Aika huikea silta - Starbox Aika huikea silta\n4.8.2018 klo 23:51 Erja Tilaa blogi\nTätä olen odottanut: pyörällä Laitaatsalmen uudelle sillalle\nOlen odottanut kuin kuuta nousevaa sitä päivää, kun Savolinnan Laitaatsalmeen rakenteilla olevan uuden sillan pääsee ylittämään polkupyörällä. Se päivä koitti 2.8. En päässyt ylityspuuhiin heti päivällä, sillä olin vielä perheen kanssa mökkivierailulla Sorsakoskella. Hieman jännitin, josko illaksi luvattu sade siirtäisi neitsytajeluani seuraavaan päivään, mutta onneksi näin ei käynyt. Eli pääsin kuin pääsinkin fillaroimaan uutta kevyen liikenteen väylää korkeuksiin.\nUudelle Laitaatsalmen sillalle pyöräily käy kyllä kuntoilusta, sillä mäkiosuus korkeimmalle kohdalle on kohtuullisen jyrkkä ja pitkäkin. Nimittäin - Laitaatsalmen silta kohoaa peräti 30 metriin. Alikulkukorkeus puolestaan on 24,5 metriä, joten ali mahtuu vähän isommatkin paatit.\nUrhoollisesti kuitenkin sotkin polkimia hikikarpalot otsalla valuen. Mutta kyllä kannatti, sillä näkymä ylhäältä on todella huikea. Kaiken lisäksi osasin ajoittaa pyöräretken sellaiseen ajankohtaan, että sain ihailla sillalta avautuvien maisemien ohella alhaalla virrassa lipuvaa tukkilauttaa.\nLaitaatsalmen siltaa ei tarvitse välttämättä polkea kokonaan ylös päästäkseen nauttimaan maisemista, sillä sillalle voi nousta halutessaan hissillä. Hissejä on kaksin kappalein. Itse en testannut vielä hissimatkaa, mutta pakkohan sekin on käydä jossakin vaiheessa kokeilemassa. Toinen Laitaatsalmen silloista on vielä rakennusvaiheessa ja valmistunee tämän vuoden loppuun mennessä. Varsinaisesti syväväyläkin on siten kokonaisuudessaan valmis vasta ensi kesänä.\nSavonlinnassa on kiva pyöräillä\nYlipäätään polkupyörällä liikkujalle Savonlinna on mielestäni todella kiitollinen kaupunki, sillä väylät alkavat olla priimakunnossa esikaupunkialueilta keskustaan saakka.\nSe, mihin toivoisin kaikkien pyöräilijöiden kiinnittävän huomiota, on kypärän käyttö. Itse en uskalla ottaa polkaisuakaan ilman tuota suojavarustetta. Blogiani lukevat tietävät kyllä miksi. Jos vielä kuulut siihen joukkoon, jonka mielestä kypärä sotkee tukan tai näyttää muuten vain typerältä, käy lukaisemassa tämä postaus.\nJa siltoja riittää!\nMitä siltoihin tulee, on niitä Savonlinnassa varmasti keskimääräistä enemmän. Itäpuolella kaupunkiin tullaan sisään Kyrönsalmen siltaa pitkin. Aivan keskustassa on muun muassa Pitkäsilta, Torisilta, Casinon silta ja Olavinlinnaan johtava ponttonisilta. Kyrönsalmen ylittää lisäksi rautatiesilta, jota pääsee kulkemaan myös pyörällä ja kävellen. Muitakin siltoja kaupungissa löytyy.\nSavonlinnaa verrataan usein Monacoon. Oikeastaan parempi vertauskohde voisi olla Venetsia. Molemmissa kaupungeissa olennainen osa keskustan näkymää ovat vesi, saaria yhdistävät sillat ja liikkumiseen käytetään veneitä.\nOikeastaan tämä kotikaupunkini on niin ainutlaatuinen, että sitä on turha lähteä vertaamaan mihinkään muuhun paikkaan. Ja sitä paitsi – täällä asuu myös saimaannorppa. Pistäkääpä paremmaksi 😊


Oletko antaja tai vastaan ottaja? - Onnenportti\nPosted on 10.3.2015 4.3.2018 by TuuliPaaksi\n”Kävitkö eilen tanssitunnilla?”\n”En. Olen niin väsynyt kaikkeen! Minulla meni jälleen töissä myöhään, sitten piti piirtää lapsen kanssa ja sitten vielä pestä likaiset pyykit. En ehtinyt enää mihinkään.”\n”Mikset huolehdi itsestäsi?”\n”Minun pitää olla tunnollinen työntekijä, huolehtiva äiti, seksikäs vaimo ja nopea kotiapulainen. Ja siihen kaikkeen ei ole riittävästi aikaa tai energiaa. En siis pysty enää nauttimaan harrastuksistani, en edes huolehtimaan kehostani.”\n”Oletko koskaan lentänyt lentokoneella?”\n”Olen. Aika monta kertaa.”\n”Muistatko, mitä sanotan turvaselvityksessä ennen lentoa?”\n”En kyllä muista yhtään mitään.”\n”Kun happinaamarit tippuu, miten laitat ne ja kenelle ensiksi?”\n”Pojalle ja sitten miehelle ja sitten itselle…”\n”Sitä ennen olet jo kuollut! Sun pitää laittaa ensiksi itsellesi, jotta pystyisit huolehtimaan toisista. Ja vasta sen jälkeen katsot, kuka tarvitsee apua.”\n”Juuri näin se on. Ja ihan samanlaista on myös muun elämän suhteen. Jos sinulla ei ole enää energiaa, miten pystyt antamaan sitä toisille? Jos sinulla ei ole enää rakkautta itsellesi, niin miten pystyt antamaan sitä toisille? Jos sinulla ei ole enää iloa, niin miten pystyt antamaan sitä toisille?”\nMillainen on sinun tilanteesi? Onko sinun helpompi antaa tai ottaa vastaan?\nTässä nopea testi:\nHengitä pitkään sisään… ja ulos…\nKumpaan päin oli helpompi?\nKummassa tuli kuin seinä eteen?\nNyt on aika alkaa kehittämään sitä toistakin puolta elämässä. Tsemppiä siihen!\nKuva: Kira auf der Heide Unsplash:istä\nPosted in Hyvinvointi.\n← 3.3. on Haluan sinun olevan…\nHelposti, ilolla ja loistolla →


KUINKA AUTTAA ALISTUVAA KOIRAA LUOTTAMAAN ITSEENSÄ - KOIRAT - 2022\nMerkkejä liian alistuvasta koirasta\nJos luet tätä artikkelia, se johtuu todennäköisesti siitä, että tiedät koirasi olevan liian alistuvainen. Tässä on joitain merkkejä, jotka olet ehkä huomannut, ja joitain muita merkkejä, jotka osoittavat alistuvaa altistumista.\nRaputtelee virtsaa matolla, kun tulet huoneeseen ja puhut hänen tai lemmikin kanssa.\nRaputtelee virtsaa, kun nostat ääntäsi, vaikka sillä ei olisi mitään tekemistä koiran kanssa (puhelinsoitto jne.). Jotkut koirat dribble, kun he myös kuulevat kovaa ääntä.\nOletuksena on alistuva asenne (hännän jalkojensa välillä, korvat ovat litteät, rypistyvät tai jopa makaa selällään vatsan ollessa paljaina) ja pisi sitten kun kävijä saavuttaa lemmikin.\nVältä silmäkontaktia tapaamisessa tai saa sen vain hetkeksi, sitten nuuskelee maata tai katsoo pois.\nMenee alistuvaan asenteeseen tapaamalla muita koiria. Koirasi voi myös tiputtaa virtsaa tullessaan vieraalle koiralle.\nAntaa muiden koirien laittaa käpälän hartiansa yli.\nNuolee toista koiraa hänen koonsa tervehdyttäessä. Tämä on rauhoittava signaali, ja yksi tapa, jolla alistuva koirasi antaa toiselle tietää, että hän on kuin koiranpentu eikä häntä pidä pelätä; jotkut alistuvat koirat käyttävät tätä signaalia myös ihmisten kanssa. Omistajan mielestä se on kuin suudella.\nPiilottaa huonekalujen alla. Monet ihmiset kertovat minulle, kuinka heidän koiransa rakastaa laatikkoaan, eivätkä edes ymmärrä koiran pelkoa ja käyttävät häkkiä piiloutuakseen.\nHänellä on alistuva virne (rullaa ylähuulet ylös kuin rynnäkkö - se ei ole rynnäkkö!).\nNeljä vinkkiä koiran luottamuksen lisäämiseen\nUrheilu tai työ\nLuottamuksen lisääminen alistuvan koiran kanssa\nOn olemassa useita menetelmiä, joilla voit parantaa alistuvan koiran luottamusta.\nToimi kuuliaisuuskoulutuksen kanssa: Päivittäinen tottelevaisuustyö, jopa vain lyhyen aikaa, antaa alistuville koirille paljon itseluottamusta. Perheenjäsenet ovat ylpeitä koirista, jotka suorittavat komennon, ja koirat nauttivat tästä tunteesta. Jos tottelevaisuuskoulutus on ankaraa, alistuva koira vain pahenee. Löydä alueeltasi positiivinen vahvistus- ja palkkiopohjainen koulutusluokka. Jos kouluttaja työskentelee kurinpitoon perustuvan järjestelmän kanssa, se ei ole sopiva alistuvalle koiralle.\nSosiaalista koirasi niin paljon kuin mahdollista , jotta ne olisivat mukautettavissa : Koiran herkkä seurustelukausi päättyi, kun hän oli koiranpentu, noin 15 viikon ikäinen, mutta hänet voi silti seurustella vanhempana koirana, se vie vain paljon enemmän työtä. Sosiaalistaaksesi koiraasi, ota hänet ulos niin paljon kuin mahdollista, anna hänen tavata uusia ihmisiä, anna hänen tavata ystäväsi koiria (jos he ovat ystävällisiä muiden koirien kanssa) ja anna hänen juoksua vapaasti koirapuistossa, jotta hän tapaa uusia koiria. (Jotkut koirat ovat liian hermostuneita pelaamaan koirapuistossa, joten tämä vaihe voi tulla vasta myöhemmin.)\nAnna koirallesi työ tai ota hänet mukaan koirasurheiluun : Jos koirasi on paimen ja sinulla on karjaa, on todennäköistä, että hän on niin kiireinen, että hänellä ei ole aikaa kehittää liian alistuvaa käyttäytymistä. Suurin osa koirista ei kuitenkaan kykene työskentelemään, joten on hyvä idea saada heidät osallistumaan johonkin koiran urheiluun, jotta heille voitaisiin lisätä toimintaa heidän itseluottamuksensa kasvattamiseksi. Flyball, ketteryys, frisbee, sukellus ja muita aktiviteetteja voi olla tarjolla omalla alueellasi.\nKäytä vastamuotoilumenetelmiä auttamaan häntä voittamaan pelko: Tämä on paras, mutta myös vaikein (sinulle!) Käytettävissä olevista menetelmistä alistuvan koiran hoitoon. Jokaisesta asiasta, jota koirasi pelkää, sinun täytyy kouluttaa hänet miellyttävään tunteeseen. Kun koira ei enää pelkää tilannetta, hän on itsevarma ja ei enää alistu.\nJos päätät yrittää rakentaa hänen luottamustaan vastatoimen avulla, sinun on ensin tunnistettava liipaisin. Mikä stimuloi koiraasi olemaan niin alistuvainen? Jos hän pelkää vain yhtä asiaa, on helpompi kouluttaa hänet; valitettavasti useimmat alistuvat koirat pelkäävät melkein kaikkea. Vietä aikaa koiran kanssa tutustuaksesi hänen pelkoihinsa.\nSeuraava askel on opettaa hänelle, että pelottava asia on todella hyvä asia. Kun hän altistuu pelottavalle esineelle, anna hänelle maukas herkku ja anna hänen rentoutua esineen ympärillä ilman painetta.\nViimeinen askel koiran vasta-ilmastoinnissa kohtaamaan pelkonsa on paljastaa hänet eikä tarjota hemmottelua tai edes huomata, että hän altistuu.\nJos tarvitset enemmän apua vastatoimen käyttöön, eläinkäyttäjä Patricia McConnellilla on kirja, jonka olen havainnut olevan hyödyllinen. Tekniikat ovat hienoja ja auttavat koiraasi kehittämään itseluottamusta, mutta vaativat kärsivällisyyttä ja pysyvyyttä, kuten useimmissakin käyttäytymisen muutoksissa.\nLisää ideoita työskentelemään alistuvan koiran kanssa\nSinun ei pitäisi kohdella liian alistuvaa koiraa aivan kuten onnellista tai hallitsevaa koiraa. Jos käytät yllä olevia menetelmiä ja käsittelet koiraasi hieman tarkemmin tällä välin, tämä ongelma voi hävitä.\nÄlä päästä lemmikkisi koiraasi heti huoneeseen tullessasi.\nÄlä tuijota koiraasi.\nÄlä pilata koiraasi, jos hän tiputtaa matolle. Vie hänet toiseen huoneeseen tai laita ulkopuolelle suljetulle pihalle, jotta hän ei tarkkaile sinua siivoamassa.\nÄlä ulota koiran päälle ja taistele häntä pään päälle.\nÄlä halaa koiraasi.\nÄlä puhu vihaisella tai innostuneella äänellä, vaikka aiot viedä koiran kävelylle.\nÄlä lukitse koiraasi laatikkoon joka kerta, kun joku tulee talosi. Kannustat vain hänen alistuvaa käyttäytymistä.\nOnko koiran alistuva käyttäytyminen vaarallinen?\nLiian alistuva käyttäytyminen on merkki pelosta. Koirat, jotka pelkäävät puremia, ovat vaarallisempia kuin aggressiiviset purejat, koska ihmiset aliarvioivat kuinka paljon vahinkoa he voivat tehdä.\nNoudattamalla näitä vinkkejä koirien itseluottamuksen lisäämiseksi, kun hän on liian alistuvainen, voit estää häntä tulemasta pelkoksi.\nKoirasi ei kehittänyt alistuvaa käyttäytymistä vain yhdessä päivässä, eikä ole mahdollista kouluttaa häntä pois käytöstä vain päivässä. Tämä vie jonkin aikaa ja jonkin verran työtä.\nJos et tunne, että sinulla olisi tarpeeksi aikaa työskennellä koiran kanssa, jos koirasi on jo tullut niin peloisaksi, että hän puree työskennellessään, tai et vain halua viettää kaikkia tunteja, joita tarvitaan opettamaan koirallesi ei pidempään alistuvainen, ota yhteyttä ammattilaiseen. Koiran kouluttajat työskentelevät tämän ongelman ratkaisemiseksi, tai voit kysyä käyttäytyjältä. Jos tarvitset lähetteen, keskustele normaalin eläinlääkärisi kanssa.\nKehotan teitä huolehtimaan tästä ongelmasta nyt, ennen kuin koiranne kehittyy pelottavaan käyttäytymiseen, joka voi johtaa pelon puremiseen.\nTunnisteet: Ihmiskehon Ihmisen Keho-Kartat Terveys\nKuinka rakentaa nopea, helppo ja edullinen koira-aita!\nKuinka pitää villi rupikonna lemmikkieläimenä\nParas kala valinta uuden suolavesisäiliön kiertämiseksi\nKokemukseni Ameraucana-kanan kasvattamisesta pelleteistä kanoille\nOnko koiraa vaikea kouluttaa?\nKuinka ostaa makeanveden akvaariokalaa (yhteisöasteikolla)\nCopyright 2022 https://animalartists.net Kuinka auttaa alistuvaa koiraa luottamaan itseensä


Michael Keaton sai tähtensä Walk of Famelle - Hollywoodilta kunnianosoitus myrskyisälle uralle\n29.07.2016 klo 5:35\nBeetlejuice, Batman ja Birdman elokuvista tuttu näyttelijä Michael Keaton on saanut oman tähden Hollywoodin Walk of Fame -kävelykadulle.\nKeatonin on tehnyt paluun parrasvaloihin ja suuren yleisön tietoisuuteen.\nNäyttelijä kertoo hyödyntäneensä uransa ylä- ja alamäet itsensä kehittämiseen.\n64-vuotias näyttelijä teki ensimmäisen elokuvaroolinsa noin 40 vuotta sitten.\nMichael Keaton, 64, totesi kävelykadun tähden paljastamistilaisuudessa, ettei hän koskaan tavoitellut kuuluisuutta.\n– Tätä ei voi suoranaisesti sanoa unelmien täyttymiseksi, sillä en koskaan unelmoinut olevani kuuluisa. Totta kai se on hauskaa, mutta kuuluisuuden sijaan olen aina vain pyrkinyt tekemään parhaani, Keaton sanoo.\nNoin 40 vuotta sitten ensimmäisessä elokuvassaan esiintynyt Keaton kertoi tilaisuudessa, että hänen uransa on ollut täynnä ylä- ja alamäkiä. Näyttelijä kokee sen kuitenkin olleen mainio tilaisuus itsensä kehittämiseen.\n– Rehellisesti sanoen, tiedän olevani todella hyvä siinä, mitä teen. Joskus jopa erinomainen, Keaton jatkaa vitsikästä ja itseironista puhettaan.\nKeaton kertoi puheessaa, ettei hän koskaan tavoitellut kuuluisuutta, vaan että hän haluaa yksinkertaisesti vain tehdä parhaansa. AP\nKeaton näytteli 1980-90-lukujen vaihteessa Burce Waynea\nohjaamissa Batman-elokuvissa. Elokuvat saivat valtavan suosion, mutta Keaton painui unohduksiin.\nPaluu menestykseen tapahtui vuosia myöhemmin, kun Keaton pestattiin Birdman-elokuvan päärooliin. Elokuva voitti useita palkintoja muun muassa Oscareissa ja Baftassa.\nBirdmanin jälkeen Keaton näytteli tutkivaa journalistia suositussa Spotlight-elokuvassa. The Founder -elokuvan hiljattain päättyneissä kuvauksissa Keaton näyttelee Ray Krocia, miestä McDonald’sin menestyksen takana. Elokuva saa ensi-iltansa tänä vuonna.


Käsispray SITRUUNA Desinfioiva ja hoitava - Farfalla.fi\nEtusivu / TARJOUKSET / Käsispray SITRUUNA Desinfioiva ja hoitava\nIhanan tuoksuinen, antimikrobinen käsisuihke pitää kätesi puhtaina silloinkin kun vettä ja saippuaa ei ole saatavilla. Kosteuttava ja hoitava käsien iholle!\nAntimikrobinen, kosteuttava käsisuihke käsien tehokkaaseen puhdistukseen. Farfallan uudella SITRUUNA Desinfioivalla Käsisuihkeella pidät kätesi puhtaana myös silloin, kun vettä ja saippuaa ei ole saatavilla. Hyväntuoksuinen, tehokkaasti kosteuttava käsisuihke sisältää 75% alkoholia (94.6%), ja viruksia torjuvaa vaikutusta tehostavat ravintsaran, teepuun, sitruunan ja piparmintun eteeriset öljyt. Ravintsaran (Cinnamomum camphora) eteerisen öljyn vahvoista viruksia torjuvista ominaisuuksista on tutkittua tietoa, ja teepuun, sitruunan ja piparmintun eteerisillä öljyillä on voimakkaasti antimikrobinen vaikutus. Rauhoittava ruusukukkaisvesi hoitaa käsien toistuvasta pesemisestä rasittunutta ihoa. Suihke on erittäin kosteuttava iholle, ja uudistunut koostumus on nyt vielä aiempaa tehokkaampi!\nRavintsara, jonka luonnollinen koostumus on suurelta osin 1.8-sineolia, on yksi tehokkaimmista viruksia torjuvista eteerisistä öljyistä. Tutkimukset ovat osoittaneet, että 1.8-sineoli vahvistaa huomattavasti immuunivastetta ja elimistön taistelukykyä viruksia vastaan sekä solu- että humoraalisella tasolla. Lisäksi farmakologiset tutkimukset todistavat että 1.8-sineoli käynnistää elimistössä useita puolustusmekanismeja influenssaviruksia vastaan.\nKäyttö: Suihkauta muutaman kerran suoraan molempiin käsiisi (sekä käsien sisä- että ulkopuolelle) ja levitä hyvin. Pysy terveenä!\n100% luonnollisista ainesosista. 100% sertifioitavissa olevista ainesosista luomuviljeltyjä (NaTrue).\nINCI: ALCOHOL*, ROSA DAMASCENA FLOWER WATER*, AQUA, GLYCERIN, CITRUS LIMON PEEL OIL*, CINNAMOMUM CAMPHORA LEAF OIL*, PARFUM, MELALEUCA ALTERNIFOLIA (TEA TREE) LEAF OIL*, MENTHA PIPERITA OIL*, LEUCONOSTOC/RADISH ROOT FERMENT FILTRATE, LIMONENE**, LINALOOL**, CITRAL**, GERANIOL**, HEXYL CINNAMAL**.\n**Luonnollisten eteeristen öljyjen ainesosa\nLuomuparfyymi DO IT YOURSELF\nKäsivoide VUORILAVENTELI Beautifully Relaxed


elämäkerta Heikkinen Antti Leskinen Juice tietokirjallisuus\nTunnisteet: elämäkerta Heikkinen Antti Leskinen Juice tietokirjallisuus\nLeena Laurila 26 maaliskuuta, 2015 19:31\nKuulostaa että Juicekin olisi tyytyväinen elämäkertaansa. Minulla oli 70-luvun lopussa Juice-vaihe joka meni sitten ohi. Tapanani on aina soittaa niin puhki joku etten sitten enää kestä ollenkaan.. Myrkytyksen oireet muistan hyvin. Kuule istuta vielä se omenapuu vaikka tuli jo tukkaasi nuolee...\nZephyr 31 maaliskuuta, 2015 15:29\nVoin hyvin kuvitella, että Juicekin olisi pitänyt Antti Heikkisen suorasukaisesta tyylistä. :)\nMaija 26 maaliskuuta, 2015 20:41\nTämä on käsittämättömän hyvä elämäkerta. Heikkisen ote on tosiaan tarttuva ja vaikka voisi luulla kirjan tyydyttävän Juice-tietotarpeen, niin minulle kävi päin vastoin. Leskinen alkoi kiehtoa huomattavasti enemmän ja olenkin lueskellut hänen kirjojaan ja kuunnellut musiikkiaan säännöllisesti tämän Heikkisen kirjan lukemisen jälkeen.\nZephyr 31 maaliskuuta, 2015 15:31\nTäytyy tunnustaa, että minunkin piti etsiä Youtubesta kirjassa mainittuja kappaleita ja kuunnella niitä lukiessani. :)\nElina / Luettua elämää 27 maaliskuuta, 2015 06:17\nRisainen elämä oli vallan mainio lukukokemus vaikka myös surullista luettavaa. Melkoinen sanataituri tuo Heikkinenkin on.\nZephyr 31 maaliskuuta, 2015 15:33\nTotta, Juice oli myös traaginen hahmo. Jalustalle nostettu ja osittain itsekin sinne noussut, mutta lopulta hyvin yksinäinen. Viimeisien vuosien kuvaus oli surullista luettavaa.


VIDEO: Leijonat hävisi Tre Kronorille - 20 vuoden mittainen piina jatkuu!\nKoti Maajoukkue VIDEO: Leijonat hävisi Tre Kronorille – 20 vuoden mittainen piina jatkuu!\nVIDEO: Leijonat hävisi Tre Kronorille – 20 vuoden mittainen piina jatkuu!\nLeijonat ei ole onnistunut kaatamaan Tre Kronoria olympialaisissa sitten vuoden 1998. Kuva: Getty Images\nTre Kronor kaatoi Leijonat tasaisen ottelun päätteeksi numeroin 3-1. Yksi isosti keskustelua aiheuttanut asia oli myös ottelun tuomarilinja.\nSuomi ja Ruotsi tarjoilivat katsojille ottelun, jossa ei juuri maalintekopaikoilla mässäilty. Sen sijaan kaukalossa nähtiin erittäin tasainen ja tarkkaavainen ottelu, jossa mitään ei saanut ilmaiseksi.\nLopulta Ruotsi kuitenkin oli hieman parempi maalien merkeissä ja voitti ottelun numeroin 3-1.\nErittäin valitettava seikka itse ottelun kannalta oli se, että tuomarien linja tuntui olevan epäselvä jokaiselle – jopa heille itselleen – ja ottelussa nähtiin useita erittäin kyseenalaisia jäähyjä; molempiin suuntiin.\n1. Erä: Tre Kronor sateli ehdot – olisi voinut olla pahemminkin\nSuomen ja Ruotsin välisen ottelun ensimmäinen erä oli etenkin alun osalta jälkimmäisenä mainitun hallintaa.\nErätauolle poistuttiinkin Tre Kronorin ansaitussa 1-0-johtoasemassa, joskin tilanne olisi voinut olla pahempikin. Ruotsi nimittäin teki ottelun avauserässä toisenkin maalin, mutta se hylättiin Suomen onneksi korkeana maalina, vaikka se ei sitä osumahetkellä ollutkaan.\nRuotsin maalista vastasi läpiajon päätteeksi Anton Lander ja se syntyi aikaan 14:53.\nLinus Omark till Anton Lander och 1-0 till Sverige. pic.twitter.com/XB3zshOI3M\n— Anton (@antonj85) February 18, 2018\nSuomella oli toki myös omat mahdollisuutensa – etenkin Joonas Kemppaisella – mutta kiekko pomppi juuri väärällä tavalla kajaanilaiselle.\n2. Erä: Vihdoin, Joonas! Vihdoin!\nLeijonat sai ottelun toiseen erään lähestulkoon täydellisen alun, kun Joonas Kemppainen sai iskettyä kiekon kirjaimellisesti maaliviivalta sisään.\nKEMPPAINEN! Leijonat tasoihin! #PyeongChangFi #Olympialaiset pic.twitter.com/8Nx35zXfqz\n— Eurosport Suomi (@EurosportSuomi) February 18, 2018\nToki Miika Koiviston yritys olisi todennäköisesti mennyt ilman Kemppaistakin sisään, mutta parempi ottaa varman päälle.\nToisen erän aikana erittäin heppoiset jäähyt sekoittivat hieman Leijonien vahvaa virettä ja ainakin kaksi niistä oli sellaisia, joita ei välttämättä olisi tarvinnut viheltää. Ne siis tasoittivat keskimmäisen kaksikymppisen kulkua, joskin Suomi oli toisessa erässä se vahvempi osapuoli.\n3. Erä: Täyttä kyttäilyä – ratkaisu juuri sillä tavalla kuin sopii olettaa!\nMikäli ottelu olisi päättynyt tasapeliin, olisi sekä Suomi että Ruotsi ansainnut paikan suoraan puolivälierissä. Sen mukaista oli myös päätöserän pelaaminen, kun tilanne taululla oli 1-1 ja varsinaisia vaarallisia maalintekopaikkoja ei nähty.\nVaan maali kuitenkin nähtiin ja se syntyi Tre Kronorin toimesta. Johan Fransson ampui viivasta ja lopulta Patrik Zackrisson pääsi aivan liian vapaasti iskemään irtokiekon maaliin.\nRuotsi siirtyy 2-1-johtoon kolmannessa erässä. #PyeongChangFi #Olympialaiset pic.twitter.com/O6ofclcJjB\nKaiken kaikkiaan johtomaali, ja samalla myös ottelun voittomaali, oli juuri sellainen kuin tällaiselle erälle ja ottelulle sopii olettaa.\nSuomelle tarjottiin vielä ottelun lopussa oiva mahdollisuus tulla ylivoimalla rinnalle, mutta maalinteossa ei onnistuttu ja näin ollen Tre Kronor aiheutti Leijonille olympiaturnauksen avaustappion.\nTre Kronor sinetöi lopulta tyhjään maaliin loppulukemat 3-1, kun Oscar Möller toimitti kiekon tyhjään maaliin.\nTappio tarkoitti myöskin sitä, että Suomi ei ole onnistunut kaatamaan Ruotsia edelleenkään olympialaisissa sitten Naganon ja vuoden 1998 olympialaisten.\nSamalla häviö Ruotsille tarkoitti sitä, että Suomi joutuu pelaamaan ylimääräisen pudotuspeliottelun, kun Kanada kaatoi toisessa lohkossa Etelä-Korean lukemin 4-0. Leijonat kohtaa seuraavassa ottelussaan juuri Etelä-Korean.\nKUVA: Mediajätti NBC:ltä koominen virhe – Suomi sekoitettiin Etelä-Koreaan!


BLAST #2: 2010\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa puuta\najattelematta vielä yhtä minulle annettua kevättä\njolloin minun annetaan jälleen asettua puun alle\nodottamaan naisia jotka tulevat pihalla olevalle kaivolle\nlaskeakseen ruukkunsa ja muut kantamuksensa maahan\nja kävelläkseen kaivolta minun luokseni ja suudellakseen\nensin maata, sitten puuta ja suudellakseen lopulta minua.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.33 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, puurunot\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa ja yksinäistä puuta\najattelematta lämpimään ja hedelmälliseen maahan\nmuuttaneita lintuja jotka eivät ole vielä eläneet\nnäin paljon paratiisia muistuttavassa metsässä\nja jotka eivät vielä osaa pelätä viidakon vaaroja\nja yöksi puuhun nukkumaan nousevaa käärmettä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.02 Ei kommentteja:\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa ja hedelmätöntä puuta\nmuuttaneita lintuja jotka eivät nouse siivilleen lentääkseen pois\nja jotka tälläkin hetkellä nauttivat lämmöstä ja hedelmistä\njoista me kylmässä ja autiossa maassa asuvat ihmiset jäämme paitsi.\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa ja hedelmää kantavaa puuta\najattelematta naista ja hänen hedelmällistä vatsaansa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.23 Ei kommentteja:\najattelematta omenia jotka ovat pyöreitä kuin hänen rintansa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.34 Ei kommentteja:\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa\nja tuulen riepottelemaa puuta\najattelematta tulvaa sen viedessä mennessään\nmiehen ja naisen ja heidän kuvitelmansa perheestä\nja yhteydestä jonka he ovat muodostaneet toisiinsa\nkävellessään rannalla ja kuvitellessaan jälkiensä jäävän\nhiekkaan ja kuvitellessaan hiekalla rakastellessaan\njättävänsä maailmaan tuhansia vuosia kestävän siemenen\nja osallistuvansa rakastelemalla maailman muutokseen.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.13 Ei kommentteja:\nMenen avantoon, maailman viimeiseen\nmustaan aukkoon, tänne huolet ei yllä.\nMenen avantoon, tunnen kuinka sydän liikahtaa\nniin kuin auto kehätiellä, valojen mukaisesti.\nMenen avantoon, pohjassa mietin\nyltääkö Jumala näinkin hämärään.\nPosted by Tuukka Terho at 13.24 Ei kommentteja:\nsade on niin surullista\nettä Ian Curtis jää toiseksi.\nTiedän mitä tarkoittaa sarajevolainen\nHuulilta voi lukea dollarin –\nin european union we trust.\nEnsiksi näytetään tuhottu kirjasto,\nsitten salatie pommipaikalle,\nsen jälkeen soitetaan paikallista musiikkia\njotta tulisi vieraantunut olo.\nYön katku kertoo\nettä kansalle ei tarjota oopiumia\nPosted by Tuukka Terho at 0.16 Ei kommentteja:\nLabels: balkansarja, tuukka terho\najattelematta sadetta sen viedessä mennessään\nja yhteydestä jonka he ovat toisiinsa muodostaneet\nmakaamalla lehdillä, makaamalla puun oksien alla\nja tutustumalla toistensa ruumiisiin\nja yhteydestä jonka he ovat vahingossa rikkoneet\nmuuttamalla yhteen ja tutustumalla ajatuksiinsa.\najattelematta sateen hiljaista ääntä sen kastellessa hautoja\nja saadessa kuolleet valittamaan janosta\nja saadessa elävät tyydyttämään janonsa\njuomalla vettä tai koskettamalla toisiaan.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.36 Ei kommentteja:\nMaani lippu nostetaan salkoon\nLaulu kohoaa kohti taivaita.\nJuuret katkaistaan tanssilattialla.\nPukujuhla nostaa Helsingin hetkeksi\nKoko muu Suomi sitoo hokkarit.\nYmmärrän olevani elossa\nkun luen Arndt Pekurisesta.\najattelematta sateen hiljaista ääntä sen pisaroidessa\nhänen hiuksiinsa, hänen kasvoilleen ja sen jäädessä\npisaroina hänen punaisille, houkutteleville huulilleen,\najattelematta sadetta joka tuo meidät lähemmäksi\ntoisiamme ja saa meidät hakemaan suojaa saman puun alta.\nMiten voin katsoa pihalla kasvavaa puuta näkemättä lintuja,\nnäkemättä järjestystä joka nousee esiin päättyvän vuoden\nkaaoksen keskeltä, näkemättä pihan poikki kävelevää naista\njoka vie kauneudellaan huomioni luonnon kauneudesta,\nnäkemättä hänen valkoista ihoaan joka näkyy hänen\nohuiden valkoisten läpikuultavien vaatteittensa alta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.47 Ei kommentteja:\nHimoista ja haluista.\nKaarin kirjoittaa hoito-opin tunnilla\npunaisella kuulakärkikynällä post-it-lappuun,\nHaluan sut nyt\nSukkahousut repsottavat puolivälissä,\nvillasukat on asetettu Fjällräveniin.\nHippitukka on valmiina, se on kyltymätön\nsen näkee katseesta.\nsurullisella, sinisellä mustetäytekynällä\nTarkoitatko nyt, aina ja ikuisesti myös?\nEn osaa rakastella, jos siitä puuttuu tunne.\nKaarin vastaa, tuhahtaa.\nEi itseään voi luvata halujen ulkopuolelle idiootti,\nPosted by Tuukka Terho at 14.36 Ei kommentteja:\nRunoilijalle on syntiä.\nRunoilijalle syntiä on\nlukea päivässä ainoastaan yksi kirja.\nPuhua säästä ilman\nSyntiä on myös hiusten harjaaminen\nkasvojen korostusta on syytä välttää.\nKulmakarvoja tulee nyppiä\nainoastaan sekalaisessa järjestyksessä.\nkehua omia lauseitaan, varsinkin\njos ne sisältävät seuraavia sanoja:\nrakastan, olemassaolo tai Jumala.\nRunoilijalle on syntiä\nHänen tulee haukkua kaikkea\nmikä liittyy vuosisatojen selvännäköisyyteen.\nPommituksiin, jotka eivät kai toteutuneet.\nHistoriasta runoilijalla tulee olla tarkkoja mielipiteitä,\nkuten Normandian maihinnoususta, Robin Hoodista\nja Martin Luther Kingin puheesta.\nRunoilijalla on syntiä olla unelmia.\nSellaisia kuten iankaikkinen rakkaus\ntai jonkun tarkoituksen omistaminen.\nRakastajia ei lasketa.\nPariisilaisilla menee hyvin.\nRunoilijan tulee herätä joko hyvin aikaisin\ntai hirmu myöhään, esimerkiksi silloin\nkun croissantit on jo tarjoiltu.\nRunoilijan on syntiä pukeutua mihinkään uuteen,\nparhaimmassa tapauksessa runoilijalla on vain yksi takki\nja siinäkin hiirten syömiä reikiä.\nRivit syntyvät nälkäpalkalla.\nRunoilijan on syntiä olla poliittisesti sitoutunut\nMelleriä ja muita sekopäitä ei lasketa.\nNukkumaan meno on runoilijalle vaikeaa puuhaa,\nsillä uni saavuttaa yleensä hitaammin\nkuin inspiraatio. Runoilijalle on syntiä\nnähdä hyviä unia.\nPosted by Tuukka Terho at 12.45 Ei kommentteja:\nlyöttäydyin tänään paikallisen seuraan\nja seurasin niin kuin koira.\nHaukuin ruoan, maisemat, paikat\njoissa pystyi vain olemaan.\nHaukuin meren, tuoksut, teot\nolin niin kuin kommunisti,\nSplit nousi kasvoille\nniin kuin irlantilainen tuontiolut.\nNäitä päiviä on kai jo liikaa.\nPosted by Tuukka Terho at 13.37 Ei kommentteja:\ntäällä Romaniassa puhutaan jo sujuvaa globalisaatiota\nja valkokangas näyttää vain hyviä uutisia. Tiedän mitä sinne kuuluu.\nNähtävyyksistä mielenkiintoisin, rauhanpallo, Euroopan maiden ympäröimänä,\nKamerasta löytyy rauhaisat paikat sille kuuluisalle elämän virralle,\nmutta me emme sinne osaa eksyä niin kuin aasialainen Nikon.\nAuringon edessä on tänään enimmäkseen ollut bikinit,\niltaa kohden se ripustautuu polyesterimekkoon. Ystävä väittää,\nettä Kuu on nainen joka valvoo, mutta mielestäni aurinko\non mitä kaikki palvoo.\nJuna kuljettaa maisemaa, maisema kuljettaa kaaosta. Pian kaikki tiet\njohtavat takaisin basaariin. Ennen sitä\nkoetamme sovittaa nenäämme taivaankattoon\nPosted by Tuukka Terho at 13.17 Ei kommentteja:\nMiten voin olla ajattelematta pihalla kasvavaa puuta\njoka haarautuu niin moneen suuntaan että ihmisen on\nmahdotonta kantaa samanlaista hedelmää,\nsamanlaista taakkaa joka tuntuu puusta luonnolliselta.\nMajailen siellä missä keskiaikaiset kuninkaat\nJuon kulkureille tarkoitettua olutta ja tuijotan\njulisteesta vieraantuneiden muusikoiden kuvia\nkuin se olisi peili. Kaikki parhaat maailmanvalloitukset\nPikaruokaravintola yrittää kusettaa,\ntämän olevan toivon ja vapauden maa.\nTiedän olevani keskitysleirin\nja autobahnin välissä.\nPosted by Tuukka Terho at 0.11 Ei kommentteja:\nIkuinen pyhä Katmandu\nKuin Buddha istun temppelin aukiolla,\nrukoilemassa itselleni ja luomakunnalle totuutta.\nApina nappaa turistin kameran ja heiluttaa sitä\nLintuparvi matkaa ristiin rastiin löytämättä reittiä.\nAmerikkalaispariskunta tinkii itselleen paikkaa maisemasta.\nPostikortin hinnalla ruokkii perhettä\nkatson alas kaupunkiin, jossa takseja\non enemmän kuin temppeleitä.\nAion karata ja valaistua, niin kuin Buddha.\nPosted by Tuukka Terho at 23.52 2 kommenttia:\nMiten voin olla rakastamatta patsasta\nsen katsoessa minua kysyvästi\nja naista hänen käskiessään minua valitsemaan\njoko hänet tai patsaan.\nMiten voin olla vihaamatta itseäni valitessani patsaan.\nja hyvin huudettu hämärä\neteisen muotoisessa taivaassa.\nsänky sopiva tavoite\nrakkauden ja hellyyden\nShe’s the one, tuo ja tuo vielä\nniin voin luvata tanssivani huomisaamuun\nViikset ja nenä\nkiinni Karibian auringossa,\nPosted by Tuukka Terho at 16.31 Ei kommentteja:\ntänään eksyttiin kyrillisten aakkosten avulla\nhollantilaisen unien viereen.\nUni on ehtymätöntä polttoainetta, se sanoo kun\npeitto kääriytyy pois jaloista.\nMyöhemmin iltapäivällä olemme matkalla museoon,\njossa minun suljettava kaikki aistit.\nKaikki aistit sillä pahuus käy minun ylitseni niin kuin pommikone,\neikä tällaista hulluutta kestä yksin sielu, yksin ruumis.\nPeileistä ilkkuu Titon haamu\nHollantilainen hakee minulle vettä,\nkorjaa olkapääni vasten seinustaa\nniin kuin Jeesus silittäisi kasvojani ja sanoisi ole huoleti.\nYstävä nappaa muutaman kuvan, palauttaa valon\nMuseon ulkopuolella on puutarha, mutta ei kukkia.\nAiemmin iltapäivällä näin hiekkalaatikon mutta en hiekkaa.\nMietin että ajan on joskus käytävä ilman kelloa, hiekkaa,\nkäytävä ymmärtääkseen että joskus on tylsää.\nPosted by Tuukka Terho at 14.15 Ei kommentteja:\nolemme tehneet muutaman typerän reittivalinnan,\nmuutama ranta vielä ja pidämme aarretta käsiemme päällä.\nYöbussissa tuntuu, että valvon kaikkien muidenkin unta.\nTelevisio pauhaa huonoa komiikkaa vai onko se tuo\nmaisema. Hämärä läikkyy niin kuin samppanja.\nTie on kierompi kuin yksikään hirmuhallitsija.\nKirjoitan koti-ikävän olevan köyhän miehen sympatiaa..\nSanat tulevat paperille ennen kuin ehdin unohtaa.\nMusiikki sammuu ennen kuin ehdin nukahtaa\nPosted by Tuukka Terho at 14.12 Ei kommentteja:\nAjattelen marraskuuta mutta kun kävelen meren rantaan\nkohtaan rannalle kokoontuneet ja suurta tulvaa odottavat\nennustajat ja heidän seuraajansa, ennustajien\nharmaantuneet hiukset ja heidän harmaantuneet kasvonsa,\nseuraajien kullankeltaiset hiukset ja heidän valoisat kasvonsa,\nheidän väärän luulonsa siitä että kuoleman valtakunta\non rakkauden valtakuntaa voimakkaampi.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.08 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, marraskuu\nistun hylätyllä pihamaalla kuin myrskylyhty ja mietin sodan tuhoja.\nLapset saavat silti leikkiä ja uskaltaa, vaikka pommi voi katkaista\njalan. Aivan samoin kuin kerran tunnissa liikkuva lentokone halkaisee tehdassavun.\nTäällä pyykit ei kuivu loppuun, niihin tarttuu murhetta enemmän kuin yksikään\nhelsinkiläinen kykenee ymmärtämään. Täällä linnut laulavat satavuotista sinfoniaa,\nkulttuuri on kai samassa suunnassa.\nPihamaa muuttuu nopeasti näläksi ja kahvilajonossa herrasmies johdattaa keskustelun rakkauteen\nja kehuu hyvin aseteltua hymyäni.\nMietin missä olisi paras näköala kurjuuteen,\nmelankoliaan, palaviin autonrenkaisiin\nja niihin kauniisiin naisiin.\nKatson kuinka sama herrasmies korjaa nopeasti henkseleitään,\nenkä voi olla nauramatta sille pyyteettömyydelle\nkun hän antaa tietä kahvijonossa jo ainakin kymmenennen kerran.\nYstävä kaivaa päivälaukusta postikortin johon piirretään kartta,\najattelen ystävän sydäntä kun hän kirjoittaa että täällä on lämmin.\nLuoteesta paljastuu lähimpään ikkunaan sellainen valo,\njoka saa minut uskomaan että tänään vesi todella muuttuu viiniksi,\ntai oikeastaan vaihtuu.\nMietin hylättyä pihamaata, kasveja joista olisi kasvanut\nainakin sadalle tuhannelle suurempi vatsa. Kun jätettiin pihamaa,\ntunsin kauhua, ohitettiin kirkko josta kasvoi Euroopan unionin lippu.\nPian raha kasvaa kuolleista, historia kääriytyy makuupussiin\nollaan sellaisilla festivaaleilla, että mutaa riittää kaikille.\nPosted by Tuukka Terho at 15.39 Ei kommentteja:\najatukset vaimenevat marraskuiset ajatukset vaimenevat\nja korvautuvat kuvitelmilla merestä nousevasta naisesta\njoka on meri ja korvautuvat kuvitelmilla rannalla\ntapahtuvasta rakastelusta ja korvautuvat kuvitelmilla\nviltin päällä tapahtuvasta rakastelusta ja eväsretkestä\njosta ei puutu juustoja, viinirypäleitä, leipää tai viiniä\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.43 1 kommentti:\nmeri on tarina taivas on tarina ja maa on tarina\njota aika kirjoittaa silmiemme edessä\nja jonka silmämme lukevat vaikka eivät haluaisi\nja vaikka silmämme haluaisivat sulkeutua\nne pysyvät auki ja me valvomme.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 16.21 1 kommentti:\nPelkään muuttolintujen jäävän sille tielleen,\nja vielä niin että kukaan ei huomaa.\nPelkään ansalankojen olevan jo eteisessä,\nmeitä vastassa kuin matto.\nPelkään surun nousevan savuksi,\nniin kuin Manner kirjoitti.\nEnnen kaikkea pelkään savua,\njoka tuntuu olevan kuin tikapuut.\nPelkään sanoja, jotka tuntuvat menevän\ntiukempaan solmuun kuin kengännauhat.\nPelkään uskontulon merkitsevän vain\nlevollisempia unia, siinäkö kaikki?\nPelkään lapsuuden olevan eri maata\nkuin Namibia tai Yhdysvallat.\nOnko niitä edes todella olemassa?\nPelkään että Esplanadin puisto on\npian umpeen kävelty eikä ystäviä\ntunnista edes omista kasvoista.\nPelkään että ensi vuonna solmio kiristää\nentistä tiukemmin, eikä rusetti naurata enää\nketään. Pelkään laskosten näyttäytyvän vain\nPelkään mainosten taipuvan niihin uniin\njoihin uskonto ei kyennyt.\nPelkään että mikään hyvä ei tule enää kynästä\nvaan miekasta, niin kuin muutama sata vuotta sitten.\nPelkään että kaikki seikkailu piilee valossa,\njonka vain pimeys paljastaa.\nPosted by Tuukka Terho at 16.31 1 kommentti:\nBÄNG, BÄNG, BÄNG!\nja kuolla. Tuntea täytetyn eläimen lämpö,\npidellä juopunutta rakasta sylissä, unohtaa\nsillä aina tulee kauniimpia hetkiä rakastaa.\nMinä olen suuri sotapäällikkö,\nmustaa ja valkoista silmäkulmissani.\nAntakaa minulle sakset, niin leikkaan\nmeidät irti tästä maisemasta, irti valosta\njoka osaa pian puhua.\nSiellä, täällä, huutava seksuaalisuus kuin\nkevät. Kun kirjoitan, en ole heikko. Olen\ntäynnä mitaleita, lauseita jotka ovat kuin\nNiin vähän sinä ymmärrät minua,\ntekojani, rohkeuttani seistä raitiovaunupysäkeillä\nodottamassa lyhyttä laulua, hyvästijättöä.\nNiin vähän sinä ymmärrät kulkurin kenkien pohjaa.\nHymyilen kuin hulluutta vailla.\nHymyilen kuin vastuuta vailla.\nPosted by Tuukka Terho at 14.41 Ei kommentteja:\nOn vanhenemisen pelkoa,\nkorkeiden paikkojen pelkoa,\nettä maailmasta tulee\nPosted by Tuukka Terho at 17.10 Ei kommentteja:\nSinä olet suuri,\nmutta et niin kuin Ateena\ntai New York.\nSinä olet kaunis,\nmutta et niin kuin Hepburn\nSinä olet viisas,\nmutta et niin kuin Jumala\nSinä olet syntynyt,\nmutta kuolet, toisin\nkuin runous tai laulut.\nSinä katsot peiliin,\nmutta et ymmärrä\ntoisin kuin taivas.\nPosted by Tuukka Terho at 0.10 Ei kommentteja:\nEnnen tässä kohden oli tupakkatauko,\nhiekkaan pudonneita savukkeita, ajan\nmurtuma. Jotain on tapahtunut.\nMuodostetaan jono, niin kuin aika,\nollaan jonossa, ajassa, ollaan ajan jonossa\nEnnen tässä kohden oli auringonlasku.\nSiitä riimi, kasku. Aurinko helakoi, luntaa\nsataa valoksi kuin enkeleitä, mietin vetelehtien\neteneitä, ajan pintaan sulaneita.\nEnnen tässä kohden tässä oli kommunismi,\nja kunnon musiikkia jonotuksen ajaksi.\nNyt levätään kulutusjuhlan jonoissa\ntekoparatiisin valoissa, satelliittiantennien kohdussa\nlaskemassa piripintaan valmistettua maailmankuvaa.\nNiin hyvä olla, että vituttaa.\nPosted by Tuukka Terho at 23.31 Ei kommentteja:\n"Jos kaikki äänet on"\nJos kaikki äänet ovat, niin kuvatkin\nJos kaikkeus on, se mihin\nihminen ainoastaan kykenee,\non meillä vähän voitettavana.\nNimistämme voi epäillä,\nerheistämme vielä enemmän\nhistorian monituhantisesta kauhukirjasta.\nPosted by Tuukka Terho at 23.22 Ei kommentteja:\nOlen ikuinen, anima sola.\nHe suutelivat sateenvarjon alla.\nKuin baletti, kohtasivat huulet\nJa tyttö mietti: kunnes opin kulkemaan\naion täyttää hänen varjonsa omallani.\nJa poika mietti: kunnes opin kuuntelemaan\naion täyttää tarinani hänen menneellään.\nMusiikki korosti sitä keskiyötä,\njonka oli tehtävä erottaa heidät aamulla.\nJa he vertasivat toistensa tavanomaisuutta,\nsillä täydellisyys oli jo pantu jakoon.\n*anima sola (yksinäinen sielu)\nPosted by Tuukka Terho at 23.15 Ei kommentteja:\nsuolan maku laskeutuu kielelleni ja korvani täyttyvät\nlokkien huudoista ja meren kohinasta enkä enää pysty\najattelemaan kuolevaa vuotta enkä vääjäämättömästi\nlähestyvää kuolemaa vaan ääniä jotka pakottavat minut\najattelemaan elämää ja suurta salaisuutta joka on meissä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.30 Ei kommentteja:\nettä olet sellainen mies\njoka nousee naista varten\nPuet katseesi niin,\nettä sinulle keskusteltaessa\non helppo hymyillä.\nKuljet salin poikki,\nniin varmoin askelin\nettä kävely käy tanssista.\nNäet jotain mitä muut ei.\nKuulet jotain mitä muut ei.\nRakastat jotain, mitä muut\nei saa rakastaa.\nPosted by Tuukka Terho at 15.05 Ei kommentteja:\nen voi olla ajattelematta menettämiäni lämpimiä kuukausia\njolloin minulla oli vielä ruusu jolloin minulla oli vielä sinut\nmenettämiäni aurinkoisia kuukausia jolloin meri oli vielä\nkirkas kun se nyt marraskuussa on musta.\nOpettelen solmukirjan kaikki 300 solmua.\nLennän niin kuin rahtikone, täynnä muistia.\nKun laskeudun, olen vanhus, täynnä mirtatsapiinia\nminut saatetaan nojatuoliin. Osaan enää kymmenen solmua.\nPiirrän Mona Lisan uudelleen. Enkelit haukkoo henkeään.\nVain minulle riittää happea.\nNimeän kaikki nimeämättömät lapset. Minun ei tarvitse\nenää koskaan pestä käsiäni. Tämä on Kiina.\nKaupungin keskellä on lätäkkö. Minä nukun siellä.\nLätäkön ympärillä on hotelli jonka aulassa on piano,\njota ei saa enää soittaa. Kaupungin keskellä on nykyaika\nihmisellä ei ole ankkuria, eikä silkkitietä.\nPäänsärky ei kerro kivusta. Se kertoo ajasta.\nLasta ei kasvateta aikaan vaan maisemaan.\nJokainen omahyväinen sydän pitäisi ratsata\nja viedä Akropolikselle.\nYksikään lapsi ei koskaan tule välttymään Hitleriltä.\nPahuus kasvattaa viikset.\nLuen ääneen, että ymmärrän olevani elossa.\nRuno vittuilee, kerron terveiset Mellerille\nkun olen luojan kantapaikassa.\nSeuraamme kuinka vauva kasvaa, sokeri ei riitä humalaan,\noi suloinen ei mikään.\nMe olemme niin vieraita toisillemme,\nvoisimme pitää solmioita päällämme\nEurooppalainen lapsi on lihavampi\nkuin yksikään pölyttynyt kirjahylly.\nPuu on hauras. Maa huonoa.\nTarvitaan uusi aika.\nPosted by Tuukka Terho at 18.03 Ei kommentteja:\nminulla on äkkiä edessäni tähtikirkas loppusyksyinen yö\nenkä enää ajattele roskien viemistä tiskien tiskaamista\nkirjeen kirjoittamista naisen rakastamista vaan maata\ntaivasta ja merta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.51 Ei kommentteja:\nRuno kolmella kielellä (Tadeusz Dąbrowski)\nIn between the ebb of thoughts and the flow\nof sleep I have a minute of eternity for gathering\nBut before I can bend to pick up the first\none, a wave washes over me and the turbulent deep engulfs me. Some\ntime later I wake up, because the sun\nis sticking its fingers in my eyes. I don’t remember much.\nIn my right pocket I’ve a pebble, a jellyfish in my left,\nin my mouth – sand.\nAjatusten laskuveden ja unen nousuveden\nvälissä minulla on ikuinen hetki aikaa kerätä\nMutta ennen kuin voin kumartua poimimaan\nensimmäisen aalto pyyhkäisee ylitseni ja myrskyisä syvyys\nhukuttaa minut. Jonkin\naikaa myöhemmin herään auringon\ntyöntäessä sormiaan silmiini. En muista paljoa.\nOikeassa taskussani on kivi, vasemmassa meduusa,\nsuussani – hiekkaa.\n(Käännös: Esa Mäkijärvi)\nTadeusz Dąbrowski (s. 1979) on palkittu puolalainen runoilija. Hän on julkaissut kuusi runokokoelmaa, joista viimeisin (Schwarzes Quadrat auf schwarzem Grund) ilmestyi aiemmin tänä vuonna. Englanniksi hänen tekstejään on julkaistu kokoelmassa Black Square.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.50 1 kommentti:\nLabels: käännösrunous, puolalainen runous, Tadeusz Dąbrowski\nAjattelen marraskuuta, mutta en unohda kesäisiä kuukausia,\nhuonetta joka täyttyy äänistä, ruumista joka hikoilee\nkirjoitettaessa ja korvia jotka yrittävät kuunnella kuuluvatko\näänet huoneessa soivaan musiikkiin vai tulevatko ne ulkoa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.40 Ei kommentteja:\nAjattelen marraskuuta, puita jotka ovat alastomia\nja vailla minkäänlaista taakkaa, lehdettömiä ja lumettomia,\neikä mikään ole painamassa oksia alaspäin ja estämässä\npuita kasvamasta ylöspäin ja tavoittelemasta taivasta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.16 Ei kommentteja:\nAjattelen marraskuuta, kuukautta jolloin kaikki muuttaa\njälleen kerran muotoaan ja erehdystä jonka ihminen tekee\nkuvitellessaan jonkin elämän vaiheen jatkuvan ikuisesti:\nnuppujen, kukkimisen, kuoleman.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.28 Ei kommentteja:\nvanhaa kirjaa jonka kirjoittaja listasi hyveiksi\ninhimillisyyden, oikeudenmukaisuuden, hyvät tavat,\nuskollisuuden ja viisauden, ja myöhempää runoa\njoka yrittää toteuttaa näitä viittä hyvettä.\nKirjoitan. Rukoilen. Nukun.\nKirjoitan. Rukoilen. Nukun. Masturboin. Rakastelen. Vihellän. Kaivan nenää niin kuin avaruutta kaivaten. Lausun jokaisen kielletyn hedelmän nimen alkaen aakkosten toisesta päästä. Väritän jokaisen sateenkaaren värin maiseman keskelle. Kirjoitan. Rukoilen. Nukun. Rakastelen naista joka masturboi. Kiellän nimeni, kiellän sinun nimesi, kiellän meidän nimemme. Luen meistä kertovan tutkimuksen. Tulen hulluksi. Tulen väsyneeksi. Tulen heränneeksi. Tulen viisaaksi. Sekoan sanoista jotka kertovat rakkauden olevan totta, esimerkiksi kosketus, hellä, uni. Sekoan lauseista jotka saavat ymmärtämään, että historian paine on tosi, esimerkiksi jännittävää olisi nähdä pihalla lintuja. Sekoan rytmistä joka kuljettaa näitä sanoja. Kuuntelen musiikkia, kuuntelen romantiikkaa, kuuntelen virtsaamisen ääntä, kuuntelen hulluuden ääntä, kuuntelen tuulen ääntä, mitä se kertoo yhtään mistään. Kuuntelen uutisia jotka kertovat kaukaisesta maasta, kuuntelen kotimaan uutisia, meillä ei mene hyvin. Katson uutisista kun maailma tuhoutuu. Kirjoitan. Rukoilen. Nukun. Käytän aikani viisaasti. Opettelen epäsäännöllisiä verbejä säännöllisen ajan puitteissa. Nukahdan naisen viereen, näen unta toisesta naisesta, vieraannun ajasta, tulen lähemmäs vuodenaikaa. Kävelen, Déjà vu, etsin totuutta joka kertoisi mitä tämä kaikki on. Mietin lausetta, mitään ei ole, kaikki on kuviteltava. Kuvittelen äidin, isän, veljen ja siskon ruokapöytään. Kuvittelen palamattoman pensaan. Kuvittelen naurun joka ylittäisi kaikki vuoret. Kirjoitan. Rukoilen. Nukun. Ajattelen ystävän tekoja, maailman kauneimpia silmiä valjastamassa hevosvankkureita lopun aattoon. Ajattelen ystävän unta, kuinka monta kertaa hän kierähtää maisemansa ympäri, uudestaan! Ajattelen Jeesuksen tekoja, kuinka hän ehti, miten kädet koskettivat. Kokeilen onko hella valmiina ruoalle, aamen. Kokeilen miltä tuntuu siirtyä ilman ajatusta. Mietin, ajattelinko.\nPosted by Tuukka Terho at 18.43 4 kommenttia:\nKlikkaa otsikkoa siirtyäksesi tekstiin.\nPosted by Tuukka Terho at 14.54 Ei kommentteja:\nOn käyty kuussa, viritetty satelliitti sinne aika lähelle.\nOn kehitetty ilmatieteenlaitos, melkein lassottu tuuli.\nPian voidaan asettaa aurinko, sinne missä sitä kaivataan.\nOn keksitty tapa miten Itäkeskuksesta näkee Delhin\ntai kuolleenmeren hetkessä. On kloonattu lammas.\nOn laskettu hiilijalanjälkiä, laskettu kuinka monta\nasukasta Helsingissä on vuonna 2014 tai 2050.\nOn keksitty vaihtoehtoisia energiamuotoja.\nOn löydetty Amerikka, uusi maailma, mahdollisuudet.\nOn kehitetty ammatteja.\nOn kehitetty tapa seurata sydämenlyöntejä, aivokäyriä\nHEX-indeksejä, asiakaskäyntejä, potilasmääriä.\nOn ymmärretty että ihminen koostuu soluista.\nOn ymmärretty että ihminen on keho ja mieli.\nOn ymmärretty että ihminen tarvitsee unta.\nOn ymmärretty että ihminen tarvitsee ruokaa.\nvieläkään se ei riitä kaikille.\nPosted by Tuukka Terho at 22.49 Ei kommentteja:\nMulle soittelee lehtimyyjät.\nMulle soittelee lehtimyyjät, kysyy miten menee onko säitä pidelly\nsiellä missä nykyään asut, mihin tarjous laitetaan.\nMulle soittelee lehtimyyjät, kertoo, nyt on ollu vähän yksinäistä,\nvaimo lähti viemään roskia Kilimanjarolle, lapsista toinen eksyi\nPlay Stationiin, toinen Narniaan, mut hei miten sulla menee.\nMulle soittelee lehtimyyjät kertoo et tänään menee ihan okei,\nmut voitko heittää kakskyt senttiä tai viiskyt jos on.\nMulle soittelee lehtimyyjät, tänään en vastaa.\nNoudatan isän neuvoja kerrankin.\nVastaajaan tupsahtaa viesti, mikä on kun et vastaa.\nMulle soittelee lehtimyyjät, naisen ääni kuulostaa niin hyvältä,\nvoisi mennä sen kanssa vaikka naimisiin.\nMulle soittelee lehtimyyjät, laitan puhelimen Sarajevosta\nostetuille tyynyille lepäämään.\nPosted by Tuukka Terho at 22.03 Ei kommentteja:\nminä rakastan naisia.\ntummaa ja vaaleaa, oranssia\nja sinistä, punainen käy myös.\nCharlottaa, Kirsiä ja Ulrikaa (oliko se edes nainen),\nMerkitsen heidän menneisyytensä\nsiniseen vihkoon, hautaan vara-avaimeni\nvalolta salattuun paikkaan.\nMinä tarvitsen naisia,\nniin kuin vertauskuva sen herttaisia\nJa kun kampaaja saa heidät nousemaan\npilviin, minä huomaan sen.\nAskel, on luonnollinen tyyni.\nei mene kauaa, Liimatan sanoin\nrakkaus kestää puoli tuntia kerrallaan.\nKuin kasvatettu, jaan leivän ja viinin,\nrypäleet ja kohteliaisuudet loppuun saakka.\nEnnen ovisilmää suljen sinut, miten vain\nVanhana miehenä minä katson tätä\nvalmista maailmaa ja lähden\nraitiovaunulla poliisia karkuun.\nMenen aivan loppuun, sinne missä\nmaailma palaa ja kaunista on.\nMinä toimeton, kuvottava sielusäkki,\npääni raskaampi tekoja.\nIsken jumalille silmää,\nja jätän runoni penkille uneksittavaksi.\nEn tiedä ikääni, en kirjaa\njosta luin nuoruuteni opit.\nVanhana miehenä minä\nPosted by Tuukka Terho at 22.28 3 kommenttia:\nVäinö kipataan vanhainkodin eteen kottikärryissä.\nRagnar ottaa lääkkeet sovitusti, Ida ei.\nHoitaja kertoo alkoholin vaaroista, Otso talvisodan.\nHoitaja seuraa kanslian ikkunasta kuninkaallisia häitä, Väinö painaa ovisummeria.\nUlkona paistaa pakkanen. Sisällä lämpö kerääntyy keittiöön.\nKanttiinissa tarjoillaan uutisia ja lihapullia,\nRauno ei voi syödä enää kiinteää ruokaa.\nJumalanpalvelus pauhaa olohuoneessa, omaiset haluaisivat katsoa mieluummin piirrettyjä.\nOtso ei vaadi enää Karjalan palauttamista vaan ikkunan avaamista.\nKuuntelen romantiikkaa, uutisia radiosta, tulva laskeutuu Thaimaan rannoille,\nsamaa tarinaa Hitlerin voitoista kymmenettä kertaa viimeisen tunnin aikana. Kuuntelen virtsaamisen ääntä.\nSaatan Paavon nukkumaan, hän eksyi matkalla. Väinö painaa ovisummeria.\nSaara on kolmatta päivää putkeen sairaana, kustannusten vuoksi\nei palkata lisää väkeä.\nKäytävillä on vanhusten piirroksia syksyn saapumisesta.\nVäinö ei ehdi piirtää omaansa.\nIrrotan Roosan hampaat vichylasiin. Olavi jemmaa iltapalalta haarukoita pöytälaatikkoonsa.\nYöllä koko porukka nukkuu melatoniiniunta. Paitsi Väinö.\nPosted by Tuukka Terho at 22.22 Ei kommentteja:\nKun kirjoitan tätä runoa,\nvanhusta viedään sairaalaan viimeistä kertaa.\nMannerheimintien ja Tukholmankadun kulmassa\npuukotetaan viaton ohikulkija, sillä oli kasvot.\nAviopari työntää lapsensa ensimmäisen piirustuksen roskiin,\nsopraano rikkoo äänivallin, kansalainen maksaa kustannukset.\nLentokone halkaisee taivaan kuin vetoketju, linnut interreilaavat\nenää Tukholman ja Helsingin välillä.\nKun kirjoitan. Yksi ystävistäni menettää uskonsa, toinen vanhempansa,\nkolmas kyvyn puhua, neljäs kyvyn ymmärtää, viides juoksee näiden neljän välillä.\nOstoskeskus ei tarjoa onnea vaan ainoastaan tarjouksia. Onni on ulkoistettu\npakoputken kokoiselle alueelle jonnekin lähelle antarktista maisemaa.\nKiinassa saastuttajien kädet katkaistaan. Runoilija laitetaan häpeäpaaluun.\nNepalissa vastasyntynyt hukutetaan jokeen, mikäli se on tyttö.\nTiibetiä ulkoilutetaan niin kuin etelätöölöläistä koiraa, säädyllisissä vaatteissa.\nUSA on paskaa, muut kärpäsiä. Kun minä kirjoitan, naapurissa väännetään kättä\nsiitä kenellä seisoo kauiten. Vanhainkodissa sidotaan tarralenkkarit kuin kohtalo.\nKello käy, kello käy.\nKirjahylly notkuu siitä miten pitäisi ja kuinka tulisi. Levyhylly on aina A-mollissa.\nKun minä kirjoitan, taifuuni iskee Taiwaniin, maanjäristys koskettaa Indonesiassa.\nSuomessa nuori etsii minuutta kuin kotiin jäänyttä heijastinta.\nSumatralla viimeinen Bengalin-tiikeri poseeraa ruhona niin kuin Che Guevara.\nKauneus asettuu marginaaliin.\nMarginaalin vetää joku koulutyttö viivaimella matematiikan tunnilla Itäkeskuksessa,\nennen kuin menettää välitunnilla neitsyytensä.\nKun minä kirjoitan, maailma koettaa liftata,\nPosted by Tuukka Terho at 11.23 Ei kommentteja:\nJulmuudella on ihmisen sydän\nja kateudella, ihmisen kasvot\nkauhu, ihmisen taivaallinen muoto\nsalaisuus, ihmisen puku\nIhmisen puku on rautainen työpaja\nIhmisen olemus on tulinen työpaja\nIhmisen kasvot, sinetöity ahjo\nIhmisen sydän, se on nälkäinen kuilu\nPosted by Tuukka Terho at 20.51 Ei kommentteja:\nLabels: käännösrunous, tuukka terho, william blake\nTäydellisyys, eräänlainen, jota hän jahtasi\nja runous jonka hän kehitti oli helppo ymmärtää\nhän tunsi ihmisen hullutukset niin kuin kämmenpuolensa\nja oli erityisen kiinnostunut armeijoista ja laivastosta\nkun hän nauroi, senaattorit purskahtivat naurahdukseen myös\nja kun hän itki, pieni lapsi kuoli kadulle\nPosted by Tuukka Terho at 20.49 Ei kommentteja:\nLabels: käännösrunous, tuukka terho, w.h.auden\nNiille jotka uskoo rakkaudella olevan suunnitelma.\nNiille jotka rukoilee hiljaa.\nNiille jotka tarvitsevat käsiä siihen.\nNiille jotka uskovat ovien johtavan toisiin oviin.\nNiille joille ajatukset saapuvat niin kuin unet.\nNiille joiden mielestä alkuräjähdys oli ilotulite.\nNiille joiden mielikuvitus tulee mustekynästä.\nNiille joille luonne tarkoittaa mitä vain\nNiille joiden värityskirja on kesken.\nNiille jotka ratsastavat valkoisella hevosella.\nNiille jotka metsästää koskaan löytämättä jälkiä.\nNiille joilla on lämmin.\nNiille joilla on kylmä.\nNiille joilla ei ole kotia.\nNiille joilla on kaikki kesken,\nniin kuin esimerkiksi rukous.\nNiille jotka ovat paitsiossa.\nNiille jotka ovat käyneet,\nNiille jotka ovat.\nNiille joiden täytyy avata silmät\nNiille jotka eivät tiedä hiljaisuudelle toista sanaa.\nPosted by Tuukka Terho at 16.18 2 kommenttia:\nOlen kirjuri joka merkitsee tunnollisesti muistiin\nsyntymän, kasvun, kukoistuksen ja rappion ajat.\nOlen alkusyksyinen hetki jolloin omenat putoilevat,\ndynastia jota pystytään hallitsemaan vain monimutkaisella\nja byrokraattisella järjestelmällä ja pyhä yksinkertaisuus\njoka ilmenee oksilla istuvissa värikkäissä linnuissa,\nlintujen heleässä laulussa ja putoilevien omenien äänessä.\nLabels: esa mäkijärvi, kiinalaiset runot, lokakuu\nOlen alkusyksyinen hetki jolloin omenat putoavat,\nvuosikymmenet, vuodet ja kuukaudet\ntoistuvat putoavissa omenissa ja putoavissa lehdissä,\ntutut ajat jotka eivät tuo mukanaan turvallisuutta\nvaan tunteen eksymisestä, hukkumisesta aikaan.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.58 Ei kommentteja:\nOlen alkusyksyinen hetki jolloin on vielä mahdollista leikata\npehmeää leipää ja jolloin kaikki leipä on mustaa ja tuoretta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.22 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, lokakuu\nSinä olet kauniisti kirjoitettu\nkulttuuri punnitsee kysymysten sarjan\njolle emme mahda mitään\nOnko, minä rakastan sinua,\ntarpeeksi paljon sanottu,\nvai pelkkä näkymätön lupaus\nkoskettaa mitä tahansa liikkuvaa,\npäättyykö avaruus, illansuuhun\nHuulipuna tarttuu todistusaineistoon,\nmulla on blondia vaalealla ja aika aika aika\ntarttuu taas koneistoon.\nSen verikön silmien sälä imuroidaan lattialasista\nmuutaman vuoden epäonnesta,\njoista seitsemän ensimmäistä kulumaa on käytetty.\nKun katsoo ensimmäisestä ikkunasta, näkee maailman\njoka ei ole meitä varten.\nPosted by Tuukka Terho at 13.00 4 kommenttia:\nMitä väliä on runolla joka toivottaa tervetulleeksi, tai päinvastoin – jättää hyvästit. Kuvasto on aina hyvin samaa, toimii lakeijana kuka tahansa. Mitä väliä on odotuksilla jotka luodaan runoa kohtaan, ne eivät koskaan täyty niin kuin pitäisi, mitä väliä. Kun alat kirjoittaa, et voi tuntea, kun lopetat, tosiasiassa kaikki alkaa. Runolla ei voi olla ääntä, se on mykkä kuin sanonko mikä. Uusi vielä nimeämätön tunne saa kutinsa kun tuo parantaja päättää yrittää. Mekanismit ovat sekalaisia otoksia romantiikan, barokin, pimeän ja valoisan keskiajan kulkureiteiltä jossa kissaeläimet toimittavat sellaista asemaa, johon meillä, kaksijalkaisilla ei ole asiaa. Mihin runo valtuuttaa jos ei tekemiseen, olemiseen, väsymiseen, kirjoittamiseen, juhlimiseen, tuskailuun, juoksuun, juoksuun, juoksuun ja nautintoihin jotka muistuttavat juoksua.\nPosted by Tuukka Terho at 12.53 Ei kommentteja:\nvaikka todellisuudessa en ajattele mitään.\nTulen onnelliseksi kun saan\nkuunnella sateen ropinaa\nÄlä piirrä maisemaa umpeen\nälä ripusta valoa vielä\nälä juota sitä humalaan\nälä pidä maljapuhetta\nmenneisyydelle, tai tulevaisuudelle\npuhu nyt ja vaikene ennen kuin\nhämärä hiipuu taskuun\nkolibri lentää kaaoksen lävitse\nja halkaisee taivaan\ntaitavammin kuin lentokone\nälä päästä luontoa käsistäsi\nanna sen olla teatteri\nsilmä on katsomo\nsielu on kantaesitys\nsydän kädentekoja täynnä\nälä sido kengännauhoja reittiin\nälä tartu karttaan kun olet eksynyt\nanna luonteen taipua kuin\npidä luonto etäällä\nkun muistutat sen tekoja\nälä ylistä tyrannia\nälä tartu kitaraan\nkuin luonnon viimeiseen\nPosted by Tuukka Terho at 16.01 Ei kommentteja:\nvaikka todellisuudessa ajattelen pöydälle kertyneitä papereita\nja ajattelen pitäisikö ne järjestää uudestaan\nvai ovatko ne jo järjestyksessä\nja pitäisikö ne polttaa\nvai onko jo liian myöhäistä alkaa tuhota.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.15 Ei kommentteja:\nannan sen herätä\nkuvittelen murheen ja melankolian\nolemisen ja ajan\nsilkkitien historian houreeksi\nlokakuun ihmisen tekoseksi\nja kuljen mahdottoman rajoille\ntaskussani tuulen akustinen kaiku\nmikroskooppisen pieni vastaisku\nPosted by Tuukka Terho at 22.52 Ei kommentteja:\nvaikka todellisuudessa ajattelen lyhyttä kävelyä\nsuurien puiden varjostamassa puistossa,\naurinkoa, aina vain aurinkoa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.49 Ei kommentteja:\nvaikka todellisuudessa ajattelen kirjoituksia ja kuinka niitä\nkertyy huoneeseen nopeammin kuim mitä kädet ehtivät\nheittämään tuleen, ja toisaalta ajattelen polttamisen olevan\nhyvää harjoitusta käsilleni ja mielelleni, ja toisaalta ajattelen\npolttamisen olevan tarpeen kylminä syksyisinä päivinä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.18 Ei kommentteja:\nkertyy huoneeseen nopeammin kuin mitä kädet ehtivät\nheittämään tuleen, ja toisaalta ajattelen suljettuna pysyvää\nikkunaa, ja toisaalta ajattelen uunin suljettuna pysyvää\nluukkua, ja toisaalta ajattelen savun täyttämää huonetta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.52 Ei kommentteja:\nvaikka todellisuudessa ajattelen siivilleen nousevia lintuja,\nmuuttolintuja, muuttoja ja kuinka ihmisen elämä on\nlyhyydestään huolimatta täynnä muutosta.\nvaikka todellisuudessa ajattelen etäisyyksiä\nkahden maan, kahden ihmisen välillä,\netäisyyksiä vaikka yksikään maa, yksikään ihminen\nei ole mitään velkaa toiselle.\nVapaus (Harri Holtinkoski)\nmistä tahansa luettelosta\nkun kerrotaan lapsivangeista\nminä mietin sanoja\nminä mietin vaikenemista\nruno löytyy kokoelmasta:\nElinsyytutkimuksen perusteet (2010)\nRunoilijan nettisivut: http://users.kymp.net/harriholtinkoski\nPosted by Tuukka Terho at 16.52 Ei kommentteja:\nLabels: harri holtinkoski\nvaikka todellisuudessa ajattelen\nmuuttuvaa maisemaa, putoavia lehtiä ja lähestyvää lumisadetta\nvaikka todellisuudessa uskon\nettei mikään muutu.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.00 Ei kommentteja:\nMaailma käy ahtaaksi,\npilvenhattara lapsen suussa.\nDavidin tähden kautta\nkirjoitti esityslistan täyteen\nfaaraoiden tylsiä nimiä\nainoastaan opeteltavaksi, unohdettavaksi\nkiinnitti Davidin tähteen Goljatin\nniin että horjahdus kesti kaksituhatta vuotta\nilme ei värähdä, järki seisoo näkymättömänä\nniin kuin horisontti\nkieltolain ja kiina-ilmiön\nkaiken tämän ainoastaan\nkäydäkseen ympäri ympyrää\nlaahaavan laulukuoron sille\ntälle ja tuolle,\nniin ettei asemat ehdi vaihtua\nolipa ihmeellinen aika\nkaikki sama tapahtui kerran\nqun kieli alkoi kehittyä\nmeni ihminen samoille sijoille\nmistä lähti, nyrkit pystyssä\nei ymmärtänyt ymmärrystä\nrrrrrakkaus teki sinulle\nja on vain\nPosted by Tuukka Terho at 21.13 Ei kommentteja:\nniin kuin kaikki\nPosted by Tuukka Terho at 0.03 Ei kommentteja:\ntekee meihin sellaisen vaikutelman\nettä maailma painaa,\nhetken hengittää omilla keuhkoillaan,\nhetken puhuu omalla murteellaan\najan musta napa\naukaisee siipensä rohkeille,\nnielaisee pelon kangistamat,\npian sinä tiedät, ymmärrät\nja hengität varjona\nPosted by Tuukka Terho at 23.57 Ei kommentteja:\nSitten kaikki kääntyy päälaelleen\neikä enää ole musiikkia\neikä kukaan enää kuuntele Bachia, Händeliä,\neikä kukaan enää kävele\nhiljaisilla valkoisilla käytävillä\neikä kukaan enää asu\nhiljaisissa valkoisissa huoneissa\neikä maailmassa enää ole musiikkia\njoissa ei enää huudeta tuskasta\njoissa ei enää huudeta ilosta\njoissa ei enää kuunnella Bachia, Händeliä,\nja maailma on ylösalaisin\nPosted by Esa Mäkijärvi at 17.46 Ei kommentteja:\nToisin kuin tuulen ohjaaminen valtateiltä suojaan, on kirjoittaminen salatiedettä aikaa vasten.\nAnnan meren tulla minua vastaan niin kuin kauan sitten nähty ystävä. Mietin mitä soisin tapahtuvan näinä katkerina aikoina, kun puistot eivät anna meille turvaa ja synnit, lasketaan syvemmiksi kuin surunmitta. Kosketus. Shakkilaudalla tapahtuvaa kohtaloa en muista, vieras katosi ennen kuningattaren siirtoa. Kosketus. Aalto iskee omenapuuhun saakka, eikä sielu ole turvassa, sen on mentävä. Mentävä! Omenapuu siivilöi varjon niin kuin kunnon työntekijä. Mitä puhdasta näkymättömyyttä havaitsenkaan. Huoneessani on ikkuna, on ovi, on taulu joka muistuttaa elinpaikasta jonne oli määrä jäädä. On ikkuna jotta ajantaju säilyy. Uuden ajan tulo hermostuttaa aurinkoa, eikä ovi suostu pysymään kiinni. Siksi meillä on kylmä. Säkeet pöydällä ovat mykkiä, pysyvät salaisuutena niin kuin salpa. Tiedän kertoa, että ennen minua tässä majassa asui sitkeä mies. Ennen muita tässä lepäsi Jumala, ja muita ei ole ollut. Kosketus.\nPosted by Tuukka Terho at 15.49 Ei kommentteja:\nTapaan sinut mielelläni mutta vasta sitten kun\naurinko on laskeutunut ja voimme kohdata toisemme\nhämärässä portaikossa ja kun voin vastata kömpelöihin hyväilyihisi\nmuullakin kuin kömpelöllä hymyllä, vasta sitten kun\naurinko on laskeutunut ja talossa on aivan hiljaista.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.02 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, visbyn runot\nMies saapui puutarhaan kerättyään koko päivän rohkeutta\nja valmistellut astumista järvien, palatsin ikkunoiden\nja muiden peilien esiin.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.33 Ei kommentteja:\nMies saapui puutarhaan toivosta löytää paratiisi.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.32 Ei kommentteja:\nMies saapui paratiisin portaille ja alkoi kiivetä,\nalkoi kiivetä paratiisin johtavia mustia portaita\njotka paratiisin lähestyessä muuttuivat valkoisemmiksi\nja olivat ylimmillä portailla niin valkoisia että sokaisivat ne\njotka olivat tehneet syntiä, löytäneet synnistä huolimatta\nportaat ja nousseet portaita koko elämänsä ja turhaan.\nMies saapui puutarhakseen istuakseen puutarhatuoliin,\nsulkeakseen silmänsä ja antaakseen puutarhatuolin ja\nPosted by Esa Mäkijärvi at 20.27 Ei kommentteja:\nMies saapui puutarhaan ja kuvitteli heti saapuneensa\ntaivasten valtakuntaan ja taivasten valtakunnassa\nodottavaan paratiisiin ja kuvitteli heti paratiisin\nmuistuttavan puutarhaa ja kuvitteli saapuneensa sinne.\nKatson ikkunasta ulos\nnäyttävään pisteeseen, ja päätän\ntuo on Jumala.\nvaikka en sitä seuraa\ntoisin kuin leijan muotoa\nPosted by Tuukka Terho at 14.01 Ei kommentteja:\nHyvästi Dalai Lama\nhyvästi Kenraali Tito\nja Lotta Svärd\nhyvästi Kanarian saaret\nitsenäinen ja itsekäs Suomi\nhyvästi jääkarhut joita en koskaan tavannut\nhyvästi muotoillut hiukset\nettä nyt kävi näin\nja mustat valheet\nhyvästi rumat sanat\nhyvästi kauniit sanat\npelastus ennen viimeistä pelkoa\nja turvallinen iltapäivä\nei enää matkoja eteiseen,\nolohuoneeseen, ei tiimalasi mittaa\ntilavuuttamme, ei odotuksia\nhyvästi talvisodan ensimmäiset\nja viimeiset laukaukset\nhyvästi kielletty hedelmä\nhyvästi, hyvästi, hyvästi\nhyvästi uskonnot jotka kieltävät kaiken\nhyvästi uskonnot jotka kieltävät itsensä\nhyvästi uskonnot jotka sallii rakkauden omalla vastuulla\nhyvästi uskonnot jotka sallii rakkauden jumalan vastuulla\nnouseminen ja unohdus\nunohdus ja aivosähkö\nhyvästi aurinko joka ei lämmitä\nhyvästi aurinko joka ei valaise\nhyvästi aivosähkö ja periferian lämpö\nhyvästi pensaiden kaikki laulavat linnut\nhyvästi aamukahvi joka ei enää lämmitä\nPosted by Tuukka Terho at 3.07 3 kommenttia:\nPosted by Tuukka Terho at 2.48 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta että tässäkin viheliäisessä\nmaailmankolkassa kasvaisi mitä ihanimpia ruusuja.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.05 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta että ruusu voisi voittaa ajan,\nettä kaikkien todennäköisyyksien vastaisesti ruusu kukkisi\nvielä talvellakin ja tunkeutuisi hangen läpi kohti aurinkoa\nja uhmaisi kukkimisellaan elämän ja kuoleman lakeja.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.04 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta että Kiinan dynastiat,\naivan kuten yksittäiset elämätkin, voidaan jakaa\nsyntymisen, kasvun, kukoistuksen ja rappion kausiin,\nettä ihmisen elämä muistuttaisi tässä suhteessa ruusua.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.11 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta aukeavia kukkia, auenneita kukkia,\nauenneita puita, aukeavaa metsää ja kuinka se antaa minun\nlaskea pääni sammaleelle ja tuntea kasvoillani auringon.\nKieltäydyn ajattelemasta ruusun tuoksua, ruusun hajua,\nruusun tuoksuja ja hajuja, vivahteita, joiden kautta\nmaailma tekeytyy ymmärrettäväksi, vivahteita, joiden läpi\nmeidän on kuljettava tunnistaaksemme yhtenäisen tuoksun.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.01 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta ruusuja ja ruusupenkkiä,\nkuinka elämä ei sittenkään ole istutettava, puhkeava,\nkukkiva ja lakastuva ruusu vaan muistuttaa laulua.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.03 Ei kommentteja:\nKieltäydyn ajattelemasta että rakkautemme on ohimenevää\nkuin ruusujen kukinta, että elämämme on ohimenevää\nkuin ruusujen kukinta, että me olemme jollakin tavalla\nverrattavissa ruusuihin ja kuinka pidämme niistä huolta.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.25 Ei kommentteja:\nJätin huoneeni, jätin taloni ja kävelin kultaista merta pitkin\ntälle saarelle joka sekin on tehty kokonaan kullasta.\nJätin huoneeni ja taloni koska ne eivät sijainneet\nTulin kultaiselle saarelle, tulin kullasta tehdylle talolleni\nja nousin kultaiset portaat joissa on hopeakaiteet.\nTulin kultaisen huoneeni ovelle ja käänsin hopeista kahvaa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.20 Ei kommentteja:\n1-2 (Puutarhassa #3)\nOlisimme voineet lakata muuttamasta puutarhaamme\nEedenin puutarhaksi, muuttaa Eedenin puutarhaamme\nriippuvaksi puutarhaksi, ja niin edelleen,\nkunnes kuolisimme ja meidät haudattaisiin\nOlisimme voineet hylätä puutarhamme ja antaa\nrikkaruohojen ja tuhoeläinten vallata pihan.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.09 Ei kommentteja:\n1 (Puutarhassa #2)\nPuutarhassa on valoja ja varjoja, varjoja ja valoja,\nloputtomia variaatioita ja aiheita joihin ei koskaan kyllästy.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 10.21 Ei kommentteja:\nKuinka tulla toisiin ajatuksiin\nJos haluat ymmärtää, älä mene museoon\nJos tahdot kulkea, älä kulje jalan\nJos haluat koskettaa, älä yletä kädelläsi\nJos todella haluat,\nJos tahdot kutsua itseäsi nimeltä, sulje\nJos tahdot astua sisään, poistu\nJos tahdot poistua, lähde kohti\nJos haluat rakastaa, älä tutustu ihmiseen\nJos haluat uskoa, petä itsesi.\nJos haluat levätä, älä sulje silmiäsi\nJos haluat nähdä unta, aukaise silmäsi\nJos tahdot tulla toisiin ajatuksiin, älä pysy tajuissasi\nPosted by Tuukka Terho at 1.02 2 kommenttia:\nPuutarhassa on maja jossa he istuvat aamuisin ja iltaisin,\neivät koskaan päivisin, ja nauttivat tuoksuvista sikareista.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 10.40 1 kommentti:\nIhon alla ei sijaitse kultaa\nIhon alla ei sijaitse kultaa,\nvaan pitkä muisti pimeää vasten.\nvaan valtameri, jonka etäinen katse\nsaa meidät puhumaan.\nIhon alla ei sijaitse anatomia,\nvaan tyhjyyden heittovuoro, silmäluku\njonka avulla löydetään kartta.\nmeidän tulisi katsoa,\nettä ymmärtäisimme itseä.\nPosted by Tuukka Terho at 19.29 Ei kommentteja:\nAntaa pimeän tulla vastaan\nja etsiä muotonsa rikoksesta\nantaa miekan käydä\nläpi valloitusten, ja löytää\nanatomia johon rakastua\njonka saa avata joka päivä\nantaa kivun lämmittää\nsillä siitä riittää koko maailmalle\nPosted by Tuukka Terho at 19.28 Ei kommentteja:\nMitä on ruoho?\njota emme koskaan todella kosketa\njolle silmämme tapaa altistaa\nkun etsimme keinoa pois näkymättömyydestä\njolla kykenemme ainoastaan karkottamaan vihaa\nMitä on viha. Kaikki pelko alistuu sille?\nMitä on kuolema? Huominen jota seuraa kaikki historia\nmitä sinä hymyilet?\nmitä on ääni, en kysy vaan totean\njonka avulla etsimme itsestämme näitä kaikkia\nPosted by Tuukka Terho at 19.27 Ei kommentteja:\nKuinka suuri voi olla se valo\njoka saa kaikki kukat näyttämään suurenmoisilta\nja jää silti vangiksi yhteen ainoaan pisaraan?\nIhmisen, vaikka hän etsii paratiisia yhdessä muiden kanssa,\non lopulta kuljettava yksin paratiisin portista.\nIhmisen, vaikka hän kantaa koko elämänsä raskasta avainnippua,\non lopulta löydettävä paratiisin porttiin sopiva ainoa avain.\nIhmisen, vaikka hän lopulta olisikin vain vähän enemmän\nkuin eläin tai kukka, on yritettävä ylittää paratiisin kynnys.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.06 Ei kommentteja:\nSinä kirjoitat kuvankauniista naisesta\njolla voi olla japanilaiset tai kiinalaiset\ntai persialaiset kasvot.\nSinä kirjoitat autiomaasta jossa ei kasva mikään.\nSinä kirjoitat autiomaasta jossa ei kasva mikään\nmutta jossa kuitenkin kohoaa valtavia kaupunkeja\nja kuin tyhjästä kohonneista kaupungeista\njoissa kasvaa upeita persialaisia naisia.\nSinä kirjoitat pelastuksesta joka on luvattu sille joka uskoo\ntuleen ja siihen että autiomaahan sytytetty tuli on sammumaton.\n1-3 (Hirvittävän kuumasta ajasta 2)\nSinä kirjoitat hirvittävän kuumasta ajasta\njoka on japanilaisen ja kiinalaisen kauden vastakohta\neli persialainen kausi.\njossa väreilevän maiseman keskeltä tulee esiin täydellinen,\nruskeahipiäinen ja kaitakasvoinen persialainen nainen.\njonka läpi kannatti elää vain nähdäkseen hänen\ntäydellisen ruskea hipiänsä, hänen\ntäydellisen kaidat kasvonsa, kuullakseen hänen\nsointuvan äänensä ja kokeakseen hänen\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.15 Ei kommentteja:\n1-3 (Hirvittävän kuumasta ajasta)\njolloin sade kiertää kaupungit, kylät ja metsät,\njättää puusta rakennetut talot ja puut kuolemaan.\njolloin kaikki konkreettinen sulaa valoon ja lämpöön\nja muuttuu abstraktiksi: maljakkojen ääriviivat,\narkkujen kahvat ja mattojen punokset.\njolloin purot kuivuvat eivätkä hio kiviä.\njonka saapuminen ja lähteminen on satunnaista\nniin kuin huoneen poikki kulkiessaan ei voi tietää\npudottaako tällä kertaa pöydällä olevan maljakon\nvai kiertääkö sen sokaisevassa valossa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.41 Ei kommentteja:\nNämä sanat voivat olla sadepisaroita tai kyyneleitä.\nNäissä sanoissa on mahdottoman paljon ajatuksia,\niloisia ja surullisia ajatuksia, iloisia ja surullisia polkuja\njoita on yhtenään tallattava ettei ruoho peitä teitä.\nUusien ajatusten ruoho kasvaa\nnäiden vanhojen ajatusten päälle.\nNämä sanat joiden välittämänä tulee ensin esiin korvalehti,\nsitten kaistale kasvoja, sitten koko kasvot korvalehtineen\nja virheineen, sitten kaula, sitten koko vartalo virheineen\nja yksityiskohtineen, nämä sanat jotka ovat kaunis nainen.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.07 Ei kommentteja:\n1-3 (Tuli ja vesi)\nSinusta on kirjoitettava joka päivä.\nSinusta on kirjoitettava joka päivä:\nSinun on kirjoitettava joka päivä.\nSinua on hoidettava yhtä huolellisesti\nkuin palatsia, kuin puutarhan ruusuja.\nRuumiistasi ja sielustasi on pidettävä yhtäläistä huolta.\nRuumis ja sielu ovat toisilleen yhtä sukua\nkuin ruusun kukka ja varsi.\nRuumis ja sielu ovat toisilleen kuin tuli ja vesi.\nTämä runo on vapaan maan vapaata puhetta,\nsensuurin säätelemää, kumileimasimin hyväksyttyä\nja kaikkia kristillisiä totuuksia noudattavaa\nmoraalista puhetta miehestä ja naisesta\nja heidän täyttymyksestään.\nTämä runo on kuin sinun eläimenkatseesi,\nsinun matelijankatseesi, sinun käärmeenkatseesi\njoka riisuu ihmiset, riisuu minut aseista.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.31 Ei kommentteja:\nTässä ajatuksessa ei paljasteta mitään.\nTämä ajatus on sensuroitu.\nTästä ajatuksesta on poistettu kaikki kyseenalainen:\nminun himoni sinua kohtaan,\nsinun himosi minua kohtaan\nja käärmeenvartalosi kauneus.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.59 Ei kommentteja:\nVälillä on hyvä unohtaa puhuneensa ja ajatelleensa pitkään,\nsulkea silmät ja nukahtaa pitkään ja leveään sänkyyn\njonka päädyt ovat messinkiä ja peitto ja tyyny untuvaa.\nVälillä on hyvä avata silmänsä ja huomata pimeyden,\nsängyn, pöytälampun ja kellon olevan yhä paikalla.\nVälillä on hyvä unohtaa rakentamisen ja purkamisen,\nsuunnittelun ja toteuttamisen pakko.\nVälillä on hyvä unohtaa yrittäneensä pakottaa\nhopeaan kuvia vierekkäin niin että ne puhuvat.\nVälillä on hyvä antaa valaa kasvonsa pronssiin tai marmoriin.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.47 Ei kommentteja:\nMaa on ihmisen puolella mutta avaruus on jumalien puolella.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 13.45 Ei kommentteja:\nKaistaa pitkin eteni haarukka, piikit pystyssä ja kahva rasvassa\npaksussa hikinahassa ja mieli myrtyneenä.\nLusikka voitti, upotti päänsä sipulisoppaan ja ulvahti pinnan alta.\nKokki katsoi leukansa yläpuolelta.\nLounasyleisö huokaili nälkäänsä työvuoden viimeisinä päivinä.\nkokin paikkaa tekeviä,\njoiden silmät särkevät höyryistä.\n"Lusikka", ajatteli haarukka. "Kusikka."\nKatkerana haarukka ajoi kotiin asti ilman valoja.\nPosted by Outi-Illuusia Parviainen at 15.40 Ei kommentteja:\nLabels: aterimet, haarukka, kesäloma, loppu, lusikka, outi-illuusia parviainen, ruoka, työ\n1-10 (Kaukainen maa, palatsi)\n”Minä haluan kehittyä museoksi,\nse on suurenmoinen rakennus\nsisäänkäynteineen ja lukemattomine huoneineen\njossa aina riittää järjestämistä ja luettelointia.”\n(Pentti Saarikoski – Onnen aika)\nHaluan muuttaa palatsiin, valtavaan rakennukseen\njossa saapumiselle, asumiselle ja tutkimiselle ei tule loppua,\njossa jokainen ovi johtaa uuteen oveen\nja rakennusta laajennetaan koko ajan.\nHaluan muuttaa palatsiin jonka seiniin on louhittu miljoona kiveä.\nHaluan muuttaa palatsiin jonka seiniin on kaadettu tuhat metsää.\nHaluan muuttaa tyhjälle tontille\njohon kohoaa kovalla työllä puiden metsä, kivien metsä.\njohon kohoaa kovalla työllä palatsi.\nHaluan muuttaa kaukaiseen maahan, tyhjälle tontille\nHaluan saapua kaukaiseen maahan, tyhjälle tontille\njoka kuuluu minulle, joka on aikojen alusta kuulunut minulle\nja jonne olen aikojen alusta ollut matkalla, omalle maalleni\njoka aikojen saatossa muuttuu aukeaksi, rakennukseksi,\njonne sydämeni on kaivannut koko elämäni ajan,\njolla jalkani ovat halunneet astua\nja jolle käteni ovat halunneet pystyttää rakennuksen, kodin.\nOlen saapunut kaukaiseen maahan,\nvieraaseen metsään ja kartoittamattomaan maastoon\njohon silmäni on katsottava maisema\nja sormeni tartuttava sulkakynään ja piirrettävä kartta.\nLabels: esa mäkijärvi, kaukainen maa, palatsi\nOn myöhäistä kirjoittaa tyranniasta sen jälkeen\nkun tyranni on kuollut\nja itse on jäänyt eloon.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 12.15 2 kommenttia:\nJoskus ajattelen kurkottavani liian korkealle.\nJoskus korkeus tavoittaa minut.\nJoskus ajattelen viiniköynnöstä ja ruusuköynnöstä\nja kuinka se kiipeää viinipullojen ja ruusujen ja muurin yli.\nJoskus ajattelen kevättä, kesää, syksyä, talvea\nja vuodenaikoja kuvailevaa runoutta\nruusuja, pensaita ja puita\nja kuinka ne vuodenajasta riippumatta ovat runoissa samat.\nJoskus ajattelen pystyväni hallitsemaan myrskyä.\nSitten minulle selviää myrskyn olevan hallitsematon\nja hallitsevan maita, meriä ja meitä.\nJoskus haluaisin päästä näistä ajatuksistani.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.20 Ei kommentteja:\nVuodet kuin lastut.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.34 Ei kommentteja:\nPuhun hyvästä puusta tehdyistä\nja taitavasti veistetyistä tuoleista, pitkästä ja kapeasta ruokapöydästä,\nkyntteliköistä, maalauksista, maljakoista\nja sadoista tavaroista, isosta muuttokuormasta\njota kannetaan palatsiin.\nPuhun isosta muuttokuormasta\njota ilman palatsi ei ole palatsi.\nPuhun hovimestareista, palvelijoista,\nkokeista, puutarhureista ja herrasväestä,\njotka palatsi tarvitsee ollakseen palatsi.\nPuhun kirjaston lukuisista ja lukemattomista kirjoista,\nharvinaisista kirjoista joiden pinnalle on kertynyt paksu kerros pölyä\nja pölystä joka puhallettaessa leviää huoneeseen ja laskeutuu lattialle.\nPuhun paksusta pölykerroksesta johon jokainen otettu askel jättää\nhelposti luettavan jäljen.\nPuhun hyllyistä joilla on omenan, päärynän ja appelsiinin muotoisia pulloja.\nPuhun pulloista joissa on punaista, vihreää ja keltaista nestettä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.45 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, palatsi\n1-2 (Silmät, korvat)\nSilmät, pitkään katsottuaan, alkavat himmetä.\nKorvat, paljon kuultuaan, alkavat unohtaa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.30 1 kommentti:\nMaalauksen pitkään katsoneet silmät alkavat himmentyä.\nMaalauksen pitkään katsoneet silmät alkavat himmentyä\neivätkä erota muotokuvaa todellisesta henkilöstä.\neivätkä välitä kannetaanko niiden ohi\npatsasta, muotokuvaa vai todellista henkilöä.\nMaalauksen pitkään katsoneet ja kaiken nähneet silmät.\nja menettää kiinnostustaan\nvaloon ja pimeyteen.\nja menettää kiinnostustaan eroon\nmitä on rasian ulkopuolella\nja mitä sisällä.\nja pitkään kuunnelleet korvat eivät enää erota\nkäytävän päästä ja raotetusta ovesta kantautuvaa musiikkia,\npöydällä olevan ja avatun soittorasian vaimeaa melodiaa\nja äänien äkillistä loppua.\neivätkä enää erota päivän aikana ohi kulkevien henkilöiden\nkasvojen uurteita, kasvojen sileyttä,\neivätkä enää erota ihmisiä toisistaan.\nja siirtyä iättömään, ajattomaan tilaan.\neivätkä enää näe käytävää, huonetta,\neivätkä maalauksen värit loista kuin ennen.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 21.46 1 kommentti:\nHaluan nousta kukkulalle ja katsoa\nkorkean muurin taakse jäävää kaupunkia.\nHaluan murtaa portin, sinetin.\nHaluan kuljettaa sormiani portin ja muurin kohokuvioilla,\ntaidokkailla kaiverruksilla ja lukea kuvat.\nHaluan tietää millainen tie johtaa kysymyksiin ja vastauksiin,\nmillaisia sanoja käyttämällä pilven takaa tulee esiin aurinko.\nHaluan tietää miten kuollut maailma eroaa elävästä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.52 2 kommenttia:\nkuin valon koskettamat kasvot\nVesi virtaa kasvoillani,\nkirkas raikas vesi\nkunnes avaan silmäni ja katson maailmaa\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.21 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, valo\n1-5 (Valo, aurinko)\nAurinko pakottaa meidät nostamaan pressua\nja katsomaan esineitä jotka luulimme kätkeneemme\nelämämme loppuun saakka.\nAurinko pakottaa meidät elämään uudestaan\nvoittomme ja tappiomme hetket.\nAurinko saa meidät muistamaan.\nAurinko valaisee ikkunat ja huoneet\njoiden asukkaille lukeminen ja kirjoittaminen\non todellisempaa kuin mikään muu.\nAurinko valaisee ruusut ja saa kukat aukeamaan\nentistä enemmän, silmämme näkemään punaista.\nAurinko saa meidät avaamaan silmämme,\nherättää silmissämme uinuneen valon.\nLabels: aurinko, esa mäkijärvi, valo\nKepit, tulitikut, sytyttimet.\nMajat, linnat, palatsit.\nEtsimme täyttä paikkaa, tiheää metsää\njonka muuttaa tyhjäksi, aukioksi,\nja jolle pystyttää palatsi.\nEtsimme maasta lapiolle paikkaa.\nEtsimme sopivaa seinää jota vasten laittaa lapiomme\nja jonka varjoon voimme itse asettua lepäämään.\nSeinät on pystytettävä itse.\nEtsimme lehtien sakean kerroksen alle\nHuomautus: alla on julkaistu kaikki yhden päivän aikana, 2.5.2010, kirjoittamani runot. Niitä selventää lyhyt kirjoitus, jonka löytää Merkintöjä-blogista. Runoja ei ole juurikaan editoitu.\n”Marraskuun äkkisynkkä ilta,\naivan liian aikaisin laskeutuva pimeys,\nhehkuu ja hohtaa keskikesän loputonta valoa,\nlaskemattoman auringon juhlaa.”\n(Olli Sinivaara – Valonhetki)\nSama maisema, jonka ainoa väri on pitkään ollut valkoinen,\nonkin eräänä aamuna vihreä.\nSama aurinko, joka on kirkkaalta taivaalta paistaessaankin tuntunut kylmältä\nonkin eräänä aamuna lämmin.\nEilen melkein sykkimästä lakannut sydämeni\nsykkii tänään kiihkeästi,\neilen vilusta värissyt ruumiini onkin tänään lämmin.\nohimeneviin hetkiin kiteytyneen lämmön\nja pitkän tien joka johtaa aina sinne missä on valoa ja lämmin.\nMuistan kahvikuppiin hitaasti liuenneet sokeripalat,\nhuoneet valaisseen auringon ja elämän lämmön.\nTunnen hitaasti lähestyvän pimeyden ja kylmyyden\nja osaan iloita hetkestä ja siitä että talvi on kaukana.\nSama aurinko, eri valo.\nValo on voimakkaimmillaan juuri ennen sammumistaan,\naurinko on aina voimakkaampi tänään kuin eilen.\nSelkeitä hetkiä on vähän.\nSelkeys laskeutuu huoneisiin\nkun palatsi on puhdistettu viimeistä nurkkaa myöten\nja esineet kiiltävät,\nkun yleisö on istuutunut paikoilleen\nja kun uudelta näyttävästä pianosta soitetaan\ntuttu ensimmäinen sointu.\nTyön jälkeinen selkeys.\nMusiikin jälkeinen selkeys.\nNopea katse, jonka soittaja ja kuuntelija vaihtavat,\nsivulta sormiin, sormista pianoon,\npianosta ilmaan, ilmasta korviin\nja korvista aivoihin siirtyvä musiikki.\nKun palatsin ikkunat avataan\nulkona ei enää näykään tuttu talvinen maisema\nvaan kesäinen kauneus,\nkanaalit ja kanaaleissa hiljaa lipuvat gondolit,\nkuuluu hiljainen laulu.\nkirkas ja tunkkainen ilma yhdistyvät,\npölyhiukkaset leijailevat ilmassa\nja me hengitämme uutta ilmaa.\nPalatsi on niin valtava\nettä metsä on sen yksi huone,\nleveä ja korkea holvi.\nMetsän ja rakennuksen holveissa kaikuva\nunohtumattoman kaunis musiikki\nja musiikkia kuunteleva\nja musiikkia soittava\nhenkeäsalpaavan kaunis nainen.\nTäydellisen musiikin jälkeiset kaiut,\nkaikujen jälkeinen täydellinen hiljaisuus.\nLuonto avautuu niin monena vihreänä kerroksena\nettä joka askeleella huomaan uusia sävyjä ja vivahteita,\nettä joka askeleen jälkeen olen aiempaa rikkaampi.\nVihreä saa kävellessäni uusia sävyjä\noksien välistä pilkahtelevasta auringosta\nja pimeästä joka elää varjoissa,\nmetsässä jossa on molempia\nja aukiolla jossa on pelkkää valoa.\nLumihuippuiset, kaukaa katsottuna siniset ja valkoiset vuoret\nja niin lähelle, että voi aloittaa kiipeämisen\nKaipaan korkeutta, kaipaan hiljaisuutta.\nKaipaan täydellisen musiikin jälkeistä\nTässä metsässä talotkin on tehty puusta.\nTässä metsässä taloillakin on juuret.\nPitkälle alkavaan vuoteen jatkuva,\nkaikki aistit turruttava pimeys\njonka luvataan päättyvän,\njosta on luvassa vapautus aamuna\njoka kerran noustuaan ei pääty koskaan.\nKuljen melkein umpeen kasvaneella polulla\nja olen viimeinen joka näkee kulkea.\nKuljen melkein umpeen kasvaneella polulla.\nSe on täynnä pudonneita,\nkiiltäviä, kosteita ja värikkäitä lehtiä\nja joiden läpi kulkiessani näen.\nVasta maahan painautuneet ja vielä luettavissa olevat jäljet.\nVasta maahan painautuneet ja vielä luettavissa olevat jäljet\novat hieroglyfejä, pitkään tulkitsematta pysyvää kirjoitusta\njoita vasta samaan suuntaan kulkeva voi tulkita.\npitää lukea kiireettä, olla sekoittamatta hauraita jälkiä.\nJokainen kivi voi olla avain,\njokaisen kiven näkymättömiin jäävälle puolelle\nvoi olla kaiverrettu muinainen kirjaimisto,\navain pitkään salaisuudeksi jääneen tekstin tulkitsemiseen\nja uuden elämän alku.\nEräänä aamuna ei enää valkoinen aamu\nEräänä aamuna ei enää talvi vaan kevät.\nEräänä aamuna tunne voimasta\njota yhä korkeammalle kohoava aurinko\nlevittää jäseniin ja mieleen,\njäseniin ja mieleen pysyvästi jäävä tunne valosta\nkun aurinko on laskeutunut ja valo on poissa.\nEräänä aamuna tieto kaikesta kirjoitetusta sekoittuu\ntoiveeseen kaikesta kirjoittamattomasta,\nkirjat alkavat liikkua itsestään\nja kirjahyllyn lukuisat tyhjät paikat alkavat täyttyä.\nEräänä aamuna kynä alkaa liikkua itsestään.\nEräänä aamuna kaikki on enää kiinni itsestä.\nEräänä aamuna lipaston kaikki lokerot ovat järjestyksessä,\npaperit ja kynät ovat hyvässä järjestyksessä työpöydällä\nja odottavat vakaata kättä, ensimmäistä mustaa kirjainta.\nIlmassa leijailee poltettujen puiden ja paperien tuoksu.\nLämpö leviää hitaasti,\nkestää kauan ennen kuin suuri palatsi on lämmin.\nPaljaiden puiden ympäröimänä\nalan miettiä vihreyttä ja sitä miten kaikki oli vielä hetki sitten:\nkukkivat puut, kukkiva maa.\nHajoamaisillaan olevaa paperia tulee lukea varovasti,\nvanhan ihmisen hajoamaisillaan olevia kasvoja.\nVesi huuhtoo rannalle päätyneitä kotiloita,\ntaakse jätettyjen ruumiiden kuoria.\nSinä synnyt ja synnyt uudestaan\nkunnes eräällä kerralla, sattumalta,\net enää olekaan sama.\nKesä tulee koko ajan lähemmäksi,\nsen voi melkein haistaa ja nähdä\nnuppuun puhkeavissa lehdissä,\nmullasta työntyvissä kasveissa,\nmuurahaispesissä ja mehiläiskennoissa\njotka vähitellen heräävät eloon.\nPian on aika kerätä koko loppuvuoden kypsyneet valo ja hunaja,\ntyöntää kätensä mehiläispesään,\nkääntää kasvonsa kohti aurinkoa\nja olla valmis.\nIhmisiä on jo enemmän kuin puita\nmutta lopussa puita on enemmän kuin ihmisiä.\nja valo on silti sama.\nKesä on aina sama\nvaikka kuluisi vuosisatoja,\nvaikka kuluisi vuosituhansia\nja me muuttuisimme.\nVuodet ovat samoja,\nvalo ja lämpö ovat aina samoja\nvaikka ystävät ja rakkaat muuttuisivat tuntemattomiksi\nemmekä enää ajattelisi heitä,\nnäkisi heidän kasvojaan\nja kuulisi heidän kutsuvan.\nKukat syntyvät yhä uudestaan ja uudestaan,\nniille on annettu uudelleensyntymisen lahja.\nKukat kuihtuvat ja jättävät kauneutensa taakse.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.42 Ei kommentteja:\nMaa on luotu viljeltäväksi\n(Esimerkkiruno kokoelmasta Kolibrilla pesänsä mustien liljojen sydämessä)\nMaa on luotu viljeltäväksi.\nIhminen, jotta hän tuottaisi jälkikasvua.\nIstuttaminen voidaan suorittaa joko syksyllä tai keväällä.\nKevätistutus on meillä kuitenkin aina varmin.\nMutta jos se välttämättömistä syistä on toimitettava syksyllä,\npitää sen tapahtua aikaisin,\nsillä vuosien saatossa ihminen vanhenee ja kuihtuu.\nMikään päivä jonka hän jättää taakseen ei koskaan palaa.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 15.13 Ei kommentteja:\nLabels: cut-up, esa mäkijärvi, kolibrilla pesänsä mustien liljojen sydämessä, ntamo\nUnessa kaikilla oli kasvot.\nValveilla kaikki käyttivät naamioita\nUnessa kaikki puhuivat kielillä.\nValveella kukaan ei osannut puhumaani kieltä.\nUnessa naamiot heitettiin suuriin pinoihin ja poltettiin.\nLiekit nousivat korkealle,\nkaupungin asukkaat kerääntyivät lämmittelemään.\nValveilla paloivat asukkaiden tuomat kirjat.\nUnessa kaikki kantoivat kainalossaan kirjaa.\nValveilla kukaan ei tunnustanut viisautta.\nUnessa kaikki vastaantulijat hymyilivät.\nValveilla kadut olivat tyhjiä ja ihmisissä asui pelko.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 19.09 Ei kommentteja:\nEnnen vettä oli enemmän\nsodat käytiin nyrkein ja iskulausein\nnyt nyrkit ja lauseet on laskettu\nmutta vesi ei riitä\nduuni ei lopu\nennen kitaralla voitiin pelastaa\nkokonainen sukupolvi, enää\nnyt se riittää mainoskatkoksi\nennen äidit valvoi lastensa vieressä\nnyt ne etsii itseään antideprenssantien vierestä\ntunkee mun uniin\nmustat miehet, ei varjosta ketään\nme varjostamme niitä,\nolettaen olevani itsekin\nenää ei sorreta väriä\nnyt sorretaan inhimillisyyttä\njotta se voidaan taas kaivaa\neikä enää tarvita Shakespearen roolijakoa\nnyt sen tekee\nPosted by Tuukka Terho at 17.23 Ei kommentteja:\nKaukaiseen maahan päästäkseen\nKaukaiseen maahan päästäkseen pitää kulkea\nvuoren yli, metsän läpi, maan päällä ja veden alla kulkevaa tietä.\nKaukaiseen maahan päästäkseen pitää tuntea\nSilkkitie, Via Appia ja muut kirjojen tiet.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 10.49 1 kommentti:\nLabels: esa mäkijärvi, kaukainen maa\nPimeissä huoneissa nukutaan ja valoisissa valvotaan.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 10.56 Ei kommentteja:\nNäen ikkunan. Näen puitteet. Näen lasin.\nNäen lentävän lehmän. Näen lentävän härän.\nPoliisi sanoo: näit väärin. Lääkäri sanoo: näit väärin.\nNäen kalterit, lääkärin vastaanoton valkoiset seinät.\nNäen vanginvartijan julmat silmät. Näen lääkärin haalistuneet silmät.\nNäen eläimen kauhistuneet silmät.\nHärkä lentää kaltereiden ohi.\nLattian yli lentää suuri, siivekäs varjo.\nMinulle syötetyt lääkkeet saavat minut näkemään lentäviä lehmiä.\nVain hullut ottavat lääkkeitä. Vain rikolliset pannaan vankilaan.\nVain nuoret katsovat ikkunasta. Vain keski-ikäiset katsovat kattoa.\nVain vanhat katsovat seinää. Vain nuoret näkevät.\nOlen muuttumassa seniiliksi.\nVanginvartija sanoo: näit väärin. Rikostoveri sanoo: näit väärin.\nJärki sanoo: näit väärin.\nTunne sanoo: näit oikein.\nMaailma lasissa. Maailma heijastuksessa.\nMaailma peilissä. Maailma kangastuksessa.\nMaailma härän pehmeässä silmässä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.09 2 kommenttia:\nAare Pilv: kaksi runoa\nMatka pohjoiseen. Huhtikuun loppu (Retk põhja poole)\nvirossa on paikka\njonne päädyn ensi kerran elämässä.\nrakvere. outo kaupunki,\nvanha kaupunki, jugend, funkkis,\nstalin ja lasnamäki vuorottelevat\npitkin katua, teatteri sulautuu\nrakennus itse ikävöi\nväriä, kova sisus\nteatteriportaita vastapäätä talo,\nsilikaatti kiinni toisissaan.\nkoko kaupunki haisee puurolle.\nreunalla, uudelleenkasvava, yksityisomistettu,\ntekovihreä, erityisen ruohomainen ruoho,\nillalla salaisissa kansioissa\noli käärme joka tuli ulos\npastorin suusta ja\nsitten tuli eroottinen elokuva\nfeministin ja kalastajan välillä\nniin oudosti että vain\nolivat hermostuneita he olivat\nsiis nähneet monia rakkaus-\nelokuvia joissa intiimeissä\nkuin nälässä ja puhistaan\nja sitten revitään ja raadetaan hyvin paljon\nja huohotetaan nopeasti\nfeministi lukee eksistentialismia\non lukenut beauvoiria se\nherätti hänet kalastaja nukkuu\nedelleen rauhallisesti mutta feministi\njoka rakastaa häntä niin paljon enemmän\npussaa häntä poskelle ja\nkalastaja ja feministi\ntai keisarin uudet\nvaatteet feministi huomaa että\nnaiset voivat nauttia nautinnon antamisesta\ntaustalla viulumusiikki jostakin\nmutta kun mulder hymyilee\nscullyn katkeralle vitsille\nse on kuin kalojen\nKäännökset: Esa Mäkijärvi.\nHUOM! Alkukieliset runot viroksi, käännökset tehty ruotsin kielestä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.58 Ei kommentteja:\nLabels: aare pilv, esa mäkijärvi, viro, virolainen runous\nTerävä valo tunkeutuu palatsiin,\nleviää käytäviltä korkeisiin ja leveisiin huoneisiin,\nja soittaa käyttämättömänä olleesta pianosta soinnun.\nTerävä sointu värisee ilmassa,\nleijailee valon täyttämissä huoneissa kuin vedessä,\nkelluu avoimista ovista käytäviin ja toisiin huoneisiin,\nleijailee avoimista ikkunoista\nja katoaa taivaalle.\nValoisa taivas seuraa näytelmää\njota se muokkaa mieleisekseen, avaa esiripun\nja täyttää pimeän salin valolla.\nYksikään kivi ei jää kääntämättä.\nYksikään kivi ei saa jäädä kääntämättä\nsillä yhden alle on kätketty ikuinen elämä.\nYksikään kivi ei saa jäädä kääntämättä,\nyksikään kivi ei käänny itsestään.\nYksinään kivi ei käänny yksikään.\nTämä on runo palatsista\njoka ei valmistunut koskaan.\nTämä on runo kivestä\njota ei koskaan saatu kuljetettua\nTämä on runo hallitsijasta\njonka allekirjoitus oli määräys\nja aloittaa rakentaminen.\njoka ei eläessään nähnyt palatsia valmiina.\njoka katsoi valmista palatsia tuonpuoleisesta\nja oli tyytymätön.\nTämä on runo tyytymättömästä hallitsijasta.\nTämä on runo kyltymättömästä hallitsijasta\njolle mikään elämä tai mitkään saavutukset\neivät ole tarpeeksi.\nTämä on runo kylmästä kivestä\nja välinpitämättömästä palatsista.\nYksi nainen, yksi palatsi ei hänelle riitä.\nTarvitaan kaksi polkua jotka johtavat kahdesta ilmansuunnasta\nSilmät on suljettava\nettä kuvitelma peilin edessä riisuutuvasta naisesta\nettä pimeydestä nousee esiin konkreettinen näky\njoka valollaan voittaa pimeyden.\nMies herää keskellä yötä kuunnellakseen\nvieressään makaavan naisen hengitystä.\nMies herää keskellä yötä varmistaakseen\nvieressään makaavan naisen elävän.\nMies hengittää syvään.\nHaluan asua palatsissa jonka ikkunat\nja ovet ovat auki kaikkiin ilmansuuntiin.\nHaluan asua palatsissa jolla ei ole mitään salattavaa.\nHaluan asua tilassa joka on rajaton.\nHaluan asua palatsissa joka on aina auki.\nHaluan asua palatsissa joka ei ole rajattu\nkuin maapallo, linnunrata, universumi.\nHaluan asua rajattomassa ruumiissa ja mielessä.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 9.58 1 kommentti:\nRuusu (Kurt Schwittersille)\nMinulla on ruusu.\nMinulla on kädessäni ruusu.\nMinulla on edessäni ruusu.\nMinulla on ruusujen ruusu.\nMinulla on kädessäni ruusujen ruusu.\nMinulla on edessäni ruusujen ruusu.\nMinulla on suussani ruusu.\nMinulla on kädessäni ruusujen ruusujen ruusujen\nruusujen ruusujen ruusujen ruusujen ruusujen ruusujen\nMinulla on edessäni ruusujen ruusujen ruusujen\nPosted by Esa Mäkijärvi at 10.54 Ei kommentteja:\nLabels: esa mäkijärvi, kurt schwitters\nSavu kohoaa avotulista,\npalatsin uumeniin sytytetyistä takoista.\nSavu kohtaa marmorin ja mustaa sen.\nJokaisessa mustuneessa katossa elää tuhat unohtunutta hetkeä,\ntuli on hetki ja savu menetys.\nRuno on menestys.\nRuno on menetys.\nRunoissa on kaksi vuodenaikaa: kevät ja syksy.\nRunot ovat erikseen lyhyitä mutta yhdessä pitkiä:\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.04 1 kommentti:\n2 x cut-up ("Äänirunoudesta")\nPaul de Vreen\n(Lähde: Teemu Manninen: Irrallisia ajatuksia äänirunoudesta, 2/2009)\nPosted by Esa Mäkijärvi at 11.39 Ei kommentteja:\nLabels: cut-up, esa mäkijärvi, teemu manninen, äänirunous\nMetsä peittää joen kahdelta puolelta.\nKaksi metsää ja välissä joki\nalati siirtyvänä rajana joka ei halua löytää paikkaa\ntäältä tai tuolta,\njoka ei halua siltaa ylitsensä ratkaisuksi.\nNähtyäni joen molemmin puolin kohoavat metsät\nnäin unta sillasta joka ylittäisi virtaavan veden\nja muuttaisi metsät yhdeksi.\nHän kulki lumotusta metsästä lumottuun metsään\nkuin välissä ei olisi ollut metallista porttia\nportissa jykevää lukkoa ja portin molemmin puolin\nHän seurasi omaa varjoaan\nlumotusta metsästä lumottuun metsään.\nHän seurasi omaa ruumistaan\nLumottu metsä kutsui häntä\nruumista ruumiista lähtenyttä varjoa\nja aurinkoa jonka valossa ruumis ja varjo yhdistyvät\nhe kuulivat kutsun\nmutta eivät löytäneet toisiaan tiheässä metsässä.\nViisaat puut tietävät että metsiä on vain yksi\nettei metsien välissä ole metallista porttia\nMetsään ei tulla, metsään synnytään.\nPosted by Esa Mäkijärvi at 9.58 Ei kommentteja:\n(Cut-up, Ulysses, James Joyce, Leevi Lehto)\nPulska Buck Mulligan\näkätessään Stephen Dedaluksen, kumarsi tähän päin\nja katseli hevosmaisen pitkulaista naamaa\nkävi alahuulensa alla olevan syvänteen kimppuun\nheilautti peiliä, kurja runoniekka\nnauroi taas ja vei peilin pois\nkatseli Stepheniä kasvoihin\nrypisti nopeasti kulmiaan ja kysyi:\n- Ja mitä kuolema on?\naavekynttilä tuskaansa valaisemassa\naavemainen valo kiusatuilla kasvoillaan\nääni rahisten, kaikkien rukoillessa\nBuck Mulliganin ääni lauloi tornin sisältä.\n(The Finnish Ulysses)\nLabels: cut-up, esa mäkijärvi, james joyce, leevi lehto, ulysses\nMiehet ja naiset elävät.\nPäivästä toiseen he elävät.\nHeillä on mitä odottaa:\nAina on jotain.\nMuuta ei ole.\nDas Leben lebht nicht.\nLapsuuden kasteinen tie.\nLuonto joka elää.\nPaljon riippuu ilmasta:\nPosted by Esa Mäkijärvi at 19.09 1 kommentti:\nLabels: esa mäkijärvi, kari aronpuro\n"Minä olen kotoisin ristien maasta"\n”Minä olen kotoisin ristien maasta.” (Juhana Vähänen)\nMinä olen kotoisin maasta jossa ristit tehdään.\nMinä olen kotoisin maasta\njoka ei ole paikka vaan tila\njossa ei ole ristejä vaan symboleita\nvieri vieressä mittaamattoman kauas\nja jossa kävellessään saa varoa\nMinä olen kotoisin maasta jossa ristit vajoavat maan sisään\nja kohtaavat maan sisällä makaavat vainajat.\nMinä olen matkalla maahan joka on päällystetty risteillä.\nMinä olen matkalla mahdottomaan maahan\njossa ei ole ainuttakaan ristiä\njossa mistään ei saa selville\nkäveleekö vainajien päällä vai tyhjällä maalla\njossa on pelkkää tyhjää maata.\njoka ei ole todellisuutta vaan unta\njonka mahdottomuus on sen mahdollisuudessa\nsiinä ettei mikään estä vainajia nousemasta ylös\ntai minua vajoamasta alas.\nMinä olen vajoamaisillani\nminä kieltäydyn vajoamasta ristien maahan\nPosted by Esa Mäkijärvi at 14.29 1 kommentti:\nLabels: esa mäkijärvi, juhana vähänen, minä olen kotoisin ristien maasta\nMaani lippu nostetaan salkoon kuin rakennustelinee...\nOn käyty kuussa, viritetty satelliitti sinne aika ...


Depressiokoulu-kurssit - Hyvän Mielen Talo\nHyvän mielen talo toteuttaa Depressiokoulu-kursseja koulutettujen ohjaajien johdolla, ryhmämuotoisena toimintana, johon kuuluu 8-10 viikoittaista kokoontumista sekä päivittäistä itsenäistä taitojen harjoittelua.\nKurssilla käytetään työkirjaa, jonka avulla opiskellaan toimintojen, ajatusten, ongelmanratkaisutaitojen ja sosiaalisten suhteiden vaikutusta mielialaan. Opiskelija kokoaa kurssin aikana oman työkalupakkinsa masennuksen ehkäisemiseksi ja lievittämiseksi.\nKurssin tavoitteena on mielialan itsehoitotaitojen oppimisen avulla ennaltaehkäistä ja lievittää masennusta sekä lyhentää masennuksen kestoa.\nKurssin aikana opitaan mm.\n- tunnistamaan omaan mielialaan vaikuttavia tekijöitä\n- lisäämään mielialaa kohottavien tekemisten määrää omassa elämässä\n- työskentelemään kielteisten ajatusten kanssa\n- käyttämään toimivia vuorovaikutus- ja ongelmanratkaisukeinoja\n- laajentamaan vuorovaikutussuhteita ja sosiaalista verkostoa.\nKurssi soveltuu henkilöille, joilla on lievä tai keskivaikea masennus tai jotka haluavat ennaltaehkäistä masennuksen puhkeamista tai uusiutumista. Kurssille osallistuminen edellyttää mahdollisuutta osallistua ryhmässä ja itsenäisesti tapahtuvaan, koko kurssin ajan (10 viikkoa) kestävään työskentelyyn.\nKurssilla käytetään työkirjaa: Koffert, T. & Kuusi K. 2018. Depressiokoulu – opi masennuksen ehkäisy- ja hoitotaitoja, Suomen mielenterveysseuran koulutuskeskus.\nVoit tiedustella seuraavaa kurssia: koulutuksellisen tuen koordinaattori Päivi Isojärvi, paivi.isojarvi@hyvanmielentalo.fi, p. 041 4667 683.


Kauhajoki-lehti - Ministeri tutustui Kauhajokeen\nUutiset / 31.08.2018 12:07\nMinisteri tutustui Kauhajokeen\nMaatalousoppilaitoksella Esko Lehtimäki ja Arto Soini kertoivat biokaasulaitoksen toiminnasta ministeri Jari Lepälle.\nMaa- ja metsätalousministeri Jari Leppä tutustuu torstain ja perjantain aikana kauhajokiseen elämänmenoon ja ihmisiin monelta kantilta. Torstai-illalla hän keskusteli peto- ja metsästysasioista Erähovilla, joka oli tupaten täynnä väkeä. Perjantaiaamulla hän kävi kauppaoppilaitoksella ja maatalousoppilaitoksella, jossa hänelle esiteltiin biokaasulaitosta sekä uutta koirien hyvinvointilaitosta.\nEdelleen hän jatkoi MTK Kauhajoen järjestämään kahvitilaisuuteen Ojalan Pakarin vintille, jonne oli tullut mukavasti väkeä kuulemaan, mitä ministerillä on kerrottavaa.


Onnellisuuden salaisuus - Kansalaisyhteiskunta.fi\nIhmissuhteet ovat suuri mielihyvän tuoja myös työelämässä.\nOnnellinen on se ihminen, joka elää täysipainoisesti omaa elämäänsä, rakastaa ja saa rakkautta ja selviytyy elämän jokapäiväisistä haasteista. Raha helpottaa käytännön elämää, mutta ei tee ihmistä onnelliseksi. Vielä vähemmän tekee valta.\nHarvardin yliopiston tutkijat selvittivät 75 vuoden ajan, mikä tekee ihmiset onnelliseksi. Seuraavassa on poimintoja tutkimuksen tuloksista, mutta myös omakohtaisia havaintoja elämän varrelta.\nOlennaisin havainto tutkimuksessa oli, että rakkaus on kaikkein tärkein. Ihmisen pitäisi myös oppia elämään niin, että hän ei karkota rakkautta omaehtoisesti pois. Viisas huomio.\nElämän kokonaisuudessa raha ja valta eivät ratkaise ihmisen onnellisuutta. Niiden merkitys vaihtelee toki ihmisten kesken ja eri elämäntilanteissa, mutta elämän kokonaisuudessa ne eivät ole kuitenkaan ratkaisevan tärkeitä asioita. Onnelliseksi voi tulla olematta varakas ja vaikutusvaltainen.\nMe voimme kaikki tulla onnellisiksi riippumatta lähtökohdistamme. Usein surkuttelemme vaikeaa lapsuuttamme, kun piti leikkiä puuleluilla. Toki traumaattiset elämänkokemukset varsinkin lapsuudessa vaikuttavat, mutta tutkijoiden havainto on, että voimme muuttaa paljon elämäämme, jos jaksamme ponnistella muutoksen eteen. Mistä jaksamisen eväät löytyvät? Tätä pitää miettiä ja tähän panostaa, koska monella ei ole henkisiä voimia muuttaa elämäntilannettaan ja kurkotella parempaan huomiseen.\nIhmissuhteet ovat suuri mielihyvän tuoja henkilökohtaisessa elämässä mutta myös työelämässä. Ihmisen tunneside työhönsä ja työyhteisöönsä sekä työkavereihinsa on tärkeä asia meille ihmisinä. Ihmistä ei ole luotu erakoksi. Ihmissuhteet ovat usein haasteellisia, mutta siitähän elämän suola tulee.\nIhminen älyllisenä olentona kaipaa haasteita. Jos rima on liian matalalla, jokainen tylsistyy. Jos rima on liian korkealla, se lannistaa monia. Sopivat haasteet pitävät meidät vireessä ja auttavat meitä antamaan parastamme niin elämässä kuin työssäkin.\nIhminen tarvitsee kykyä selviytyä elämän haasteista voidakseen elää onnellisena. Samalla pitää olla taito kohdata vastoinkäymisiä, joita kukaan ei voi välttää. Tarvitaan siis taitoa elää ihmisyhteisöissä, joissa asiat eivät mene omien ajatusten mukaisesti, vaan jossa muut ihmiset ja ympäristö muovaavat jokaisen ihmisen elämää. Tätä kutsuttaneen elämisen taidoksi.\nItsekkyys, itsekeskeisyys ja oman edun tavoittelu sopivat huonosti edellä kuvattuun onnellisen elämän formulaan. Ne ovat kuitenkin aika pinnalla tämän päivän Suomessa. Olisiko tämä yksi syy siihen, miksi niin monet ihmiset ovat onnettomia, vaikka ulkoisesti asiat ovat ihan hyvin? Itsekeskeisyys ja itsekkyys eivät rakenna ihmissuhteita, eivät edistä rakkautta eivätkä lisää elämän tasapainoisuutta. Siksi niitä kannattaisi välttää viimeiseen asti, jos haluaa elää onnellista elämää. Ja kukapa meistä ei haluaisi!