljassa ”pikkuisia jäämiä” ja salaattiannoksessa ”ihan hiukan nitraatteja” ja sen päälle päivittäiskosmetiikassa ”ihan minivähän elimistöön kertyviä, syöpää aiheuttavia aineita” – mikä on se lopullisen cocktailin kombo? Haluan tietää!\nMinä en kirjoita näitä asioita pelotellakseni lukijoita, enkä halua, että kukaan alkaa nyt murehtia elämää sen suuremmin. Olennaista on tiedostaa riskit ja minimoida ne jotka voi minimoida. Salaatin, tomaatit, omenat, munat, maidon ja kaurahiutaleet saa luomuna melkein jokaisesta kaupasta. Lihatiskiltä voi kysellä luomulihaa ja Alkosta saa luomuviiniä, -olutta ja siideriä. Jos ei tarjolla ole luomua, voi toisinaan tietenkin syödä ei-luomua! Minäkin syön ihan tavallista kurkkua, kun ei lähikaupasta saa luomua. Ja kun ruoasta puhutaan, on olennaista tietenkin ruoan maku ja se, että ruokailu on nautinto! Bonuksena saa sitten kevyemmän kemikaalikuorman, jos suosii luomua. Kaikki sama pätee tietty kosmetiikkaan, tekstiileihin ja pesuaineisiin.\nAsioilla on aina monta puolta. Esimerkiksi punaviinin rypäleet vahvistavat verisuonia ja veikkaan pari lasia punaviiniä viikossa sisältävän enemmän plussia kuin miinuksia terveyden kannalta, vaikka viinissä onkin kemikaalijäämiä. Toisaalta, jos juo viiniä vaikka pullon tai pari viikossa ja voi valita tavallisen ja luomupunaviinin väliltä, miksi ei ottaisi luomua? Siinä ei menetä yhtään mitään. Miksi riskeerata oma terveytensä kun ei ole pakko?\nIstuin vuosi sitten näihin aikoihin kaksi kertaa viikossa sairaan isoisäni luona espoolaisessa sairaalassa ja voin sanoa, että teen melkein mitä tahansa välttääkseni sairaaloita niin kauan kuin mahdollista. Vanhuksilla on sairaaloissa kamalaa – ellei satu olemaan helvetin rikas ja vietä viimeisiä aikojaan luksushoitolassa. Oma terveys on meille nuorille itsestäänselvyys ja asia, jota ei osata arvostaa ennen kuin sen menettää. Terveys on ihmisen tärkein asia, ilman sitä elämä ei tunnu elämisen arvoiselta. Tahdon tehdä kaikkeni, että minulla ja läheisilläni olisi mahdollisimman terve elämä. Isoisäni joutui sairaalan onneksi vasta 90-vuotiaana – toivottavasti minäkin saan yhtä terveen elämän.\nIsoisän sairastaminen alkoi pahentua vasta viimeisinä elinkuukausina, mutta nuorellekin ihmiselle voi osua kohdalle vaikka nimenomaan syöpää. Ja tiesitkö, että pohjoismaiden naisten luut ovat todella heikossa kunnossa? Osteoporoosi uhkaa meitä ihan eri todennäköisyydellä kuin mummojamme ja äitejämme. Victoria Beckhamin ja koko yhteiskunnan laihuuden ihannointisaa naiset vähentämään syömistä ja liikuntaa. Luusto kärsii rasituksen puutteesta ihan hirveän paljon.\nMuistan ikuisesti ystäväni kasvot, kun hän sai puhelun nuorehkolta äidiltään, jolla oli todettu rintäsyöpä. En unohda sitä kauhua hänen silmissään varmaan koskaan. Tällaiset asiat voivat osua omalle kohdalle ihan yhtäkkiä, etenkin syöpään sairastuminen tuntuu olevan ihan sattuman kauppaa. Minä haluan minimoida sen riskin siksi, että elämä on niin siistiä! Ei tulisi mieleenkään kusta tätä hommaa, kun on niin mahtavaa herätä joka aamu ja kyetä tekemään mitä tahansa: siis ihan arkijuttuja.\nTiedän hyvin, miltä vakavasti sairaan tai vammaisen ihmisen kanssa elävä perhe joutuu käymään läpi. Omalla kohdallani terve elämä on ollut hiuskarvan varassa, ja arpapelissä minä sain kaiken ja kasoissiskoni ei juuri mitään. Olenkin ajatellut aina, että taidan elää tässä koko ajan kahden puolesta. On tärkeää tajuta, että elämä on ihan mahtavaa ja terve elämä on superimpaa kuin mikään!\nSiskoni vammautuminen saattoi johtua lääkityksestä, jota äidilleni tuputettiin ennen syntymäämme. Mutta se ei ole varmaa, eikä siihen tietenkään koskaan saada vastauksia. Teollisuuden mokista ei kukaan ota vastuuta. Kukaan ei korvaa, koska kukaan ei ole vastuussa, koska näyttöä ei ole olemassa. Uskon, että puhun näistä asioista vielä vanhainkodissakin ja toivon, että sinuakin jaksaa kiinnostaa se, minkä hintainen terveytesi on. Kun meillä kerran on mahdollisuuksia valita a) ehkä-mahdollisesti-vähän-haitallisesta tai b) 100%-varmasta, kuka ottaisi vaihtoehdon a? Sitäpaitsi luomumpi elämä on yleensä hyväksi myös ympäristölle. Kaikki voittaa!\nNyt lisää teetä ja Echinaa.


www.etola.net | SmartStore™ Recycled 45 taupe\nOlet täällä: SÄILYTYS JA JÄRJESTYS » Laatikot » SmartStore™ Recycled 45 taupe\nKoko: 59x39x31cm, tilavuus 47L\nTilava säilytyslaatikko, joka sopii erinomaisesti esimerkiksi kausivaatteiden, kenkien, tyynyjen, peittojen tai vaikkapa urheiluvälineiden säilytykseen. Ihanteellinen varastosäilytykseen. Vahvat sulkijat pitävät kannen tiukasti kiinni. Laatikot pinoutuvat sisäkkäin ja kannen kanssa päällekkäin.\nValmistettu 100% kierrätysmuovista (ei elintarvikekelpoinen).


Venäjän vaalitarkkailija hakataan videolla äänestyspaikalla – verkkouutiset.fi\nVaalitarkkailijaa lyötiin Pietarissa. St. Petersburg Observers/www.youtube.com\nVenäjän vaalitarkkailija hakataan videolla äänestyspaikalla\nKasperi Summanen | 13.09.2019 | 23:55 - päivitetty 13.09.2019 | 15:14\nTarkkailijan mukaan hyökkäys oli suunniteltu.\nVaalitarkkailijan pahoinpitely pietarilaisella äänestyspaikalla on tallentunut alla näkyvälle videolle. Hyökkäyksen uhriksi joutunut tarkkailija Vasili Djatshenko oli Radio Free Europen mukaan ilmaissut huolensa mahdollisesta vilpistä Pietarin sunnuntain kuvernöörinvaalista.\nVideolla tuntematon mieshenkilö kävelee täysin avoimesti äänestyspaikkaa valvovan Djatshenkon luo ja iskee häntä voimalla vatsaan. Kivusta kaksin kerroin taittuva tarkkailija hoippuu vaalitoimitsijoiden pöydän luo, mutta kukaan paikalla olijoista ei näytä reagoivan hyökkäykseen mitenkään. Sekä paikalla ollut poliisi että vaalivalvojat katselivat toisaalle.\nDjatshenko selittää videolla vierestä seuranneelle poliisille olevansa tarkkailija ja joutuneensa pahoinpidellyksi. Hän huomauttaa hyökkäyksen tallentuneen takanaan näkyvään valvontakameraan ja vaati toimia. Mitään ei tapahdu ja poliisi seisoo hiljaa.\nVasili Djatshenkon kertoo RFE:n videolla, että äänestyspaikalle oli tullut joukko ihmisiä, joiden nimet lisättiin äänestäjälistoille.\n– Huomasin, että eräälle äänestyspaikalle oli valtava jono. Ihmisten tiedot lisättiin käsin listan loppuun. Sivuilla ei ollut numeroita. Tämä herätti ehdottomasti epäilyksiä, hän selittää tapauksen taustaa.\nDjatshenkon huolet eivät kiinnostaneet vaalivalvojia.\n– Pysykää aloillanne, älkääkä yrittäkö kertoa muille, mitä heidän pitäisi tehdä, eräs valvoja läksyttää videolla.\nVasili Djatshenkon mukaan hyökkäys ei ollut sattumaa.\n– Vaalivalvontalautakunnan puheenjohtaja esitteli hänet (hyökkääjän) toistuvasti neuvoa-antavassa roolissa toimivaksi rekisteröidyksi tarkkailijaksi. Hänellä oli pääsy kaikkiin valvontalautakunnan tiloihin. Hän tietysti pakeni paikalta selkkauksen jälkeen, eikä kukaan yrittänyt pysäyttää häntä.\nVenäjän presidentti Vladimir Putinin vuonna 2018 Pietarin kuvernööriksi nimittämä Aleksandr Beglov valittiin sunnuntaina uudestaan.\nShocking footage of a Russian election observer being assaulted at a polling station after raising concerns about potential fraud during the vote for governor of St. Petersburg. pic.twitter.com/mXmHpbHB3S\n— Radio Free Europe/Radio Liberty (@RFERL) September 12, 2019


Equalizer – hämmästyttävää tasapainoa - SSAB\nEteläafrikkalainen maatalouskoneiden valmistaja Equalizer on ylpeä moderneista tuotteistaan. Se on istutus- ja kylvökoneiden suunnittelun, valmistuksen ja maailmanlaajuisen jakelun johtava toimija, jonka tuotteet auttavat viljelijöitä pienentämään kustannuksia, lisäämään tehokkuutta ja parantamaan satomääriä. Tämän takaamiseksi erikoisluja Strenx®-rakenneteräs on keskeisessä asemassa suunnitteluprosessissa.\nEqualizerin mukaan kylvö- tai istutuskoneen suunnittelu muistuttaa sillan suunnittelua siinä, että painon ja lujuuden välille on löydettävä juuri oikea tasapaino.\n”Painoa ei voi lisätä loputtomiin, sillä silloin lopputuloksena on epäkäytännöllinen kone, joka vaatii valtavasti hevosvoimia jo pelkkään maaperän läpi pääsemiseen. Koneen on selviydyttävä työstä, johon se on suunniteltu, joten sen on oltava samaan aikaan mahdollisimman kevyt ja luja”, Equalizerin toimitusjohtaja Gideon Schreuder kertoo.\nPainoon ja lujuuteen liittyvien haasteiden vuoksi Equalizer käyttää erikoislujaa rakenneterästä kaikissa suurissa istutus- ja kylvökoneissaan.\nMukana alkumetreiltä asti\nVuonna 2000 perustetun Equalizerin tuotteita on tätä nykyä käytössä tuhansittain. Yritys aloitti Strenx®-teräksen käytön vuonna 2004 eikä ole katunut valintaansa.\n”Olemme käyttäneet erikoisterästä hyvin varhaisesta vaiheesta alkaen, ja ilman sitä meillä menisi paljon huonommin kuin nyt”, Schreuder toteaa. ”Yhdessä ensimmäisistä erikoisteräksestä valmistetuista yksiköistämme onnistuimme vähentämään painoa noin 40 prosentilla verrattuna alkuperäiseen malliin, johon käytettiin S355-tyyppistä terästä.”\nVuosien mittaan Equalizer on pystynyt Strenx®-teräksen ansiosta tarjoamaan asiakkaidensa vaatimaa suorituskykyä, esimerkiksi pitkää käyttöikää ja luotettavuutta. Näiden tärkeiden ominaisuuksien ohella myös maailmanlaajuisen kilpailukyvyn ylläpitäminen on tärkeä materiaalin tuoma etu.\nKuten Equalizerin tuotantojohtaja Nicholas Davies kertoo, uutta tuotetta suunniteltaessa tavoitteena ei ole pelkästään erikoisteräksen käytön aloittaminen.\n”Tunnemme erikoislujan teräksen edut jo entuudestaan ja haluamme tehdä kaiken oikein alusta alkaen. Tästä syystä erikoislujan teräksen ominaisuudet otetaan huomioon jo suunnittelun alkuvaiheessa.”\nEdistyksellisen suunnitteluajattelun myötä Equalizer on valinnut erikoislujat putket. Valinta on avannut monia ovia ja mahdollistanut muun muassa entistä laajemmalle yltävien ja monikäyttöisempien tuotteiden luomisen.\n”Komponettien osalta Equalizer selvittää nyt erikoislujien putkien käyttömahdollisuuksia koneidensa rungoissa”, Saharan eteläpuolisesta Afrikasta vastaava SSAB Special Steelsin tekninen kehityspäällikkö Ricardo de Villiers kertoo. ”Yritys näkee ne paljon aiempaa kustannustehokkaampina ja on alkanut jopa käyttää Strenx® 700 -putkia aiemmin käyttämiensä heikompien teräslaatujen sijaan.”\nKovan maan muokkaamisesta aiheutuvan tärinäkuormituksen ja muut mahdolliset ongelmat selättääkseen Equalizer valitsee jokaisen suunniteltavan komponentin teräsputkien materiaalit ja paksuudet tiiviissä yhteistyössä SSAB:n kanssa.\nKookas mutta kevyt\nEqualizer SL Maximus 24 -istutuskone on hyvä esimerkki erikoislujan Strenx®-teräksen mahdollistamista innovaatioista. Kyseessä on maailman ainoa hyötykuormaltaan 10 tonnin kone, joka on myös istutusalaltaan Afrikan suurin ja kuuluu maailmanlaajuisestikin kookkaimpien istutuskoneiden joukkoon. Viljelijöille tästä on monenlaista etua.\n”Viljelijä voi istuttaa 50 hehtaaria enemmän tunnissa tämän koneen avulla, mikä on melko tuntuva lisäys”, Davies selittää. ”Samaan aikaan hän voi säästää noin 420 litraa dieseliä koko istutuskautena.”\nEqualizer liittyi vastikään SSAB:n My Inner Strenx® -ohjelmaan. Ohjelma on suunnattu valmistajille, jotka haluavat tehdä ensiluokkaisia tuotteita Strenx®-rakenneteräksestä. Se tuo valmistajien ulottuville entistä paremman tuen ja auttaa alan toimijoita ja loppukäyttäjiä tunnistamaan tuotteet, joissa käytetään ensiluokkaista terästä sekä ja valmistajat, jotka käyttävät laatuvarmistettuja tuotantomenetelmiä.\nOhjelman kautta Equalizer saa SSAB:ltä neuvoja ja tukea tuleviin innovaatioihinsa.\n”Näiden vuosien aikana erikoisteräs on antanut meille kyvyn kilpailla ja innoittanut meitä ylittämään itsemme ja luomaan huippuluokan tuotteita”, Schreuder sanoo. ”Sen saavuttaminen edellyttää sitä, että teemme kaikessa parhaamme, ja Strenx® on auttanut meitä siinä.”


Rakel Liekki: marraskuuta 2010\nAntGalleryn taidebasaarissa kaksi maalausta myynnissä\nOsallistun tänään AntGalleryn taidebasaarin avajaisiin klo:18-20. Myynnissä kaksi mun maalausta. Maalaukset saa heti mukaan, eli basaari on kätevä mahdollisuus hankkia taidetta joululahjaksi. Nähdään siellä!\nOnly Women Bleed, 2010, 50 x 178 cm, akryyli, 2500 €\nPiirroksia 2010 näyttelyni on myös edelleen esillä Kauniissa Kampelassa (Lauttasaarentie 10). Näyttelyn viimeinen päivä on 17.12. eli myös näyttelystä ostetut piirrokset ehtivät kätevästi pukin konttiin.\nLähettänyt Rakel Liekki klo 0.48\nAntGalleryn taidebasaarissa kaksi maalausta myynni...


Valssin vauhtiko vain katsojan silmissä\nKiertosuunta (Gladze 2009-09-30 12:22)\nKiertosuunta (Päivi 2009-09-30 12:48)\nKiertosuunta (Lutukolli 2009-09-30 15:05)\nKiertosuunta (Päivi 2009-09-30 15:07)\nKiertosuunta (Karik 2009-09-30 17:09)\nKädenali vai suljetussa otteessa (Lutukolli 2009-10-01 15:21)\nMiekka (Gladze 2009-10-01 9:40)\nMiekka (Walker 2009-10-01 9:53)\nKiertosuunta (Walker 2009-10-01 9:48)\nValssin vauhtiko vain katsojan silmissä (Lutukolli 2009-10-01 10:32)\nKiertosuunta (Päivi 2009-10-01 11:27)\nKätisyys (Ipta 2009-10-01 11:21)\nKätisyys (Loordi 2009-10-01 19:40)\nKätisyys (Karik 2009-10-01 19:51)\nKätisyys ja kiire (Andreas pks 2009-10-01 23:46)\nKätisyys ja kiire (Karik 2009-10-02 14:53)\nWalker: Varsinkin pitkäaskelisesta ja vauhdikkaasta valssista muodostuu vieläkin vauhdikkaampi, kun tanssii samalla intensiteetillä vasenta käännöstä vasemmalle kaartaen. Vastaavasti vauhdikas oikea käännös jopa rauhoittuu kun kaarretaan vasemmalle.\nEikö vauhtia saa lisättyä (katsojista näyttäen) jos viejä siirtää parin keskellä ehkä olevan pyörinnän painopisteen itsensä kohdalle ja daami kiitelee sitten lähes äänen nopeutta hipoen siellä pyörivän parin ulkoreunalla? Ja eikös tuo kuvailemallasi tavalla suoritettava hetkellinen vauhditus ja rauhoittelu ole kuitenkin vain tilapäinen tilanne. Vauhdikkuus ja rauhoittelu taitavat päättyä siihen kun äkkiä salin keskella pari jää kieppumaan vain oman keskipisteensä ympäri.\nEikö valssinkin historiasta löydy kaikenlaisia siihen kohdistetuja käskyjä ja kieltoja. Pyöriminenkin julistettiin pannaan eikä daamia saanut kiepauttaa ympäri. Pyörimisessähän voi jopa alushameet ja housut vilahtaa katsojien silmissä.


Lääkitys aloitettu - Onni, Kalle & Hilda - Vuodatus.net -\nKallen epilepsialääkitys (Barbivet 60 mg) aloitettiin maanantaina 12.12. illalla. Koiruus on saanut tähän mennessä siis yhteensä neljä tablettia, sillä niitä annetaan kaksi päivässä. Annostus on 1 - 1 ½ tablettia eli olen antanut yhden tabletin aamuin illoin. Näillä mennään ja jännittyneenä odotetaan mitä tuleman pitää...\nPöhköily ainakin jatkuu täällä talossa. Meillähän ei Wilman jälkeen ole eläimiä sänkyyn päästetty, paitsi tuon Onni-kissan kanssa on edelleen taisto kesken. Näyttäisi kyllä, että se piutpaut veisaa meidän häätöyrityksistä. Jos ei muuta, niin se yöllä hivuttautuu vaivihkaa sänkyyn, kun kukaan ei huomaa.\nToissa yönä havahduin siihen, kun Hilda änkesi jalkopäähän. Meillä on edelleen nuo patjat olohuoneen lattialla makkariremontin vuoksi (valmistuu tällä vkolla). Seuraavaksi Hildan yli patjoille änkesi Kalle aivan minun kylkeen kiinni. Siinä vaiheessa aistin myös pimeydessä, että kissa on pötköllään tyynyni vieressä. Grrr, julmasti hääsin kaikki elukat pois sängystä, varsinkaan kun en uskaltanut nukkua Kallen vieressä, jos se olisi saanut kohtauksen patjalla pissaten alleen ja potkien lasivitriinin rikki...\nTänään makkarin listaostoksilta palattuamme yllätimme Kallen ja Onnin patjoilta makaamasta. Taitaa poikien korvissa olla vaikkua, sillä äsken yllätin ne taas "pahanteosta". Siellä ne yhteistuumin rikkoivat "selkeitä" sääntöjä, perheen nuorimmaisen eli Hildan, nukkuessa kuuliaana eteisessä omalla patjallaan.\nAikapoikien kuullunymmärtämisessä lienee jotain vialla...\nLähettänyt: gaissa - 14.12.2011 klo 15.36


D²-pitchauskilpailu | AVEK\nAjankohtaista / Ajankohtaista arkisto / 2011-2012 / D²-pitchauskilpailu\nAVEK palkitsi 14 digimediaosaajaa ideakilpailussa\nAVEK palkitsi 14 sisältöideaa D²-tapahtumassa Musiikkitalossa Helsingissä 2.2.2012. Palkituille myönnettiin 2 500 euroa hankkeiden jatkokehittelyä varten. Kaksi tasaväkistä ideaa palkittiin lisäksi Paras pitchaus -palkinnolla.\nKaikkiaan 43 pitchaajaa osallistui D²-tapahtumaan tuoreine digimediaideoineen. 2 500 euron palkintoja jaettiin yhteensä 16 kappaletta, joista kaksi myönnettiin parhaan pitchauksen palkintoina tasavahvoille Semira Ben-Amorin ”Labib”- sekä Jarkko Ylikosken ja Mikko Aarnen ”Pulp Republic” -ideoille.\nTuomaristo luonnehti kilpailun tasoa hyväksi, joskin pitchaajien väliset erot esiintymistaitojen ja ideoiden osalta olivat ajoittain suuria. ”Osa tekijöistä on jo varsin taitavia ideansa myyjiä”, kertoo tuomaristossa jo kolmatta vuotta istunut Marit Hohtokari.\n”Omien tuomaristokokemusteni perusteella haasteena on nyt aidosti tuoreiden ja omaperäisten ideoiden löytyminen. Tänä vuonna palkinnoille näytti nousevan erityisesti ideoita, jotka yhdistelevät vanhoja ideoita uudesta näkökulmasta”, summaa Hohtokari.\nTapahtuman yhteydessä järjestettiin päätöstilaisuus, jonka puhujina olivat kulttuurijohtaja ja AVEKin puheenjohtaja Georg Dolivo, Not Guilty Oy:n tuottaja Risto Kuulasmaa, Finnveran rahoituspäällikkö Jani Tuominen sekä Ovelin Oy:n co-founder and partner Christoph Thür, joka palkittiin viime vuoden tilaisuudessa parhaan pitchaajan palkinnolla. D²-tapahtuma on osa DigiDemo-ohjelmaa, joka täyttää tänä vuonna 10 vuotta.\nD²-palkitut á 2 500 € (satunnaisessa järjestyksessä)\nJarkko Ylikoski & Mikko Aarne/Pulp Republic Pulp Republic\nAnttu Harlin/Anima Boutique Havunhelma\nTeemu Sandblom & Mikko Tyni Rescue Squad\nTommi Virtanen/Oy Kotikunta-TV Kotikeikka/Gig at home\nToni Wallin New Motion 4 Fun\nOlli Sulopuisto/Nonfiktio Leffalauta\nLauri Valtonen Plantwatching\nJulius Tuomisto/Delicode Oy Kinected Stories\nMarja Ikonen Kodin tavaratarinat\nSemira Ben-Amor/Ta-Daa Productions LABIB\nJaakko Tuomivaara Harmony (työnimi)\nJuha Rinne Temuta Toys\nNiina Airaksinen Pohjola-produktion digitaalinen lavastus\nTimo Wright Bermuda Helsinki\nParas pitchaus -palkinnot á 2 500 €\nIdeakilpailun tuomaristo ja meklarointi:\nPhilip Dean, Aalto-yliopisto; KooPee Hiltunen, Neogames ry; Marit Hohtokari, Hohtokari Oy; Petteri Huvio, Diges ry; Markus Leikola, Delicate Services Oy; Milla Moilanen, Filmill; Lasse Norrgård, Diges ry; Helena Pekkarinen, Diges ry; Merja Salonen, Tekes; Tiina Raekallio, YLE; Tanu-Matti Tuominen, Mediatonic; Juha Tynkkynen, Idealist Group. Ideakilpailun meklarina toimi Kati Uusi-Rauva, Plikka Projects.\nDigiDemo-tuki: DigiDemo-rahoitus: http://www.kopiosto.fi/avek/digidemo


FI / 2017 / Syyskauden ensimmäiset näyttelyt taiteiden tiedekunnan Arktikumin gallerioissa\nKuva: Hanna Keynäs\n17.8. – 10.9.2017\nAvajaiset keskiviikkona 16.8.2017 klo 18. Tervetuloa!\nAvoinna: ma–su klo 10–18,\n1.9. alkaen ti–su 10–18, ma suljettu.\nHanna Keynäs on kuvataiteilija, jonka teokset ovat kiinnostava yhdistelmä suoraan aisteihin vetoavaa kolorismia ja esineiden kautta avautuvaa käsitteellistä maailmaa. Keynäksen visuaalisen kielen voima puhuttelee sekä hienostuneella värien käytöllä että esineisiin ladatuilla moniselitteisillä merkityksillä. Katsoessaan maalauksia voi tuntea värin puhuvan ja muodon liikuttavan ajatuksia sanojen tuolla puolen.\nHanna Keynäksen maljoista ja kulhoista, keppuleista, on tullut jo käsite. Hänellä on vähintään yksi keppuli aina mukana – välillä iso kassillinen keppuleita. Keppulit ovat Keynäkselle myös yksi keskeisistä maalausten aiheista. Keppuli on esine, joka symboloi kohtua. Se on myös Keynäksen talismaani, performatiivinen esine, jonka alkuperäinen käyttöarvo on läsnä vain symbolisella tasolla.\nKeynäs on voimakkaasti kiinnostunut naiseuden ruumiillisuudesta. Hänet on helppo liittää nykytaiteessa vahvana näkyvään naiseutta ja naiseuttaan reflektoivien kuvataiteilijoiden joukkoon. Kehollisuus on maalausten tärkein teema, ja sen kautta myös keppuliaiheisista maalauksista on helppo lukea kohtusymboliikkaa.\nKeynäs valittiin Kettukin Vuoden 2017 taiteilijaksi. Kettuki ry nimittää vuosittain Kettukin Vuoden taiteilijan avoimen hakumenettelyn kautta. Keynäksen valitsi Vuoden taiteilijaksi ehdokkaiden joukosta Lapin yliopiston kuvataiteen professori Jaana Erkkilä-Hill, joka toimii myös Valo-galleriassa järjestettävän näyttelyn kuraattorina. Kettukin Vuoden taiteilijoita on valittu vuodesta 2004 lähtien.\nVuonna 2002 perustettu Kettuki ry toimii erityistaidetoiminnan kentän edunvalvojana ja erityistaidetoiminnan alan valtakunnallisena asiantuntijaverkostona. Kettuki edustaa kaikkia erityistä tukea tarvitsevia taiteen tekijöitä Suomessa päämääränään yhdenvertainen taide. Erityistaidetoiminnan alaan kuuluu kehitysvammaisten, autismin kirjon henkilöiden sekä laaja-alaisia oppimishäiriöitä omaavien henkilöiden taidetoiminta. Kansainvälisesti erityistaide lukeutuu outsider-taiteen kentälle.\nKuva: Eija Kortetjärvi ja työryhmä.\nJuurakko -työryhmän näyttely kokoaa valokuvia ja tarinoita elävästä elämästä, autiotaloista, tiloista ja paikoista. Juurakon naiset punovat elämän lankoja kertomuksiksi. Pienistä eletyistä hetkistä syntyy elämän kokoisia tarinoita. Ainutlaatuiset yhden ihmisen tarinat tulevat osaksi kollektiivisia jaettuja ikitarinoita. Näyttely kutsuu katsojaa tuomaan myös oman tarinansa näkyviin, kerrotuksi.\nTyöryhmä Juurakko työstää elämäntarinapohjaista produktiota, jonka osana näyttely toimii. Produktion esitykset liikkuvat tarinankerronnan ja naamioteatterin maisemissa. Juurakko -työryhmään kuuluvat taiteilijat Eija Kortetjärvi, Eeva Huuhtanen, Marianne Lukkarinen, Anne Nurmi ja Päivi Rautiainen.\nJuurakko on oululaislähtöinen Lapistakin juuriaan ammentava työryhmä, jonka jäsenissä yhdistyy monenlainen tekijyys. Heissä on tällä hetkellä muun muassa äitiä, naista, ystävää, sisaruutta, puolisoa, maisemasuunnittelijaa, koulukuraattoria, eläinten luontaishoitajaa, taideopettajaa, taiteilijaa, valokuvaajaa, taideterapeuttia, draama- ja teatterityön asiantuntijaa, taideopiskelijaa, kirjastonhoitajaa, siskoa, lasta, vanhaa muoria, nuorta heitukkaa ja kaikkea mitä elämänlangat vielä punovatkaan.\nLauri Pitkänen: Kuusiston katedraali. 2016. Valokuvaus ja nukketaide. Kuva: Lauri Pitkänen\nMetsänväkeä on näyttely, jossa esillä ovat nukketaide, luontokuvaus ja kansanperinteestä inspiraationsa saanut projekti. Näyttelyn tekijä on Porvoosta kotoisin oleva, Rovaniemelle tiensä löytänyt kuvataidekasvatuksen opiskelija Lauri Pitkänen. Esillä olevat kuvat ja niissä esiintyvät nuket ovat syntyneet aikajanalla 2016 – 2017.\nGalleriassa esillä oleva kuvasto edustaa suoraan tekijänsä hengen maisemaa ja useat metsäkuvista ovatkin otettu taiteilijan lapsuuden kasvuympäristössä. Talvisemmat kuvat sijoittuvat Kuusamoon ja Finnmarkiin. Näillä kuvilla tekijä pyrkii avaamaan niitä luonnossa kokemiaan tunnetiloja, joiden kuvaileminen sanoin olisi lähes mahdotonta. Sanomatonta hiljaista pyhyyttä talvisilla tuntureilla ja vehmaan kuusiston humisevassa katedraalissa.\nKuvissa esiintyvät hahmot ovat puusta ja kankaasta ja nahasta tehtyjä nukkeja. Osa kuvien tehtävästä on puhaltaa elottomiin nukkeihin henki ja saada heidät vaikuttamaan oikeilta, hengittäviltä olennoilta, joiden voisi kuvitella lymyilevän erämaassa.\n+358 40 595 5571


Stressi ja vatsavaivat - mikä on niiden yhteys? - Mielen Ihmeet\nStressi ja vatsavaivat ovat kaksi sanaa, jotka usein kulkevat käsi kädessä. Ruoansulatusjärjestelmä kärsii erittäin helposti vaikeista tunteista. Jokainen kokee nämä vaikutukset omalla tavallaan, mutta vaikutuksia on aina.\nStressin liittyessä vatsavaivoihin tulisi kääntyä lääkärin puoleen. Ongelma onkin, että monet eivät edes huomaa sitä. Stressin yhteydessä ilmenevät oireet eivät aina ole näkyviä. Toisinaan se huomataan ainoastaan hiljaisena ahdistuneisuutena, joka ei ole kovin voimakasta. Silti sen jatkuva kokeminen vaikuttaa vatsaasi.\nKeho ja mieli eivät toimi toisistaan erillisinä. Nämä kaksi ulottuvuutta vaikuttavat toisiinsa. Ruoansulatusjärjestelmä on eräs niistä kehon osista, johon sisäinen maailmamme ja ulkoinen maailma vaikuttavat eniten. Siksi se oireilee erityisen helposti ympäristön vaikeuksien aiheuttamien jännitteiden myötä.\n“Kaiva kaivo ennen kuin tulet janoiseksi.”\nStressi ja vatsavaivat: oireet\nNämä vatsavaivat ovat paikallista ja jatkuvaa kipua vatsan yläosassa. Aiheuttajina ovat yleensä bakteerit, jotka muuttavat suoliston eliöstöä, mikä vaikeuttaa ruoansulatusprosesseja. On kuitenkin myös olemassa vatsavaivoja, jotka aiheuttaa ahdistuneisuus, stressi tai väsymys, jotka juontavat juurensa tietystä tilanteesta.\nNiinpä, jos stressiä ja vatsavaivoja ilmenee yhtaikaa, on olemassa merkkejä, joista sen huomaa. On tärkeää huomioida nämä oireet, jotta niihin voisi reagoida ajoissa. Näissä tapauksissa viivytys voi johtaa vaikeampiin ongelmiin.\nStressin ja vatsavaivojen yhteisvaikutuksen tyypillisiin oireisiin kuuluvat:\nNärästys. Se on vatsahapon nousemista vatsasta ruokatorveen. Tämä on eräs ensimmäisistä stressiin liittyvien vatsavaivojen merkeistä.\nVatsakipu. Esiintyy toistuvaa vatsakipua, joka yleistyy ja voimistuu.\nTurvotus ja pahoinvointi. Vatsa turpoaa kuin rumpu, ja tuntuu paisuneelta ja kovalta. Toisinaan esiintyy myös oksentelua.\nKivut kaulassa ja olkapäissä. Nämä ovat voimakkaan stressin merkkejä. Lihakset jännittyvät tällä alueella, ja toisinaan esiintyy kipuja.\nIho-ongelmat ja hiustenlähtö. Nämä ovat myös merkkejä erittäin voimakkaasta stressistä. Tyypillisesti esiintyy aknea, mutta myös ihottumaa ja muita vastaavia ongelmia.\nSurullisuus ja hermostuneisuus. Nämä ovat sekä stressin että vatsavaivojen oireita. Energiataso ei enää tunnu samalta. Henkilö tuntee itsensä ahdistuneeksi ja kokee motivaation puutetta.\nUnivaikeudet ja ärtyneisyys. Kuten edellisessäkin tapauksessa, näitä ilmenee sekä stressin että vatsavaivojen yhteydessä kun niitä koetaan yhtä aikaa tai erikseen, ja jotka liittyvät jollain tapaa toisiinsa.\nOn tavanomaista, että myös ruokailuun liittyviä häiriöitä esiintyy. Henkilö syö liikaa tai lakkaa syömästä. Molemmissa tapauksessa seuraksena on ruoansulatusongelmia. Vatsa alkaa hallita päivittäisiä toimintoja.\nKun stressiä ja vatsavaivoja ilmenee yhtä aikaa, puhutaan “stressiperäisistä vatsavaivoista”. Tämä diagnoosi tulee kuitenkin aina saada lääkäriltä. Hätäiset johtopäätökset eivät ole hyödyllisiä. Jos syöt terveellisesti, ja vatsasi vaivaa sinua siitä huolimatta usein, on aika ottaa yhteyttä terveydenhuollon ammattilaiseen.\nStressiperäisten vatsavaivojen hoito on samantapaista kuin muidenkin vatsavaivojen. Erona on, että myös oireiden psykologinen puoli tulee huomioida. Fyysisestä näkökulmasta katsottuna on suositeltavaa noudattaa terveellistä ruokavaliota. Riittävä lepo, mikä tarkoittaa vähintään seitsemän tunnin unta päivittäin, on tarpeen, samoin kuin vähärasvaiset ruoat, kuten hedelmät ja vihannekset, sekä runsas nesteiden saanti.\nEmotionaalisesta näkökulmasta katsottuna on tärkeää saada terapiaa. Se mahdollistaa sen selvittämisen, mikä on todellinen huolenaihe. Joskus kysymyksessä on tarkkaan rajattu ongelma, jota ei olla huomattu. Toisinaan asia on syvemmällä, ja se saadaan selville hyvän psykologisen hoidon seurauksena.\nLiikunta ja rentoutumistekniikat ovat erittäin suositeltavia. Nämä keinot auttavat sekä fyysiseen että emotionaaliseen puoleen. Tällaiset tavat auttavat säätelemään ruoansulatusta ja rentouttamaan lihaksia. Samoin ne tuovat happea aivoihin ja mahdollistavat paremman psykologisen tasapainon saavuttamisen.\nOn tärkeää ottaa huomioon, että nämä keinot vievät aikansa. Liialliset odotukset saattavat tehdä sairaudesta kroonisen ja laukaista noidankehän.


AVIOMIEHET MATKUSTAVAT YMPÄRI MAAILMAA HÄÄMATKALLAAN - MIELENKIINTOISET - 2021\nNuorilla oli täydellinen häämatka: he kävivät 33 maassa vuoden ajan\nNick ja Zoe Aust halusivat juhlia avioliittoaan tyylikkäästi, ei näyttäviä häät (vaikka emme epäile, että se oli), mutta nauttia yhden vuoden häämatkalla. Tämän saavuttamiseksi heidän oli pelastettava kaksi vuotta, mutta odotus ja uhraukset olivat sen arvoista, koska he voisivat käydä 33 maassa.\nZoe totesi, että hänen perheensä ja ystävänsä halusivat nähdä hänet heti, kun hänellä oli häätpuku käsissään, mutta hän kertoi heille, että hän käyttää sitä vain kerran ja heidän pitäisi odottaa häät. Silloin hänelle syntyi idea: hän hyötyisi yhden vuoden matkalta miehensä kanssa, jotta se saataisiin jokaiseen maahan, jossa he vierailivat, symbolina, joka missä tahansa maailmassa hän sanoisi: hyväksyn.\nOlemme luopuneet työpaikoistamme, mutta matkasimme siellä, missä aina halusimme matkustaa ja teimme asioita, joita olemme aina halunneet tehdä. Elämä on lyhyt, joten ota loma, käytä hääpukua niin monta kertaa kuin haluat, vaihda työpaikkoja, siirry uuteen paikkaan, tee mitä tahansa antaa sinulle onnea.\n1. Phi Phi -saaret, Thaimaa\n2. Krabi, Thaimaa\n3. Agra, Intia\n4. Giza, Egypti\n6. Kapkaupunki, Etelä-Afrikka\n8. Malediivien saaret\n9. Nepal, Mount Everest\n14. Lake Tekapo, Uusi-Seelanti\n15. Mount Cook, Uusi-Seelanti\n16. Savusavu, Fidži-saaret\n17. Peking, Kiina\n18. Kioto, Japani\n20. Santorini, Kreikka\n21. Rooma, Italia\n23. Juudean autiomaa, Israel\n24. Cappadocia, Turkki\n25. Rheinland-Pfalz, Saksa\n26. Wien, Itävalta\n27. Pariisi, Ranska\n29. Barcelona, Espanja\n30. Dubrovnik, Kroatia\n31. Lauterbrunnen, Sveitsi\n32. La Digue, Seychellien saaret\nDas Phänomen Bruno Gröning – Dokumentarfilm – TEIL 1 (Saattaa 2021)


FC Jukolan treenimatsikiertue tuli tänään päätökseensä Huikeiden Poikien pelattua viimeisen valmistavan ottelunsa ennen sarja-avausta.\nTie vei tällä kertaa Närpiöön ja paikalliseen palloiluhalliin, missä vastapuolelle asettui täysimittaisessa ottelussa Sporting Kristina. Vanhan kansanviisauden mukaan puoliajat eivät ole veljiä keskenään ja niin oli tälläkin kertaa. Maalitonta avauspuoliskoa seurasi kahdeksan maalin ilotulitus toisella puoliajalla. Kotijoukkue rohmusi valtaosan maaleista ja avausmaaliamme seurannut vartti oli kuulemma kovin synkkä.\nSporting Kristina - FC Jukola 5-3 (0-0)\n4-1 72' rp.\nHarjoitusottelut on nyt pelattu ja edeltäviä talvia mukaillen mentiin sangen nihkeissä merkeissä, mitä tuloksiin tulee. Sarjakausi alkaa viikon kuluttua ja silloin matkataan Seinäjoelle paikallista akatemiaa haastamaan.\nSarjakauden raportoinnista emme uskalla tässä vaiheessa julistaa mitään. Talvikauden lyhyet riehtaisut on tehty evp-statuksella ja se ei kanna pidemmän päälle. Katsotaan, miten historiankirjoituksen ja ottelutapahtumakertomusten käy... Se joko oli tässä tai sitten ei.\nSeuraavalla kerralla on tosi kyseessä ja pinnoja jaossa, HuiPo!