Yrjöperskeles-blog: maaliskuuta 2022\nOIKEUTTA AINAKIN HETKEKSI\nKoska nykypäivä on mitä se on, niin on enemmän kuin miellyttävää kirjoittaa joskus jostain positiivista. Eli Helsingin käräjäoikeus käytti kirjaimellisesti lautamiesjärkeä ja vapautti Päivi Räsäsen kaikista häneen kohdistetuista syytteistä.\nCase Räsänenhän on ollut valtakunnan yliwokeltajan Raija Toiviaisen pyhä missio. Missio, jota jatkettiin vaikka poliisikin totesi jo aikaa sitten että asia ei ylitä tutkintakynnystä. Tarkoitushan on ollut tehdä Räsäsestä ennakkotapaus jonka jälkeen Suomessa ei saisi julkisesti puhua kuin virallista epistolaa.\nNo, nyt Toiviainen sai ansaitusti näpeilleen. Ainakin tilapäisesti. Sillä missiohan tulee jatkumaan ylemmissä oikeusasteissa. Ja Suomessahan tämä niin tutkinnan kuin oikeuskäsittelyn venyminen on jo itsessään rangaistus.\nToiviaisen pakkomielteestä eli yhdestä Suomen turhimmista näytelmistä kuulemme taatusti vielä.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 15:55 31 kommenttia:\nKÄPPÄUKOT, POTTA JA SUVAITSEVA RASISMI\nErään lukijallekin ehkä tutun Huitsinnevadan Örnätjärvellä sijaitsevan omakotitalon saunan piisistä nousi ilmoille sankka savu. Yhtä lailla viherkirottuja pienhiukkasia lykkäsi talon pihalla sijaitseva grillikota jossa saunatauollaan istuskeli kaksi susi-, sysi- ja umpirumaa käppäukkoa eli Perskeleen Ykä ja Lötjösen Eelis. Miehet olivat olleet aikaisemmin päivällä toimitsijatehtävissä valmistelemassa Huitsinnevadan urheilutalolla viikonloppuna järjestettäviä yhdistettyjä turvan rullaamisen ja siitä suttaantumisen SM-kisoja.\nSaunassa toverukset olivat taas kertaalleen ihmetelleet sitä Amerikan BLM-riehumisen logiikkaa. Sehän meni niin, että ne neekerit jotka riehuivat, polttivat, tappoivat ja ryöstivät eivät olleet vastuussa tekemisistään. Vastuussa olivat ne valkoiset joista viimeinenkin oli kuollut jo yli toistasataa vuotta sitten ja heidän jälkeläisensä. Jälkeläiset, jotka eivät riehuneet ensinkään vaan elivät ihmisiksi. Ja itse asiassa elättivät nuo riehujat.\nGrillimajassa Lötjönen aukaisi Tsuhnan Koston ja tuumasi keskustelua jatkaen:\n- Vaan kyllähän se käänteislogiikka toimii muuallakin kuin Amerikoissa. Esmes Ruotsissa jossa etnisesti edistykselliset – sen ohella että jatkuvasti ampuvat toisiaan – ovat muuttamassa huomattavan osan Ruotsia jonkinlaiseksi kalifaatin ja gangstaekslaavin sekoitukseksi. Mutta toteaako virallinen Ruotsi että hei, tuo on tavatonta, vielä kun me ollaan elätetty tuo porukka. Nyt riittää. Förvarsmakt och tanker kaduille ja heti, för helvete.\nYkä otti myös hörpyn Tsuhnan Kostosta ja sytytti voimasavuke Bostonin:\n- No eihän totea. Vaan toteaa, että kyseessä ovat sosioekonomisesti haasteelliset alueet joissa Ruotsin valtio ei ole onnistunut kotouttamistehtävässään eikä ole antanut etnisesti edistyksellisille tarpeeksi menestymisen mahdollisuuksia. Tajuamatta että se on antanut juuri niitä ja juuri sillä tavalla kuin etnisesti edistykselliset haluavat.\n- Eikä Suomi ole mustaa pekkaa parempi. Meillä ollaan menossa aivan samaan suuntaan. Mutta mitä tekee asialle suvaitsevaisto ja sen lippulaiva valtamedia? Se esittelee lemmikkejä.\n- Jep. Se etsii yhden etnisesti edistyksellisen tuhannesta joka tekee suurin piirtein samaa kuin 999 suomalaista tuhannesta ja nostaa sen jalustalle ajatellen että lukija saa johtopäätöksen että kyllä Abdul osaa, kyllä Abdul on hyödyllinen, kyllä Abdul on välttämätön.\n- Hähää, joo, vaikka se Abdul kaiken lisäksi toimii joko tulkkina tai jonkinlaisena erityistyöntekijänä selvittelemässä ongelmia joita ei olisi olemassakaan jos Abdul ja hänen maanmiehensä eivät koskaan olisi tulleet Suomeen. Ja usein vielä sattuu että lemmikkinä esitellyllä Abdulilla tuleekin ikäviä rikostuomioita.\nYkä laittoi hieman lisää puita palamaan ja totesi sitten toisesta suupielestä. Toisessa kun röyhysi voimasavuke:\n- Ja tämä toistuu jatkuvasti. Kerta toisensa jälkeen. On toistunut hyvinkin kolmekymmentä vuotta. Mistä ei voi tehdä kuin yhden johtopäätöksen. Valtamedia ja suvaitsevaisto on äärimmäisen rasistinen.\nLötjönen sneppasi voimasavukkeen tumppinsa tuleen ja totesi:\n- Pitää paikkansa. Valtamedia ja suvaitsevaisto suhtautuvat etnisesti edistyksellisiin täsmälleen samalla tavalla kuin yli-innokas äiti joka kehuu vähän liikaa pikkumukulansa ensimmäistä pottakakkaa.\n- Joo. Tai niin kuin tyyppi joka katsoo apupyörillä varustetulla fillarilla ajavaa simpanssia ja ihmettelee että hitto kun se on älykäs.\n- Sen sijaan me käppäukot ja kansallismieliset yleensäkin suhtaudutaan tuohon etnisesti edistykselliseen porukkaan täysin rasismivapaasti. Niin kuin ihminen ihmiseen. Ja vaadimme että älkää olko lemmikkejä vaan tehkää niin kuin mekin. Ja tehkää se omassa maassanne sillä täällä jalustalle nostettuja palveluksianne ei tarvita. Siellä, omassa maassanne teitä tarvitaan. Te voitte sen kyllä tehdä, sillä te käytte jo siellä lomailemassa säännöllisesti. Ettekö halua, että teihin suhtaudutaan ihmisinä eikä lemmikkeinä?\n- Totta. Täysin rasismivapaata puhetta. Ja jostain syystä siitä huolimatta juuri me, jotka otamme ihmisen ihmisenä eikä lemmikkinä olemme niitä rasisteja sekä ääri-, laita- ja vinkkelioikeistolaisia. Pistää vaan miettimään, että miksi näitten etnisesti edistyksellisten syvistä riveistä löydy valtava määrä ääniä jotka vaativat että pitäkää meitä ihmisinä eikä lemmikkeinä. Vaatikaa meiltä sama kuin teiltäkin vaaditaan. Ihmisiltä.\n- Joo… ei vaan sellaisia ääniä pahemmin kuulu. Mikä pistää miettimään tiettyä johtopäätöstä…\n- Eli johtopäätöstä jonka mukaan suvaitsevaiset rasistit ovat oikeassa ja etnisesti edistykselliset tykkäävät olla jalustalle nostettuja lemmikkejä. Eivätkä halua muutosta tilanteeseen.\n- Siltähän se vaikuttaa. Mutta toisaalta, suvaitsevaistohan on samanlainen lemmikki. Jalustalle nostettu nolla-aatelisto jonka muurahaiskansalaiset elättävät ja jolla ei tosiasiassa tee yhtään mitään. Mitään muuta kuin hankaloittaa niin yhteiskunnan toimintaa kuin ihmisten elämää.\n- Pitää paikkansa. Eiköhän oteta tuolle ajatukselle pienet mukilliset Äkkölämäkölän Bönjakkia ja lähdetä löylyyn?\nNäinhän tapahtui. Käppäukot siirtyivät bönjakkipullon kautta löylyyn ja tuumivat siellä että taidamme elää siinä Dingo-yhtyeen mainostamassa Kerjäläisten Valtakunnassa. Jossa työntekijä on orja ja kerjäläinen kuningas.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 17:40 21 kommenttia:\nTunnisteet: media, monikultturismi, propaganda, Ykä ja Lötjönen, ymmärrysharjoitus\nJoka päivä yli kahdeksansataa suomalaista talkoopoliisia tekee kaikkensa taatakseen kansalaisten turvallisuuden, hyvinvoinnin ja yhteiskunnallisen vakauden. Vakauden jota vero- ja talkoorikolliset jatkuvasti uhkaavat. Tämä tv-sarja kertoo noiden koulutettujen ja alalleen omistautuneiden ammattilaisten uhrautuvasta työstä.\n- Tervetuloa sarjamme pilottijaksoon. Olen toimittelija Kieretta Riivestö ja seuraan talkoopoliiseja heidän tärkeässä työssään. Olen mukana partioautossa jossa ovat kierroksellaan vanhemmat konstaapelit Vattula ja Luikki. Tähän pilottijaksoon on tullut mukaan myös komisario Dominetta Vaklamo. Dominetta, kertoisitko hieman talkoopoliisien työstä ja siitä, miksi sitä tehdään?\n- Kaikkihan perustuu siihen kun Suomessa lopultakin lopetettiin taloudellinen anarkia ja siirryttiin yksinomaan sähköiseen rahaan. Sen myötä kaikki työsuoritukset – myös yksityishenkilöiden väliset – tuli kirjata sähköiseen laskutus- ja verotuskantaan joka arvioi työn arvon ja laskutti työstä arvonlisäveron hinnan. Valitettavasti huomattavan moni kansalainen ei ole ymmärtänyt että kyseinen käytäntö palvelee meidän kaikkien hyvinvointia joten he yrittävät pimittää valtiolta interperspirationaalisen yhteiskunnan ylläpitoon ja kehittämiseen välttämättömiä verotuloja. Toisin sanoen meidän talkoopoliisien pahin vihollinen on plaati.\n- Kerrotko mitä plaati tarkoittaa?\n- Plaati on väännös venäjän kielen sanasta blat, joka oli erityisesti Neuvostoliitossa vallalla ollut yhteiskunnan ulkopuolinen käytäntö. Plaati on oikeastaan valuutatonta valuuttaa. Se tarkoittaa tavaraa tavarasta, palvelusta palveluksesta, tavaraa palveluksesta, palvelusta tavarasta ja niin edelleen. Ennen kaikkea sen tarkoitus on kiertää verotusta. Talkootyö on itsessään sallittua, kun talkoot ilmoitetaan etukäteen viranomaisille ja tehdystä talkootyöstä maksetaan valtiolle viranomaisen arvioima käypä veroarvo. Mikäli näin ei tehdä – mitä valitettavan usein tapahtuu – on kyseessä rikos ja siitä seuraa luonnollisesti oikeudelliset ja usein varsin ankaratkin seuraukset.\n- Mikä on sitten ensimmäinen kohteemme?\n- Tämä on ns. varma nakki. Olemme ajamassa erääseen pieneen taajamaan ja siellä on tehty plaatia härskillä tavalla. Eräs paikallinen kaivinkoneyrittäjä on tehnyt ojankaivuutyötä paikalliselle taksiautoilijalle joka taas asuu muutaman hehtaarin metsäpalstalla. Olemme saaneet varman tiedon, että ojankaivuutyö on maksettu polttopuilla eikä minkäänlaista arvonlisäveroa olla maksettu.\n- Mistä se varma tieto on saatu?\n- Eräs valpas ja lainkuuliainen kansalainen on ottamut valokuvia tapahtumasta. Tällainen kansalaisten valppaus on meille erittäin tärkeää. Veronkierron paljastamisestahan maksetaan nykyisin kansalaisille varsin tuntuva palkkio. Lisäksi paikan yli viikoittain lentävä tarkistusdrooni on kuvannut alueen. Tuoreessa kuvamateriaalissa on tuoretta ojaa, jota viikkoa aikaisemmin ei ollut. Tärkeintä tietysti on, ettei tapahtumasta ole tehty minkäänlaista ilmoitusta verottajalle. Verorekisterit paljastavat tämän.\nPoliisipartio ajaa taksiautoilijan tontille. Autoilija on itse paikalla. Komisario ottaa tilanteen hallintaansa ja kuulustelee taksiautoilijaa:\n- Ja mistähän tuo oja on mahtanut tulla?\n- Jaa… oliskos sadevesi mahtanut jyrsiä sen?\n- Älkää ilveilkö. Onko teillä minkäänlaista virallista tositetta tästä ojankaivuutyöstä?\n- Oliskos se sadevesi vienyt senkin?\n- Te ette todellakaan ole nyt siinä asemassa että teillä olisi varaa vitsailla. Talkoorikos on nimittäin kuvattu. Vilkaiskaapas näitä.\nAutoilija katsoo komisarion antamia valokuvia.\n- Jaahah, se on taas se perkeleen Niljanderin eukko ollut kyyläämässä. Ai että se ämmä nauttii elämästään. Tästä maasta on tullut tuollaisten paratiisi.\n- Totean talkoorikoksen tapahtuneeksi. Teille tulee huomenna veroarvioija. Varautukaa huomattaviin sakkoihin ja korvauksiin. Lähdetäänpäs sen toisen rikollisen luo.\nPoliisipartio ajaa noin kilometrin ja saapuu toisen omakotitalon pihalle. Liiterin edessä on jotain, joka on peitetty pressulla. Konstaapelit nostavat pressun pois.\n- Jassoo, tässähän on arviolta kahdeksan kuutiota täysin verottamatonta sekahalkoa. Ei ole vielä ehditty viedä liiteriin. Palkkio luvattomasta ja verottamattomasta talkootyöstä. Plaatia selkeimmillään.\nKaivinkoneyrittäjä saapuu tuohtuneena paikalle.\n- Eikö teillä perkeleillä ole mitään muuta tekemistä kuin kiusata ihmisiä?\n- Huomautan, että Lex Taposen mukaan syyllistyitte juuri viranomaiseen kohdistuvaan halveksuntaan joka tietää jo itsessään sakkoja. Niin että nyt kannattaa pitää naama erittäin peruslukemilla. Katsotaanpas tuo liiterikin kun kerran laittomia halkoja löytyi jo pihaltakin… jaahah, täällähän on toistakymmentä kuutiota halkoja eikä näistä ole minkäänlaista virallista merkintää. Konstaapelit. Lyökääpäs tuo jätkä koppiin. Tätä asiaa selvitellään tarkemmin poliisiasemalla. Ja jos se panee vähänkin hanttiin niin sekä kaasua, pamppua että etälamautinta saa käyttää.\nKonstaapelit vievät hölmistyneen kaivinkoneyrittäjän koppiautoon. Lähetys jatkuu, kun poliisiauto on poistunut pihalta. Komisario kertoo:\n- Nämä tällaiset tapaukset ovat niitä yleisimpiä työssämme. Kahden, maksimissaan kolmen miehen keskenään sopima ja toteuttama plaati. Näistä selviää yleensä sakoilla ja korvauksilla. Joskus tulee ehdollista. Sitten on olemassa tietysti näitä järjestäytyneitä talkoorikoksia. Viime viikolla täällä kärähti verottajalle ilmoittamaton kahdentoista miehen valutalkooporukka. Kun asiaa tutkittiin tarkemmin niin niin kyseisellä rakennuksella oli käytetty muutakin verottajalle ilmoittamatonta ammattilaistalkootyövoimaa. Tuo rakennus ei ihan lähiaikoina valmistu sillä talon rakentaja lähtee jatketusta ja järjestäytyneestä talkoorikoksesta linnaan. Mutta täytyy ikävä kyllä sanoa, että näiden plaatirikollisten keinot ja härskiys ovat loputtomat. Lapsiakaan ei kaihdeta.\n- Kyllä. Kas kun valtio siirtyi sähköiseen rahaan niin se pakotti tietysti eläkeläiset siirtymään tietokoneelle, että he voivat maksaa laskunsa. Valtio olisi kyllä tarjonnut heille kerran kuussa käyvän tietokoneavustajan omalla läppärillään ja varsin kohtuullisilla kustannuksilla. Mutta eihän se näytä käyvän, vaan plaatirikolliset ovat hankkineet eläkeläisille vanhoja koneita ja antaneet ne ilmaiseksi. Mikä jo itsessään on plaatirikos. Mutta koneita ovat korjailleet ja laskujen maksamisessa avustaneet alle viisitoistavuotiset lapset. Plaatirikolliset väittävät että tuon ikäisethän ne vasta kaikkein kätevimpiä noiden koneitten kanssa ovat. Mutta tosiasiassa siinä käytetään talkoorikoksiin alaikäisiä jotka eivät ole rikosoikeudellisessa vastuussa. Tosin jokaisesta ilmitulleesta tapauksesta on tehty lastensuojeluilmoitus.\n- Lähetysaikamme on pian loppumassa. Olisiko sinulla vielä yleisölle jotain sanottavaa?\n- Kyllä, ilman muuta. Ihmiset eivät oikein tunnu tajuavan plaatin ja talkoorikollisuuden moraalista tuomittavuutta. Valittavatpa jopa, että väkivaltarikoksista saa pienempiä tuomioita kuin talkoorikoksista ja verorikoksista yleensä. Tuo ajattelu lähtee täysin väärästä lähtökohdasta. Väkivaltarikos on henkilökohtainen, yleensä vain yhteen henkilöön kohdistuva rikos. Mutta tämänkaiset verorikokset kohdistuvat koko interperspirationaalista yhteiskuntaa vastaan. Siis meitä jokaista vastaan. Jokainen talkoorikos uhkaa meidän jokaisen hyvinvointia. Niin suomalaisten kuin ennen kaikkea etnisesti edistyksellisten uussuomalaisten jotka ovat erityisen riippuvaisia yhteiskunnan avusta ja tuesta. Talkoorikos, plaati ja veronkierto ovat rikoksia ihmisyyttä vastaan.\n- Elma-mummon pullatalkoot osoittautuivat härskiksi plaatitoiminnaksi.\n- Lattian laminointi vaihdettiin sähkötöihin. Ilman ilmoitusta verottajalle. Tuomio odottaa.\n- Tapaamme ansioituneen ilmiantajan.\nTALKOOPOLIISIT KANAVALLAMME JOKA MAANANTAI!\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 06:30 32 kommenttia:\nTunnisteet: poliisi, tulevaisuusfiktio, valvontavaltio\nJOTAIN IHAN MUUTA CXVII\nSiirrytään taas hetkeksi äärimmäisen masentavasta nykypäivästä muistojen Kekkoslovakiaan. Aikaisemmassa jotain ihan muuta-jutussa käytiin läpi kekkoslovakialaisen mahdollisuuksista nauttia audioviihteestä. Mutta olihan sitä kuvallistakin viihdettä eli televisio. Ensimmäiset kokeelliset tv-lähetykset aloitti vuonna 1956 Tekniikan Radioinsinööriseuran perustama Tesvisio:\nAluksi kanava oli nimeltään TES-TV. Tesvisio toimi mainosrahoitteisena, esitti uutislähetyksiä, jonkin verran ulkomaisia sarjoja sekä omia viihdeohjelmia kuten Hyvää Iltaa ja Laiva On Lastattu jota veti muuan Lenita Airisto. Lopulta Yle osti kanavan vuonna 1965 ja perusti TV 2:n. Ylehän oli hieman jäljessä Tesvisiota mutta aloitti TV 1:n toiminnan koelähetyksillä vuonna 1957. Heti Ylen toiminnan alettua Suomeen saatiin ensimmäinen tv-tähti eli kuuluttaja Teija Sopanen:\n1950 – 1960-luvun televisiot – mustavalkoiset tietysti – olivat aika lailla huonekaluja nykyisiin verrattuina. Kuvassa suomalainen Celeston-televisio joskus 1950-luvun loppupuolelta:\nSilloin aikanaanhan televisiota katsottiin vähän niin kuin oltaisiin oltu elokuvissa eli olohuone pimennettiin tyystin ja katseltiin sitten pimeässä lähetystä. Kekkoslovakialaiselle tuli tutuksi Ylen joutsentunnus joka sekä aloitti että lopetti päivittäisen lähetyksen:\nJa pannaanpa se sama vielä videona:\nJa laitetaan muistin virkistämiseksi myös kekkoslovakialaiselle hyvin tuttu biisi eli Ylen radiopuolen väliaikamerkki:\nKun joutsentunnus oli illalla näkynyt, niin varsinainen ohjelma päättyi. Mitään ympärivuorokautisia lähetyksiä ei ollut edes radion puolella. Rinnakkaisohjelmassa sellaista kokeiltiin ensimmäisen kerran Los Angelesin olympiakisojen aikana vuonna 1984. Mutta kun telkkarissa ohjelma päättyi, niin sen jälkeen alkoi Kekkoslovakian tv:n yleisin lähetys eli kohina jota tässä esittää 1970-luvun mustavalkoinen matka-tv:\nEnnen kuin varsinainen päivittäinen lähetys alkoi, niin sitä ennen televisio alkoi lähettää testikuvaa:\nOikeastaan kun asiaa miettii niin tuo kohina ja testikuva ovat tainneet olla parasta ohjelmaa kautta aikojen.\nMainostelevisio aloitti toimintansa suurinpiirtein samoihin aikoihin kuin Ylekin ja se näkyi Ylen kanavilla. MTV:n lähetykset erotettiin Ylen lähetyksistä omilla tunnuksilla joilla kerrottiin kansalaisille että nyt alkavat mainosrahoitteiset lähetykset:\nMTV:n mainoksissa oli siihen maailman aikaan varmasti paljon sellaista josta nykyinen suvaitsevais-tiedostavaisto saisi äärimmäisen henkisen pipin. Laitetaanpa esimerkkinä se klassikko eli Halvan lakritsimainos jossa esiintyy mainio lauluyhtye Delta Rhythm Boys:\nPerskeleillä oli televisio sieltä saakka kuin pikku-Ykä muistaa eli jonnekin 1960-luvun lopulle. Masiina lämpesi hiljakseen ja kuva tuppasi väpättämään aika ajoin varsin pahasti. Kyllä sillä pärjättiin kunnes tuli kesä 1972 ja Münchenin olympialaiset jolloin isä-Perskeles hankki olohuoneeseen upouuden Saloran mustavalko-tv:n:\nSiitä tuli sitten nöösipoikana katsottua Lasse Virenin ja Pekka Vasalan uskomattomat suoritukset. Ja niistä – piru vie – tulee ensi kesänä kuluneeksi 50 vuotta. Mihin ihmeeseen se aika oikein katoaa?\nKekkoslovakiassahan televisio pysäytti ajan iltaisin klo 21.00 jolloin molemmilla kanavilla tuli pääuutislähetys jossa Heikki Kahila kertoi, kuinka maailma makaa:\nVäritelevisiota ei tullut Perskeleille ennen kuin 1970-luvun loppupuolella mutta naapuriin sellainen ostettiin jo 1976 joten siinä oli Ykälläkin mahdollisuus seurata väreissä Montrealin olympialaisten kymppiä jossa Lasse Viren näytti närhin värkit koko porukalle. Se 5.000 metriä tuli sitten kuunneltua Oy Firma Ab:n kesämökillä matkaradiosta. Itse asiassa radioselostuksessa selvisi vähemmillä sydämentykytyksillä kun siinä ei nähnyt sitä kuinka se vittumaisen näköinen uusseelantilainen Dick Quax alkoi rynniä ohi Lassen:\nVaan onneksi Lassen kiri piti. Vaikka Perskeleillä ei ollut vielä väri-tv:tä niin pikku-Ykä saattoi nauttia visuaalisesta väriviihteestä View-Master-masiinan avulla:\nSillähän saattoi katsella kaikenlaisia kuvia väreissä ja kolmiulotteisena. Ennen kaikkea sillä pääsi pikkuinen poikakin matkalle kaukaisiin maihin ja hienoihin maisemiin.\nSen ajan televisiot – niin kuin pitkälle 2000-luvulle – olivat tietysti painavia kuvaputkitelkkareita joita ei siirrelty paikasta toiseen kuin aikamiehen voimalla. Suomen valtio päätti 1970-luvun puolessa välissä että meilläkin täytyy turvata kuvaputkien valmistus joten erityisesti Kalevi Sorsan kannustamana perustettiin valtiojohtoinen Valco. Valcossa meni suurinpiirtein kaikki perseelleen heti alusta saakka ja siitä seurasi pankrotti ja 800 miljoonan markan persnetto:\nAsiasta nousi hemmetillinen älämölö. Tuo 800 miljoonaa markkaa muuten on nykyeuroina 416 miljoonaa euroa ja hallituksen törsäämisissä se ei aiheuta nykyisin edes olan kohauttamista. Kehitys kehittyy, törsäämisessäkin, you know.\nOmanlaisensa visuaalinen viihde Kekkoslovakiassa olivat tietysti kaitafilmikamerat. En tiedä, kuinka paljon tuota loppujen lopuksi harrastettiin mutta yksi naapureitten kanssa tehty Lapin reissu on kuvattu sellaiselle. Liekö materiaali enää tallessa? Onhan siitä yli neljäkymmentä vuotta.\nTuo mainoksessa mainittu Anttila on sekin jäänyt jo historiaan. Anttilan postimyyntiluettelohan oli monelle kekkoslovakialaiselle nuorelle miehelle se ensimmäinen pehmopornojulkaisu:\nSittenhän se vuosikymmen vaihtui, Kekkoslovakiakin alkoi vedellä viimeisiään ja kansalaisille tuli pari uutuutta lisää. Ensimmäisenä teksti-tv:\nEihän se nykyisin tunnu paljon miltään mutta kyllä se tuolloin varsin iso uudistus oli. Siitä kun saattoi katsoa uutisia, urheilutuloksia ja säätietoja aivan koska tahansa. Tai ainakin silloin kun kanavan varsinainen lähetys oli päällä. Toinen uutuus mikä muutti katsomistottumuksia oli tietysti video:\nVideo eli VHS-nauhuri. Sille oli kilpailijoina Beta, joka oli pitkään ammattikäytössä parempilaatuisena mutta kalliimpana sekä V2000 joka hävisi melko nopeasti pois markkinoilta. Se, mikä oli videonauhureissa merkittävintä oli tietysti ajastin. Tätä ennen ohjelma piti katsoa silloin, kun se tuli mutta nyt sen saattoi nauhoittaa. Minkä seurauksena koteihin alkoi ajan myötä kertyä huomattava määrä täyteen nauhoitettuja videokasetteja joita ei koskaan ehditty katsoa. Videoitten myötä tuli markkinoille tietysti videovuokraamot ja jos ihmisillä ei ollut omaa videolaitetta niin he saattoivat vuokrata vuorokaudeksi Movieboxin:\nSiinähän se Kekkoslovakian aika suurin piirtein oli. Sittenhän tulivat DVD:t ja sen jälkeen tämä suoratoisto josta minä olen tippunut kärryiltä aika lailla. Niin kuin älykännyköistäkin. Muistan vaan että ennustin sen aikanaan. Joskus 1990-luvun alkuvuosina saunottiin ja törpöteltiin muutaman kaverin kanssa. Yhdellä kaverilla – jonka kotona me oltiin – oli se ihmekeksintö eli internet. Sellainen hidas höyrymodeemi mutta sitähän porukalla ihmeteltiin.\nMinä silloin totesin että jos tuo homma kehittyy ja nopeutuu niin videovuokraamot siirtyvät historiaan ja ihmiset alkaa vuokrata videoita tuon internetin kautta. Jätkäthän totesivat että Ykä puhuu paskaa niin kuin yleensäkin. Vaan kuinkas kävi?\nTulipahan kerrankin ennustettua joku asia oikein.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 07:05 42 kommenttia:\nNiin kuin lukija hyvin tietää, on Suomikin täynnä akateemisia suojatyöntekijöitä joiden päätehtävä on etsiä aina uusia asioita joitten perusteella valkoisen ihmisen tulee hävetä valkoisuuttaan. Asenne on vähän kuin Tuntemattoman sotilaan lauseessa ”sulle lyödään eteen sellainen rätinki että sulla ei voi olla nälkä”. Tämä vaan vähän käänteisenä. Mikroaggressiohan on jo keksitty ja sillähän voi selittää rasismiksi, no, ihan kaiken mutta nyt tuli törmättyä itselle uuteen rätinkiin. Tosin se on kirjoitettu jo viime vuonna mutta kun nyt on menossa taas se #AjattelunvastainenViikko niin se on nostettu esille. Eli valkoinen katse:\nLaitetaan tuo vielä tekstinä:\nValkoisen katseen käsite on tiiviisti yhteydessä normatiiviseen valkoisuuteen, joka viittaa valkoisuuteen yhteiskunnan näkymättömänä normina. Se on oletus, joka vaikuttaa yhteiskunnassa, sen rakenteissa ja representaatioissa niin laajasti, ettei sitä tarvitse erikseen mainita tai tuoda esille.\nSitähän ei tarina kerro, onko tuo epistola suunnattu vain toisille rasismintutkiskelijoille ja valtamedialle. Vai uskovatko nuo naiset että tuon luettuaan me tavalliset ihmisetkin painamme päämme alas ja häpeämme valkoisuuttamme ja suvaitsemattomuuttamme? Sinänsä jos olettaa että tavallinen suomalainen ja suomalainen yhteiskunta on valkoinen, niin olettaa oikein. Eikä siinä ole mitään väärin. Mutta mitenkäs, jos minä peitän tämän valkoisen katseeni esim. aurinkolaseilla tai hitsaajan kypärällä niin syyllistynkö piilovalkoiseen katseeseen?\nTällaisella ns. työllä kovin moni akateeminen suojatyöntekijä tienaa leipänsä. Arvatkaas kuka sen leivän kustantaa?\nLopuksi voi todeta, että parempi valkoinen katse kuin musta nyrkki valkoisessa naamassa. Mihin ikävään ”kehitykseen” suomalaiset ovat monikultturismin myötä joutuneet tottumaan.\nKyseinen asia vaan ei tunnu akateemisia suojatyöntekijöitä haittaavan.\nJa ei, en pyydä anteeksi valkoisuuttani. Repikööt akateemiset suojatyöntekijät ihokkaansa ja suorittakoot katumusharjoitukset jos heitä huvittaa. Ja kertokoot, että miten heidän vaatimansa Suomen kehitysmaalaistaminen tekee Suomesta paremman paikan?\nTunnisteet: akateemiset suojatyöläiset, monikultturismi, newspeak, propaganda\nMEILLÄ ON VAAN TOI KÄRSIMYS\nLaitetaanpa samalle päivälle vielä toinen postaus. Tuntuu jotenkin sopivalta. Meinaan, sehän oli Leppäsen Preeti joka sanoi Täällä Pohjantähden Alla-kirjassa että meillä on vaan toi kärsimys. Jotenkin tuli se lause mieleen, kun katsoo erästä kuvaparia joissa Ajan Henki heijastuu ikävän osuvasti. Ensimmäisessä kuvassa valtionvarainministeri Saarikko varoittelee suomalaisia:\nJa eihän siinä mitään. Se on täysin ymmärrettävää. Lähialueillamme käytävä suuri sota saa sen ilman muuta aikaiseksi. Ja jos eläisimme täysijärkisessä maailmassa niin hallituksemme toteaisi että nyt on tullut aika ainakin tilapäisesti lopettaa kaikki utopistinen tyhjän paskan hiertäminen joka sitä elintasoa laskee entisestään ja keskittyä vain Suomeen ja suomalaisiin.\nVaan mitäs hallitus tekee? No sehän lyö höyryä utopistisen tyhjän paskan hiertämiseen entistä enemmän:\nTämä omalta osaltaan kertoo kuinka tuo ämmälauma elää aivan omassa maailmassaan. Valitettavasti sillä laumalla on valta pakottaa meidät muurahaiskansalaisetkin elämään siinä heidän maailmansa irvikuvassa.\nVeikatkaapas piruuttanne että kuinka moni prosentti noistakin rahoista menee minkäänlaisiin ilmastotoimiin ja kuinka suuri osa on pelkkää anekauppaa jonka jotkut afrikkalaiset nauraa kätkättäen panevat haisemaan?\nNoitten kyseisten maitten termihän oli aikanaan alikehittynyt maa. Sitten se oli kehitysmaa. Ja nyt se on kehittyvä maa. Miksi ei oltaisi realistisia ja käytettäisiin termiä pysyvästi kehittymätön maa?\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 18:30 52 kommenttia:\nTunnisteet: kipeät tyypit, viherpiiperrys\nHelsingissä, Kallion kaupunginosassa istui eräs keski-ikää lähestyvä nainen olohuoneessaan ja nautti punaviiniä. Hän oli tyytyväinen elämäänsä ja olihan hänellä siihen syytäkin. Sillä hän oli toteuttanut unelmansa ja hänestä oli tullut Jokin. Jokin, eli valtamedian toimittaja joka oli noussut asiantuntijan asemaan. Häntä arvostettiin ja häntä haastateltiin televisiossa toisten, samanlaisten toimittajien toimesta.\nHänen kaltaisiaan toimittajia oli paljon. Kyseinen nainen erosi heistä hieman, sillä hän oli itselleen rehellinen. Hän ymmärsi ja tunnusti itselleen että tosiasiassa hän oli vain täydellinen mitättömyys ilman ensimmäistäkään varsinaista omaa ajatusta. Mutta hän ymmärsi syntyneensä juuri oikeaan aikaan. Aikaan, jolloin hänen kaltaisensa mitättömyys saattoi nousta Joksikin.\nHän oli aina halunnut olla Joku. Tunnettu. Arvostettu. Hän oli myös tiennyt ettei hän varsinaisesti osannut mitään, ei ollut lahjakas missään eikä hän ollut kovin älykäskään. Mutta hän tajusi myös että hän oli hyvä opettelemaan vaadittuja asioita ulkoa ja toistamaan niitä papukaijan lailla. Niinpä hänen suuntansa oli selvä. Ensin ulkoaopettelu ylioppilaaksi ja sen jälkeen suunta Tampereen yliopiston toimittajakoulutukseen. Siitä alkoi ura eteenpäin. Ensiksi paikallislehteen, sitten maakuntalehteen ja koska hän osasi toistaa vaadittavia asioita suorastaan uskonnollisella vakaumuksella niin lopulta hän oli päässyt valtamedian piikkipaikoille.\nHänen työnsä oli helppoa. Niin kovin helppoa. Hänen ei varsinaisesti tarvinnut ajatella mitään. Hänellä oli valmis sabluuna. Tapahtui maailmassa mitä tahansa, niin hän saattoi kirjoittaa sabluunan mukaisesti.\nHän saattoi kirjoittaa ilmastonmuutoksesta ja nimenomaan niin, että syyllisti suomalaisia ilmastovastuuttomasta elämästään. Luonnollisesti hän toimi sabluunan mukaisesti eikä ottanut esille sitä seikkaa että Suomen biokapasiteetti oli suurempi kuin Suomen hiilijalanjälki. Se asia oli valtamediassa tabu. Sen sijaan hän vaati sabluunan mukaisesti Suomen muuttamista fossiilivapaaaksi yhteiskunnaksi. Vaatiminen oli helppoa, sillä eihän hänen tarvinnut miettiä, että kuinka se näillä leveysasteilla tehtäisiin. Eikä hänen tarvinnut miettiä sitäkään, mitä ilmastokiima saisi aikaan tavallisille ihmisille ja Suomen elinkeinoelämälle. Sitä ei tarvinnut miettiä. Se ei ollut sabluunan mukaista.\nHän saattoi myös kirjoittaa rasismista. Nimenomaan ja vain etnisesti edistyksellisiin kohdistuvasta rasismista. Sekin oli helppoa. Hänen tarvitsi vain kysyä etnisesti edistyksellisistä että olivatko he kohdanneet rasismia. Totta kai he olivat kohdanneet. Kun he kerran sanoivat niin, niin sehän oli jo todiste itsessään. Lisäksi hän siunasi termiä ”mikroaggressio”. Sen myötä minkä tahansa, aivan minkä tahansa saattoi tulkita rasismiksi. Luonnollisesti hän toimi sabluunan mukaisesti ja jätti mainitsematta tietyt lukemat väkivalta- ja seksuaalirikoksissa. Eiväthän ne olleet rasismia, eikä Suomessa ollut etnisiä ghettoja vaan ainoastaan sosioekonomisesti haasteellisia alueita. Joka sekin kertoi vain suomalaisten epäonnistuneesta kotouttamisesta.\nHän saattoi myös kirjoittaa feminismistä ja sitä myötä naisten sorrosta. Sabluunan mukaisesti hän kirjoitti aina siitä että miehen euro on aina naisen 80 senttiä mutta sabluunan mukaisesti hän myös jätti kertomatta että mistä se miehen euro oikein koostuu. Ennen kaikkea hän jätti sabluunan mukaisesti kertomatta sen, että miesvaltaiset alat olivat nimenomaan niitä nettoveronmaksajia joita ilman hänkään ei hyvää elantoaan saanut. Sen sijaan hän saattoi keskittyä seksuaaliseen ahdisteluun. Hän siunasi metoo-hysteriaa ja sen myötä tullutta vallitsevaa tilaa että jos nainen oli mieltänyt tulleensa seksuaalisesti ahdistelluksi niin hän oli myös tullut seksuaalisesti ahdistelluksi. Todistusvastuu oli aina miehellä.\nHän oli tunnettu seksuaalisen ahdistelun vastustaja. Sitä hän vähän ihmetteli että vaikka hän oli heteroseksuaali, niin miehet eivät osoittaneet häneen seksuaalista mielenkiintoa. Mistähän se saattoi johtua? Varmaankin syynä olivat miehet. Hän jatkoi sabluunan mukaista kirjoittamistaan ja kirjoitti uusista perhemalleista joissa nainen saattoi horoilla niin paljon kuin lystäsi samaan aikaan kun mies oli kotona kilttinä puudelina. Toki hän kirjoitti transhypetyksestäkin. Sinänsä häntä vähän hirvitti kirjoittaa siitä, että alaikäisellä pitäisi olla oikeus aloittaa hormonihoidot ja itsensä silvottaminen mutta koska se oli sabluunan mukaista niin hän kirjoitti mitä se vaati.\nErityisen mukavaa hänestä oli kirjoittaa äärioikeiston uhasta. Se kun oli siinä mielessä turvallinen vihollinen ettei sitä oikeastaan ollut missään mutta sabluunan mukaisen tulkinnan mukaan se väijyi joka nurkalla. Sabluunan mukaisesti hän saattoi kirjoittaa että vaikka hyvin moni ihminen kielsi olevansa äärioikeistolainen niin kyseiset ihmiset olivat kuitenkin sisäistäneet itselleen äärioikeistolaiseksi tulkittavia ajatusmalleja. Ja kukas tulkitsi? Kenellä oli se oikeus? No, tietenkin hänellä ja hänen kollegoillaan valtamediassa. He olivat hyviä tulkitsemaan. Ennen kaikkea he olivat innokkaita tulkitsemaan.\nKyseinen toimittaja oli oppinut, että kun hän kirjoitti mitä tahansa, aivan mitä tahansa sabluunan mukaista tekstiä niin hän sai omalta viiteryhmältään valtavan määrän positiivista palautetta. Todettiin, että hän oli kirjoittanut rohkean kirjoituksen, joka antoi tuoreen näkökulman kipeisiin asioihin. Paskapuhettahan se oli ja sellaista pakollista virtuaalista olalle läiskimistä. Sillä eihän hän koskaan kirjoittanut mitään tuoreita näkökulmia. Ainoastaan toisti sen, mitä hän ja hänen kollegansa olivat toistaneet miljoonaan kertaan.\nMuuan mitätön, ja täysin ilman omia ansioita jalustalle nostettu toimittaja kaatoi itselleen lisää viiniä. Hän tuumasi että hän oli syntynyt juuri oikeaan aikaan oikeaan paikkaan. Jalustalle nostettujen mitättömyyksien paratiisiin. Oikeastaan hän pelkäsi vain sitä että ajat muuttuisivat. Että tulisi se, mitä jotkut sanoisivat terveeksi järjeksi.\nJa silloin hän saattaisi joutua tunnustamaan julkisesti sen, minkä hän nyt uskalsi tunnustaa vain itselleen.\nTunnisteet: akateemiset suojatyöläiset, media, propaganda, ymmärrysharjoitus\nEI VAAN MENE PERILLE\nHallitukseksi nimitetyn ämmälauman ilmastokiima alkaa muistuttaa jonkinlaista kieroutunutta tosi-tv:tä. Tavoitteet ja keinothan ovat selvillä mutta perustelutkin ovat varsin mielenkiintoisia. Ole hyvä, Emma:\nJa lyöpäs Li komppia:\nEli kun Venäjä hyökkää Ukrainaan ja vaarantaa koko Euroopan turvallisuustilanteen niin oikea ratkaisu on romuttaa suomalainen elinkeinoelämä, maatalous ja huoltovarmuus. Saman logiikan mukaan voisi sanoa että ”auto paloi poroksi parkkipaikalla ja se todistaa että oli oikea ratkaisu luopua käsisammuttimesta”.\nJos kyseessä olisi todellakin tosi-tv niin sitähän seuraisi sinänsä mielenkiinnolla. Tuumien, että mitähän ne seuraavaksi keksivät. Toivotaan vaan että kyseiseen sarjaan tulisi jakso ”Käppäukot opettivat hallitukselle maantiedettä. Helsinki ei ole Miami eikä Kuopio Tallahassee”.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 15:25 44 kommenttia:\nOMAN AIKANSA ÄLYPUHELIN\nNiin, siinähän veisteltiin lastu kerrallaan pienemmäksi yhtä Kekkoslovakian kesää. Oliskos ollut 1974 tai 1975. Joka tapauksessa se oli vielä niitä mukavia pikkusen pojan kesiä joita pikku-Ykällä oli aikanaan onni viettää. Elettiin juhannuksen jälkeistä viikkoa ja isä-Perskeleskin oli kesälomilla Oy Firma Ab:sta. Äiti-Perskeles oli kotona muutenkin kun pikkubroidi Jykä oli vielä niin pieni.\nPikku-Ykä teki lähtöä ulos. Tarkoitus oli mennä katsomaan että oliskos kaveri Kartsa kotona. Mukana Ykällä oli muovikassissa muutama lehti. Ne pari korkkaria jotka Ykä oli lainannut Kartsalta ja puolestaan uusi Shokki Kartsalle lainattavaksi. NPLT eli Nöösipoikien lainaustoimisto toimi hyvin ja äärimmäisen organisoidusti vaikka yksikään nöösipojista ei edes hahmottanut, että mitä organisaatio tarkoittaa. Oliskos se ollut jotain sukua sille orgasmille mitä vähän isommat nöösipojat puhuivat kun olivat semmosta pornolehdistä lukeneet eivätkä itsekään oikein tienneet että mitä se tarkoittaa? Ainakin pikku-Ykällä meni organisaatio, orgasmi ja organismi keskenään aivan sekaisin mutta eipä tuo tahtia haitannut. Merirosvorahojen valuuttavoiman hän kumminkin tunsi.\nPerskeleitten eteisessä oli pöydällä lankapuhelin mutta ei Ykälle tullut mieleenkään kysyä että saanko soittaa että onko Kartsa kotona. Vastaus olisi ollut että jos et pyörällä jaksa tuota matkaa ajaa soittamatta niin et sinä jaksa sitä ajaa muutenkaan. Eikä se soittaminen tullut mieleenkään. Puhelin oli oikeastaan ihan aikuisten masiina.\nNiinpä Ykä laittoi Retu-kengät jalkaansa, hyppäsi pitkäsatulaisen pyörän selkään ja pian yhden möllivoiman (1 MöV) ketjuvoimasiirtoinen ja kolmivaihteinen Easy Rider alkoi siirtää Ykää eteenpäin huimalla nöösipojan nopeudella. Perskeleet asuivat Oy Firma Ab:n rivarissa ja Kartsa puolestaan vanhempiensa ja siskonsa kanssa lähistöllä sijaitsevassa Oy Firma Ab:n kerrostaloasunnossa. Ykä rimpautti kelloa, Kartsan isä aukaisi oven ja Ykä toimitti asiansa kohteliaasti. Kartsan isä vastasi että joo, siellä se huoneessaan on, tule sisälle vaan.\nAlkuun vaihdettiin lehdet NPLT:n nimissä ja Kartsalla oli Ykälle lainata tuore Aku Ankan taskukirja. Tunnelmaa poikien pulinaan joka jonkun ulkopuolisen mielestä oli varsin sekavaa mutta pojille täysin järkevää toi Kartsan radiomankka jossa soi Sladen Sladest, jonka eräs toinen kaveri oli äänittänyt Kartsalle kasetille. Eihän möllipojille pelkkä pulina riittänyt joten päätettiin lähteä ulos. Paikkakin sovittiin nopeasti.\nUlkona pojat huomasivat yhtä lailla polkupyörällä ajavan kaverinsa Makkosen Hapan joka moikkasi heitä ja kysyi:\n- Moi! Mihis jätkät menossa?\n- Minä tuun kanssa. Mennään meidän kautta. Mulla on yks juttu…\nHapa asui samassa rivarissa kuin Ykä ja se yks juttu oli pienoismalli Douglas Boston-pommikoneesta.\nLähes jokainen Kekkoslovakian pikkupoika harrasti pienoismallien kokoamista mutta heissä oli kaksi koulukuntaa. Ykä edusti sitä koulukuntaa, jossa kootut pienoismallit ripustettiin kattoon roikkumaan eikä niitä vahingoitettu. Mitä nyt aika ajoin otettiin alas ja leikittiin ankaria ilmataisteluita.\nÄiti-Perskeles ei tykännyt tästä koulukunnasta ollenkaan koska pienoismallit tietysti keräsivät pölyä. Muuten hyvin tiukkakurinen Isä-Perskeles suhtautui asiaan suopeammin. Olisiko hän nähnyt poikansa harrastuksessa mukavaa toksista maskuliinisuutta jota termiä ei tosin silloin vielä tunnettukaan. No, ainakaan pojasta ei mitään hippiä tulisi.\nHapa taas edusti sitä koulukuntaa että kootut pienoismallit räjäytetään mahdollisimman nopeasti. Hän otti mukaansa Douglas Bostonin sekä jemmassa olleen kiinanpommin. Pojat hyppäsivät pyörilleen ja läksivät sotkemaan kohti Monttua. Monttuhan oli varsin lähellä oleva soranottopaikka jossa pikkumöllien oli mukavaa kiipeillä. Nyt mukana olisi myös räjähtävä elementti. Matkalla montulle pojat huusivat kaikenlaisiä kekkoslovakialaisille tuttuja huudahduksia jota seurasi aina pikkupojan räkäinen nauru:\n- Merseles Pens! Perseelleen lens!\n- Osta Skoota. Pahviloota!\n- Kusella! Kusella! Suomen suosituin riisi on kusella!\n- Mene munalla töihin! Tule kiveksellä takaisin!\nMontulla oli tietysti ensimmäisenä vuorossa ankara ilmataistelu. Pojat kiipesivät montun reunalle ja siitähän oli pudotusta hyvinkin kymmenen metriä. Taistelu piti suunnitella tarkkaan. Koska joka häiskällä oli tietysti linkkari mukanaan niin sillä kaiverrettiin Bostonin pommiluukku auki ja asetettiin kiinanpommi sinne sisälle niin että sytytyslanka jäi ulos. Sitten tietysti hieman teippiä ettei kinuri tipahda pommiluukusta ennen aikojaan. Tämän jälkeen seurasi varsinainen operaatio. Hapa piti Bostonia valmiina heittoasennossa ja Kartsa sytytti kinurin sytytyslangan. Tärkeintä oli, ettei konetta heitetty liian aikaisin. Sen piti räjähtää ilmassa.\n- Palaa! Oota… oota… oota… nyt!\nOperaatio oli täysin onnistunut eli möllien tehokas ja armoton ilmatorjunta räjäytti vihollisen Douglas Bostonin noin viiden metrin korkeudessa. Sen jälkeen harrastettiin tietysti hyppäämistä niin kuin monta kertaa ennenkin. Soranottopaikalla kun oli yksi reuna jossa oli hienompaa hiekkaa. Siinäkin oli vajaa kymmenen metrin pudotus mutta ei ihan pystysuora sellainen. Siitä oli mukava hypätä ja tulla kierien alas. Välillä se onnistui niin sanotusti luistellenkin.\nTietysti hyppyharrastuksesta tuli mustelmia ja möllien äidit ihmettelivät että millä merkeleellä te onnistutte joka kerta hajottamaan nuo vaatteenne noin nopeasti. Nykypäivänä moisesta hyppelystä tulisi tietysti lööppijuttu otsikolla ”pienet lapset ilman aikuisvalvontaa hengenvaarassa soramontulla”. Mutta eihän vanhempia tuolloin sellainen kiinnostanut. Kunhan tultiin aikanaan kotiin. Ei siis sovittuna aikana vaan käskettynä aikana.\nJa nyt kaverit katsoivat rannekellojaan ja totesivat että se käsketty aika on pian tullut. Jokaisen kotona syötiin suurinpiirtein samaan aikaan. Ja pojat tiesivät myös että mikäli käskettyyn aikaan ei oltaisi kotona niin ulkonaliikkumisoikeuksissa siirryttäisiin hyvin nopeasti perusteltuun päiväjärjestykseen ilman valitusoikeutta.\nNiinpä pojat heittivät tilapäiset hyvästit toisilleen ja Ykäkin sotki pyörällään kotiinsa. Tarjolla oli kuoriperunoita ja ruskeaa kastiketta jossa oli itse ongituista ahvenista jauhettuja kalapullia. Sekä tietysti ruisleipää. Kyllä sitä vallan söi. Hyvällä ruokahalulla.\nTämä pieni tarina päättyi tähän. Ja lukija saattaa ihmetellä, että missä se oli se otsikossa mainostettu älypuhelin. No ei tietenkään missään. Kas kun eihän sitä tuolloin ollut. Eikä sitä osannut kaivatakaan. Meillä mölleillä oli jotain paljon suurempaa ja parempaa. Pikkupojan into ja pikkupojan mielikuvitus.\nJos Ykälle, Kartsalle ja Hapalle oltaisiin sanottu että joskus tulevaisuudessa, kun te ootte melkein kuusikymppisiä ukkoja pikkumukulat – ja vanhemmatkin – elävät elämänsä tuijottaen kourassaan olevaa kämmenen kokoista lämiskää eläen elämänsä sen kautta ja jopa puhuen toisilleen sen välityksellä niin Ykä, Kartsa ja Hapa olisivat tuumineet että mikä hitto niissä on vialla?\nOnks ne jotain apukoululaisia vai? Eiks ne pitäis viedä puheopettajalle? Tai jotain?\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 18:57 16 kommenttia:\nTunnisteet: 1970-luku, kekkoslovakia, pikku-Ykä\nAJAN HENKI OSA V\n1. Ylen mannekiininäytös jatkuu\nYle seuraa – ja oikeastaan muokkaa – ajan henkeä ja siihenhän kuuluu tällä hetkellä suorastaan epätoivoinen monikultturismimannekiinien etsiminen ja julkinen esittely. Aikaisemmassa jutussa esillä oli ns. seitsemän hylsyn somali sekä afganistanilainen pariskunta. Tällä kertaa esitellään jälleen erästä afganistanilaista joka haluaa kovasti lukea sosionomiksi. Eihän siinä mitään. Mutta jutussa ollaan kovasti huolestuneita siitä, että ukrainalaisia ei koske samat kotouttamispalvelut kuin vaikka tätä afganistanilaista miestä.\nKotouttaminenhan on sinänsä sanahirviö joka ei tarkoita mitään. Mutta suvaitsevais-tiedostava yhteiskuntamme on antanut sille toki merkityksen. Se tarkoittaa integroitumisen vastakohtaa eli koko iän kestävää vastikkeetonta elatusautomaattia ilman vaatimusta opetella edes suomen kieltä. Lisäksi kun katsoo afrikkalaisten sekä lähi- ja keski-itäläisten Suomessa tekemiä väkivalta- ja seksuaalirikosten määrää voi saada käsityksen onnistuneesta kotouttamisesta. Ja sitä ei muutama Ylen esille nostama mannekiini muuta.\nVoi olla, että tänne tulleet ukrainalaiset naiset ja lapset eivät kaipaa tämän kaltaista kotouttamista. No, hotellin respassa jäädään odottamaan seuraavaa Ylen monikulttuurisuusmannekiinia.\n2. Sitokaa se ämmä puuhun\nAjan hengen mukaisesti toimitaan niin, että kun vallitseva järjestelmä sotkee asioita niin se palkkaa sotkijat sotkemaan muitakin asioita. Uutena esimerkkinä suomalainen elintarviketuotanto joka on saanut selvityshenkilön. Tavoitteena on parantaa toimialan tuottavuutta ja lisätä vientiä.\nJa mikäs siinä. Sopiihan se. Syöminen on ihmisten pääelinkeino. Mutta kukas siihen selvityshenkilön tehtävään on palkattukaan?\nJep. Anne Berner.\nKun ottaa huomioon sen, miten kyseinen nainen sai sotkettua koko suomalaisen taksiliikenteen voi todeta että selvityshenkilöksi olisi sopinut paremmin, no, ihan kuka tahansa.\nKieltämättä syyllistyn tässä ennakkoluuloisuuteen mutta ehkä sille on hyvin vahvat perusteet. Kiitokset eräälle Anolle vinkistä kohtiin 1 ja 2.\n3. Monikultturistista ajan henkeä\n1. Ukrainalaisnainen pakenee sotaa Ukrainasta.\n2. Hän päätyy Saksaan ja uskoo olevansa turvassa.\n3. Hänet sijoitetaan vastaanottokeskukseen.\n4. Vastaanottokeskuksessa hänet raiskaa kaksi miestä.\n5. Toinen miehistä on irakilainen ja toinen nigerialainen.\n6. Kyseiset raiskaajat ovat itsekin tulleet sotapakolaisina Ukrainasta.\nTässä tapauksessa jotenkin täydellisesti kiteytyy monikulttuurisuus. Se, mitä suvaitsevaisto pitää välttämättömänä ja väistämättömänä.\n4. Muuttuvat laulut ja legendat\nTuli vaan tuon Ukrainan sodan tiimoilta mieleen tietty asia. Venäjällä ja sitä ennen tietysti Neuvostoliitossa se 1941 – 1945 käyty Suuri Isänmaallinen Sota on suorastaan uskonnollinen ja pyhä asia. Se on synnyttänyt valtavan määrän sankaritarinoita ja legendoja. Ja yksi suurimmista aina uudestaan kerrotuista sankaritarinoista on ollut se, kuinka urhoollinen puna-armeija tuli ja suurin uhrauksin vapautti Ukrainan maan ja kansan hirvittävästä natsivallasta.\nIhmisillähän vaan on taipumus muistella eniten sitä viimeisintä käytyä sotaa. Afganistanin sodalla tuskin venäläisille on sinänsä niin merkitystä kun sehän oli kumminkin vain jossain rättipäämaassa käyty kahina. Mutta tämä tuorein Ukrainan sota on eri asia. Se kun kääntää legendat ja todellisuuden aivan toisinpäin. Vaikka Venäjän propaganda selittäisi mitä, niin aina useampi venäläinen tajuaa, että tällä kertaa me emme olekaan niitä vapauttajia vaan juuri niitä hirviöitä. Oikeastaan Venäjän hallinto voi estää uusien laulujen ja legendojen syntymisen vain takavarikoimalla kaikki tietokoneet ja älykännykät.\nJa tällä kertaa ne laulut ja legendat eivät Venäjää mairittele. Tietysti tosiasia on että Venäjän kaupungeista nähdyt videot sodanvastaisista mielenosoituksista ovat vain osa totuutta jota täällä länsimaissa halutaan näyttää. Suurten kaupunkien ulkopuolella voivat ihmiset olla vielä aivan täysin Putinin puolella. Joka tapauksessa jokainen ukrainalaisten tuhoama tankki, lentokone ja helikopteri on lopullisesti estynyt hyökkäämästä jonain päivänä Suomeen.\nKakkosrähinän aikainen neuvostojuliste saa nykyisin aikaan varsin irvokkaita mielikuvia.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 06:30 50 kommenttia:\nTunnisteet: media, monikultturismi, venäjä, yleinen höhlääminen\nOmakotitalonsa pihalla tupakoiva Ilari Laksela ei ollut koskaan kyllästynyt siihen. Nyt kun hän oli saanut muutaman vuoden siitä nauttia. Täällä syrjäseudulla. Eihän tämäkään paikka sinänsä aivan absoluuttisen hiljainen ollut. Aika ajoin kuului koiran haukkua ja sehän kuului näille selkosille. Jokusen ohi ajavan auton ääni kuului aika ajoin. Ehkä se oli tukkirekka. Mutta se kaupungin jatkuva taustahäly joka oli kuin korvissa soiva jatkuva tinnitus josta ei päässyt eroon mitenkään oli poissa. Kaikkialla oli hiljaisuutta. Ennen kaikkea täällä oli rauhallista. Tätä hän oli perheelleen halunnut ja saanut hankituksi.\nHän oli ylpeä. Hän oli onnellinen. Ja samalla hän oli häpeissään. Sillä hän tiesi olevansa etuoikeutettu. Hyvin suurella osalla suomalaisia, varsinkin suurimmissa kaupungeissa asuvilla ei ollut tähän mitään mahdollisuutta. Heiltä puuttui se elämän polttoaine, joka mahdollisti tämän.\nMistä se kaikki oikein alkoi?\nNiin. Mistäs muualta kuin miesten saunaillasta. Siinä oli puolen tusinaa miestä. Kaikki varsin varakkaita. Kaikki asuivat pääkaupunkiseudulla. Ja kaikki olivat hyvin huolissaan lastensa sekä perheittensä turvallisuuden puolesta. Kas kun koulupiirit oli jaettu niin että heidän yhdenkään lapset eivät voineet välttyä etniseltä edistykseltä. Mikä lapsien kertoman mukaan – mitä ei ollut syytä epäillä – oli muuttanut koulut monikulttuuriseksi kaaokseksi ja arkipäivän terroriksi jonka olemassaolon koulujärjestelmä kielsi. Kielsi, ja keskittyi aina vain uusien rasismin muotojen etsimiseen tehden uhreista syytettyjä. Lukioissakaan ei sitä enää päässyt pakenemaan sillä etnisesti edistykselliset pääsivät lukioihin niin sanotuilla sovelletuilla pistemäärillä. Moni miehistä oli aikanaan käynyt Ressun lukion joka oli aikanaan huippukoulu ja jota nykyisin nimitettiin katkerana Ressun edistykselliseksi apulukioksi.\nTuli uusia saunailtoja. Lisää miehiä. Sana kiersi. Lopulta heitä oli kuusikymmentä. He laittoivat pystyyn yhteisen tapaamisen. Paikkana oli ravintola Laulumiehet. Se tuntui jotenkin sopivalta. Olihan siellä pidetty Arto Paasilinnan Hurmaavan Joukkoitsemurhan tapaaminenkin. Ja sitä joukkoitsemurhaa maa tuntui tekevän. Pitäen sitä kyseenalaistamattomana itseisarvona.\nEsitettiin ehdotuksia. Puhuttiin yksityisopetuksesta. Ja todettiin että se oli pääkaupunkiseudulla hankalaa järjestää eikä se vapauttaisi lapsia etnisestä terrorista joka eli pihoilla ja kaduilla joka tapauksessa. Jotkut ehdottivat jopa suojeluskunnan perustamista. Ehdotus tyrmättiin todeten että sillä tavoin saataisiin vain valtion väkivaltakoneisto vastaan. Se ei välittäisi etnisistä aseellisista jengeistä mutta kantasuomalaisen aseellisen joukon se aivan varmasti jyräisi.\nSitten eräs mies, 55-vuotias yrittäjä pyysi ja sai puheenvuoron:\n- Tilannettamme voi verrata Isoon Vihaan. Silloinkaan ei ollut mahdollisuutta panna hanttiin joten piti keksiä toinen vaihtoehto. Ja mikä se oli? Vetäytyminen piilopirttiin.\nMies napsautti näytölle Etelä-Suomen kartan.\n- Meille on piilopirttejä tarjolla yllin kyllin. Pieniä, kuihtuvia kyliä pienissä kunnissa joissa asuntojen hinta on lähes olematon. Varsinkin pääkaupunkiseutuun nähden. Ja siellä on hylättyjä kyläkouluja. Me olemme varakkaita miehiä joilla on varaa hankkia opettajat tarvittavaan kouluun. Samoin meillä on mahdollisuus hankkia se koulu. Meille asuminen pääkaupunkiseudulla ei ole välttämätöntä. Yrittäjät joutuvat liikkumaan paljon muutenkin ja hyvin moni teistä tekee nykyisin etätyötä. Me olemme varakkaita ja organisointikykyisiä ihmisiä ja pystymme tekemään Exoduksemme hyvinkin nopeasti. Tässä on tehty vähän taustatyötäkin. Esko, kerrotko?\nMuuan maanrakennusyrittäjä täsmensi näytöllä olevaa karttaa ja alkoi kertoa:\n- Tässä on pieni kunta. Matkaa Helsinkiin sata kilometriä. Siellä on tietysti myös pieniä kyliä ja eräässä kylässä olisi käyttökelpoinen kyläkoulu. Kylässä on myös myynnissa taloja ja asuntoja pääkaupunkiseutuun nähden pilkkahinnalla. Minulla on myös tuttavana kaikkiaan kolme opettajapariskuntaa jotka olisivat välittömästi halukkaita muuttamaan pois Helsingistä. He ovat tehneet valmiiksi opetussuunnitelman yksityiskoulua varten. Kerrotko hieman, Martti?\nMuuan opettaja, joka oli kokenut ammattilainen lastensuojelun erityiskoulusta nousi ja totesi:\n- Niin meillähän on mahdollisuus antaa normaalia peruskoulun opetusta aina lukion loppuun saakka. Se ei tuota ongelmaa. Ja tiedän, että mielessänne pyörii kysymys siitä, että onko meidän pakko opettaa lapsillemme monikulttuurisuuden pakkosyöttöä ja kaikenlaista trans-aivopesua? No, asiahan on niin, että se, mitä opetetaan ja se, miten asiat kirjataan ovat kaksi aivan eri asiaa. Yleensä lastensuojelussa – ja yleensä myös peruskoulussa – sillä peitetään opetuksen tason romahtaminen mutta asiaa voi käyttää luovasti toisinkin päin.\nAsia alkoi edetä ja pari joukkoon kuuluvaa yrittäjää kävi tapaamassa kunnanjohtajaa. Kepuvetoisen kunnan johtaja oli kepulaisuudestaan huolimatta järkevä ja asiallinen mies. Hän totesi että muutamat jäärät valtuustossa eivät sinänsä olisi mielissään että kuntaan tulisi huomattava määrä mitä todennäköisimmin perussuomalaisten äänestäjiä. Toisaalta hän tajusi että tulijat rekisteröisivät huomattavan määrän toimivia ja tuottavia yrityksiä kuntaan. Tuottaen nettoveroa. Nettoveroa, jota kunta epätoivoisesti kaipasi. Tässäkin asiassa raha puhui.\nKun kunnanvaltuustossa puhuttiin kyläkoulun myymisestä hintaan yksi euro eivät kepujäärätkään panneet vastaan. Pari vihreitten valtuutettua vastusti todeten että tämän kaltainen toimintahan on selvää sissisotaa monikulttuurisuutta vastaan ja voidaan tulkita täysin avoimeksi rasismiksi. Vihreille todettiin että pitäkää te ämmät kerrankin turpanne kiinni. Konkurssikypsään kuntaan on tulossa huomattava määrä nettoveronmaksajia. Lisäksi perustettavaan yksityiskouluun olettaisiin oppilaiksi myös kyseisen kylän lapset. Ilman mitään erillistä maksua.\nLupien saaminen meni varsin jouhevasti. Kun asiassa hieman taktikoitiin. Asialle laitettiin nimenomaan ryhmittymän naiset ja koko viritelmän pohjaksi perustettiin Koulusäätiö Sateenkaaren Pää. Se kuulosti sopivan edistykselliseltä ja kun opetussuunnitelmat näyttivät täysin protokollan mukaiselta ei lupien saamisessa ollut ongelmaa. Yksityiskouluhan ei sinänsä saanut vaatia koulumaksuja vaan sen pitäisi toimia julkisen rahoituksen turvin mutta tarvittava rahoitus kerättiin perustetun säätiön kautta. Nykyistä yhteiskuntaa haluttiin sotkea projektiin mahdollisimman vähän.\nEihän projektia Sateenkaaren Pääksi sanonut kukaan, vaan sen nimeksi oli jo alussa muotoutunut Eden. Eikä suotta. Kun ryhmittymän perheet aloittivat pienen kunnan ehkä suurimman muuttoliikkeen vuosikymmeniin niin kyseinen pieni paikkakunta, ja varsinkin se kylä, jonka kyläkoulun he olivat ostaneet muistutti pääkaupunkiseutuun nähden paratiisia. Osa edeniläisiä osti kaikki mahdolliset talot kylästä sekä ympäröivistä kylistä ja osa asui paikkakunnan pienen keskustan reunamilla. Sielläkin oli asuntoja pilkkahintaan myynnissä.\nOppilaat – erityisesti keskustasta – pitäisi tietysti jollain tavoin kuljettaa kouluun mutta sitä varten palkattiin – myös pääkaupunkiseudulta – talonmies-vahtimestareiksi kaksi kokenutta vartijaa. Aamulla he kiertäisivät pikkubussilla hakemassa oppilaita ja koulupäivän ajan taas toimisivat yleisinä turvallisuuden ja järjestyksen takaajina. Sinänsä oppilaat tuskin itse aiheuttaisivat häiriötä mutta Edenissä ajateltiin että varmuus aina paras. Olivathan he tottuneet että pääkaupunkiseudun kouluihin oli alkanut tulla kutsumattomia vieraita joiden äidinkieli ei ollut suomi.\nKun käytössä oli rahaa, organisointikykyä ja häikäilemättömyyttä niin asia eteni nopeasti. Koulu aloitti syksyllä lukuvuoden. Vuotta sen jälkeen kun asiasta oli porukalla sovittu. Oppilaat, eli hankkeeseen osallistuvien lapset olivat tilanteeseen enemmän kuin tyytyväisiä. Toki he kaipasivat pääkaupunkiseudulle jääneitä kavereitaan mutta tilalle tarjottu rauha ja turvallisuus merkitsi enemmän. Toki he tajusivat olevansa etuoikeutettuja vanhempiensa vaurauden vuoksi ja Ilarikin huomasi omissa lapsissaan tietyn kovuuden jota hänessä itsessään ei lapsena ollut. Se oli kehittynyt tämän pitkään vallassa olleen itseään edistyneenä pitävän feministisen ja monikulttuurisen yhteiskunnan aikana. Ilarin 14-vuotias tytär Laura oli kiteyttänyt asian isälleen:\n- Se on isä niin, että kun tämä systeemi ei enää välitä meistä ja keskittyy kulissien ylläpitämiseen niin ihmisten täytyy silloin pitää itse huolta toisistaan. Kaverini jäävät sinne tuontitavaran rääkättäväksi mutta minä en koe yhtään huonoa omaatuntoa siitä että olen veljeni kanssa täällä. Jos me oltaisiin siellä rääkättävinä niin ei se auttaisi kavereitanikaan yhtään. Onneksi sinä ja äiti olette onnistuneet urallanne. Kiitos, että annoitte meille tämän mahdollisuuden. Kaunista tämä ei ole mutta mitä kaunista tässä maassa enää muutenkaan on. Me synnyttiin tähän pelkoon. Nyt me päästään siitä pois.\nIlari katsoi tytärtään ja tuumi että hänestä tulee aikanaan paljon kovempi jätkä kuin mitä hän koskaan itse oli edes uneksinut olevansa. Ja hän tajusi myös että hän saattoi antaa vain rahaa. Tytär saattaisi joskus tehdä tekojakin.\nEden vaikutti paratiisilta mutta paratiisin ihmiset ajattelivat myös että kuinka turvallisuutta pidetään yllä tulevaisuudessakin. Jos tulevaisuudessa se, mikä sai rauhassa riehua pääkaupunkiseudulla, Turussa ja Tampereella saisi päähänsä levitä tännekin. Vastauksen siihen antoi pari vuotta aikaisemmin armeijasta eläkkeelle jäänyt majuri joka oli vaimonsa kanssa remontoinut kylässä olevan kesämökkinsä ympärivuotiseksi ja muuttanut sinne pysyvästi. Edeniläisten kokouksessa hän sanoi:\n- Sinänsä meidän kaikkein suurin puolustuslinjamme on se sata kilometriä metsineen ja peltoineen jotka erottavat meidät Helsingistä. Ei rikastus tänne halua eikä uskalla tulla. Tyhjyys on paras suojamme. Mutta koska tulevaisuudesta ei koskaan tiedä, niin minulla on muutama ehdotus…\nJa ehdotuksia kuunneltiin. Majuri evp sattui olemaan myös virallinen ampumakouluttaja. Jolloin ampumaharrastuksen seurantapöytäkirjat saatiin täytettyä varsin luovalla tavalla. Apuna hänellä oli muutamia muita evp kapiaisia. Näitä pöytäkirjojahan poliisi vaati lupia myöntäessään. Niinpä Ilarikin osti itselleen .22 kaliiberin Baikal Margo-pistoolin. Ei mikään Dirty Harryn ase mutta vittumainen sen kuula olisi mahastaan kaivaa.\nMajuri kehotti myös edeniläisiä suorittamaan metsästäjäntutkinnon. Majuri kuului paikalliseen metsästäjäseuraan joka oli oppinut pois vanhasta jäykästä ajattelusta jonka mukaan vain manttaalia tarjoavat jäsenkokelaat otettaisiin jäseniksi. Seurassa tajuttiin, että tulijoissa oli uutta ja tarpeellista talkoovoimaa jo pahasti ukkoontuvaan porukkaan.\nIlarikin suoritti tutkinnon ja innostui metsästyksestä ostaen siihen tarvittavat aseet. Innostusta lisäsi hänen 12-vuotias poikansa Lauri joka oli vielä isäänsä innokkaampi. Koko ikänsä kaupungissa asunut poika oli löytänyt jotain, joka hakkasi älykännykät ja videopelit mennen tullen. Ilari kulki metsässä edellä haulikon ja repun kanssa ja pitkäksi venähtänyt Lauri kantoi selässään ylpeänä luodikkoa. Saalista ei ollut tullut kuin yhden kerran. Ilari tunnusti olevansa pyynti- ei saantimies. Mutta istuminen nuotiotulilla pojan kanssa oli jotain, mitä hän ei olisi koskaan uskonut kokevansa. Umpikaupunkilainen kun oli itsekin.\nKyseinen evp majuri järjesti myös tiettyä organisoitumista ja harjoittelua. Mistään suojeluskunnasta ei ollut kysymys mutta majuri oli kehittänyt kännyköitten kautta toimivan hälytysjärjestelmän jota oltiin pariin kertaan kokeiltu. Järjestelmä oli toiminut ja hälytyksen myötä suurin osa miehistä oli kokoontunut hälytyksen mukaiseen paikkaan. Ilman aseita. Eihän ketään voinut kieltää kokoontumasta. Ei se laitonta ollut.\nHälytystä oltiin kokeiltu myös kerran tosi toimissa. Paikalliset olivat kertoneet että vaikka alueella ei etnisesti edistyksellistä häiriötä ollut koskaan niin joistain entisen itäblokin maista, ehkä Romaniasta tai Liettuasta oli alueella liikkunut murtovarkaita. Kerran eräs kylän asukas oli bongannut tällaisen epäilyttävän auton. Romanian rekistereillä. Hälytyksen jälkeen auton perään oli nopeasti ilmestynyt toistakymmentä kyläläisten autoa jotka olivat seuranneet autoa tekemättä mitään. Se oli riittänyt, viesti oli ymmärretty. Auto oli tehnyt uukkarit ja kadonnut paikalta.\nEdenin miehet olivat pääosin jo keski-ikäisiä ja suurelta osalta ylipainoisia ja ei mitenkään kovakuntoisia. Mutta asenne niistä kaupunkiajoista oli muuttunut. Siksi tuohonkin saatto-operaatioon lähdettiin epäilemättä. Ajatuksella että kun me perkele ollaan rakennettu oma Edenimme niin sitä te käärmeet ette pilaa. Teidät ajetaan pois.\nIlari tumppasi tupakkansa ja kuunteli vielä hetken ympäröivää hiljaisuutta. Tuntien ilon seassa edelleenkin sen huonon omatunnon pistoksen. Hän tiesi että samanlaisia Edeneitä oli rakennettu useampiakin. Kaikki samanlaisia ihmisiä kuin tämänkin Edenin asukkaat. Ihmisiä joilla oli rahaa, suhteita ja sitä myötä mahdollisuus. Suurimmalla osalla ihmisistä sitä ei puolestaan ollut.\nIlari ajatteli, että se täydelliseen tasa-arvoon ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin pohjautunut koulu-uudistus joskus silloin 1970-luvulla oli varmaan jonkin aikaa toiminutkin. Mutta se ei ottanut huomioon monikulttuurisuuden vaikutusta. Vaikutusta joka muutti koulut kaaokseksi ja anarkiaksi. Ja sai aikaan sen, että tasa-arvoisesta koulujärjestelmästä siirryttiin yksityiskoulujen aikaan. Yksityiskoulujen, joihin vain varakkaiden lapsilla oli mahdollisuus. Utopistit olivat tehneet Suomesta vanhakantaisen Englannin. Englannin, jossa hukattiin valtavan paljon lahjakkuutta koska hyvin moni nuori ei rääkättynä viitsinyt edes yrittää.\nSisälle taloonsa palaava Ilari tuumi vielä että kai ne ihmiset tätä halusivat kun olivat äänestäneet samat naamat ja samat utopistiryhmät valtaan kerta toisensa jälkeen. Tajuamatta että noiden utopistien toimet koskivat heihin itseensä kaikkein ankarimmin.\nTunnisteet: fiktio, ihmiset syrjäseudulla, koulu, koulukiusaaminen, monikultturismi, oikeusvaltio, tulevaisuusfiktio\nYLE JA YLEN LEMMIKIT\nKAKSI KULTTUURIA, KAKSI TAPAA, KAHDET MIEHET\nHALLITUKSEN PISSISLÄLLÄTYSTÄ KÄDET KORVILLA\nJOTAIN IHAN MUUTA CXVI\nAKATEEMINEN SUOJATYÖKESKUS JULISTAA\nREALISMIVAPAA HALLITUS NUKKEKODISSAAN\nYLE PISTÄÄ MUTKAT SUORIKSI


Veikkauksen Parhaat Pelit Kokea - Nettikasinot ilman Rekisteröitymistä\nVeikkauksen Parhaat Pelit Kokea\nUudet nettikasinot: Missä minun pitäisi pelata? Tutkimusosasto ja toimitushenkilöstö päivittävät jatkuvasti uusien kasinoiden luetteloita, jotta voimme antaa sinulle täydellisen, yksityiskohtaisen ja ajantasaisen luettelon uusimmista nettikasinoista, jotka ovat avanneet viimeisen 12 kuukauden aikana. Tässä on tarkistuslista keskeisistä aloista, jotka on täytettävä Veikkauksen Parhaat Pelit asianmukaisesti: Lisenssi: Sinun tulisi aina harkita vain uusia nettikasinoita, jotka ovat saaneet todellisen pelilisenssin toimiakseen sen jälkeen, kun olet läpäisyt tiukat turvallisuustestit.\nKasinopelien osalta Mercury on hitaasti mutta varmasti mukauttanut suosittua kolikkopelitarjontaansa yhteensopivuuteen iGaming-alustojen kanssa. Näissä kasinopeleissä on virheetön HD-grafiikka, ja ne kaikki perustuvat uusimpaan Veikkauksen Parhaat Pelit Flash- ja HTML5-teknologiaan. Joten jos pelaat yhtä Merkurin kasinopeleistä verkossa tietokoneellasi, iOS:lläsi tai Android-laitteellasi, saat saman kasinokokemuksen kuin pelikirjastossa Jotkut tämän kasinon suosituimmista kolikkopeleistä\nJos olet nettikasinoharrastaja, olet todella innoissasi siitä, että Playtechin kaltainen kasinoammattilainen pyörittää tänään uusia kasinoita. Jännitys on ymmärrettävää: uudet kasinot tarkoittavat uusia tapahtumapaikkoja, uusia pelejä, tarjouksia ja tietenkin innovaatioita. Jos esimerkiksi pelasit playtech-pohjainen kasino, joka julkaistiin vuonna 2012, olet erittäin utelias vierailemaan uudella Playtech-kasinolla, koska se tarjoaa rajattomat mahdollisuudet pelikokemukseesi. Lue lisää mielenkiintoisia yksityiskohtia nyt: pelaa heti casino.\n1e 10e Pelirahaa Kokea\nVoita Rahaa Pelaamalla Ilmaiseksi Kokea


Unelmana Koti: Raakilekeittiö, mutta ihana jo nyt :)\nKeittiö alkaa hahmottua ja kyllähän tuo ihan hyvältä näyttää. Puolueellinen mielipidehän se on mutta se tärkein samalla ;D Yläkaapitkin näyttää näissä kuvissa jo tummanharmailta eikä ruskeilta. Livenä niissä vähän ruskeaakin huomaa mutta ei niin hirveästi kuin edellisissä kuvissa. Jääkaappiseinältä puuttuu vielä kaappeja, samoin alalaatikostoja puuttuu sekä tietenkin taso. Mutta koko ajan eteenpäin mennään :)\nTässä pari kuvaa ruokailuhuoneesta päin.\nLähikuvaa yläkaappien mekanismista\nViimeiset säädöt tekemättä niin ovien välistä vilkkuu valkoista.\nYlin laatikko on meidän lusikkalaatikko, leveyttä 90 cm. Tähän päälle tulee vielä useampi kaappi. Siitä kuvia sitten kun valmistuu.\nLajitteluroskis. Ylähyllylle roskikset biojätettä varten (+yksi ylimääräinen roskis, ehkä kartonki?) ja alahyllylle roskikset lasille ja metallille.\nVastapäätä jääkaappeja on laatikostot, joissa on kaksi isoa laatikkoa päällekkäin. Ylälaatikkoon on mahdollista laittaa sisälaatikko, mikäli sellaista tarvitaan. Sellainen on jo laitettu laatikkoon, joka on lähinnä hellaa. Siihen tulee sitten kauhoja, lastoja sun muita sellaisia ja sen alle foliot, leivinpaperit, pakastepussit yms. Eli sellaiset matalaan laatikkoon menevät tavarat, joita uunin ja hellan läheisyydessä usein tarvitsee :)\nTäällä jatketaan hommia! Suihkut ja ulkovalot on vielä mietinnässä. Olisko teillä hyviä vinkkejä sadesuihkuista tai sitten oikein leveistä käsisuihkuista?\nLähettänyt Jane klo 21.29\nAnne 1. elokuuta 2012 klo 22.27\nNo kyllähän tuo jo ihan aidosti keittiöltä näyttää! :) Ja värit ovat kivat. Tykkään tuosta, että on vähän tummempaa mukana ryhdistämässä ilmettä.\nEi muuta kuin kylmälaitteiden töpselit seinään ja siinä se melkein sitten onkin?! ;)\nJane 1. elokuuta 2012 klo 22.39\nJoo, töpselit seinään, mansikat ja muut marjat pakkaseen ja se olis siinä ;D Mä tykkään kans noista tummista kaapeista/laatikoista. Kun niitä mietin, luin monesta paikasta, että tumma väri ylhäällä on huono valinta. Että kaapit näyttäis siltä, että ne leijuu ilmassa. Mä kuitenkin tykkäsin tuosta ja tykkään vieläkin. Mä toivon, että taso sitoo alalaatikot ja yläkaapit vielä enemmän yhteen :)\nMika 1. elokuuta 2012 klo 23.06\nKenen toimittama keittiö tämä muuten on, eli mistä teidän keittiön kaapit on hankittu? Hienolta tosiaan näyttää nuo avausmekanismit...\nJane 1. elokuuta 2012 klo 23.33\nHeips, mun mieheni on tehnyt itse nämä meidän kaapit. Tummat kaapit on petsattua tammiviilua ja valkoiset ovet on maalattu. Edellisessä postauksen lopussa on siitä tarkempia tietoja: http://unelmanakoti.blogspot.fi/2012/07/portaat-osa-2-ja-muita-kuulumisia.html\nSamantyyppisiä kaappeja on ainakin Nixi-keittiöllä mutta varmasti monella muullakin.\nAvausmekanismit on Hahlen Aventos HF:t :)\nNiin ja kiitos viestistä!\nEeva 2. elokuuta 2012 klo 19.51\nHyvältä näyttää eikä enää lainkaan ruskealta :-)\nNiistä suihkuista. Meillä on Hansgrohen raindance showerpipe -suihkut. Siis kaksi sadesuihkua, joissa on lisäksi tosi isot käsisuihkut. Tykkään todella paljon ja voin todellakin suositella! Tarkkaa mallia en nyt muista. Hansgrohellakin on niitä aika monta. Mut blogista löytyy kuvia :-)\nJane 2. elokuuta 2012 klo 22.46\nMä ehdotin just tuota Raindancea mutta siinä tulee valmiina sekoittaja ja me tarvittais sellainen malli, jossa on hana. Raindancessa olis vaan niin ihanan suuri se sadesuihku! Kävin kurkkaamassa kylppärikuvia - ihanalta kyllä näytti! Mä tykkäisin eniten Oraksen Hydrasta mutta se on hurjan kallis..\nEeva 3. elokuuta 2012 klo 22.30\nSama täällä - Mutta Hydra oli hieman liian kallis meidän budjetille... Saisiko jostain ostettua suihkut ja sekoittajat erikseen??\nJane 4. elokuuta 2012 klo 2.54\nPäädyttiin Mora MMIX S6:teen ja ostettiin siihen sekoittajat erikseen. Toivottavasti se on hyvä vaikka yläsuihkun halkaisija onkin alle 20cm.. Putkimies ainakin sanoi, että laadultaan on ihan Oraksen luokkaa. Hope so :)


Tervetuloa ICF Finlandin kotisivuille!\nOlemme koulutettujen ammatticoachien yhteisö ja löydät sivustoltamme hyödyllistä tietoa coachingista. Mikäli sinua kiinnostaako kouluttautua coachiksi ja hankkia ICF-sertifiointi, niin lue lisää ja liity jäseneksi. ICF Finlandin tavoitteena on edistää coachingin laatua ja ammattitaitoa.\nKatso suljetuilta jäsensivuilta menneitä Webinaareja!


Halvat lennot kohteesta Solo - Lentoliput Solo - eSky.fi\nLennot maasta Indonesia\nLennot kohteesta Solo\nHae lentoja kohteesta Solo\nKatso parhaat lentotarjoukset kohteesta Solo\n✔ Onko eSkylla saatavilla erityistarjouksia lentoihin kohteeseen kohteesta Solo?\n✔ Varatessani lennot kohteeseen kohteesta Solo voinko ostaa myös vakuutuksen?\n✔ Jos varaan lennot kohteeseen kohteesta Solo, voinko varata myös majoituksen?\n✔ Mitkä lennot lentävät kohteeseen kohteesta Solo?\neSky.fi-sivustolla varmistamme, että lennot kohteeseen kohteesta Solo sisältävät paitsi halpalentoyhtiöitä, niin myös sellaisia lentoyhtiöitä, jotka ovat erikoistuneet korkeampiin standardeihin.\nHyödyllistä tietoa lentokentistä\tkohteessa Solo\nSuositut lentoyhtiöt reitillä kohteesta Solo\nHalvat lennot maahan Indonesia Halvat lennot maasta Indonesia Halvat lennot kohteeseen Waingapu Halvat lennot kohteesta Waingapu Halvat lennot Nancroit Halvat lennot Nancroit\nHalvat lennot maahan Bahama Halvat lennot maasta Bahama Halvat lennot kohteeseen Krasnodar Pashkovsky Halvat lennot kohteesta Krasnodar Pashkovsky


Innohome Liesivahti SGK510 | Netrauta.fi\nJoka kodin turvalaite -Liesivahti SGK510 on joka keittiön liesiturvalaite, joka suojaa kodin palovaarallisinta aluetta, mukautuen älykkäästi ja itseoppivasti käyttäjänsä ruoanlaittotapoihin. Se myös tuk...\nTuotteen Liesivahti SGK510 kuvaus\nMielenrauhaa monenlaisiin tarpeisiin - Liesivahdin oheislaitteiden ansiosta se sopii monille käyttäjäryhmille, kuten kuulo- ja näkövammaisille sekä dementikoille. Liesivahti voidaan liittää turvapuhelimeen, ja se voi tarvittaessa ohjata liesituuletinta. Älylämpöanturin ilmettä voidaan myös muokata keittiön tyyliin sopivaksi vaihdettavilla värikuorilla.\nHelppo asentaa - Liesivahdin älylämpöanturi kiinnitetään magneeteilla liesituulettimeen, eikä vaadi johtoja tai erillistä sähkönsyöttöä. Lieteen kytkettävän ohjausyksikön asennus vie sähköasentajalta n. 15 minuuttia. SGK510-malli voidaan asentaa myös kattoon.\nTäyttää EU-standardin – tutkittu riippumattomassa, akkreditoidussa laboratoriossa (VTT Expert Services)\nOppiva, älykäs maksimilämpötilan hälytys. Tunnistaa vaarallisen korkean lämpötilan\nOppii herkkyytensä käyttäjien ruoanlaittotapojen pohjalta\nTunnistaa palo- ja häkävaroittimien hälytysäänet\nTunnistaa, jos levy on jäänyt päälle, ja katkaisee lieden virran 1-3 h kuluessa, levyn tehosta riippuen\nPoistohälytys estää lieden käytön, mikäli älylämpöanturi on siirretty paikaltaan\nMekaanisille liesille SGK510 tarjoaa myös lieden säätimien käyttölukon sekä älyajastimen, ja tunnistaa myös levyn unohtamisen pienelle teholle\nAutomaattinen vikadiagnostiikka tarkistaa järjestelmän toiminnan\nKipinöimätön sähköjen katkaisu ja kytkentä\nJännite 230-400 VAC - Laitteet paritettu tehtaalla\n1 – 3 vaihetta, delta, star, myös ilman N:ää\nMitat: Ohjainyksikkö 130x130x30 mm, älylämpöanturi 94 x 40 x 30 mm\nTehty EU:ssa. Täyttää EU-standardin EN 50615 vaatimukset\nEnsio55 · 30.10.2018\nItse olen ollut laitteeseen tyytyväinen. Laite on muistuttanut olemassaolostaan kerran katkaisemalla virrat ja aiheesta sen tekikin! Silloin piti vain painaa nappulaa. Muuten sitä ei huomaa.\nErkki Angeria · 28.8.2018\nLiesivahti sgk510 on pikkusen liian vaikea vanhukselle muistisiraalle käytää . Sitten kun vanhus oppii käytään niin voi olla hyväki. Mutta sen pitää asentaa ennen kuin on sairaus alkanut .Jouduin ostamaan helpomman saman tyylisen vahdin itselle,ja myin naapurille joka on nuorempi oppimaan.\nInnohome Liesihälytin varoittaa lieden vaaratilanteesta jo ennen tulipaloa. Ennakoiva ja itseoppiva - Liesihälytin SA101 varoittaa keittiön vaaratilanteesta hälytysäänellä jo ennen myrkyllisten kaasujen muodostumista ja tulipalon syttymistä. Liesihälyttimen itseoppiva teknologia oppii...


Sykemittari harjoitteluvälineenä - Sivu 3 - Potku.net\nViesti Mika » Marras 21, 2018, 07.27\nTässä viidessä vuodessa mittarit ovat kehittyneet kaiketi aika paljon ja kilpailu on lisääntynyt. Optinen mittaus ei vielä ole vyön tasolla, mutta sen on pakkokin olla tulevaisuutta, koska onhan se vyö vähän hankala.\nKaikenlaiset aktiivisuusrannekkeet ovat nykyään yleisiä. Sykkeen mittaaminen lienee tätä lukeville edelleen tärkeä ominaisuus. Pidän mielenkiintoisena mittareiden kykyä tai pyrkimystä kertoa jotakin palautumisesta.\nBlack Friday on enää parin päivän päässä, joten hyvällä onnella sopivan mittarin voi löytää sitä kautta.\nMillaisia hyviä ja huonoja puolia olette havainneet sykemittareissanne?\nKutsun keskusteluun ainakin kaksi potkulaista, jotka ovat käyttäneet sykemittaria jo pitkään ja ennen kaikkea aktiivisesti. [mention]Mjölnir[/mention] ja [mention]Puni[/mention]\nLisään pari suhteellisen tuoretta linkkiä. Sivustoa en sen syvällisemmin tunne, mutta ilmeisesti mittareiden vertaaminen ainakin juostessa on testaajille tuttua.\nhttps://www.wareable.com/fitness-tracke ... nd-watches\nhttps://www.wareable.com/fitness-tracke ... ss-tracker\nLiittynyt: Lokakuu 2009\nViesti Ile » Marras 21, 2018, 10.24\nHyvä nosto. Itselläni Suunnon kulahtanut laitteisto viime vuosikymmeneltä vailla optista mittausta.\nOnko optinen mittaus jo sillä tasolla, että riittäisi aktiivikuntoilijalle about kaikissa lajeissa?\nViesti Mika » Marras 21, 2018, 10.58\nMinäkin haluaisin kuulla tuosta, mutta kuulemma nyt jo lakkautetun TomTom Spark (tai Runner) 3:n mittaustaso on luotettavaa luokkaa.\nOptical heart rate sensors get a rough ride (especially from us) and we think rightfully so. We've seen a handful of devices that provide accurate date. An exception to that rule was the TomTom Spark. Since the company moved from using the same technology used in the Mio Alpha 2 and Fuse, it's proved to us that optical heart rate tracking can be good.\nViesti Andy » Marras 21, 2018, 12.06\nElo 6, 2013, 17.11\nNiin siis syke ei ole mitenkään välttämätön tieto juoksua harjoitellessa ja toisaalta jos siitä aikoisi hyötyä, niin suositeltavaa olisi käydä jossain testauttamassa omat sykerajansa, ne kun vaihtelevat aika paljon.\nEikö ne sykerajat voi kätevästi mitata juuri sillä sykemittarilla? Kun tietää maksimisykkeen, niin siitä saa kuitenkin aika tarkat arviot aerobiselle ja anaerobiselle kynnykselle. Ja kyllähän ne mahdolliset poikkeukset oppii nopeasti tuntemaan, kun vähän aikaa juoksentelee.\nLiittynyt: Tammikuu 2009\nViesti Kyösti » Marras 21, 2018, 12.13\nMinulla on ollut m600 pari vuotta käytössä, tein sillon alkuaikaan testin kun porukka epäili, ettei tuo optinen olisi tarkka. M400 sykevyön kanssa ja m600 mittasi vasemmasta ranteesta, 2 tunnin perustekniikka treeni m600 kulutus +2.6% , maxsyke +2BPM ja minimi syke +1BPM, ihan tarpeeksi tarkkaa tulosta minulle. Jos on mittauspinta tatuoitu, saattaa kuulemma olla mahdoton mitata (kun sävyihossa ei muutu tarpeeksi), jotkut kääntäneet kellotaulun ranteenpuolelle tuon takia. Jos jotain negatiivista pitää laittaa niin akkukesto voisi olla parempi, yleensä laitan suihkun ja päikkäreiden ajaksi lataukseen nin ei ole ongelmaa, jos se unohtuu niin työpäivän ajaksi laitan lentokonetilaan , jolloin selviän iltaan asti. E:Polar Vantage V on hankinta listalla juurikin tuon akunkeston takia.\nLiittynyt: Joulukuu 2005\nViesti Eppu » Marras 21, 2018, 12.44\nMinulla on reilun vuoden ajan ollut käytössä Suunto Spartan wrist HR. Optinen rannemittaus (Ostohetkellä maailman ykköstekniikaksi nimetty Valencell) toimii erittäin vaihtelevasti, suurimmassa osassa mitään fyysistä liikettä sisältävässä toiminnassa kello liikkuu asentoihin, joissa sykemittaus alkaa heittää häränpyllyä. Remmin kiristäminenkään ei tähän auta, sillä myös liian kireä remmi vääristää mittausta, ja tuntuu epämieluisalta. Optinen mittaus antaa siten mielestäni ainoan todellisen arvonsa vuorokausiaktiviteetin mittauksessa, antaen vähän enemmän raistustietoa kuin pelkkä askelmittaus. Tästä syystä ostin itselleni sykevyön, jotta sykealueisiin perustuvassa harjoittelussa voisin edes vähän luottaa järjestelmään, eikä pk-treenissä nousisi sykkeet vk/mk-puolelle kirjoilun takia.\nNykyaikaisten älykellojen todellinen hyödyntäminen vaatisi mielestäni myös hyvää aplikaatioavaruutta, jossa keksinnöllä kerätyistä tiedoista syntyisi liikkujaa/urheilijaa avustavaa dataa. Mielellään helposti ja selkeästi. Suunnon aplikaatio Movescount on aivan tuskastuttavan surkea. Tiedonsiirto kellon ja kännykän/tietokoneen välillä ei toimi melkein koskaan ykkösellä ja kerätyistä tiedoista vain osa siirtyy aplikaatioon. Esimerkiksi kellon keräämät unitiedot täytyy excelöidä itse ihan omalle pohjalle, jos haluaa tietää yhtään mitään muuta, kuin edellisen 7vrk:n kokonaisunikeskiarvon.\nGPS on kyllä tarkka ja sykevyön kanssa Suunnon vehkeellä saa hyvää dataa irti, kunhan sen jaksaa itse käsitellä ja tietää mitä mikäkin käsite tarkoittaa.\nLiittynyt: Elokuu 2011\nViesti Daddy » Marras 21, 2018, 13.14\nTarvisin kellon uimiseen, lähinnä sellaisen joka mittaisi uitua matkaa. Joko jotenkin automaagisesti tai sitten kierroslaskurina aina altaan päässä jotain namiskuukkelia painaen tms. Ongelma on siis siinä, että jos uidessa uppoutuu ajatuksiinsa - kuten mulla helposti käy - niin menee laskut sekaisin. Ja kuin tykkään uida 1500m, niin siinä joutuu kauhomaan altaan päästä päähän eräänkin kerran.\nEli olisiko raadilla suosituksia?\nViesti MarkkuT » Marras 21, 2018, 13.18\nItse selvittelin jokin aika sitten tarjontaa. Ajatukset menivät jotenkin niin, että ensin ajattelin, jospa alkaisi käyttämään pitkästä aikaa rannekelloa ja jospa siinä kellossa olisi myös sykemittaus ja jospa siinä olisi kanssa GPS ja jospa se ei olisi teelautasen kokoinen ja jospa se ei näyttäisi sukelluskellolta. Ei löytynyt ja kuume meni ohi.\nViesti flammee » Marras 21, 2018, 15.23\nMarras 21, 2018, 12.06\nEi se vissiin ole ihan niin suoraviivaista...\nOptinen mittaus toimi itelläni paremmin kuin sykevyö. Mutta en kyllä ole viitsinyt optistakaan mittausta käyttää, muutaman kerran sitä aina vuodessa kokeilee ja sitten jää pois.\nViesti Andy » Marras 21, 2018, 15.34\nVoihan niissä olla eroja, mutta jos tiedät maksimisykkeen, niin kyllä sillä tiedolla pitäisi käytännössä jo pystyä saamaan treeni aerobiselle tai anaerobiselle alueelle. Sitten se on tietenkin eri asia, jos pitäisi saada sijoitettua treeni juuri ja juuri jonkun kynnysarvon alle (tai päälle). Mutta tarvitseeko näin tarkkaan ohjelmoitua harjoittelua muut kuin kestävyyslajien kilpaurheilijat?\nLisäksi pitää muistaa päivän kunto. Jonain päivänä se aerobinen kynnys voi olla pari lyöntiä alempana kuin toisena ja sen tietää juoksun aikana vain havainnoimalla kehon tuntemuksia, ellei nyt ota joka lenkillä laktaattinäytteitä.\nViesti Ile » Marras 21, 2018, 16.53\nJa näyttäähän noi mittarit toki muutakin kuin sen pelkän syketason, esim. sykevälivaihteluun yms. perustuvan TE (training efect)-luvun etc...itse muistelen tuon olleen hyödyllinen maratonille treenatessa. Kertoi hyvin juuri niistä päiväkohtaisista eroista ja palautumisen tasosta.\nTuntemuksia toki kannattaa opetella kuuntelemaan mutta siinä menee välillä todella rutinoituneetkin urheilijat vipuun.\nViesti Eppu » Marras 21, 2018, 17.26\nMarras 21, 2018, 15.34\nJuu varmasti ylivoimaisesti suurimmalle osalle ihmisistä riittää tilastoihin perustuvat prosenttiarviot kynnysten sijainneista, mutta yksilölliset erot ovat kuitenkin merkittäviä ja mikäli maksimisykkeensä testauttaa, niin kannattaisihan se tehdä siten, että mitataan laktaatit sormesta ja kaasut keuhkoista samalla.\nYksilökohtaiset erot voivat kuitenkin olla isoja. Jos pelkästään esimerkiksi itseni tapauksessa luottaisi sykemittarini automaatioon, eli kaavaan 220-ikä, maksimisykkeeni olisi 191. Olen kuitenkin kellottanut tänä vuonna 208 ja pari vuotta sitten maksimitestissä 210. Ja tämä ei siis vielä edes kerro missä ne eri kynnykset oikeasti ovat, sillä syke ja kuljettu matka ainoat mittatulokset näissä.\nLiittynyt: Kesäkuu 2010\nViesti Puni » Marras 21, 2018, 21.10\nKauheasti hyvää ei mullakaan ole Suunnon Spartalaisista sanottavaa. Sitävaston Ambit3 on paras kello koskaan. Monipuoliset softat esim. hakkaavat värikuvakellon Apple-logiikan mukaiset suljetut sovellusmahdollisuudet sata-nolla. Spartanissa on ainoa hyvä puoli se, että sen saa pinkkinä (sakura).\nYleisesti mittareista saa parhaimmillaankin vaan trendin ja vertailuarvot, jotta ei niillä kuuhun mennä kun tarkkuutta arvioidaan. Teknofriikkiminä kyllä tykkää kerätä lukuja ja määriä.\nViesti Andy » Marras 21, 2018, 21.45\nEppu kirjoitti: ↑\nMarras 21, 2018, 17.26\nTuo on eri asia, jos lasket vain iän perusteella teoreettisen maksimisykkeen. Mutta sillä sykemittarillahan saa selville todellisen maksimisykkeen. Sen perusteella pystyy jo varsin luotettavasti laskemaan aerobisen ja anaerobisen kynnyksen. Etenkin kun peruskuntoalue on leveydeltään noin 40 lyöntiä/minuutti, niin kyllähän sen sykkeen nyt sille väille saa osumaan ihan varmasti. Lupaan että jos lenkkeilet 130 lyöntiä/min tasolla niin teet peruskuntotreeniä.\nViesti Kyösti » Marras 21, 2018, 22.07\nMarras 21, 2018, 13.14\nM600 on vesitiivis ja siinä on uintiin oma profiili, altaan pituudenkin pystyy laittaa 25m, 25y, 50m tai muokattu, se oli yksi eniten toivottuja ominaisuuksia tuohon sen julkaisun jälkeen.Itse en ole saanut kokeiltua miten se toimii kun altaalla on aina muksut mukana ja kumpikaan ei osaa uida kunnolla.\nPalaa sivulle “Voimistelusali”\nKäyttäjiä lukemassa tätä aluetta: tapsaattori ja 2 vierailijaa


Koti » Raportit » Snookerin UK Championshipin yllätykset jatkuvat – nyt turnauksesta tippui Neil Robertson\nSnookerin UK Championshipiä on leimannut tänä vuonna suuret yllätykset, jotka saivat jatkoa keskiviikkona, kun Neil Robertson tippui tylysti ulos turnauksesta.\nTähän mennessä turnauksesta on lähtenyt lauluun jo muun muassa Judd Trump, Shaun Murphy ja Kyren Wilson. Nyt tuohon joukkoon liittyi Robertson, joka oli täysin vailla mahdollisuuksia Yan Bingtaon käsittelyssä.\nYan Bingtao vei nimiinsä kaikki viisi ensimmäistä freimiä, mikä tarkoitti sitä, että Robertson oli käytännössä mahdottoman urakan edessä. Ottelu oli lähellä päättyä murskaavasti 6-0, mutta australialainen onnistui vielä herättelemään voittohaaveitaan eloon, kun mies nousi neljän snookerin takaa voittoon ja kavensi lukemiksi 5-1.\nKiinalainen kuitenkin lopetti pyristelyn lyhyeen, sillä ottelun loppunumerot kirjattiin 6-1. Seuraavalla kierroksella Yan Bingtaon vastustajaksi asettuu John Higgins, joka on pelannut tähän mennessä mainion turnauksen.\nTorstaina on ohjelmassa puolestaan Ronnie O’Sullivanin ja Ding Junhuin välinen vääntö, josta on odotettavissa todella mielenkiintoinen. Ohjeet matsin katsomiseen löydät TÄÄLTÄ!


Hoitaja sanoi, että "pidä kiinni" siitä hyvästä tuulesta, mutta ei se paljoa vaatinut, että karkasi. Miten sellasesta edes pitää kiinni? Kun ahdistus ryömii rintaan, se karkottaa hyvät asiat. Mies koittaa piristää ja käskee ajatella mukavia asioita, mutta se on sisäinen tunnetila, joka ei riipu ajatuksista. En mie nytkään mitään sen ihmeempiä oo tässä aatellu, en oo murehtinu enkä jossitellu, mutta se musta möykky on tuolla jossain rintalastan alla ja säteilee sieltä mustia säteitä joka paikkaan. Henkinen syöpä. Soitan hyvää ja iloista musiikkia, josko se siitä.\nMuistelin, että oli Su'en kans puhetta isän tauluista, ja kun tarkistin asian, niin silloinhan oli puhetta siitä junastakin, jonka lupasin kuvata. Lunastelen lupauksiani tässä:\nJuna jäi nyt kuvasta, mutta veturi on tässä. Vaunut oli niitä vanhoja ruskeita.\nJa tässä muutama isän tauluista, olen törkeästi ottanu vähän vapauksia nimen sensuroinnissa mutta ei ne kai siitä kauheasti oo tuhoutuneet:\nYläkuvassa oli vähän huono valon suunta, hailensi itse taulua. Isä maalasi lähinnä valokuvista Lapin maisemia, kokeellisesti jotain naamankuvia joskus. Mulla on mun rippikuvasta tehty potretti vintin portaikon seinällä. Imperfektissä puhun siksi, kun ei se enää nykyään taida maalata.\nHarva kuva muuten - jos yksikään - on oikealle kankaalle maalattu, isä käytti levyjä, niitä semmosia ruskeita joiden toinen puoli on sileä ja toinen rypyläinen, ja ainakin tuo alin taulu on maalattu sille rypyliäiselle puolelle. Moni levy on siis molemmin puolin taiteiltu. Nuuka mies. Mutta onhan "oikeatkin" taiteilijat monesti maalanneet vanhan taulun päälle uuden.\nTiiän että mun pitäs nyt vaan lähtee mettään käveleen vaikka pelkäänki käärmeiden purevan koiria, mutta oon ihan poikki jo valmiiks. Ja vähän aikaa sitten kun katsoin mittaria, se näytti kymmentä lämpöastetta. Oudot vuorokaudet kyllä, kun lämpötila vaihtelee 20 astetta ja ylikin yön ja päivän välillä...\nMaarit 29. toukokuuta 2018 klo 8.48\nHienoja tauluja, alimmainen on karun kaunis! Jaksuja<3\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 9.14\nKiitos! Nyt ei kyllä mettäkään auttanu...\nSus' 29. toukokuuta 2018 klo 9.37\nMä en yläänsä noista maisemakuvista välitä mut es tuo toinen on kiinnostava kun on jännän puoleinen väritys.\nItselläkin vähän sellaiset viikot menossa ettei mikään kiinnosta/huvita/jaksa joten ollaan sit vaan. Välillä tällaista mut tuleen ei saa jäädä makaamaan.\nKiitos junasta, veturi on aina tärkein=)\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 9.40\nMie taas en taiteessa välitä ihmisistä yhtään, maisemat on parhaita. Ja niissäkin olen ronkeli. Arvostan sitä, jos osataan valo maalata.\nTuli yllättäen uimarantareissu, ehkä se piristää :)\nSus' 29. toukokuuta 2018 klo 15.05\nTykkään realistissa maalauksissa eläimistä, muuten taide saa olla kohtuu abstraktia että ajatus lentää.\nUimaranta saattaaisi olla hyvä vaihtoehto, itse hain selviytymispakkauksen kaupasta eli mehua, jäätelö ja suklaata ja nyt vois vilasta jonkun leffaan ja oottaa iltaan et vähän helle hellittää ja sit hieman ulkoilla.\nCara 29. toukokuuta 2018 klo 10.11\nTiedän tunteen. Saattaa mennä muutama viikkokin hyvin ja sitten yhtäkkiä herää aamulla ja ahdistaa kaikki ilman mitään selkeää syytä. Pirullista.\nTuo alimmainen taulu on minustakin karun kaunis. Isäsi oli varsin taiteellinen, onko peritynyt kellekään lapsista?\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 10.28\nLapsenlapselle ainakin :)\nHPöllö 29. toukokuuta 2018 klo 12.02\nHienoja tauluja ovat kaikki, mun suosikki on ehdottomasti tuo alimmainen! Kerrassaan upea, tuli taas niin ikävä pohjoiseen, sinne todelliseen pohjoiseen, jossa käynnistä on kai jo kymmenisen vuotta....\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 17.22\nTodellisessa pohjoisessa ei enää havupuutkaan kasva ;)\nMaria 29. toukokuuta 2018 klo 12.18\nMinäkin olen ihmetellyt, että miten siitä hyvästä tuulesta pidetään kiinni. Päättämällä, että nyt vaan olen hyväntuulinen, vaikka mikään ei tunnu hyvältä? Ja se kivoihin asioihin keskittyminenkin on vähän vaikeaa, kun oikein mikään ei ole kivaa... Hyvää tarkoittavia neuvoja aivan epäilemättä, mutta esim. mulla toimivat vähän latistavasti. Että miksen minä osaa tätäkään, kun se ilmeisesti on joku, minkä kaikki muut osaa.\nMinun isäni maalasi ja piirsi myös Lapin maisemia, muutaman taulun jäljelle jääneistä pidin itselläni, suuri osa meni sukulaisille ja ties minne. Tärkein taitaa kuitenkin olla vuonna -75 (tai jotain) tehty hiilipiirros, joka päätyi minulle 13 vuotta isän kuoleman jälkeen. Sitä tulee jotenkin sellainen tunne, että sen on tehnyt minun isi, loput on vaan jonkun harrastelijan töitä.\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 17.25\nNiin, varmaan samalla lailla pidetään hyvästä tuulesta kiinni, kuin "piristytään" ja "tehdään mukavia ja voimaannuttavia asioita".\nMie en tiiä mihin isän työt on joutunu, onko ne jossain sen verkkovarastossa tms. vai onko se hankkiutunu eroon niistä...\n-K- 29. toukokuuta 2018 klo 16.46\nVoi kun se olisikin niin helppoa, että pidetään vain kiinni. Itselläni auttaa yleensä jonkin rästissä olevan työn tekeminen. Vähän tyyliin, mitä enemmän se homman ajatteleminen aiheuttaa ahdistusta, sitä parempi on siihen tarttua. Lopputulos saa yleensä hyvän mielen.\nMutta tämä ei tietysti päde vakavaan masennukseen millään tavoin. Itse olen sairastanut keskivaikeaksi luokitellun masennuksen ja sen kanssa pärjäsin melko hyvin pysymällä liikkeellä. Joskus pakottauduin vaikka käymään kaupassa tai asioilla, ihan vain sen takia, että tulin lähteneeksi neljän seinän sisältä ulos. Ei se aina auttanut, mutta aika usein senkin jälkeen oli edes vähän helpompaa hengittää.\nTiettyjä mielialoja kun pystyisi säilömään vastaisuuden varalle, sillä pääsis jo pitkälle.\nMinäkin ihastuin etenkin tuohon viimeiseen tauluun. Maiseman karuus viehättää.\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 17.26\nMulla auttaa ulkoilu ja kaunis ilma, oon miettinykin, pitäisikö muuttaa johki Espanjaan...\nMarjaana 29. toukokuuta 2018 klo 17.22\nMeillä on ollut kans hurjn kylmiä öitä. Aamulla saa palella shortseissa (no en minä mutta kuopus) iltapäivällä taas on kuuma.\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 17.27\nJoo saa pitää eri vaatteita aamulla ku päivällä.\nSusanna Hietanen 29. toukokuuta 2018 klo 19.55\nSyvällä suossa on vaikea pysyä positiivisena.\nMutta muulloin kannattaa keskittää ajatukset itselle rakentaviin asioihin.\nToisto parantaa muistamista.\nNiin positiivisten kuin negatiivistenkin asioiden kohdalla.\nAivot jauhavat automatiikalla ikäviä tunteita uusinnalla, ikään kuin toivoen meidän oppivan niistä jotain rakentavaa.\nMe voimme aika usein kuitenkin päättää ajatella jotain itsellemme arvokkaampaa. Ja vahvistaa niitä mielikuvia alitajunnassamme.\nRH 29. toukokuuta 2018 klo 20.20\nSusanna Hietanen 29. toukokuuta 2018 klo 21.42\nPahoittelen intomielistä paasaamista :-(\nRH 30. toukokuuta 2018 klo 7.53\nEi tarvi pahoitella :) sulla on hyviä ajatuksia!


Björkgreninpolku 23 Pohjois-Hakalahti Omakotitalo\nEtusivu / Property items / 9495486 Kokkola Björkgreninpolku 23\nBjörkgreninpolku 23, 67400 Kokkola\n1997 137,5 m2 240 000,00 €\n5h + k + khh + 2 kph + s + vh + at+ak\nKohdetta välittää: Hilve Rannankari\nTarkasti ja huolella pidetty yksitasoinen, edustava koti arvostetulta Pohjois-Hakalahden alueelta! Tämä arkkitehdin suunnittelema koti on suurten ikkunapintojen, korkeiden tilojen sekä avaran pohjaratkaisun ansiosta valoisa ja ajaton.\nNäyttävä aula, tilava olohuone ja kokkaajan ihannekeittiö tekevät vaikutuksen. Kolmen makuuhuoneen lisäksi talossa on kirjastoksi, saunan jälkeen oleskelutilaksi tai työtilaksi muuntautuva huone, josta kulku katetulle etuterassille. Talossa on myös kolme muuta uloskäyntiä; kodinhoitohuoneesta pääsee suoraan kahden auton autokatokseen, ja keittiöstä kulku katetulle, laatoitetulle takaterassille. Etuovellekin, joka aukeaa upeaan eteiseen, pääsee myös katoksen suojassa.\nEtupiha on auringolle avoin. Siisti ja rauhoittava piha on kaunista katseltavaa. Autoväylä asfaltoitu. Rauhallinen katu, syrjässä keskustan hälinästä, kuitenkin lyhyen matkan päässä palveluista. (ei lain e-tod.)\nSovi sinulle sopiva näyttöaika.\nSijainti Kokkola, Pohjois-Hakalahti\nHuoneistoselitelmä 5h + k + khh + 2 kph + s + vh + at+ak\nAsumispinta-ala 137,5 m2\nKokonaispinta-ala 195,5 m2\nMyyntihinta 240 000,00 €\nMuiden tilojen pinta-ala 58.00 m2\nLämmitysjärjestelmä Öljy, varaava takka.\nTontin pinta-ala 972,0 m2\nNimi Kiinteistövälitys KotiPuu Oy LKV\nOsoite Tehtaankatu 43, Minimani\nTilaa kohteen myyntiesite, ota yhteyttä välittäjään.


Huuhkajat maailmalla: HSV:n suomalaislupaus johtaa sarjansa maalipörssiä – Benjamin Källman löysi uuden seuran - Byyri\nHuuhkajat maailmalla: HSV:n suomalaislupaus johtaa sarjansa maalipörssiä – Benjamin Källman löysi uuden seuran\n21-vuotias kärkimies Benjamin Källman on löytänyt kolmannen seuransa ulkomailla!\nViime kaudella Källman pelasi lainalla FC Interistä skotlantilaisessa Dundeessa sekä tanskalaisessa Vendsysselissä. Kausi päättyi molempien joukkueiden osalta putoamiseen, joten uuden lainaseuran etsintä oli vähemmän yllättäen edessä. Tämän kauden Källman pelaa norjalaisessa Vikingissä lainalla Turusta.\nJoukkue on Norjan liigassa tällä hetkellä yhdeksäntenä. Varsinaisista kärkipelaajista paljon on laskettu lähinnä yli 40 Eliteserien-maalin Tommy Höilandin varaan, mutta toistaiseksi viimeistelyssä on ollut parannettavaa.\n– Kiinnostava pelaajatyyppi, joka on jo debytoinut ja tehnyt maalin Suomen A-maajoukkueessa, kuvailee valmentaja Bjarne Berntsen Källmania tiedotteessa lisäten kuitenkin, ettei Källmanille ole luultavasti luvassa heti suoraa avauspaikkaa.\nSunnuntaisessa kamppailussa Moldea vastaan Källman ei toistaiseksi ollut kokoonpanossa ylipäätään.\nAloitetaan maalikimara Huuhkajien puolustusosastolta!\nTorstaina Eurooppa-liigan karsinnoissa oli liekeissä useampi suomalaispelaaja, ja yksi kovaan paikkaan joutuneista oli Brøndbyn Paulus Arajuuri. Lechia Gdansk oli voittanut oman kotiottelunsa, mutta Arajuuri aloitti maalinteon Brøndby Stadionilla ja tanskalaiset etenivät lopulta jatkoon. Tämän viikon torstaina vastaan asettuu portugalilainen Braga.\nPaulus Arajuuren maali Eurooppa-liigan karsinnoissa Lechia Gdańskia vastaan 🇫🇮 Seuraavalla kierroksella Brøndby kohtaa portugalilaisen Bragan 👊#Huuhkajat\n🎥 – Brøndby IF pic.twitter.com/l6ZklhG79f\n— BYYRI (@Byyri) August 4, 2019\nJoona Toivion, Kari Arkivuon ja Juhani Ojalan edustama BK Häcken tippui torstaina eurokentiltä hollantilaiselle AZ Alkmaarille. Sunnuntaina joukkue palasi kuitenkin voittojen tielle uppsalalaista Siriusta vastaan. Gustav Berggren luovutti pallon 9 minuutin kohdalla Toiviolle, ja oikea jalka puhui – lopputuloksena tolkuttoman komea maali.\n💥 JOONA TOIVIO 💥\nToiviolta upea maali Siriusta vastaan Allsvenskanissa 🇫🇮🇸🇪#Ruotsifutis #Huuhkajat\n🎥 – Fotbollskanalen pic.twitter.com/MIqe43UmEI\nHuuhkajien kannalta onnellisesti sekä Arajuuri että Toivio ovat joukkueissaan käytännössä joka ottelussa avauksessa. Juhani Ojala on pelannut toukokuun jälkeen vain viisi minuuttia, ja Kari Arkivuo ei ole ollut kokoonpanossa sitten heinäkuun alun.\nNew York City FC:n keskikenttäpelaaja ja kapteeni Alexander Ring teki sunnuntaina kauden neljännen maalinsa!\nYli 18 000 katsojan edessä Real Salt Lake Cityn vieraana pelannut Ring sai pallon pitkän linjan Allsvenskan- ja MLS-pelaaja Anton Tinnerholmilta, eikä erehtynyt, vaan pyssytti pelivälineen vastustamattomasti oikeaan alanurkkaan. Heti alkuun syntynyt salamamaali oli kuitenkin lopulta laiha lohtu, sillä Real Salt Lake City vei ottelun lukemin 3-1.\nJoukkueensa avainpelaajiin lukeutuva RIng on pelannut yhtä vaille kaikki MLS-ottelut tällä kaudella alusta loppuun.\nSaksalaisen suurseura HSV:n suomalaislupaus, 19-vuotias Tobias Fagerström pelasi sunnuntaina toisen Regionalliga-ottelunsa HSV II:n paidassa. Vastassa oli Holstein Kielin reservijoukkue, ja odotukset olivat korkealla, sillä Fagerström viimeisteli jo debyytissään kaksi osumaa.\nJa kuinka ollakaan, sama toistui – kuuma pelaaja upotti pallon kahdesti Kielin verkkoon. Ensimmäiseen maaliin syötön antoi Maximilian Geißen, toiseen Ogechika Heil. Fagerström oli yksi kentän vain neljästä ulkomaalaisesta, ja maalit on varmasti huomattu eri tahoilla muutenkin – sarjansa maalipörssiä johtava Fagerström voi näillä otteilla pian jo haaveilla näytönpaikasta HSV:n edustusjoukkueessa.\nMyös valkovenäläisen BATE Borisovin Jasse Tuominen oli maalivireessä. Suurseura kohtasi piskuisen liigajoukkue Torpedo Minskin cupin neljännesvälierässä. BATE voitti ottelun 8-1, ja puoli tuntia lopusta pelannut Tuominen teki tärkeät 6-1- ja 7-1-maalit. Ensi viikolla BATE saa Eurooppa-liigan karsinnoissa vastaansa FK Sarajevon.\nLopuksi palataan Norjaan, jossa Tromsøn Onni Valakari laukoi Mjøndalenin verkkoon hillittömän komean maalin – Norjan U20-maajoukkueen maalivahti Julian Faye Lund oli täysin vailla mahdollisuuksia. Robert Taylor pelasi ottelussa ysikymppisen ja Juha Pirinen reilut 20 minuuttia. Joukkueet tasasivat pisteet, ja Tromsø on Norjan liigassa sijalla 11., kaksi pistettä karsijan paikan yläpuolella.\nOnni Valakarin uskomaton maali Mjondalenia vastaan 😮#pikkuhuuhkajat\n🎥 – Eurosport pic.twitter.com/0eUPjtJCNo


Duodecim Skitsofrenian Käypä hoito -suositus on päivitetty\nAjankohtaisetKäypä hoitoSkitsofrenian Käypä hoito -suositus on päivitetty\nKäypä hoito - 26.3.2020\nSkitsofrenian Käypä hoito -suositus on päivitetty kokonaan. Tämä kattaa sekä diagnostiikan että lääke- ja psykososiaaliset hoidot. Päivityksessä suositellaan kognitiivista käyttäytymisterapiaa ja opastusta myös psykoosirelapsin varhaisoireiden tunnistamiseen psykoosilääkehoidon yhteydessä.\nHoitosuosituksen mukaan potilaalle tulee jo varhaisessa vaiheessa järjestää tuettua kuntoutus- ja työtoimintaa. Myös fyysistä terveyttä tulee seurata ja terveellisiä elämäntapoja tukea.\nSkitsofrenia on vakava kehityksellinen mielenterveyden häiriö, jonka oirekuva ja taudinkulku vaihtelevat yksilöllisesti. Taudin oireina esiintyy harhaluuloja, aistiharhoja ja usein aloitekyvyttömyyttä, sosiaalista vetäytymistä ja kognitiivisen toimintakyvyn laskua. Samanaikaiset ahdistus- ja mielialaoireet ovat tavallisia.\nSkitsofrenian kulku voidaan jäsentää vaihekäsityksen kautta, mikä voi auttaa hoidon suunnittelussa, sillä jokainen vaihe edellyttää erilaisia hoito- ja kuntoutustoimenpiteitä. Skitsofrenian diagnosointi kuuluu psykiatrian tai nuorisopsykiatrian erikoislääkärille.\nSkitsofrenian Käypä hoito -suositukseen »