Hoitajahaut elokuu 2015 | Talliposti\nHoitajahaut elokuu 2015\nHoitajahaut elokuu 2015 Jul 29, 2015 15:26:28 GMT 2 Fiia, Salma, and 3 more like this\nPost by Anne on Jul 29, 2015 15:26:28 GMT 2\nEnnen kun syksyn arki käynnistyy tosissaan, haetaan hoitsuttomille hevosille hoitajat. Hoitohevosta voivat hakea kaikki hoitajakurssin suorittaneet ja Seppeleen nykyiset hoitajat. Alteregoista yksityisviestiä minulle\nHoitajaa etsivät (listaan saattaa tulla muutoksia haun aikanakin, joten kannattaa pitää silmät tarkkoina):\nTuntihevosen tavoille jokseenkin tottunut ruunapoika, jolta löytyy vauhtia ja äkkipikaisuutta tarvittaessa. Alex rentoutuu myös westerntunneilla ja sopii herkkyytensä puolesta siihenkin lajiin. Rautias ruuna on Odelien omistuksessa ja uusi hoitaja pääseekin olemaan tekemisissä paljon hevosen omistajan kanssa.\nTasokas, kaunis ja herkkä tamma. Osaava esteillä ja taidokas koulussakin. Maastossa saattaa innostua säheltämään. Omaa paljon tammamaisia piirteitä, mutta on kuitenkin hyvin yhteisyökykyinen hevonen.\nSuuri, taitava ja paikkansa tietävä tamma. Erityisesti kouluratsastukseen soveltuva. Kokeilee herkästi, eikä pidä epämääräisistä avuista. Mukava käsitellä. Säikkyy, kun siltä rouvasta tuntuu. Kimoontuu hyvää vauhtia ja kuvista poiketen on tätä nykyä vaaleampi tapaus.\nSähäkkä ja luonteikas pikkutamma kaipaa taitavaa ratsastajaa ja määrätietoista hoitajaa. Liinaharjainen kaunotar, joka on tuntilaisten suosiossa.\nHelppo C-tasolle edistynyt shettistamma etsii itselleen pienikokoista ratsastajaa, joka voi luotsasta ponia eteenpäin. Varsinkin esteillä Walmaa olisi tarkoitus saada eteenpäin. Walman apuhoitajana toimii 9-vuotias Lilja, joka pääsee käymään satunnaisesti tallilla. Hoitajan toivotaan tulevan juttuun myös apuhoitajan kanssa.\nKerro alle minkä hevosen hoitajaksi haluat ja samalla hahmostasi. =)\nHakemuksia otetaan vastaan 20.8.2015 asti.\nLast Edit: Aug 6, 2015 9:53:21 GMT 2 by Anne\nHoitajahaut elokuu 2015 Jul 29, 2015 16:43:31 GMT 2\nPost by Deleted on Jul 29, 2015 16:43:31 GMT 2\nHoitajakurssin olen käynyt nimellä Olivia, toivottavasti hyväksyisitte minut takaisin joukkoon tyhmästä tempustani huolimatta ja vaikken hoitajaksi pääsisikään\nHih, sanokaa jos ette saa selvää jostain kohdasta!\nAlexille haen näin koneella kirjoittaen.\nMyös Alex hurmaa olemuksellaan ja valloittavalla, hauskalla luonteeltaan! Rakastan pippuriponien lisäksi niitä leikkisiä vauhtihirmuja, ja Alexilta ei näemmä hiiitaaita päiviä ole, ainakaan paljon. Ei, en hae lähes kaikille vain siksi, että olisi paremmat mahdollisuudet päästä hoitajaksi, vaan kaikki kolme hurmaa, myös Alex. Alex on ex-laukkahevonen, josta ei mulle ainakaan haittaa tule olemaan! Alex on ihan hirmu nätti, joten piirroksiakin tulisitte näkemään. Mutta väri ei ole ainoa asia, miksi haen Alexille, se ei oikeastaan merkitse mitään, plussaa vaan. Kaikki on Alexissa, kuten kaikissa muissakin haun palleroissa täydellistä:\nLuonne, väri, suklaiset nappisilmät...\nAlex saisi kokea kanssani monet peltolaukat, hikiset koulutreenit, viilentävät uittohetket hauskoja hyppytuokioita unohtamatta! Osaan ratsastaa myös Alexin tapaisia vauhtihirmuja pehmeällä kädellä, joten Alexin suu ei tulisi turtumaankaan energiaräjähdyksissä, kuten ei kenenkään muunkaan. On hirvittävän söpöä ja huvittavaa, että ruuna viskoo harjoja, hamuaa hoitajaa ja vähän kaikkea. Ei uteliaisuudestakaan haittaa ole! Herasilmätkin on kauniita, ja ruuna inspiroi kaikilla tavoilla Vennan ja Walman tavoin. Vaikkei Alexia/Vennaa eteenpäin tarvitse viedäkään (tykkään koulutuksesta), niin ruuna saisi rakastavan hoitajan ja pääsisi Olgan omaksi sydänkäpyseksi, Odelien papereissa . Tulisin varmasti hyvin juttuun naisen kanssa, kuten myös Walman Liljan kanssa. En malta odottaa tuloksia, ja toivon kovasti että pääsen talliporukkaan mukaan! Ja kyllähän ruuna saisi kokea kanssani mooonet lännentreenit trailista tynnyrinkiertoon! Nyt vain toivon parasta, että jonkun kohdalla tärppää!\nOnhan myös Eeluska ja Lailuska? Tällä kertaa Laila saa jäädä, Étonnat puolestaan saisi musta aktiivisen, osaavan ja pitkäaikaisen rakastajan. Eela on kaunis, tamma on mukavan haastava ja silti rakastettava sydänkäpy. Kuú sopi Eelalle kuin turpa päähän, mutta toivon pääseväni tammalle. Olen määrätietoinen, ja olen oikeastaan aina ihastellut Eelaa. En hae sille siis vain siksi, että sen kautta saisi oleilla myös hevosen tulevan varsan kanssa, en todellakaan. Eela hurmasi heti mut, ja tykkään tammasta aina vain enemmän!\nNyt vielä tämmöinen "minä tallilla":\nAuttaisin siis jokaisen pollen kanssa aloittelijoita, toki muitakin apua huutelevia tuntilaisia ja muitakin apua tarvitsevia niin tallin siivouksessa kuin karkuretkeläisen kiinni saamisessa. Vaalisin heppojen etua, maastoesteet ylittyisi vain turvaliivin kera, lähinä tunneilla. Pimeällä pitäisin heijastimia ja maastoon nappaisin puhelimen. Osallistuisin aktiivisesti tallin toimintaan mukaan hoitsusta tarinoimisen ja piirrustuksien töherryksen ohella. Osaan luotsia Walmaa eteenpäin niin esteillä kuin koulussa, jotenska sen perusteella ainakin voisin sopia sille. Käytän tallilla aina maalaisjärkeäni. Vaalisin aina hevosen etua. Hevosten kanssa touhuamisesta on tullut mulle elämäntapa niin IRL kuin URL, joten nyt toivon tassut ja kaviot ristissä pääseväni jollekin tästä shakista! (=\nVaikkei nyt onnistaisi, niin ei mitään, en aio luovuttaa, vaikka haenkin vain niille, jotka oikeasti inspiroi, silloin Sentin kanssa oli toisin. Eli vaikka palasin, en jatka Sentteröisen kanssa.\nLast Edit: Aug 10, 2015 12:21:56 GMT 2 by Deleted\nHoitajahaut elokuu 2015 Jul 29, 2015 18:38:11 GMT 2\nPost by Isla on Jul 29, 2015 18:38:11 GMT 2\nKenestä tässä nyt puhutaankaan?\nIsabella Moore, tutummin Isla, on piskuinen blondi, joka ei pelkää vauhtia ja vaaratilanteita. Nimen perusteella tyttöä saattaisi luulla eksoottisemmaksikin, vaikka todellisuudessa sukunimi on peritty isän suvusta parin polven takaa.\n14-vuotias Isla muutti Liekkijärvelle yläasteen alussa Tampereelta, jolloin matkasta jäi ystävien lisäksi rakas vuokrashettis. Vaikka Islan haave suuresta omakotitalosta toteutuikin muuton myötä, tyttö jäi kaipaamaan kovasti shettistammaa, jonka kanssa hän ehti hääräillä jo kolme vuotta. Muuton jälkeen Isla ei ole paikkaansa vakiinnuttanut millekään tallille, vaan on käynyt tunneilla jos jonkinlaisilla talleilla Liekkijärven seudulla. Seppeleeseen tyttö eksyi kuitenkin vasta muutama aika sitten, mutta uskoo silti, että talli voisi olla hänelle uusi toinen koti rennon ilmapiirinsä ansiosta.\nRatsastaessa ja hevosia hoitaessa Isla on määrätietoinen ja sisukas - mitäpä muuta voisikaan odottaa tytöltä, joka on ratsastanut enimmäkseen shettiksillä. Lukuisat tippumiskerrat ovat muokanneet Islasta pelottoman ja hieman tyhmänrohkeankin ratsastajan, joka ei pelkää haasteita. Jo vaahtosammuttimen korkuisena juuri ratsastuksen aloittanut tyttö halusi heti ensimmäiseksi tietää, miten poni saadaan laukkaamaan. Kiinnostusta ratsastuksessa kehittymiseen Islalta löytyy paljonkin, mutta shettiksillä harvoin riittää taitoa tyttöä viemään niin korkealle kuin hän itse haluaisi. Siitä huolimatta Isla taittaa koulussa Helppoa B:tä ja esteillä ratana on ratsastuskoulussa pääsyt hyppäämään seitsemääkymppiä.\nLuonteeltaan Isla on hyvin ailahtelevainen ja monipersoonainen. Välillä tyttö tuntuu hyvinkin avoimelta ja läppää heittävältä, mutta sitten hän saattaa sekunnin kuluessa sulkeutua omaan haavemaailmaansa. Moni uusi tuttavuus tuppaakin luulemaan häntä perusblondiksi, kun ajatustensa lomassa tyttö ei aina muista kuunnella, jolloin putoaa helposti kärryiltä. Todellisuudessa Isla rakastaa kaiken syvällisen ajattelua aina toisinaan - välillä tytöstä kun ei ole mitään hauskempaa kuin olla täysin ajattelematta. Perfektionistin vikaa Islassa on lähes aina, eikä yleensä tytöstä mikään ole inhottavampaa kuin pienet epätäydellisyydet. Itsevarmuus, seurallisuus ja energisyys ovat myös piirteitä, jotka Islalla ovat tallella melkein tilanteessa kuin tilanteessa.\nMutta kuka onkaan puunattava?\nIslan kuvauksen perusteella voisi luulla, että tässä ollaan hakemassa Walmalle, mutta ehei. Vennan hoitajaksi olen täällä tavoittelemassa.\nMistä nyt aloittaisi? Venna on aina Seppeleen hevosista eniten iskenyt, sillä se on (welsh)poni ja tamma, sekä sen ihanan pippurinen draamailijan luonne nostaa hymyn huulille joka kerta. Siihen iskin silmäni jo ensimmäisiä kertoja Seppeleeseen eksyessäni ehkä loppuvuodesta 2011, eikä rakkaus sitä kohtaan ole mihinkään kadonnut. En edes osaa sanoin kuvailla, millaisia tunteita tuo pikseliponi minussa aiheuttaa. Poni on myös ihan mielettömän inspiroiva, eikä sen kanssa varmasti tulisi tylsää.\nPippuriponit ovat aina Islaa miellyttäneet, joten se puoli olisikin jo kunnossa heti kättelyssä. Lisäksi tamma voisi opettaa Islaa paljon kapasiteettinsa ansiosta, mutta sen kanssa voisi myös käydä rennoilla maastolenkeillä, kun Islan hermot kaipaisivat tuulettumista treenaamisen ohessa. Esteet ovat aina Islaa hieman koulua enemmän kiinnostaneet, joten kehitystä voisi senkin lajin osalta tapahtua, kun shettisten hyppykyky ei ole kovinkaan korkealle riittänyt. Vennan kanssa Isla voisi jopa myöhemmin aloittaa kilpailemisen, mistä tyttö on salaa hieman haaveillut omassa päässään jo vuosia. Venna olisi todellakin kunnon haaste Islalle, mutta kaikki vaiva tulisi palkituksi, kun luottamuksen kasvun myötä ponikin varmasti alkaisi kulkea ratsastettaessa oikein päin. Islan mielestä loppujen lopuksi kaikkein tärkeintä on kuitenkin luottamus tytön ja ponin välillä, joten hän jaksaisi kyllä odottaa vaikka koko loppuelämänsä ehkä hieman epävarmankin ponin lämpenemistä häntä kohtaan. Isla voisi elää Vennan kanssa sadunomaista ponielämää, tosin tässä sadussa kaikki ei olisi ruusuilla tanssimista nähnytkään.\nVennaan mulla on selvästi enemmän kiinnostusta kuin muihin Seppeleen hevosiin, joten päätin, että en hae kellekään muulle, kun en siinä mitään järkeä näe.\nMikä Seppeleessä viehättää?\nSeppeleeseen eksyin ensimmäisiä kertoja tosiaan varmaan joskus silloin vuoden 2011 lopulla, mutta aktiivisesti jäin tallin arkea seurailemaan alkusyksystä 2013. Ensimmäinen ajatukseni tallin sivuille päätyessäni oli, että miten kukaan voi olla noin taitava piirtäjä. En kuitenkaan silloin vielä tainnut edes koko Tallipostia löytää, joten muutaman kerran sivut läpi luettuani koko asia unohtui.\nSitten jostain syystä muistin Seppeleen syksyllä 2013, jolloin jäin ihan totaalisesti koukkuun. Siitä lähtien mä olen foorumia seuraillut lähes joka päivä vähintään kerran päivässä, parhaimmillaan yli kymmenenkin kertaa päivässä. Luen aina kaikki pienimmätkin kommentit Höpinäboksista ja tarinoihin eläydyn mukaan ihan täysin. En mä edes tiedä, miksi olen niin addiktoitunut tästä mahtavasta tallista. Ehkä se johtuu niin uskomattoman huolella tehdyistä sivuista, ihanasta ilmapiiristä, mielenkiintoisista hoitajista tai niiden takana olevista loistavista kirjoittajista, todennäköisesti kaikista niistä. Jossakin mun omassa maailmassani Seppele on mulle täysin todellinen talli, jonka tohinantäyteisessä maailmassa olisin oikeastikin enemmän kuin mielelläni osana. Niin oudolta kuin se kuulostaakin, mun elämästä puuttuisi mielettömän iso osa ilman Seppelettä, vaikka en ole edes täällä hoitajana. Enkä edes ole halunnut hoitajaksi kuin muutaman kuukauden.\nSeppele on inspiroinut mua ihan hirveesti, mm. silloin kun mä perustin oman virtuaalitallini. Paljon otin siihen mallia Seppeleestä, mutta yritin olla matkimatta liiaksi. Eihän sinne tullut hoitajiksi kun pari IRL-kaveria ja nyt se on täysin kuollut, mutta silti. Kirjoitin sinne myös omia tarinoita, jotka kehitti mua kirjoittajana paljon. Niiden myötä mä aloin tajuta, kuinka kivaa kirjoittaminen onkaan, ja tällä hetkellä haaveissa olisikin mahdollisesti joku kirjoittamiseen liittyvä ammatti.\nEli nyt vielä koko juttu yhteenvetona: ilman Seppelettä mä en olisi varmaan koskaan löytänyt mun rakasta harrastustani ja maailmaa, jonne pääsee koska tahansa pakoon arkea ja sen rasitteita.\nTästä löydät kirjoitusnäyttöä (muutaman kuukauden vanhoja uusimmatkin, kehitystä on taas tullut jonkin verran, mutta en viitsi nyt pitkittää tätä tekstiä enempää)\nTästä löydät piirtonäyttöä (koko galleria on omaa jälkeä, nämäkin jo kaikki noin vuoden vanhoja)\nedit/ Äkillisen innostuksen puuskan myötä päätin saada aikaiseksi tuoreempaa piirtonäyttöä, joten tästä pääset kuvaan, joka yrittää esittää Vennaa\nHuh, tästä tuli taas vähän pidempi kuin suunnitelin. Toivottavasti kuitenkin edes Anne jaksoi lukea! Nyt sitten sormet ja varpaat ristissä odottelen tuloksia. Muutoksia tähän hakuun tosin saattaa vielä tulla.\nOnnea myös kaikille muille hakijoille, vaikka omalla kohdalla ei tällä kertaa onnistaisi!\nLast Edit: Aug 12, 2015 19:27:23 GMT 2 by Isla\nHoitajahaut elokuu 2015 Jul 30, 2015 8:42:00 GMT 2\nPost by carita on Jul 30, 2015 8:42:00 GMT 2\nAsialla tällä kertaa on...\nCarita, ruskeapunertavahiuksinen naisenalku joka hakee hoitajan pestiä. 19 vuotiaalla Caritalla on paljon huumorintajua ja reippautta joka varmasti näkyy. Reipas tyttönen jaksaa painaa tallilla aamusta iltaan, ja reippautensa takia hänellä saattaa olla liiankin monta rautaa tulessa. Ja kun jokasuuntaan pitäisi lähteä, niin ainoa asia mihin hän on lähtemässä saattaa olla rauhallinen käppäilylenkki maastossa. Carita osaa toimia kaikkien ihmisten kanssa, ja jos turhaan suututtaa neitiä kannattaa varoa!\nJa kohteeksi tällä kertaa joutuu...\nEela tai Alex.\nEstetykkejä Carita on aina rakastanut, ja varsinkin Ètonnant on vielä niin nätti että pakkohan sitäkin on pyytää puunattavaksi. Samalainen reippauspilleri on Carita, ja sähäkkä Eela sopii Caritalle kuin nappi silmään. Vaikka neiti on välillä varsinainen diiva, Caritalla riittää pinnaa ohjata sen esteelle vielä kymmenen kertaa jos pikku Eelaa pelottaa kamala vesieste tai maastossa puskassa on pelottava sapellihammastalitintti jota pitää väistää hevosten tavalla.\nEikä Alexiakaan saa unohtaa laskuista! Alex on kiltti mutta sopivasti siltäkin löytyy niitä omia värkkejä, pukkilaukkoja ja pilkettä silmäkulmassa. Carita ei pidä tavallisista tuntijunista jotka saadaan laukkaan vain tuplakannuksilla ja juoksutusraipalla, mutta Alex osaa välillä piristää (myönteisesti tai kielteisesti). Länkkää tullaan varmasti harjoittelemaan, vaikka Caritalla ei ole siitä hirveästi kokemusta, sekä Välillä voi ottaa rennommin ja suunnata maastopoluille, eikä tarvitse aina miettiä niitä avotaivutuksia ja estevälejä.\nMiks just seppele?\nSeppele on talli joka erottuu joukosta upeilla piirrustuksillaan ja persoonallisilla hevosillaan. Tietenkin upeaa talliporukkaa unohtamatta!\nSeppeleessä olen pyörinyt vuoden, ja pikseliponeilua olen harrastanut varmaan kohta sen kolmisen vuotta, eli kokemusta löytyy. Seppeleen löysin ensimmäisen kerran joskus vuonna 2012, ja olin silleen että ''vau, kuka voi oikeesti piirtää noin hyvin'' ja siitä oma innostus lähti hevoskuvien piirtelyyn tietokoneella, joista tuli sitten hirveitä, kurttupäisiä hontelokoipia ja sitten sen yhden piirrustuken jälkeen luovutin. Nyt olen alkanut oikeasti harjoittelemaan, ja tuloksia on tullut niin käsin piirtämisestä kuin tietokoneella joten jos pääsen Eelan tai Alexin hoitajaksi, lupaan että piirroksia tulee!\nHoitajakurssin tein Inna nimellä, jonka poistin sillä hahmo ei ollut omanlaiseni.\nToivotan kaikille onnea hoitajahakuihin, vaikka itsellä ei tärppäisi!\nLast Edit: Aug 11, 2015 9:15:09 GMT 2 by carita\nHoitajahaut elokuu 2015 Jul 31, 2015 20:02:38 GMT 2 Salma, Clara, and 3 more like this\nPost by simona on Jul 31, 2015 20:02:38 GMT 2\nHei vaan! Ruudun takana kirjoittelee jo ehkä tutuksi tullut peppi pitkätossu, porkkanapää ja milläkin nimillä haukuttu tytöntyllerö.\nPonivaiheeni ei suinkaan ole, todellakaan mennyt vielä ohitse. Sama pieni, iloinen nykyään 13-vuotias Simona on löytänyt innostuksensa hevostelun pariin ja palannut touhuiluun ylläpitoponinsa Pampulan kera, mutta yksinkertaisesti toivoisin hoitoponia myös Seppeleestä. Hoitajakokemustahan minulta löytyy, mutta aikaa on vierähtänyt viimeisistä ajoista jo niin kauan, että olen tosissani alkanut ikävöimään sebekavereitani ja tuttuja poneja! Pampulan muutettua pois, en ole löytänyt hoitajahauista oikein minulle sopivia poneja, jotenka nyt - kun ystävämme Walma tuli kuvioihin, olen erittäin innoissani ja minun oli pakko tulla kirjoittamaan hakemus!\nSimona on oikea ilopilleri, joka kuitenkin joskus saattaa käydä hieman hermoille. Tuo lettipäinen ääliö ei kuitenkaan ole niin tarkka tai mukana aikataulussa, vaan elää suoraansanottuna hieman holtitonta elämää itsensä kanssa. Kuitenkin ponien seurassa ja tallissa tyttö pistää parastaan ollakseen hyvä hoitaja, eikä jätä tallikamppeitaan karsinan nurkille. Simonan taustoihin kuuluu Seppeleen entisen tuntiponin Pampulan puolen vuoden hoitokokemus, sekä jälkimmäinen ylläpito, mutta kaipuu Seppeleeseen on liian suuri.\nKirjoittaminen olisi suhteellisen aktiivista, sillä minulta löytyy paljon ideoita, innostusta ja motivaatioita raapustaa uusia tarinoita. Piirtäminen ei ehkä ole ihan minun juttuni, mutta\ntarinoiden kirjoittaminen sitäkin enemmän.\nSeppele on aina ollut lähellä Simonan sydäntä, ja nyt kun Walman nimi kirjoitettiin hoitajahakulistoihin, pieni toiveen pilkahdus syttyi sisälläni. Pieni, pyöreä otus olisi Simonalle enemmän kuin täydellinen! Tytöllä löytyy motivaatiota melkein mihin vain, sekä hieman haitaksi koitunut uhkarohkeus kajauttaa uusiin ideoihin, mutta kyllä Simona osaa järkeänsäkin käyttää.\nSimona on erittäin sosiaalinen ihminen, joten hän tulisi varmasti juttuun Walman apuhoitajan kanssa. Simona pitää auttamisesta, kavereista ja uusista tuttavuuksista, sekä ponitytöistä! Mikään ei ole sen parempaa tytön mielestä, kuin pikkuponi vierellä ja parhaimpia tallikavereita ympärillä. Simona on myös hieman ujompaa sorttia aikuisempien ihmisten kanssa, mutta kun tyttö sosiaalistuu, hän puhuu kuin papupata. Ja se on paljon.\nVaikkei Simona ole kasvatettukaan käyttämään meikkiä tai uusia merkkiratsastusvaatteita, tuo on silti huolellinen. Vaikka tallille saatetaan tulla hieman repaloistuneissa housuissa ja villapaidassa, Simona kuitenkin pistää kaikki taitonsa peliin, että voisi näyttää, että rakastaa hoitoponiaan yli kaiken.\nSimonalla ja Walmalla ei ehkä heti tulisi sitä kliseistä rakkautta ensisilmäyksellä - sanontaa, mutta uskoisin, että Simonalle tekisi hyvää hieman kokemattomampi ja nuorempi poni Pampulan jälkeen. Uusiin haasteisiin on tartuttava, esteet on tehty ylitettäviksi! Tai, Walman ja Simonan tyyliin niistä vain mennään läpi.\nWalma on ollut Simonan kolmas suosikki Seppeleestä jo kauan. Simona on 142-centtimetriä pitkä tyttö, joka on hieman liian pieni hoitamaan isoja hevosia. Toki Vennakin kiinnostaisi, mutta uskoisin pikemminkin Simonan sopivan paremmin pienen hiilenmustan kurittelijan selkään kuin siron, suklaasilmäisen welshponin.\nSimona on ratsastustasoltaan Helppo B, mutta uskoisin hänenkin kehittyvän vielä enemmän kun toimisi Walman kanssa. Yhteinen edistyminen voisi tehdä molemmille osapuolille terää. Myös huvittelu on iso asia, sillä Simona ei tietenkään pärjää kahta viikkoa ilman yhtä ilman satulaa menemistä ja vähän rennompaa shettismeininkiä. Vakava ratsastelu on okei, mutta Simonasta näkee jo heti, ettei hän tähtää isojen yleisöjen eteen.\nSeppele on aina ollut paikka, missä ei kiusata tai katsota muita nenänvartta pitkin. Ilmapiiri on aina ollut hyvä, kavereita on ollut ja saatu lisääkin. Kirjoitustaidot ovat kehittyneet, ja Seppele on ainoa virtuaalitalli, missä olen edes harkinnut olevani sen pidempään. Seppele on just se juttu, miten nyt sanotaankaan. Kaikki tutut ihmiset, jotka tiesin ja uudet tuttavuudet kiehtovat enemmän kuin paljon! Simona on tuttu hahmoni, joten haluaisin päästää hänet mahdollisuuteen Seppeleeseen, sillä en tosiaankaan osaa monien kokemuksien kautta kirjoittaa kenenkään keksimäni tarinahahmon näkökulmasta yhtä hyvin, kuin pienen ponityttö Simonan.\nJoten peukut, varpaat ja kaikki mahdolliset pystyyn muille hakijoille! Toivon paljon, että pääsisin uusiin kommelluksiin ja elämyksiin Walman kanssa, mutta vielä enemmän sitä, että Walma saisi hyvän hoitajan!\nAjattelin nyt kirjoittaa hieman värikkäämättömän hakemuksen, jossa kertoisin vain tärkeämpiä. Täydellä tunteella, teitä on ollut Ikävä!\nLast Edit: Aug 19, 2015 17:52:25 GMT 2 by simona\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 9, 2015 20:02:48 GMT 2\nPost by amelie on Aug 9, 2015 20:02:48 GMT 2\nAmelie on mustalla tukalla ja kalanruotoleteillä varustettu mantelisilmäinen 14 - vuotias tytöntyllerö joka vierastaa vähän isompia hevosia, mutta ponivuodet ovat vasta puolivälissä tämän tytön ratsastusuraa. Lapista kotoisin oleva Amelie, omaa vaaleanruskean ihon, joka periytyy tämän hollantilaisjuuriselta isältään. Samoin tytön mustat ja tuuheat ripset ovat hollanninjäämiä - unohtamatta Amelien nukkemaisia piirteitä. Vaikka Amelie on ulkonäöltään vastakohta perussuomalaisille, hänen puheessa pilkahtaa hienojakoinen lapin murre - jalostettuna "mä-sä" tyylillä. Hän erottuukin muista hauskalla puhetavallaan, joista saa huomautuksia jatkuvasti, muttei lannistu edes ikävistä kommenteista.\nHevosnais taitoja on harjoiteltu Amelien äidin vanhalla, mutta pippurisella vuonohevosella, jolla on sitten menty täydet neljä vuotta putkeen ja siihen päälle lukuiset irtoratsastustunnit aina alkeiskurssilta lähtien. Melko vaativa Skidi - on ollut siis Amelien elämässä vuosia ja sen kanssa on sitten hypätty viittäkymppiä, kisattu yhdet ja ainoat koulukilpailut, ilman sen suurempia kommelluksia. Amelie on nyt kuitenkin vähän varmempi ja rauhallisempi ratsastaja ja nykyään jopa yllättävän kärsivällinen. Amelie on perinnyt kärsimättömän luonteenpiirteensä äidiltään, mutta on nyt pikkuhiljaa saanut sitä karkoitettua hevosten seurassa.\nAmeliella kyllä riittää pinnaa vaikeidenkin ponien kanssa vaikka nuori onkin ja ratsastuskoulumuistoista on jäljellä enää kaikkien inhokkiponi johon Amelie aikoinaan ihastui kuin 'rakkautta ensisilmäyksellä'. Kyseinen poni on opettanut melkein yhtä paljon kuin Skidi, mutta nyt on Amelie saatava uutta verta ponikuvioihin.\nTyttö osaa myös nauraa kuin itkeäkin asioista, mutta pikku pukit tai putoamiset eivät lannista tätä tyttöä. Harvinaisen utelias pikkuneiti on pirteä, mutta osaa myös toimia rauhallisena ponien kanssa. Ameliella on suuri kaveripiiri, joka johtuu tämän loputtomasta tutustumisen-halusta, sekä ystävällisyydestä myös vähän erikoisimmillekin persoonille. Amelie kuitenkin löytää ystäviä myös ponipalleroista kuin tallilaisistakin, ja toisi varmasti vähän ärsyyntymystäkin, mutta tuo jaksaa aina vain tehdä ja tehdä. Varusteputsaus, likaisen ja kuraisen puskaponin harjaus ja vain pyöriminen tallilla saavat tytön kasvot jo täyteen hymyyn.\nAmelien silmät nauliutuivat kahteen ponipalleroiseen, Walmaan ja Vennaan. Molemmissa namupaloissa riittäisi haastetta - yhtälailla kuin iloakin. Nämä kakkossuosikkia siksi, että molemmat ovat pippurisia ja suloisia ponipalleroa, joiden kanssa Amelie tulisi varmasti hyvin toimeen.\nWalmaa Amelie on jo ihastellut pitkään, ja syyt tähän ovat tietenkin "pörröharja ja nappisilmät", mutta kyllä Amelie löysi pinnan alta muutakin, kuin söpön ulkokuoren. Walma rakastaa esteitä yhtälailla kuin Ameliekin, ja poni on vähintäänkin yhtä jääräpäinen kuin tämä tyttö. Amelie pystyisi harrastelemaan Walman kanssa monipuolisesti, ja mikä parasta - Amelie saisi monta kertaa halussa olevan Walman hoidokikseen, ja tämän tytön salainen unelma toteutuisi.\nVennassa taas sykähdytti haaste: Tamman draamailua Amelie kyllä jaksaisi vähän huonompanakin päivänä, mutta haluaisi myös kehittyä Vennan kanssa ratsukkona. Vennasta saisi irti vaikka kuinka upean ratsun, ja edistyminen kiinnostaisi niin kilpailutasolla, kuin karsinakäytöstavoissa. Vaikka toki rentoiluakin olisi reilusti, niin Amelie tykkäisi panna parastaan ratsastamisessa. Parivaljakolla olisi varmasti paljon yhteisiä ja onnellisia hetkiä, myös niiden vähän harmaidenkin päivien joukossa.\nLyhyesti sanottuna tyttö on pirteä, pirtsakka ja innokas ratsastaja joka tykkää tehdä kaikkea ponien kanssa, eikä lannistu vaikka pikkuinen virhe sattuisikin tulemaan. Rauhallinen ja ihmeellisen kärsivällinen kavioisten kanssa ja harjaus ja hevosten hyvinvointi on aina etusijalla, ei haittaa vaikka aina ei pääse ratsaille - tärkeintä, että poni voi hyvin ja viihtyy!\nPikseliponeilusta on jo monisen vuotta tultu harrasteltua, eikä vieläkään ole kyllästytty - aina vaan yritetään ja yritetään, kohteena joka ikinen kuukausi Seppele. Jos nyt kuitenkin minut satutaan valitseman jommankumman ehdokkini hoitajaksi, olisin innokas piirtämään satunnaisia piirroksia päiväkirjaan. Käteen menee niin lyijykynä kuin läppärin hiiri, eikä se olisi edes eka kerta. (Ollaan ainakin sieltä tikkuhevos - tasolta päästy ) Kirjoitustaidot voivat olla sitä sun tätä, ehkä kuitenkin vuosien varrella jonkin verran kehittyneet. Pyrin tuomaan tarinoihini innokkaan ja myös realistisen tunnelman ponielämän keski-, ja parhaista vaiheista.\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 9, 2015 22:01:34 GMT 2\nPost by Deleted on Aug 9, 2015 22:01:34 GMT 2\nVappu, 19-vuotias elämäniloinen, aina hymy kasvoilla kulkeva nuori nainen. Hiljainen, elämän pieniä hetkiä arvostava hevosihminen, jonka sydän kuuluu esteratsastukselle. Esteiden yli liitely, adrenaliini, jännitys, vauhti ja onnistumisen suuri ilo. Kilpaileminen ei kovinkaan kiinnosta, mutta esteitä on ihan mukava vain harrastella, omaksi iloksi. Ystävällinen ja avoin, uusien ihmisten seurassa hieman aranpuoleinen, mutta tutuille aukeaa superpositiivinen optimisti ja hyvä, pitkäaikainen ystävä.\nEela, luki ruudullisella lapulla ilmoitustaululla. Tasokas, kaunis ja herkkä tamma. Heräsi kiinnostus, ja pian päätin ottaa härkää sarvista kiinni ja kirjoittaa hakemuksen upealle estepainoitteiselle. Sirolla tammalla on kurvit kohdallaan, kiiltävä maitosuklaanruskea karva. Kuinka voin kuvitella sen tanssahtelemassa korskuen tarhassaan, häntä tötteröllä ja turpa taivaissa. Siinä on nainen! Todellinen leidi, herkkä ja oman arvonsa varsin hyvin tietävä. Eelalla on oikeasti luonnetta. Paljon on syitä tähän listattuna, miksi Eelan hoitajaksi haluaisin. On ulkonäkö, pippurinen luonne, estepainotus vielä kaikenlisäksi. Mutta pääsyy on ehdottomasti se, että Eela on kaikinpuolin täydellinen paketti, jonka kovan kuoren alla piilee lämmin sydän, hyväntahtoinen hevonen, josta jonain päivänä saisi ikuisen ystävän.\nSeppele, hurmaavien metsien ympäröimä, luonnon helmassa seisova talli, suloisen punaisine rakennuksineen. Talvella hoitohevosen kanssa tähtien alla, lumi kenkien alla narskuen, tai lämpimässä hämärässä tallissa, kun tuntilaiset häipyneet, kaksin. Sitä saisi kurvailla kentällä, auringossa taikka sateessa, hiekka pöllyen, esteitä ylittäen. Paikka täynnä iloisia, ystävällisiä kasvoja, joista saisi ihania ystäviä. Upeita, täysin erilaisia hevosia, joista Eela astuu esiin parhaiten. Eela ja Vappu, kovin erilaiset, samaan aikaan melko samanlaiset. Ratsukon molempien osapuolien luonteenpiirteet täydentävät mahtavasti toisiaan. Seppele, sympaattinen ja jollakin tavalla kovin herttainen talli, johon on selvästi laitettu paljon aikaa ja yritteliäisyyttä.\nHakemus, tästä saattoi tulla ehkä lyhyt, mutta ytimekäs ehdottomasti, sisältäen kaikki tärkeät asiat. Yhteinen taival Eelan kanssa, jos sellainen alkaa, saakoon se sisältää paljon esteratsastusta, iloa, varsan kanssa puuhailua ja kesähetkiä, kun lämpöä ja aurinkoa on vielä jäljellä. Ruskettukaamme, kun vielä voi! Nyt jännitetään, nautitaan kesäloman viimeisistä päivistä ja sitten syksyn sateissa istahdetaan koneelle kirjoittelemaan!\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 10, 2015 9:50:15 GMT 2\nPost by Kikka on Aug 10, 2015 9:50:15 GMT 2\nTie vie takaisin, tai ainakin yrittää\nOkei, tässä nyt ei voi muuta sanoa kuin anteeksi ja paljon. Ekan luonnoksen jälkeen musta tuntui, että selittelyt ja anteeksi-litaniat vei vähän liikaa tilaa ja nyt vedän lyhyemmin. Olin eittämättä talliporukan musta lammas ja ymmärrän täysin miksi a) lensin pihalle ja b) en välttämättä saa kovin hyvää vastaanottoa uudelleen. Harkitsin uudestaan hakemista useamman päivän ja lopulta päätin, että kokeillaan ja sit taas noustaan jos kaadutaan. Hanskat ei tipahda, periks ei anneta ja muuta sellasta.\nInspiraatio (ja oikea elämä) lillui jossain kuopan pohjalla, mutta pää pystyssä voin nyt sanoa, että asiat on onneksi mallillaan taas ja yritän korjata ne myös mulle rakkaassa Seppeleessä. Venna ei ollut mulle oikea, aika oli väärä ja toimin tyhmästi kun en osannut päästää irti vaikka silloin se olisi ollut järkevämpää kuin toisten hermojen raastaminen omalla toiminnallani. Siis anteeksi (ja hei, täällä ollaan).\nHoitajaksi tavoittelee yksi rakkaimmista pöytälaatikkohahmoistani (joka tämän viestin myötä jättää pöytälaatikon ja astuu muiden nähtäväksi, hui), 15-vuotias Kikaksi kutsuttu pellavapää jonka soikion muotoisia kasvoja kehystää villit luonnonkiharat. Kikka taitaa sujuvan tanskankielen vietettyään maassa puoli vuotta viime talvena. Ensikosketuksen hevosiin Kikka sai alkeiskurssilta 8-vuotiaana, jonka jälkeen tyttö on käynyt aktiivisesti ratsastusleireillä, kuitenkaan harrastamatta ratsastusta säännöllisesti. Maaseudulla asuvien sukulaisten luona blondi on pitänyt huolta perheen vanhasta shireristeytyksestä, jonka kuoltua palo omaa hoitohevosta kohtaan voimistui. Luonteeltaan Kikka on sosiaalinen (täysin opeteltua, aiemmin oli ujo kuin mikä) ja oikean posken hymykuoppa on käytössä ahkeraan. Kirkkaansinisten, greipinmuotoisten silmien kautta maailmaa katselee positiivinen ja unelmiinsa uskova määrätietoinen tyttö, joka rakastaa jännitysromaaneja ja kiinnostuu jokaisesta mysteeristä ja seikkailusta mikä eteen astuu. Laila on yksi sellainen mysteeri, hevosen vaatteisiin verhoutuneena.\nHoitohevoseksi haen Lailaa, valkoista kuningatarta. Kimo oli suosikkini jo silloin kun hain sille ja Vennalle samassa haussa. Historia hakujen osalta toistaa itseään ja mä hapuilen rouvaa rakastaviin hyppysiini tälläkin kerralla. Kimo on sellainen ystävä jonka jokainen, oli heppahöpö tai ei, tarvitsisi. Kikka rakastaisi ujoa ja hellyyttävää Lailaa ehdoitta ja hevosen halikiintiö olisi täynnä vuoden jokaisena päivänä. Kimon kanssa keskityttäisiin ensisijaisesti hoitamaan tuntihevosten (ja sen hoitajan) hommat hyvin (autetaan tuntilaisia, pidetään varusteet kunnossa, talutetaan jos tarve on), mutta vastapainoksi luvassa olisi myös tavoitteellista koulutuuppausta ja sykettä nostattavia maastolenkkejä. Lailasta haen haastavaa hoitohevosta jonka kanssa tarinointi varmasti sujuisi, siihen kohdistuvan inspiä pulppuavan kiinnostuksen vuoksi. Laila innostaa ja inspiroi hyvin paljon ja sormet syyhyää päästä kirjoittamaan sen vihkoseen, jos vain onnistaisi! Melkein tärisen jännityksestä Lailan hoitajavalintoja kohtaan.\nMiksi sitten minä?\nEn tiedä! Kaipa ei ole syitä eikä näyttöjä miksi miut otettaisiin hoitajaksi. Kaipaan Seppelettä ja kirjoittamista tosi kovasti, etenkin nyt kun muita inspiroivia väyliä tarinoille ei ole, Ruolammen ollessa hiljainen ja Bladen lähdettyä kauniimmille maille. Alku täällä oli mitä oli, irl-elämän kuviot heijastui vahvasti tänne ja uskon niin käyvän nytkin – positiivisessa mielessä! Saattaa olla, että ulos potkiminen vasta lopullisesti herätti mut ja siitä saattoi olla jopa hyötyä, siitä oppi ja toivon mukaan saan uuden mahdollisuuden. Me näkyillään sitten seuraavissa hoitajahauissa mikäli tässä ja nyt ei tärppää. Toivotaan parasta ja pelätään pahinta siis.\nEikö ole muita talleja kuin Seppele? Miksi sinne?\nEi mulle. Seppele on ollut, on ja tulee olemaan oikea ja ainoa ja sitä on vaikea verrata muihin missään suhteessa. Seppeleessä leijuu sellaista taikaa mitä ei löydy jokaisesta kolosta ja kyllä saa haravoida ennen kuin tulee vastaan. Musta ensin tuntui että en hae takaisin, en ole tarpeeksi hyvä ja tuskin onnistun saamaan hoitovihkoa tarinoinnille enää toista kertaa. Yhteenkuuluvuus, joku paikka missä kuuluu joukkoon ja saa olla oma itsensä on kumminkin sitä mitä tällä hetkellä toivon eniten kun tällaisia rakoja ei oikeassa elämässä tunnu löytyvän, ainakaan parin vuoden sisään. Seppele jotenkin lohdutti ja kantoi mua sillon kun viime vuonna oli ihan kamalaa, nyt ei ole mutta palanen musta on poissa, tuolla jossain huitelemassa ilman Sebeä. En mä tiedä mitä tapahtuu seuraavaksi, tuleeko palanen takaisin vai etsinkö sitä seuraavassa haussa. Mutta tää tunne on vahva.\nONNEA KAIKILLE!! <33\nedit// ja siis helge-nimellä on kurssi suoritettu.\nLast Edit: Aug 20, 2015 17:11:30 GMT 2 by Kikka\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 10, 2015 10:11:52 GMT 2 Cella likes this\nPost by Aurinko on Aug 10, 2015 10:11:52 GMT 2\nTäällä ruudun takana istuu 17-vuotias lukiolaistyttö, jolle on kertynyt virtuaalitalleilukokemusta kolmen vuoden ajalta Hallavassa, jossa olen pari viimeistä vuotta pyörinyt moderaattorina Aleksi-gurun vasempana kätenä. Hallavan tarinassa seikkailee ensimmäinen virtuaalihahmoni Valma. Tarina- ja kuvanäyttöä löytyy Dunjan päiväkirjasta, mutta jos haluaa saada todenmukaisemman käsityksen kirjoittajankyvyistäni, kannattaa ehkä aloittaa lukeminen päiviksen loppupäästä... Viimeisimmätkään tarinat Dunjan päiviksessä eivät tosin vastaa täysin sitä, mitä aikoisin Seppeleessä tarjota, nimittäin...\n... toinen hahmoni Aurinko eroaa ystävällisestä, äidillisestä Valmasta kuin yö päivästä. Hän on rikkaiden vanhempien lapsi, ja vanhemmat ovat jatkuvasti matkoilla, joiden aikana Aurinko asuu kahdestaan perheen taloudenhoitajan kanssa keskustan isossa, hienossa omakotitalossa. Auringon vanhemmat ostavat tytölle kalliita vaatteita, lahjoja ja harrastuksia. Auringon tapaakin usein hienosti pynttäytyneenä, mutta hänen mielestään vanhemmat ovat hylänneet hänet taloudenhoitajan niskoille ja yrittävät vaientaa kolkuttavan omantuntonsa lellimällä häntä.\n14-vuotias Aurinko voi ruskeine nappisilmineen ja hyvin hoidettuine, tummine hiuksineen näyttää kiltiltä tytöltä, mutta todellisuudessa hän on kaikkea muuta kuin aurinkoinen - hän on oikea Pikku Myy ja toisinaan jopa pahanilmanlintu. Tyttö on usein pahalla päällä, ja silloin tavarat lentelevät ja kaikki vastaantulijat saavat kuulla ärräpäiden lentelevän. Jos Aurinkoa lähestyy tämän mielestä liian tuttavallisesti, saa tytön ujouden vuoksi osakseen tylyn tai jopa kiukkuisen vastaanoton. Aurinko karttelee paikkoja, missä on paljon ihmisiä, jotka ehkä haluaisivat tutustua häneen.\nSisimmässään Aurinko on kuitenkin herkkä, ujo ja läheisyyttä ja hyväksyntää kaipaava, helposti punasteleva tyttö, jonka kaikki huono käytös kumpuaa hylätyksi tulemisen pelosta. Neiti rakastaa kaikkea kaunista, kuten jaloja poneja ja pastellinvärisiä mekkoja, mutta viettää aina herkät hetkensä salassa ja nolostuu tavattomasti, jos joku yllättää hänet poimimasta kukkia tai tekemästä lumienkeleitä - silloinkin yllättäjä saa todennäköisesti kuulla vihaisia kommentteja stalkkaamisesta. Aurinko on tolkuttoman utelias ja rakastaa seurata etäältä tallilaisten draamoja. Uteliaisuutensa tähden hän myös joutuu usein jos jonkinlaiseen seikkailuun.\nHevosten kanssa Aurinko on erittäin lempeä ja vakaa, itsepäisempi kuin yksikään shettis, eikä pelästy pienistä. Ratsastajana Aurinko on puskaratsastajatyyppiä, eikä hän viihdy kisoissa tai valmennuksissa, sillä hän pelkää epäonnistumisia. Mikään ei kuitenkaan voita sitä tunnetta, kun saa ponin kulkemaan muodossa tai onnistuu tekemään esteradalla virheettömän suorituksen. Jos pitää valita koulu- ja esteratsastuksen väliltä, Aurinko valitsee esteet.Hoitajantyönsä hän hoitaa takuuvarmasti huolella, koska hän kammoaa ajatusta siitä, että joku voisi löytää hänen työstään torumisenvaraa.\nAuringon ensimmäinen hoitsutoive on Venna, tuo toinen vähemmän aurinkoinen persoona, joka sopisi tytölle kuin nenä päähän. Kahdesta draamakuningattaresta tulisi erottamaton pari, ja he koluaisivat läpi kaikki lähimetsät seikkailujen perässä ja kieltäisivät ulos radalta seuraestekisoissa. Venna olisi Auringolle juuri sopiva hoitoponi, jonka kanssa hän voisi nauttia vielä 150-senttisenä viimeisistä villeistä ponivuosistaan.\nVai olisiko Auringon sittenkin aika jo siirtyä hevosiin? Kun Laila tuli hakuihin, ihastuin siihen heti, ja se pääseekin kakkostoiveeksi. Ehkä Aurinko saisikin opetella elämään tallilla ihmisiksi toisen ujon kanssa? Lailalla riittäisi kokoa ja osaamistakin siltä varalta, että Aurinko ottaisi kunnon kasvupyrähdyksen ja päättäisi ryhtyä valmentautumaan tosissaan.\nSeppeleen ylläpito haluaa varmaankin mielellään kuulla, miksi juuri Seppele. Siihen on yksinkertainen syy: kun virtuaalitalleilusta on kolmen vuoden aikana tullut minulle rakas harrastus, ajattelin, että miksen saman tien pyrkisi tänne virtuaaliheppailijoiden Mekkaan. (Lynnillä, Hallavan Eevi-Sofialla, oli osansa asiaan minun suostuttelemisessani.) Olen seurannut viime kuukauden ajan Seppeleen arkea hevosten päiväkirjoista, ja Seppele täyttää kolme minua inspiroivan paikan kriteeriä: porukka on aktiivista, tarinoita rustaillaan vuorovaikutteisesti muiden kanssa ja talliporukalla on hyvä yhteishenki. Minulla olisi kova kaiho liittää Aurinko mukaan tähän riemunkirjavaan porukkaan ja painaa oma kädenjälkeni Seppeleen tarinaan.\nEn anna turhia lupauksia siitä, että kirjoittaisin päiväkirjaan joka päivä, sillä sellaiset lupaukset eivät toteudu, tai harrastuksesta tulee pian pakkopullaa. Sen sijaan lupaan olla aktiivinen foorumilla, osallistua Seppeleen toimintaan ja kirjoitella ja piirtää silloin, kun meidän kirjoittajien palvoma voima, Inspiraatio, on minulle suotuisa. Useimmiten minulle sopiva kirjoitustahti on suunnilleen kerran viikossa.\nSeppeleeseen pääseminen olisi minulle tietysti siisti juttu, mutta toivotan onnea muillekin hakijoille\nMuoks: Innostuin piirtelemään Hallavan ja Seppeleen hevosia. Tässä on Venna minun mielikuvissani:\nLast Edit: Aug 21, 2015 10:13:18 GMT 2 by Aurinko\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 10, 2015 19:58:49 GMT 2 Salma, Cella, and 2 more like this\nPost by Anni on Aug 10, 2015 19:58:49 GMT 2\nTsau! Mä oon Anni, 21-vuotias rääväsuu, joka on pyöritellyt päässään tätä syrjähyppyä ratsastuskoulumaailmaan jo useamman kuukauden. Olen tottunut ns. yksityisiin hoidokkeihin, joita ei ole "tarvinnut jakaa" muiden kanssa. Ajatus ratsastuskoulun hälinästä kauhistuttaa tietyllä tasolla, mutta toisaalta jokin siinä myös houkuttaa - mulla saattaisi olla jotain annettavaa Seppeleelle. Saatan olla osalle tuttu liekkijärveläisenä (Ruolampi) sekä mökkiretkeilijänä ja klinikan demoratsastajana. Ystävällinen ja asiakaspalveluhenkinen kun olen, saattavat koulun asiakkaat lopulta vaikka kyllästyä kestohymyyn huulillani. Se siitä sitten, vakkariporukan tehtäväksi jäisikin kuunnella sitä asiatonta hölötystä, joka purkautuu hysteerisinä tyrskähdyksinä pitkien päivien päätteeksi ihan hillumisen ilosta.\nKokemusta hevosista ja ratsastuksesta multa löytyy aboutiarallaa 15 vuoden ajalta. Olen hevostenkäsittelijänä määrätietoinen mutta rauhallinen, enkä kavahda haasteita. Ratsastajana lähden aina liikkeelle siitä, että hevonen on rento ja liikkuu eteen omalla moottorillaan - muu ehditään fiksata kuntoon tunnin tai oman treenailun lomassa. Turpa ryntäissä ja takaosa tallissa ei siis ole mun juttu: mä jopa meinaan, että kenenkään ratsastajan ei pitäisi saada mitään ilmaiseksi. Töitä on tehtävä, ei ne onnistumiset muuten palkitse.\nHoitohevostoiveen suhteen olin alkuun vähän kahden vaiheilla. Normaalisti olisin sanonut epäröimättä, että Eela se on. Tällä kertaa kyseinen sähköjänis ei kuitenkaan ole tavoitteluni kohde, vaikka luonteeltaan minulle sopisikin. Huomioni kiinnitti nimittäin Laila, jossa yhdistyy montakin kiinnostavaa piirrettä: tammalla on luonnetta, ulkonäköä, kokoa ja varmasti paljon annettavaa minulle. Lisäksi tällainen 162-senttinen kääpiö kun tarvitsee vähän isomman ratsun, että tulee nähdyksi.. Pidän esteistä ja niiden tuomasta vauhdista, mutta myös kunnon koulurääkissä on sitä jotain. Siinäkin mielessä Laila täyttäisi kriteerit, tammalla kun riittää ponnua molempiin lajeihin. Mulla olisi Lailalle annettavaa omastakin puolesta, sillä pystyisin tarjoamaan tammalle monipuolista treeniä sekä ratsastajan, jolla on motivaatiota ja polte oppia lisää. Mulla ei ole tapana pelätä maneesin nurkissa vaanivia mörköjä, mä syön niitä aamupalaksi.\nMä en pahemmin piirtele, kirjoittaminen on se mun juttu. Seppele onkin vasta toinen piirrostalli, jolle haen hoitajaksi sitten vuoden 2004, jolloin tämän tytön pikseliponeilu starttasi Freebokin vieraskirjoihin rustaillen. Ruolammen foorumilta löytää kuitenkin peräti yhden (!) piirrustusnäytön ja sitäkin enemmän tarinointia. Kun URL-minältäni nappaa pari vuotta iästä ja ratsastusvuosista poispoikkeen, pääsee fiiliksiin tyypistä täällä ruudun takana. Paljoa en siis puijaa ja hevoskuvailut sekä ratsastusfiilistelyt kumpuavat lähes poikkeuksetta tosielämästä. Aina kun ei voi onnistua, varsinkaan näiden eläinten kanssa.\nAnni kiittää ja kuittaa sekä toivottaa tsemiä muiden hakuihin, samassa veneessä ollaan!\nLast Edit: Aug 11, 2015 7:37:57 GMT 2 by Anni\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 11, 2015 15:54:51 GMT 2\nPost by Merida on Aug 11, 2015 15:54:51 GMT 2\nHeipsan! Ette arvaa, miten hankalaa on yrittää kirjoittaa tätä ja kerta toisen jälkeen tuntuu, että tekstistä tulee aina vain tarpeettomampaa. Joka tapauksessa, täällä kirjoittelee neljänteentoista kesäänsä päässyt Saaga Merida Blikst. Pienestä pitäen on tullut Seppeleen sivuja tuijoteltua, ja silloisen parhaan kaverini kanssa ihailtiin Annen kuvia kieli ulkona. Näin vanhempana tuli osallistuttua ekaa kertaa hoitajakurssille, ja läpi päästiin. Siksipä täällä oikeastaan ollaankin, hakemassa Seppeleen mahtiporukkaan osalliseksi.\nMua kutsutaan usein myös kääpiöksi tai tenavaksi, jonka luulen ja tiedän johtuvan pituudestani. En sinänsä olet lyhyt, mutta myönnetään - muihin ikäisiini verrattaessa voin olla hiukan pätkä. Senttimetrejä on siis tähän mennessä kerääntynyt noin 149 senttimetriä. Terkkari sanoi, että pituutta on luvassa enintään noin kymmenen senttiä, eli lyhyys tulee vaivaamaan mua koko elämäni. Olen melko hoikka, ja kasvojeni piirteet ovat terävät. Siitä huolimatta kasvoilleni tulee herkästi hymykuopat, jotka ovat mielestäni ihan söpöt. Nauran paljon, vaikka aikuisten seurassa en välttämättä aina uskallakaan näyttää sitä hulluinta puoltani. Olen sen enempää esittämättä melko stressiin taittuva, esimerkiksi yläasteen kolmet kokeet samalla viikolla saavat minut herkästi huonovointiseksi ja hermostuneeksi. Hevosten kanssa ajan viettäminen on stressin hoitoa niin oikeassa, kun pikseliponien elämässäkin.\nEloisat, vaaleansiniset silmäni aiheuttavat usein ihmisissä ihastusta, ja täytyy myöntää että pidän niistä itsekin. Omistan tällä hetkellä punaiseen päin kääntyvät, hieman olkapäiden alapuolelle ylettyvät hiukset. Tallille astellessani on jalassa yleensä kevyet collage-housut tai lempiratsastushousuni. Tykkään pitää hiuksiani rennosti letillä, mutta vielä useammin ne on kiinnitetty napakalla poninhännällä. Kesäisin tallilla pärjää kevyesti topilla, mutta talvisin minut näkee pukeutuneena noin viiteen eri takkiin, kun olen ilman kovia pakkasiakin melko altis kylmettymään helposti.\nPikseliponeilua on tullut harjoitettua vuodesta 2010 lähtien, mutta piirrosponien sekaan tulin vasta vuoden 2013 aikoihin. Tykkään tosi paljon kirjoittaa ja äidinkieli on minulle vahva oppiaine. Toisinaan myös innostun piirtelemään, jolloin hepan päikkyyn voi tulla montakin töherrystä peräkkäin.\nJo pelkän pituuteni vuoksi olen ollut suurimmaksi osaksi ponien, erityisesti shetlanninponien ratsastajana ja hoitajana. Osaan koulupuolella helpon C:n asiat, ja olenkin opetellut jo B:stä asioita. Esteillä hyppään ratana vain 60 senttimetriä, mikä johtuu lähinnä siitä, että hyppykaverini ovat olleet aina melko pienisäkäisiä. Vuosiinhan ei yleensä ratsastuskokemuksen kanssa ole katsomista, mutta mainittakoon siitä huolimatta että hevoskiinnostukseni alkoi 8-vuotiaana ja ratsastuksen sain aloittaa 10 vuoden ikäiseksi päästessäni. Pidän sekä sileällä työskentelystä ja esteiden hyppäämisestä, mutta maastoilu ei ole ihan minun juttu. En osaa luokitella itseäni este- tai kouluratsastajaksi, vaan tykkään tehdä molempia vaihtelevasti. Lisäksi suosikkeihini kuuluu myös hömpöttely ja ilman satulaa humputtelu, eli aina ei kukkahattutätinä reenata.\nOlen tällä hetkellä hoitajana myös toisella piirrostallilla, mutta silti en voi olla vastustamatta kiusausta yrittää päästä Seben mahtavaan porukkaan. Tässä tallissa kiehtoo sen pitkäaikaisuus ja aktiivisuus. Myös kuvat ovat todella upeita ja huolellisesti toteutetut hevoset ja talli saa inspiraation pulppuamaan.\nKun odottelin hoitajakurssin tehtävien tulevan, olin varma että jos kurssista läpi pääsen haen Vennalle ja Walmalle. Kun Laila ja Eela tuli, aloin miettiä näitäkin tammoja, sillä ne kiehtoivat minua kovasti siksi, etten paljoa ole ollut tälläisten nelijalkaisten kanssa tekemisissä. Alex ei minua oikeastaan missään vaiheessa innostanut, joten se oli heti alkukättelyssä suljettu ehdokkaista.\nVenna on ehdoton ykkössuosikkini, siitä ei poispääsyä ole. Sirot welshponit suloisine säihkysilmineen ovat aina olleet salainen ihastukseni, mutta sitä ei ole sallinut kertoa shettishoitsuilleni. Tammassa on juuri sitä rakastettavaa luonnetta, joka saa motivaation pauhaamaan ja sormet näpyttelemään kiivaasti tekstiä. Vennan koko hipoo myös täydellisyyttä lyhyehkölle neidolle, eikä tämä draamaqueen äkäisestä olemuksestaan huolimatta jäisi ilman haleja ja pusuja. Vaikka pääasiallisesti hevosten ja ponien kanssa ei ole tärkeintä treenaus, pääsisin siitä huolimatta kokeilemaan osaamistani reilusti omani yläkanttiin tämän taidokkaan tytön kanssa. Tamman rotu, tarmokkuus unohtamatta taitavaa osaamista, hurmaava ulkonäkö ja moni muu asia suorastaan houkuttelee hakemaan osaksi Seppeleen talliporukkaa.\nKoska kolme muutakin hevosta miellytti hoitajahaussa, annoin luvan itselleni hakea myös toiselle Seppeleen kauraturvalle hoitajaksi. Aluksi olin ihan että Walma sen on oltava, mutta sitten se olikin Laila ja sitten Eela. Ja sama homma uudestaan. Kauan siis sain mielessäni asiaa pyöritellä, kunnes päädyin Lailaan. En vain voinut pienestä koostani huolimatta jättää kirjoittamatta myös tälle kaunottarelle.\nVennan tavoin myös Lailalla olisi minulle paljon annettavaa niin maastakäsin ja selästä. Myös kaipaamaansa hellyttää se tulisi saamaan ja paljon. Voisin pituudestani välittämättä myös vannoa, että alkututustumisen jälkeen ratsastuksin sujuisi ihan ilman sen suurempaa säätöä. Varsinkin aluksi tämän tamman kanssa ei edettäisi mitenkään tarkalla aikataululla, vaan tapaamisemme olisi rentoa tutustumista ja monipuolisesti tulisimme touhuamaan niin ratsastuksesta irtojuoksutukseen.\nNyt kun asia on päästetty ilmoille, ei auta muu kuin odottaa parasta ja pelätä pahinta. Jos tällä kertaa ei onnista, tapaamme mitä luultavammin ensi hauissa! Onnea muillekin hakijoille tasapuolisesti!\nLast Edit: Aug 11, 2015 15:55:32 GMT 2 by Merida\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 16, 2015 9:30:53 GMT 2\nPost by Deleted on Aug 16, 2015 9:30:53 GMT 2\nMoikka moi! Täällä ruudun takana kirjoittelee jo täysi-ikäiseksi kasvanut tyttö, joka tässä pari päivää sitten aloitti lukion kolmannen luokan. Virtuaalihevosista alkaa olla kokemusta jo kymmenisen vuotta ja ratsastanut olen kohta 9 vuotta. Viime kevääseen asti olen käynyt aktiivisesti ratsastustunneilla ja nyt elokuun alusta aloin vuokraamaan erästä ponia. Eli hevosten käsittely ja ratsastuskokemusta kyllä löytyy Hoidan tällä hetkellä yhdellä toisellakin tallilla, sekä minulla on pari omaa, kilpahevosia kasvattavaa tallia, mutta koen aikani riittävän myös tänne. Olen joskus nakki ja muussi hoitanut täällä erästä ponia, silloisesta nimimerkistä ei kylläkään ole enää mitään muistikuvia. Hoitokurssin olen suorittanut Liinun kanssa vuonna 2012.\nHahmoni, Jemiina Rajala\nHenkilö, joka tulisi täällä seikkailemaan mahdollisena uutena hoitajana olisi 19-vuotias Jemiina Rajala. Jo lukion käynyt, välivuotta viettävä ja työssä käyvä hevoshullu. Luonteeltaan hieman ujo ensalkuun, mutta oikea räpätäti tutustuessaan ihmisiin. Nauttii yksinolosta, mutta seurankipeänä lyöttäytyy kyllä porukoihin jos on tarve. Ratsastanut pikkutytöstä, kilpaillut vuokraponillaan kenttää, mutta loukkaantumisen jälkeen lopettanut kilpailemisen. Ratsastuksessa vielä hieman arkuutta, mutta varmuutta alkaa pikkuhiljaa löytymään. Pituutta tältä tyttöseltä löytyy vaivaiset 160cm, jota koristaa yläpäästä pitkät lainehtivat vaaleat hiukset ja sinertävät silmät, sekä laadukkailla vaatteilla vuorattu varsi.\nHoitohevoseksi toivoisin Eelaa tai Lailaa. Vaikka molemmat ovatkin tammoja, muistuttavat ne lempihevostani ratsastuskoululta. Toisena päivänä kys. ruuna on kuin Eela ja toisena kuin Laila, mutta silti minulle todella rakas. Eelassa sykähdytti eniten hänen temperamenttisuus ja esteinto. Itsekin hieman temperamenttisena ihmisenä kaipaisin samanlaista hevosta rinnalleni. Ja esteinto.. noh Jemiina rakastaa edelleen esteitä ja varsinkin maastoesteitä, mutta arkuutensa vuoksi tarvitsee kokenutta ratsua alleen. Laila ihastuttaa taas koollansa ja herkkyydellänsä. Rakastan isoja hevosia, varsinkin jos niistä kuoriutuu lopulta kuin isoja koiria. Herkkyys taas mahdollistaisi täydellisen ystävyyssuhteen alkua, opetellessani käsittelemään tätä ujoa tammaa.\nSeppele on aina ollut se lämminhenkinen ja aktiivinen, ihana piirrostalli, jota varmasti jokainen piirrosheppojen ystävä on jossain välissä ihaillut. Kuten minäkin. Haluaisin päästä mukaan tallin porukkaan ja luoda jotain uutta sen yhteishenkeen. Haluan päästä tarinoimaan Seppeleen maisemissa ja tehdä sitä mitä olen pikkutytöstä asti haaveillut\nLast Edit: Aug 16, 2015 9:42:05 GMT 2 by Deleted\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 16, 2015 19:38:42 GMT 2 Emmy, Salma, and 3 more like this\nPost by Linnea on Aug 16, 2015 19:38:42 GMT 2\nH E I P P A !\nMinäkin ajattelin tulla kokeilemaan onneani hoitajahaussa, sillä tarinoiden kirjoittelu on aivan mahtavaa puuhaa ja yksityishaussa ei tälläkertaa lykästänyt. Olisi hienoa päästä takaisin aktiiviseen porukkaan tarinoimaan entistä aktiivisemmin! Intoa ja aikaa nimittäin löytyy arjesta nykyään paljon enemmän kuin ennen elämäntilanteen tasoituttua. Unohtamatta sitä, että Seppeleen menoa olen kaivannutkin pitkään.\nH A K I J A\nMinut tuntee ennestään varmaan parhaiten Sentin entisenä hoitajana, joka joutui lopettamaan hoitamisen irl kiireiden takia. Tässä kuitenkin vielä vähän parempaa esittelyä hahmosta.\nLinnea on 21-vuotias eläintenkouluttajaksi juuri valmistunut nuori nainen, joka suuntautuu alallaan ongelmatapauksiin. Henkisesti vielä selvästi ikäistään nuorempi neitokainen on hyvin itsevarmaa ja herkästi innostuvaa sorttia, joka tekee välillä vaikutuksen spontaaniudellaan. Hän tosiaan innostuu asiasta kuin asiasta helposti ja saa silloin monesti melkein kaikki muutkin hyvälle tuulelle. Nuori nainen on rohkea, joskus tosin jopa tyhmänrohkea ja omaa paljon kilpailuhenkisyyttä, kuitenkin kohtuuden rajoissa. Linnea on hyvin energinen ja rakastaa kaikenlaista liikkumista, vaikka ei ole tehnyt liikunnasta itselleen pakkomiellettä. Hän ei liiku, koska haluaa kuntonsa kasvavan, vaan yksinkertaisesti siksi, että tykkää siitä. Huonona puolena naisessa on se, että hän haluaa tehdä jatkuvasti jotakin. Pitkä paikoillaan oleminen ilman sen kummempaa tekemistä saa monesti tämän vain turhautumaan. Joskus Linnea voi vaikuttaa jopa ylimieliseltä ja omasta rauhastaan pitävältä, mutta kun häneen tutustuu, niin asia on lähes päinvastoin. Naiselle voit myös helposti luottaa salaisimmatkin salaisuutesi, sillä ne hän osaa pitää varmasti tallessa. Tyhmänrohkean voisi mieltää myös uhkarohkeaksi, sillä seikkailunhaluisen naisen saat varmasti vedettyä mihin tahansa mukaan. Harrastanut hevosia 18 vuotta ja kilpaillut esteillä 140cm tasolla. Nyt tosin keskittyy enemmän rennompaan hevosharrasteluun.\nH E V O N E N\nEela. Siihen minä päädyin miettiessäni sen ja Alexin välillä kun Sentin hoitajana en voi enää jatkaa. Säpäkkä tamma sopisi tällaiselle uhkarohkealle ja vauhdista pitävälle tyypille, joka jaksaisi päivästä toiseen kestää Eelan tammamaisia mielen ailahduksia. Tylsiä päiviä ei tosiaankaan tulisi uuden hevostuttavan kanssa! Luvassa olisi paljon tarinointia ja mahdollisesti piirroksiakin, kun tamma on ihanan helpon värinen väritellä.\nS E P P E L E\nAktiivisuus on varmaan avainsana miksi Seppeleeseen haluan palata. Tekee mieli kirjoitella tarinoita, mutta on tylsä kirjoitella virtuaalitallille, jos paikka olisi muuten varsin epäaktiivinen. On kiva kun on yhteisöllisyyttä ja aktiivisuutta kaikkien saralta. Sitä tulisin myös itse antamaan.\nPerinteisesti toivotan onnea myös muille hakijoille, samalla kun itse toivon takaisin pääsyä, jotta pääsisin käyttämään valtavaa tarinainspiraatiotani hyödyksi!\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 17, 2015 17:58:48 GMT 2\nPost by kirsti on Aug 17, 2015 17:58:48 GMT 2\nOnneani koetan myös minä, vaikka olenkin aivan uudenuutukainen seppelettä seuraava. Innostus tallitoimia ja hoitamista kohtaan on kuitenkin niin kova, että päätin lähettää hakemuksen - muutoin päivät kuluvat vain Seppeleellä maleksien ja tekemistä etsien. Onhan suuri into ja energiamäärä hyvä käyttää ihan oikeisiin asioihin, eikä vain vierestä seuraamiseen!\nHaen siis hoitajaksi Walmalle. Arvoin jonkin aikaa yksityishevostoiminnan ja tavallisen hoitajatoiminnan välillä, mutta koska vapaana olevista hevosista Walma sykähdytti niin paljon, hylkäsin yksärinomistajahaaveet, ja heittäydyin kokonaan perus hoitajatoiminnan tasolle. Olen aina ja ikuisesti poniratsastaja, tai ainakin henkisesti, eikä ne ratsastuskoulun automaattiooppelit niin miellyttäneet, joten ehdoitta tahdoitta päädyin lopulta jukuripäiseen shetlanninponitammaan. Seppelettä on toki tultu seurailtua, ja muutamaa kertaa hoitohakemustakin rustailtua, mutta sen muutaman yrityksen jälkeen into on lopahtanut muiden upeiden hakemusten keskellä. Mutta eikös se ollut niin, että kolmas kerta toden sanoo? Ja olen hoitajakurssinkin hamassa menneisyydessäkin rustaillut, mutta hämärän peittoon jäi, tuliko sitä edes läpäistyä, kun yksittäinen yksiviestinen kirjautuja uppoaa helposti muiden lukuisten seuraan.\nVaikka en Seppeleessä ehtinyt kuin vielä tarkastella paikkoja, vankka ja pitkäaikainen kokemukseni edellisellä tallilla korvannee osan siitä. Foorumin käyttö ja koodaaminenkin luonnistuu, vaikka ollaan vasta melko ruohonjuuritasolla siinä mielessä. Olen rohkea hyppääjä, mutta pitkäaikainen kouluratsastustastani takaa sen, että myös koulujunttausta tullaan reenaamaan yhdessä pullaponin kanssa. Olen kevytkätinen, ja loputtoman kärsivällinen ratsastaja, vaikka on pakko myöntää, että huonoimpina päivinä pinna saattaakin palaa, mutta onneksi noita päiviä on melko harvassa. Muutamasta pukista ja putoamisesta tämä tyttö ei helpolla hetkahda, vaan takaisin satulassa ollaan nopeasti. Hoitajana olen rento, mutten huolimaton, vaikka pieni jännitys elämässä ei olekkaan haitaksi. Kuraisen ponin harjaaminen ja lannanluominenkin saa hymyn huulille, ja ehkä niitä touhuja saisi alkaa puuhailemaan enemmänkin, jos minut vaikka satuttaisiin valitsemaan Walman, tai varatoiveeni Vennan hoitajaksi.\nWalmassa oli heti jotain, mikä miellytti minua. Olen ponityttö henkeen ja vereen, mutta tamman pippurilla maustettu luonne ja taitavuus saivat minut entistä vakuuttuneemmaksi, että tämän ponin kanssa minä haluan viettää rentoja ja rauhallisia maastoretkiäkin, kuin kentällä hyppäämisen iloa, sekä hevosmaailman ylä – että alamäkiä, kuin myös ponin puunailua ja maastakäsittelyä. Puskaratsastajanahan olen melkoinen Eräs-Pete, mutta osaan myös pysytellä maneesin neljän seinän sisälläkin koulupuurtamassa tämän mustan poninpalleron kanssa.\nVennan kanssa taas olisin valmis menestymään ratsukkona, vaikka niitä sunnuntaikävelyjäkin tulisi varmasti harrastettua useaan otteeseen. Tammamainen diivamaisuus olisi tietenkin kaiken suola, ja onhan se hyvä, että joku tuntee oman arvonsa (; Kuningatarhengellähän saadaan vähän jännitystä tähänkin elämään!\nItse olen siis 14 vuotias ponityttö, joka on harrastanut hevosia koko pienen ikänsä aina ala-asteen ensimmäiseltä luokalta tähän päivään asti. Pidän kyllä huolen, että omaisuuteni on aina levitetty ympäri tallia, ja tämän tytön voi löytää etsimässä milloin puhelinta, milloin lapasia. Ja huolen pidän myös siitä, ettei minua kutsuta missään nimessä Kirstiksi. Kiki on tämän työn yleisin lempinimi, mutta myös Kikka ja Kimi ovat mukiinmeneviä kutsumanimiä. Kiki on aina hymy huulilla, ja puna-oranssithiukset leimaavat hänet heti väripilkuksi blondijen ja brunettejen seurassa. Punapää on seikkailunhaluinen metsässä samoilia, joka tulee toimeen kaikkien kesken. Myös Walman apuhoitajan kanssa Kiki tulisi varmaankin hyvin juttuun, eikä hän turhaan ujostelekkaan kenenkään kanssa.\nNäin IRL, olen hoitanut virtuaalihevosia, ylläpitänyt talleja ja roolipelannut netissä yli neljän vuoden ajan. Etenkin kirjoittaminen tuottaa minulle suurta nautintoa, mutta haluaisin ehdottomasti kokeilla siipiäni myös piirtämisen saralla. Motivaationi aktiiviseen hoitamiseen on suuri: olen tuntenut oloni hieman turhautuneeksi, kun Seppeleen foorumilla tekemiseni on tähän mennessä rajoittunut vain hoitajakurssin käymiseen. Kirjoittelen mielelläni pitkiäkin juttuja ja osallistun moneen mukaan. Olen hyvilläni saanut huomata, kuinka aktiivista toiminta Seppeleessä on. Odotan innolla, että pääsen kunnolla hyppäämään kelkkaan mukaan ja osallistumaan mitä erilaisimpiin tapahtumiin.\nOlen yläasteelainen tyyppi, jonka viikonloput ja iltapäivät ovat yleensä melko vapaita, ja aktiivinen pyrinkin olemaan,. Sponsoriratsastajana virtuaalitallilla oleminen toisi ihanaa vastapainoa oman elämän ajoittaiselle kiireisyydelle: hevosista ja maalaismaisemista kirjoittelu on mitä mainioin tapa rentoutua.\nKirjoittelen mielelläni pitkiä, elämänmakuisia kertomuksia. Tämänhetkisellä inspiraatiotasolla tekstiä meinaisi tulla koko ajan, Seppeleessä kun on jotakin sellaista, joka aivan oikeasti innostaa kirjoittamaan ja miksei piirtämäänkin. Olisin myös itse halukas kurssittamaan taitojeni ja Seppele-kokemukseni tästä vielä karttuessa. Katsellaanhan nyt, katsellaan..\nKiitos suuresti mahdollisuudesta – ja onnea muillekkin hakijoille hoitohevos-saralla!\nHoitajahaut elokuu 2015 Aug 18, 2015 17:07:02 GMT 2\nPost by Viivi on Aug 18, 2015 17:07:02 GMT 2\nPitkän aikaa Seppeleen(kin) toimintaa seurattuani uskaltauduin koettamaan onneani.\nKuka on Anastasia?\nAnastasia, tutummin Nastia tai Nasu, on 19. ikävuoden saavuttanut ja hevosenhoitajatutkinnon suorittanut, korkealle tähtäävä kilparatsastaja. Intohimoinen, mutta maalaisjärjen omaava nuorukainen on 15 vuoden ajan harrastanu hevosia eritavoilla. Takana on menestyksekkäät koulu- ja esteurat ja ravikortin hankittuaan, on Nastia muutamat ravitkin käynyt. Anastasia on aloittanut ratsastuksen 4-vuotiaana äitinsä kilpatallilla, jossa tällä oli oma opetusponi. Vartuttuaan Anastasia alkoi ratsastaa äitinsä hevosia ja kilpailemaan koulu- sekä esteratsastuksessa. Veljensä tavoin hän kuitenkin siirtyi askeleen eteenpäin ja Nastia kilpailee tällähetkellä kenttäratsastuksessa vaativalle tasolle saakka.\nLuonteeltaan Anastasia on ulospäinsuuntautunut ja sosiaalinen, vaikka ulkonäkönsä puolesta häntä voisi luulla itsekkääksi ja äidin lellipennuksi. Tätä Anastasia ei kuitenkaan ole, vaan ottaa kaikki huomioon possuista ihmisiin. Nastia on eläinrakas henkeen ja vereen eikä tekisi pahaa kellekkään. Tyttöä ei kuitenkaan ole aina kohdeltu, kuin hän olisi ansainnut ja tämän takia luotto ihmisiin ja itseensä on mennyt lähes kokonaan. Anastasia saattaa aluksi vaikuttaa sulkeutuneelta, vaikkei sitä todellakaan ole, mutta tutustuttuaan tyttöön, saa hänestä esiin iloisan energiapakkauksen ja vaikka parhaan ystävän.\nHevosten kanssa Anastasia on määrätietoinen ja osaa vaatia sen, mitä haluaa. Liikoja hän ei kuitenkaan koskaan vaadi ja pyrkii tietämään tarkalleen, mihin hevonen pystyy. Anastasia tulee kaikenlaisten hevosten kanssa toimeen ja osaa olla tilanteesta rippuen rauhallinen, napakka tai nopea reagoimaan. Nastian voi laittaa minkälaisen hevosen selkään tahansa, mutta 170cm pituuden takia tätä ei voi laittaa tallin pienimpien ratsujen selkään.\nAnastasia omaa pitkät, lämpimän ruskeansävyiset hiukset ja ruskeat silmät. Tyttö on vähän reilu 170cm pitkä ja on kaikissa tilanteissa aina huoliteltu. Ylleen Nastia pukee tallille mustat lökärit ja liilan T-paidan ja kylmemmillä keleillä Turkoosin hupparin tai liilan juoksutakin. Tennarit ovat olleet myös tallilla kovassa käytössä. Ratsastaessaan Anastasialla on yllään farkkuratsastushousut, ruskeat saappaat ja ruskea kypärä. Hiukset ovat yleensä auki, tai sidottu löysälle letille, vasemmalle olkapäälle lepäämään.\nKenestä Nastia sitten innostui?\nEnsimmäiseksi silmään pisti Alex. Alex sopisi Nastialle sen energisyyden ja osaavuutensa takia. Nastialla olisi taitoa pitää tämä hyppysissä, mutta myös treenata hevosen tasolla. Alex on kuitenkin hevonen, jonka kanssa mielellään viettäisi myös rauhallisia maastohetkia, maastakäsintyöskentelyä tai muuten vain hölläilisi treenauksen ja kaiken muun ohella. Tulevaisuudessa Anastasia haaveilisi myös kilpakentistä, mikäli omistajalta siihen saataisi lupa.\nToisena toiveena tulisi sitten Laila. Hieman säikyt hevoset inspaavat ja kiehtoo omalla tavalla Anastasiaa, jolla on kykyä myös rauhoittaa jännittynyttä hevosta istunnallaan ja roihkeilla avuilla. Alex silti ykköstoiveena ja pysyy sillä paikalla!\nSeppelettä olen katsellut jo virtuaaliharrastukseni alkuajoista (2009), mutta koskaan en ole näin tasokkaaseen talliin uskaltanut hakea nuorempana. Jossain vaiheessa taas en tullut sen takia, koska en koskaan sattunut selailemaan sivuja hoitajakurssin aikaan, mutta nyt kun sen olen suorittanut ja olen saanut tarpeeksi rohkeutta hakea, aion myös tehdä sen.\nSeppele on aina vaikuttanut paikalta, missä kaikilla on hyvä olla. Kun katsoo menoa esim. ht.netin foorumilla, luulisi, että kaikkialla virtuaalimaailmassa katsotaan nuorempia nenänvartta pitkin. En ehkä kuulu ihan niihin nuorimpiin, mutta en myöskään vänhimpiin, joten talleille haku on yleensä ollut arveluttavaa ja olen tuntenut itseni huonoksi muiden rinnalla. Seppele kuitenkin on paikka, jossa kaikki vaikuttaa olevan suht samalla tasolla, enkä ole huomannut alaspäin katsomista missään vaiheessa. Tämä onkin onneksi yleistä lähes kaikilla piirrostalleilla, mutta seppele on aina ollut minun ehdoton suosikki ja vaikuttaa minunlaiselle (IRL) sosiaaliselle ja suvaitsevaiselle ihmiselle sopivalta paikalta. Myös merkit ja muut palkinnot, mitä Seppeleessä jaetaan, innostaa minua tulemaan teidän joukkoon.\nKirjoitusnäyttöä löytyy täältä. (tuo piirretty koira on ensimmäinen koira jonka oon piirtänyt, joten älkää kattoko siita mun taitoa!!)\nPiirrustus näyttöä ei viimepäiviltä ole, mutta vuodelta 2013 löytyy Tämä, ja siitä olen jonkin verran kehittynyt!\nEikai muuta, onnea muille hakijoille! Nälkäpeliä lainaten: Olkoon onni aina tyeille myönteinen!


Panimokauppa ja vierailut - Sonnisaari Panimo\nPanimokauppa ja vierailut\nTervetuloa ostoksille Sonnisaaren panimomyymälään!\nOsta oluet kätevästi suoraan panimolta! Panimomyymälästä löydät aina laajimman ja tuoreimman valikoiman Sonnisaaren oluita. Myynnissä Sonnilogollisia t-paitoja, olutlaseja ja kangaskasseja. Maksutavat käteinen ja kortti. Meiltä myös lahjakortit!\nPanimomyymälä sijaitsee panimon yhteydessä noin 5 km Oulun keskustasta etelään, Oulunlahden yrityskylässä, osoitteessa Tuotekuja 1 A 2, 90410 Oulu.\nPanimomyymälän hyllyssä: (päivitetty 17.2.2020)\nPeijooni Bohemian Pils 5,0%\nPalsa DDH IPA 6,7%\nAasin Potku Imperial Stout 10%\nSurrur#3 Single Hop Sour Pale Ale 5,0%\nToast & Hops Stout 6,2%\nOrange Nelson Sauvin Barley wine 10,2%\nHopi American Lager 5,2%\nJärjestämme panimokierroksia ryhmille tilauksesta pääsääntöisesti perjantaisin ja lauantaisin. Vierailu kestää noin 1,5 tuntia ja sisältää tutustumisen panimoon ja sen toimintaan, laitteistoon ja oluen valmistusprosessiin. Kierroksen jälkeen on mahdollista ostaa tuliaiset panimomyymälästä.\nTiedustelut ja vierailuvaraukset:\nHaluatko syventyä erilaisten oluiden makumaailmaan asiantuntevalla opastuksella? Toteutamme tilauksesta ohjattuja tastingeja ryhmille asiakkaan järjestämissä tiloissa. Panimolla emme valitettavasti pysty järjestämään tastingeja.\nMyymme olutta 30L tankeissa ja vuokraamme käyttöösi hanalaitteet. Kysy meiltä myös oluita omalla etiketillä!\nLocation Sonnisaari panimo Oy, Tuotekuja 1 A 1, 90410 Oulu E-mail info@sonnisaari.com Hours Myymälä avoinna: ma-to 12-17 pe 12-18, la 12-16


Revolution - SBK: Kristityn uudet vaatteet\nLähettänyt Aaron K. klo 23.36\nAaron Kortteenniemi 5. joulukuuta 2014 klo 23.41\nUsein kristityillä on tapana tuomita tai hyväksyä asioita perustuen siihen, mistä ne asiat ovat tulleet. Se, mistä asiat ovat tulleet, ei kuitenkaan kerro mitä asiat ovat, ja on siksi kelvoton arvosteluperuste. Se korkeintaan antaa syyn tutkia tarkasti - pahoista paikoista tulee usein, muttei aina, pahoja asioita.\nSen sijaan asiat tulee arvostella sillä perusteella, mitä ne ovat. Ei anneta paholaisen ryöstää hyviä asioita siksi, että niitä on käytetty myös pahaan. Se antaa hänelle valtaa, joka ei hänelle kuulu. Jätetään asioiden alkuperä omaan arvoonsa ja tutkitaan itse asioita! :)


Hallittu hysteria: Kuka säästää ja mistä\nKuka säästää ja mistä\nOlen ollut alkuviikon hyvinkin kärttyinen luettuani ensin Hesarista jutun autosynnytysten lisääntymisestä. Jutun kainalossa oli kartta kaavailluista synnytyssairaalavähennyksistä. Vähennykset johtuvat asetuksesta. Pitää olla 1000 synnyttäjää vuodessa, jotta synnytykset saisivat jatkua. Vasaran alle olisi joutumassa etelämmästä muunmuassa Salo, Vammala, Lohja ja Porvoo. Erityisesti kuitenkin hieroin silmiäni kun totesin, että myös Kajaani saisi lähteä. Koska onhan se nyt näppärää ajaa puolen maan halki Ouluun synnyttämään. Alueellisista syistä Kajaanilla olisi ehkä edelletyksiä selvitä ja sitä myöskin toivon, mutta kyllä minua myös hieman omanapaisesti hirvittää tämän Ruuhka-Suomen osalta. Olisi jotenkin villi ajatus, että TYKS:n ja Jorvin välissä ei kukaan synnytyksiä hoitaisi. Siinähän sitä sitten synnytettäisiin Piihovin ABC:n pihalla jos synnytys eteenee arvioitua nopeammin ja Turkuun ei ehditäkään.\nLopullisesti mieleni onnistuin pahoittamaan aamulla kun Hesaria silmäillessä törmäsin seuraavaan uutiseen synnytysrintamalta. HUS tekee selvitystyötä siitä voitaisiinko Kätilöopisto pistää kokonaan pakettiin. Tilalle kaavaillaan uutta megalaitosta Jorviin ja melkoinen kompleksi siitä saisikin tulla kun sinne sysättäisiin Jorvin nykyisten synnytysten lisäksi myös Kätilöopiston, Lohjan ja Porvoon synnyttäjät. Käytännössä Jorvin kapasitetti pitäisi nykyisestä kolminkertaistaa, jotta tuo onnistuisi ja siinäkin kohtaa Naistenklinikalle pitäisi ottaa muita synnyttäjiä kuin riskisynnyttäjiä.\nSijainnillisestihan Jorvi on logistinen painajainen. Jo alkuviikon uutisen pohjalta aloimme miehen kanssa pohtia, että esim. Hangosta ilman ruuhka-aikaakin ei synnyttämään pääse alta 1,5 tunnin. Tuohon päälle ruuhkat Kehällä niin siinähän sitten menee aikaa vielä rattoisammin. Samaa voi myös kokeilla vaikkapa Porvoon suunnasta lähestyessä. Lohjalta päin taas pääsee kokeilemaan sitä miten käsittämättömän hyvin Ykköstie vetää ruuhka-aikoina.\nPelkästään pääkaupunkiseudun sisältä tarkasteltuna Jorvi on mahdotona lähestyä. Kehä I on jumissa joka ikinen arkipäivä ja Vanha Turuntie ei kestä kovinkaan suurta liikennemäärän lisäystä. Siinä missä 3,5 vuotta sitten nousin tästä työpöydän äärestä, kiskoin takin niskaan ja kävelin Kättärille rakenneultraan palatakseni takaisin 50 minuuttia myöhemmin kourassani kuvat Huuto-maalausta muistuttavasta jälkeläisestä olisin 50 minuuttia myöhemmin ollut vasta ilmoittautumassa Jorvin vastaanotossa. Verrokkina myös voidaan kertoa, että Naistenklinikalta työpöydän ääreen kesti bussilla varttitunnin ja siinä oli mukana hieman panikoitunutta säätämistä kun ajatus ei ihan ollut kukkeimmillaan istukkabiobsian jäljiltä. Harva synnyttämään lähtee julkisilla, mutta silti tiedän usemman helsinkiläisen joka näinkin on tehnyt. Autoja kun ei ole joka perheessä ja takseistakin tuppaa olemaan pulaa.\nYmmärrän sen, että säästöjä pitää jostain saada, mutta haluaisin nähdä minkälaiset säästöt Jorvin uudella megayksiköllä saataisiin? Mielenkiintoiseksi myös menee se, että Jorvista on äärettömän huonot yhteydet sekä Lastenklinikalle että tulevaan Lastensairaalaan eli käytännössä Jorvissa pitää myös passissa silloin aivan eri tavalla vastasyntyneiden ensihoitoon erikoistunutta henkilökuntaa, jos siellä vuosittain synnytettäisiin rapiat 15 000 synnytystä. Ja ainakaan kovin pitkäjänteisestä suunnittelusta ei voida puhua jos molempia Naikkaria ja Kättäriä on remontoitu viimevuosina ja niihinkin jokunen euro on saatu uppoamaan.\nMediassa kirjoitettiin jo, että Kättärin lakkauttamisesta on vaikea puhua, koska siinä puhutaan tunteita herättävästä asiasta. Ja kyllähän tämä tunteita herättää, en minä sitä kiistä, mutta minulla se suurin tunne on silti puhdas insinöörimäinen epäymmärys, koska lukujen, nykyisen liikenneinfran ja asukastiheyksien perusteella en kyllä keksi yhtään syytä miksi Jorvin megayksikkö olisi Kättäriä parempi järjestely. Yksikön koonhan pitäisi olla absurdin kokoinen, koska silloin sen hoitaessa noin joka kolmannen Suomeen syntyvän lapsen synnytyksen sillä ei vain olisi varaa pistää lappua luukulle salien ollessa täynnä. Tilanne, joka jo tällä hetkellä on täysin yleinen pk-seudun kolmessa isossa synnytyssairaalassa ja vielä sentään on Lohja ja Porvookin mukana reservissä.\nEnnen tätä Suomessa ei ole ollut tarvetta yksityiselle synnytyssairaalalle, mutta näillä järjestelyillä luultavasti sekin nähtäisiin pian. Eivät ihmiset maksa Helsingissä asumisen hintaa siitä riemusta, että nautimme ahtaasti asumisesta vaan siksi, että haluamme, että palvelut ovat lähellä ja niihin pääsee myös ilman omaa autoa. Nyt Kättärille ja Naikkarille pääsee synnyttämään vaikka ratikalla. Harva lähtisi supistuksissaan ähisemään kahdella vaihdolla Jorviin. Toinen mikä lisääntyy varmasti on kotisynnytykset. Muualla maailmassa synnytyksissä pyritään kohti kätilövetoisia synnytystaloja. Meillä tavoitella megakokoisia porsimislaitoksia. Toki isossakin yksikössä on mahdollisuus yksilölliseen hoitoon, mutta rajallisilla resursseilla ja säästöpaineilla tuskinpa esim. perhehuoneiden määrää saataisiin kasvatettua.\nOnneksi vielä suunnitelma on tosiaan vasta suunnitteluasteella, mutta nyt toivoisin itse, että suunnittelussa otettaisiin järki ja myös faktat käteen. Tilannehan ei minun elämääni sinäänsä vaikuta mitenkään. Oman lapseni ole Kättärillä synnyttänyt ja sieltä kotiutunut niin paskoilla fiiliksillä, että ekat kaksi vuotta itketti joka kerta kun sairaalan ohitin. Fakta on kuitenkin se, että nykyinfralla Jorvi ei vain ole vaihtoehto ilman perusteellisia liikenteen uudelleenohjausjärjestelyjä ja myös aika massiivisia tukitoimia vastasyntyneiden pääsemiseksi riittävän nopeasti Lastensairaalaan hoitoon. Ennemmin itse melkein käyttäisin lisäresurssit Lohjan vahvistamiseksi Hyvinkään synnärin kanssa samaan toimintavahvuuten sekä vahvistaisin Helsingin sairaaloiden kapasiteettia ja antaisin Jorvin keskittyä johonkin vähemmän akuuttiin hoityöhön kuin synnytyksiin.\nLähettänyt Anu - Hallittu hysteria klo 17:26\nTunnisteet: mitä ajattelin, netistä bongattua\nRouvaS 10. syyskuuta 2014 klo 17.49\nJaan kanssasi saman tuohtumuksen. Aivan absurdi ajatus! Muutenkin Kätilöliitto on jo esittänyt oman huolestuneen kantansa pienten synnytysyksiköiden lakkauttamisen yhteydestä matkasynnytysten lisääntymiseen ja nyt tämä. Porvoon sulkeminenkin on varsin absurdi ajatus, sairaala palvelee kuitenkin koko Loviisan suurkuntaa ja Liljendalista pelkästään Kättärillekin ajaa jo reilusti yli tunnin - logistisestihan Kotka olisi lähempänä, mutta kun Husin alueelle kuulutaan niin...\nPelkään pahoin, että Suomikin on uhkaavasti menossa kohti trendiä, jossa rikkaat synnyttävät suunnittellusti ja hallitusti yksityisissä komplekseissa ja köyhät synnyttävät ylisuurissa ja ruuhkaisissa porsimislaitoksissa (tai matkalla sellaiseen).\nPistää todella vihaksi (vaikka itse asunkin kaupungissa, joka on rakenteeltaan niin suuri, että synnärin sulkeminen ei missään nimessä ole uhka ja logistisesti sijainti sellainen, että muita synnytysyksiköitä ei ole mahdollista ohjata sinne)! Itsehän olen synnyttänyt esikoiseni Tammisaaressa (Kättäri sulussa, Naikkarilla noro) ja keskimmäisen Porvoossa...\nElma 10. syyskuuta 2014 klo 21.49\nVoisitko sä lähteä politiikkaan? Sulla on sana niin hyvin hallussa ja järki kädessä. Samaa mieltä kaikessa ja porsimislaitos sai taatun laatuhörähdyksen aikaan :)\nPeriaatteen Nainen (www.periaatteennainen.com) 11. syyskuuta 2014 klo 7.10\nMähän menin 6 viikkoa sitten synnyttämään metrolla ja bussilla Kättärille -mies pyöräili perässä. Autottomassa perheessä olisi aika mielenkiintoista nähdä miten Jorviin mentäisiin esim. ruuhka-aikaan, ja kuinka turhia käyntejä välttääkseen sitten mieluummin synnytettäisiin kotona. Puhumattakaan vierailuista yms.\nMun täytyy sanoa, että kaipaisin kovasti tutkivaa journalismia kertomaan meille, mihin ihmeeseen ne verorahat valuvat ja paljonko näille HUSin päättäjille maksetaan tällaisesta upeasta ajatustyöstä - rahaa ei ole edes tärkeimpiin projekteihin (you know, Lastensairaala jne) ja sitten tällaisia edes ehdotuksen tasolla olevia aivopieruja, kun kesällä on joutuneet naiset lähtemään Lohjalle synnyttämään Jorvin ja Kättärin oltua sulussa. Lupaavaa.\nKun olin raskaana pelkäsin pirusti että Naistenklinikka ja Kättäri olisivat sulussa ja joutuisin synnyttämään Jorviin. Ei se että kaipa sinne olisi taksilla päässyt synnyttämään, mutta eipä siellä sitten kovin helposti olisi kukaan vieraillut (mm. mieheni) plus kaikki ultrat niin koko päivänhän siihen reissuun olisi saanut varata (julkisilla liikkuen Jorvi on tosi vaikea saavuttaa...tai ei vaikea mutta tajuttoman hidas). No, sulkuja ei ollut ja kävelin ihan omin jaloin naistenklinikalle (asumme melkein naapurissa). En tajua tätä (enkä todellakaan voi kuin kauhulla kuunnella KAKS:in lopetusuhkaa ja ajatella siellä asuvien serkkujeni perheitä, että missähän levikkeellä heidän tulevat lapset syntyvät :().\nAnonyymi 11. syyskuuta 2014 klo 18.07\nLähetä ihmeessä tämä teksti pienellä modauksella Hesarin mielipideosioon! -Maria


Kalle Samooja pelasi huiman päätöskierroksen - palkintona 8. sija Lontoon ET-kisassa\nKoti Golf-uutiset Kalle Samooja pelasi huiman päätöskierroksen – palkintona 8. sija Lontoon ET-kisassa\nKalle Samooja pelasi huiman päätöskierroksen – palkintona 8. sija Lontoon ET-kisassa\nKalle Samooja nousi hienon päätöskierroksen ansiosta kärkikymmenikköön Lontoossa pelatussa European Tourin kisassa.\nSamoojan alkukierrosten pelejä vaikeutti kadoksissa oleva puttipeli – sekä myös osaltaan pelikavereiden toiminta.\n– Puttaaminen on tällä hetkellä sen verran synkkää, että on vaikea tehdä tulosta. Sitten kun sain ryhmään vielä kaksi etanaa, niin kyllä siinä vähän oli pääkoppa kireällä, Samooja kommentoi ryhmänsä hidastempoista peliä lauantaina.\nSunnuntaina rytmi löytyi jälleen ja turkulaislähtöisen pelurin korttiin ei merkitty kuuden birdien lisäksi yhtään bogieta. Kierrostulos 66 (-6) nosti hänet lopulta komeasti kahdeksannelle sijalle ja toi hieman vajaat 30 000 euron tienestit.\n– Hieno lopettaa kisa tuollaiseen kierrokseen. Lyönti oli jälleen hyvää ja sain jonkun putin sentään sisään, Samooja sanoi tiedotteessaan.\nVoittoon golfasi skotlantilainen Calum Hill (-16), jolle Samooja jäi neljä lyöntiä.\nSami Välimäki oli yhteistuloksellaan -5 kilpailun 44:s. Kisan koko tuloslistan voit katsastaa European Tourin sivuilta.


Lumilautaliitto :: Rehnberg Mammothin maailmancupissa finaaliin vuokravälineillä\nRehnberg oli finaalipaikkaan ja kisaan tyytyväinen:\n- Ihan hyvä fiilis oli laskea. Treeneissä aurinko paistoi ja sitten totta kai saatiin kisakeli päälle, eli oli aika epätasaiset olosuhteet laskea. Onneksi tuli ländättyä jonkinlainen rani, ja katsotaan, jos huomenna saisi paremmin. On siistiä, että radassa on pakollinen kaari. Monissa kisoissa on ollut hyppyrin laidassa kaari, mutta se on ollut mahdoton tuomaroida, kun on ollut hyppyri vieressä mitä vetää. Itse tykkään kaarista, joten kiva, että siellä on semmoinen. Ainut vaan, että täällä tuulee aika monesti. Toivottavasti saataisiin finaaliin hyvä keli ja kunnon kisa.\nRehnbergille lisähaasteita sään lisäksi aiheutti omien välineiden puuttuminen. Hänellä ovat olleet matkatavarat hukassa Yhdysvaltoihin saapumisesta saakka, joten hän laski karsinnat vuokravälineillä. Niillä laskeminen toi oman haasteensa:\n- Kyllähän vuokrakamoilla laskeminen aika paljon vaikuttaa. Varsinkin vuokrakengät ovat ihan erilaiset kuin millä yleensä lasken. Tänään sain vähän jo tatsia lautaan. Ensimmäisenä päivänä mulla oli tosi löysät kamat. Toisena päivänä laudassa oli liian isot siteet, niin piti laittaa lunta kengän ja siteen väliin. Tänään oli jo ihan sopivan kokoiset siteet, mutta on aika outoa laskea parkkilaudalla, kun normaalisti lasken putskulaudalla. Kamat tulevat hyvällä tuurilla huomenna illalla, joten finaalinkin lasken vuokravehkeillä.\n1. Chris Corning USA 82,00


Tämän hetken kuumimpiin rap-nimiin lukeutuva Jack Harlow saapuu Blockfesteille | Klangi\nTämän hetken kuumimpiin rap-nimiin lukeutuva Jack Harlow saapuu Blockfesteille\nJulkaistu: 30.6.2021 / Kirjoittanut: Janne Römpötti\nBlockfest julkisti jälleen uusia nimiä ohjelmistoonsa.\nBlockfestin ohjelmisto jatkaa laajentumistaan. Maanantain ja tiistain tapaan festareille on tänään julkistettu yksi kansainvälisen tason vetonaula sekä nippu luunkovia kotimaisia tekijöitä.\nKeskiviikon ulkomaalainen artistijulkistus on yhdysvaltalainen Jack Harlow, joka tunnetaan etenkin viisinkertaista platinaa striimanneesta WHATS POPPIN -hitistään. Harlow noteerattiin XXL:n Freshman Class 2020 -listalla ja hänen viimevuotinen debyyttialbuminsa toi ehdokkuuksia niin Billboard Music Awardseissa kuin Grammy-gaalassakin.\nTällä hetkellä rap-sensaatio onkin ajankohtaisempi kuin koskaan, sillä hän on tehnyt yhteistyötä niin Eminemin kuin Saweetien kaltaisten nimien kanssa. Lisäksi Harlow on mukana kaasu pohjassa kohti valkokankaita kaahaavan Fast & Furious 9:n soundtrackilla.\nBlockfest ei olisi Blockfest ilman kotimaisia artisteja. Tuoreimpia kiinnityksiä ovat huhtikuussa GLITTER-albuminsa julkaissut MELO, äskettäin Tyttö-debyyttialbuminsa dropannut Etta, omakustanneartistina breikannut Sexmane sekä graindaamisestaan tunnettu Kevin Tandu.\nBlockfestin artistijulkistuksia on tiedossa lisää tämän viikon torstaina ja perjantaina, jolloin julkistetaan myös tapahtuman päiväkohtainen ohjelma. Koko tähänastisen artistikattauksen näet täältä.\nKategoriassa UutisetTägätty Eminem Etta Jack Harlow Kevin Tandu MELO Saweetie Sexmane\nMF Taste pohjustaa EP:tään rikostutkinnan maailmaan sijoittuvalla lyhytelokuvalla Janne Römpötti / 30.6.2021\nAaro630 kaivaa kuoppaa itselleen uudella videollaan Janne Römpötti / 30.6.2021


HaukkuBlogi: kesäkuuta 2019\nPontus lähtee tänään kotiinsa, jatkamme siis 4 + 1 koiran kokoonpanolla. Tulee varmasti aika paljon rauhallisempaa mutta myös tylsempää, Pontus on niin kova touhuamaan kaikkea :D Mutta ehkäpä se tulee taas jossain vaiheessa meitä ilahduttamaan, se on kuitenkin loppujen lopuksi tosi helppo vieras kun se on jo oppinut meidän säännöille. Joistain asioista se tarvitsee vain vähän muistutusta aina ekana hoitopäivänä mutta sitten toimii kuin junan vessa xD\nIhmeen helppoa tätä viiden sakkia oli lenkkeilyttää alkushokin laannuttua :D Ekat pari lenkkiä oli aika sekavia mutta sitten homma alkoi sujua tosi hyvin, keksin miten hihnoja on järkevintä pitää käsissä jotta niiden setviminen olisi mahdollisimman helppoa ja toisaalta koirat oppivat sen ettei voi poukkoilla ihan miten sattuu.\nAika karvainen vauveli\nHankalinta oli se että Poju ei jaksa ihan sellaisia lenkkejä mitä me yleensä tehdään joten se piti ottaa kantoon aina välillä enkä jaksanut ottaa reppua lenkeille mukaan. Kuitenkin hihnojen hanskaaminen on vielä vaikeampaa kun yksi käsi menee ainakin osittain koiran kantamiseen... Mietin että pitäisi hommata se kevyempi kantoväline mutta sitten googlailin vähän kantoliinoja ja päädyin ensihätään tekemään omin kätösin kantoliinan sille :D Ei se ole maailman toimivin (tuli vissiin liian iso, tuonne menisi ainakin neljä chihua... ) eikä kaunein mutta ajaa asiansa ja Poju onneksi viihtyy kannettavana tosi hyvin. Kokeilin nimittäin Nessunkin kanssa mutta siitä ei tullut mitään, Nezumi ei tykkää ja alkaa rimpuilla ja liina on niin löysä että kyllä siitä pääse putoamaan jos yhtään yrittää... Eli ei jatkoon Nessun osalta.\n! Älä katso äänet päällä koirasi läheisyydessä jos se on samanlainen kuin Sirrion ;)\nKuvasin tyyppien hienoa menoa juhannuksena ja ilmeisesti jossain oli villit juhannusbileet kun yht'äkkiä meidän ohi ajoi palomiestä ja poliisia pillit huutaen. Sirrionhan ei ihan täysin arvosta piipaa-autoja niin tuli sitten sattumalta kuvattua sen kilpajoikaamista. Ja muut koirat tietty tekee taustoja vaikka ne ei oikeasti välitä. Pitäähän sitä vähän mölytä jos Sirrionkin mölyää. Tuollainen Sirrion on muutenkin äänten suhteen. Silloin joskus oli pohdintaa siitä onko Sirrionin ääniin reagoiminen ääniarkuutta (sehän reagoi tosi monenlaisiin ääniin, mm. laukauksiin) ja onhan siinä tietty jotain miksi sen pitää reagoida kun kukaan muu ei korvaansa lotkauta. Ei se kuitenkaan kauhean pelokkaalta mun mielestä vaikuta. Loppupäässä ehkä voi näyttää että se perääntyisi mutta paloauto ohittaa meidät siinä kohtaa se Sirrion meinaa lähteä perään, mitä en tosin anna sen tehdä koska se meinaa kiertää minut väärältä puolelta. Ei ole hyvä jos ne kaikki pyörii mun ympärillä, toki vielä mahdollisimman erisuuntiin ;)\nLähettänyt Mia klo 16.35 Ei kommentteja:\nTunnisteet: dany, nessu, poju, sirrion, videot\nNe vaan lisääntyy ja lisääntyy!!!\nEn edelleenkään tajua näitä videoeditoreja. Esikatselussa tämä näytti ihan siltä miltä pitikin mutta sitten varsinainen video jumittaa useammassa kohtaa. Miksi?? Ei voi tietää. Koitin korjata sitä niin tilanne meni vain pahemmaksi ja videosta puolet poistui ja se alkoi nykiä ihan hulluna yms. joten päätin että tällä mennään tällä kertaa. Ja mä kuitenkin osaan käyttää 3D mallinnusohjelmia yms. luulisi ettei videon pätkiminen voi olla sen vaikeampaa... mutta näköjään vaan on :D\nLisää chihuja, Nezumin äiti Luna (suklaa kuten Nessu) ja Nessun sisko Leija. Nämä neidot tosin tuli ihan vaan päivävierailulle, eivät sentäs olemaan. Vaikka ei kaksi pikkuista lisää tässä sekamelskassa paljon enää tuntuisi :D Pojista oli tosi kiva saada neitivieraita. Nessulle ja Pojullehan nuo olivat jo ennestään tuttuja mutta Pontukselle ihan uusia tyyppejä. Mitään ongelmaa ei tässäkään tilanteessa ollut, koko porukka oli varsin sopuisaa ja vaan innoissaan tapaamisesta.\nPontus ihastui erityisesti Leijaan ja oli sitä mieltä että heille tulisi kauniita lapsia :D Aivan varmasti tulisikin mutta Leija ei ollut ihan samoilla linjoilla. Nämä on tiukkoja tyttöjä molemmat, sekä Pontus että Poju saivat huutia jos meinasivat liian tunkeileviksi käydä. Sen sijaan Nessu sai tehdä niiden puolesta mitä vaan :D Onhan se kuitenkin poika/veli eikä mikään random tyyppi ;) Nezumi on kyllä yleensäkin kaikkien suosikki ja lellikki...\nNessusta oli myös tosi kiva nähdä Jesseä (myös videolla eikä ravista tai muutenkaan rääkkää Nezumia vaikka ehkä siltä vähän näyttää :D - johtuu vaan siitä että videoa on nopeutettu). Pontuksestakin Jesse oli super hauska, varsinkin kun mentiin sisälle ja Jesse paini ja touhusi hihulauman kanssa lattialla. Pontus taitaa haluta kotiin samanlaisen ;)\nTämä taitaa olla kunnon aktiiviloma noille hihhuleille kun joka päivä on ollut jotain uutta jänskää touhua, minimiehet on aina ihan reporankoina illalla. Mutta hyvähän se vaan on :D\nTunnisteet: kaverit, nessu, poju, videot\nYleensä Nezumi nukkuu pienellä kerällä mutta hellepäivinä tyyli on vapaampi :D\nKäytiin minimiesten kanssa uimassa tänään. Oltiin jo aiemmin käyty isojen koirien, Nessun ja Pojun kanssa ja silloin chihuilla ei ollut pienintäkään intoa mennä veteen mutta ajattelin että ehkä ne menee mieluummin jos ovat ihan keskenään. Ainakin silloin kun Sirrion oli pieni pentu se ui mieluummin ilman Romppaa, kai se uiminen oli vähän jännää vaikka Pisuli olikin reipas uimari jo pentuna ja Roon iso koko ja riehuminen ei auttanut.\nSama ajatus tuntuikin vähän pätevän minimiehiin, kun päästiin rannalle Nezumi ekana kahlasi reippaasti veteen kuin ei mitään :D Kun jalat alkoi irrota pohjasta se mietti vähän mutta mun kannustamana teki pienen uimalenkin, sitten äkkiä rantaan. Samaan aikaan Pojukin kävi tekemässä pienen uimalenkin :) Lopuksi vielä Pontuskin ui muutaman vedon, tosin sitä jännitti selvästi noita kahta enemmän ja sen uimatyyli oli sellaista räpiköimistä mikä pitäisi opettaa siltä pois jos enemmänkin sitä aikoo uittaa. Olen huomannut että kauhominen usein liittyy jännitykseen, Haurunkin on vaikea uida nätisti kun se edelleen pelkää uimista vaikka tykkääkin siitä myös :D Kai se on vähän sama kuin joku benjihyppyharrastaja ;)\nLupaavan alun jälkeen kukaan kolmikosta ei kuitenkaan halunnut enää uida, nuo nuoremmat kyllä kahlaili rantavedessä (Poju pysyi tukevasti maan kamaralla) mutta ei mitään intoa varsinaisesti lähteä uimaan vaikka vähän koitin niitä houkutella. Kokeiltu on, ei ollut kivaa ilmeisesti ;D No, samanlainen Danykin oli aluksi eli voihan se olla että Nessun sisäinen uimamaisteri vielä herää. Tai sitten ei :D Ei sitä kuitenkaan ilmeisesti pelota kun se niin reippaasti ja oma-aloitteisesti meni veteen.\nPojusta kerrottiinkin että se olisi uimamiehiä xD No menihän sekin uimaan, ei voi kieltää vaikka ei nyt tullut ihan sitä fiilistä että Pojukaan olisi hommasta kauheasti tykännyt :D Poju osaa myös tokojuttuja ja niistä se sen sijaan tykkää, se oli ihan innoissaan kun ekan kerran pyysin sitä tulemaan sivulle :D Kokeiltiin kaikenlaisia alempien luokkien liikkeitä, osan se osasi ja osaa ei (tai ei ymmärtänyt, en tiedä yhtään mitä käskyjä sillä on käytetty, olin oikeastaan yllättynyt että se noinkin hyvin tajusi) mutta hirveän iloisena se näytti temppujaan. Noin innostunut kun se on se varmasti myös oppisi äkkiä ne jutut mitä se (ehkä) ei osaa jos vaan haluaa opettaa.\nKuvia ei uimareissulta ole, ensinnäkin kaikkien uinnit oli sen verran lyhyet ettei siinä paljoa oltaisi kuvailtu mutta lisäksi kolmen koiran kanssa ei oikein kädet enää riitä kameralle.\nNyt minimiehet on jo kovasti rauhoittuneet ja vaaleiden herrojen ärinätkin loppui oikeastaan silloin jo ekana päivänä :) Nyt enää ainoa vähän rasittava asia kolmikossa on Pojun into nylkyttää noita kahta muuta mutta sekin onneksi tottelee ihan suht hyvin kun sitä käskee lopettamaan. Pitää vaan koko ajan olla niin että Poju tietää että mä näen sen, muuten se ottaa heti tilaisuudesta vaarin :/ Vähän kyllä huvittavaakin kun toisinaan sille tulee mieleen että meniskö nylkyttämään ja sitten se käy vähän lämmittelemässä esim. Nessua ja sitten katsoo mua että huomaanko... ja kun huomaan niin sitten se tulee pois silleen "en mä mitään kunhan vähän tervehdin kaveria" :D Nezumi ja Pontus ei Pojun touhuista erityisemmin tunnu välittävän mutta kivempi niiden kuitenkin on olla ja leikkiä ilman että pappa roikkuu niiden selässä... Toivottavasti kun naapurin koiran juoksu menee kunnolla ohi Poju lopettaa moiset touhut kokonaan kun se ei kuulemma ole ollut tuollainen aikaisemmin.\nLenkkeily näin monen koiran kanssa on kyllä ihan sanonko mistä :D Varsinkin alkulenkistä kun intoa on kaikilla kauheasti ja järkeä vähän vähemmän. Pidä siinä sitten hihnat jotenkin solmiintumatta ja ei elämä jos tulee ohitus ja ne pitäisi kerätä kaikki edes joten kuten pieneen kasaan :D Onneksi nämä on kaikki sentään kilttejä ja enempi tai vähempi hyvin käyttäytyviä. Ja onneksi asutaan maalla niin ei niin haittaa, jossain keskustassa olisi pakko viedä ne erikseen pienissä ryhmissä. Ja eiköhän sekä mun että koirien laumalenkkeily- taidot parane pikapuoliin :)\nLähettänyt Mia klo 11.07 Ei kommentteja:\nNiin montako chihua meillä olikaan?\nNezumi ja Poju\n(Poju on pitkäkarvainen mutta on nyt kesätukassa)\nSu-Ma välisenä yönä meille saapui 10 vuotias Poju chihu Nezumin kaveriksi. Minimiehet tuli heti alusta alkaen varsin hyvin toimeen keskenään, vähän liiankin... Ei meinaan sinä yönä ihan kauheasti nukuttu :D Poju on tosi vireä ja hyväkuntoinen vaikka onkin aika iäkäs joten herrat jaksoi bilettää kunnes lopulta mä sanoin että nyt on pakko mennä nukkumaan. Laitoin ne vähäksi aikaa erilleen rauhoittumaan ja sitten molemmat alkoikin nukkumaan ihan suht kiltisti. Paristi yöllä ne meinasi alkaa riehumaan mutta lopettivat kun sanoin että pää takas tyynyyn ;)\nSeuraavana aamuna meno jatkui taas ja esittelin Pojun kunnolla myös Sirrionille ja Danylle, ei mitään ongelmaa vaikka isot olikin vähän sen näköisiä että ei ne välttisti olisi kaivanneet meille lisää chihuja :D Yön ne nukkui nyt hyvin, ei tarvinnut herätä herroja ojentamaan. Ja tänään ne alkoi selvästi jo hieman rauhoittua... kunnes myös Pontus liittyi joukkoon omistajansa reissun ajaksi ja riehuminen alkoi alusta xD\n"Ei *******.... toinen tommonen.... MIKSI??" sanoo pilkut :D\nPontus iz in da house!\nKolmistaankin nämä tulevat aika hyvin juttuun, tosin Pontusta ja Pojua saa välillä vähän komentaa käyttäytymään, kun molemmat on kilttejä poikia mutta vähän sellaisia ärisijöitä niin yhdessä ne sitten innostaa toisiaan. Taitaa herroilla olla myös aikeena vähän katsella kumpi onkaan se isompi chihu talossa, pappa 10 v vai teinix ei vielä vuottakaan. Mutta se on pelkkää ääntä ja patsastelua eli ei mitään vakavaa ja kunhan tilanne vähän rauhoittuu niin uskoisin että tuo vähäinenkin ärhentely jää pois.\nNessu ei noiden pöllöilyistä tunnu paljoa tajuavan, se häärii vaan siellä seassa ihan innoissaan "en tiedä mitä me tehään mutta JEEEE!!!!!" meiningillä :D Se on niin kiltti höpsö eikä sitä kiinnosta mikään arvojärjestysten selvittäminen kun kavereitahan tässä ollaan kaikki? Jokatapauksessa nyt Nessu ei ainakaan hetkeen voi valittaa että on tylsää kun ei ole pienikokoisia leikkikavereita :P\n"Ootko muuten pappa huomannut että mä olen sua isompi? (Kaikin tavoin 😉)"\n"Kuules kakara mulla on enempi vuosia kun sulla kuukausia että niin."\nEi kyllä ihan kaikissa roduissa voisi laittaa kolmea urosta yhteen näin helpolla :) Ja naapurissa on vielä juoksunarttu jolla on vissiin parhaat päivät ja sen kyllä jätkien käytöksestä huomaa... silti ei mitään tappeluita. Ja Sirrionkin ❤ Toki asiaan vaikuttaa ettei Sirri ihan laske chihuja oikeiksi koiriksi/uroksiksi - en ehkä toisi esim. vieraita dallu-uroksia tänne ainakaan juoksuaikaan - mutta ei kaikki ottaisi minimiehiäkään kattonsa alle noin vain.\nNyt kun Nezumi on jo iso poika ja isoin kasvu on jo ohi oli herran aika saada kunnolliset valjaat. Mieluiten olisin halunnut sille jotkut verkkovaljaat, esim. nämä olisi olleet kivat, mutta arvasin että niiden kanssa voi tulla ongelmia kun niitä ei oikein pysty säätämään ja chihun rakenne ei ole se kaikista helpoin... Ja niinhän siinä sitten kävi että vaikka koitettiin lukemattomia eri merkkejä ja malleja oli niissä kaikissa jotain vikaa. Aina joko liian iso kaula-aukko, liian lyhyt rintaosa tai liian leveä rintaosa :( Höh. Yhdetkin oli aivan ihanat, täydellinen ulkonäkö ja melkein täydellinen istuvuus, olisin niiiin halunnut ne mutta rintaosa oli aavistuksen lyhyt - niin vähän että voi olla että se ei olisi hangannut mutta... pakko oli laittaa nekin takaisin hyllyyn. Ihan epäreilua ;) Ja lopulta piti alkaa käydä läpi muunlaisia malleja kun ei noista kertakaikkiaan löytynyt Nezumille sopivaa.\nMonien olen nähnyt käyttävän chihuilla Tre Pontin valjaita ja niitä suositteli Nessun kasvattajakin, ne olisikin varmaan tosi kätevät erityisesti talvella kun "koiran" koko vaihtelee jopa päivittäin vaatteiden vuoksi. Mä kuitenkin haluan Y- mallin valjaat, uskon että ne ovat koirille mukavammat ja vähemmän niiden luontaista liikettä rajoittavat. Halusin myös sellaiset valjaat joista Nezumia voi tarvittaessa vähän nostaa, jos tulee joku hätätilanne, mutta myös ihan vaan lenkillä kun joskus liikutaan aika hankalassa maastossa ja vaikka Nessu on hyvin kykenevä ja ketterä niin joskus se tarvii hieman avustusta. (Tosin niin tarvii nuo isommatkin koirat toisinaan.) Eli valjaat saisi olla tukevat, leveät ja paikoillaan hyvin pysyvät.\nMuunlaisistakin valjaista oli tosi vaikea löytää sopivaa, ensinnäkin monista malleista ei ollut riittävän pientä kokoa olemassa ja ne mistä oli olivat ihan samalla lailla väärin istuvia mitä nuo verkkovaljaatkin. Yksi iso ongelma on chihujen verrattaen iso pää, valjaan pitäisi mahtua päästä läpi mutta ei silti valua lapojen päälle... mission impossible :D Lisäksi oli joitain valjaita jotka olivat jo liiankin tukevia noin pienelle koiralle, tarkoitus ei ole kääriä sitä mihinkään kivikovaan, painavaan ja kömpelöön panssariin kuitenkaan :D\nLopulta löytyi Hurtta Adventure valjas. Siinä on aika leveä tuo rintaosa joten sopii nostamiseen mutta myös säädettävä kaula-aukko! Hieman vaattii työtä tietysti mutta valjasta pukiessa/riisuessa vähän isonnan sitä ja sitten päällä ollessa tiukennan sen niin pieneksi kuin pystyy. Rintamus ei ole liian leveä eikä myöskään liian lyhyt eli se ei hankaa kainaloihin mistään kohdasta. Valjas on kuitenkin pienimmilleenkin säädettynä hieman liian iso Nessulle mutta kokeilujen ja pähkäilyjen jälkeen tultiin siihen tulokseen että tällä mennään, sitä väljyyttä on sen verran vähän että ei sen käytännössä luulisi olevan ongelma. Lisäksi Nessu on kuitenkin vasta 11 kuukautta joten jos se tuosta vielä saa hieman massaa niin sittenhän valjas on täydellinen :) Valjas on näin uutena ehkä himpun turhan jäykkä mutta pehmenee käytössä kivaksi, myyjällä on sama malli ja hän suositteli sitä kovasti. Tähän saa myös saman merkin valon kiinnitettyä selkään mikä on tosi kiva, Nezumi todellakin tarvitsee valon talvella mutta senkin kanssa on ollut vähän ongelmaa että mihin sen laittaa noin pienellä otuksella niin että se näkyy eikä kuitenkaan ole tiellä. Niin tämä valjas ehkäpä ratkaisee senkin ongelman :D Sitä valoa en kuitenkaan vielä ostanut eli se on testaamatta.\nLenkeillä valjas on vaikuttanut tosi hyvältä, se on helppo pukea ja Nessu tuntuu tykkäävän siitä eikä vastustele sen päälle pukemista nyt kotona mikä on jo aika iso suositus tuotteelle :D Yleensä kun se inhoaa kaikkea uutta jo periaatteesta :P Kaupassa Nessu ei ollut valjaisiin niin ihastunut mutta koska se joutui sovittamaan miljoonaa eri tuotetta se kypsyi shoppailuun sen verran jo ensimmäisen 20 minuutin jälkeen ettei sitä varmaan olisi ilahduttanut minkäänlainen talutusverme siinä vaiheessa. Hieman liian isosta koosta ei ainakaan toistaiseksi ole ollut havaittavaa käytännön haittaa, tosin Nessu ei olekaan mikään karkailijatyyppi. Jos Danylla olisi edes tämän verran liian isot vermeet se melko varmasti onnistuisi vapautumaan niistä ja katoaisi taivaanrantaan.\nJa kiitokset myyjille jotka jaksoi esitellä koko valjasvalikoimansa xD\nEn ehtinyt tarkentaa enkä muutakaan mutta jotenkin tykkään tästä kuvasta silti. Sirri halusi toimia apumiehenä kuvauksissa ja olikin oikein hyvä apumies, taitavasti houkutteli Nessua olemaan aloillaan että sain kuvata rauhassa mutta pysyi pääasiassa silti itse poissa kuvista :) Joskus se on niin fiksu, ihan kun se olisi tiennyt että nyt kuvataan vaan Nössykkää ja Sirrionin vuoro on sitten seuraavaksi.


Suomalainen geenitutkija palkittiin Yhdysvalloissa\nTiistai 22.9.2009 klo 16.45\nAkatemiatutkija, dosentti Iiris Hovatalle on myönnetty Yhdysvalloissa nuoren tutkijan palkinto.\nRosalind Franklinin nimeä kantavan palkinnon jakaa Peter ja Patricia Gruberin säätiö, ja sen saa Hovatan lisäksi yhdysvaltalainen tutkija. Palkinnon suuruus on 75 000 dollaria eli noin 53 000 euroa.\nHovatta tutkii Helsingin yliopistossa psykiatristen sairauksien ja mielenterveyden häiriöiden neurobiologista ja geneettistä taustaa. Hän sai palkinnon tunnustuksena uusia lähestymistapoja käyttävästä tutkimuksestaan.\nPeter ja Patricia Gruberin säätiö on amerikkalainen yksityinen säätiö, joka tukee ihmisyyttä parantavaa koulutusta, sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja tieteellisen tutkimuksen saavutuksia. Palkinnon saajat valitsi hakemusten perusteella kymmenen henkilön paneeli. Palkintoa haki noin sata tutkijaa.


Kaupallinen yhteistyö Freedom Rahoitus: Haluaisitko pienentää kulujasi helposti? Markku kertoo, miten hän pudotti lainan korkoaan 7 prosenttia ja säästi paljon rahaa\nHaluaisitko pienentää kulujasi helposti? Markku kertoo, miten hän pudotti lainan korkoaan 7 prosenttia ja säästi paljon rahaa\nNäin kesän kynnyksellä moni miettii, miten kesämenoihin saisi lisää rahaa. Katso täältä, miten Markku sai säästettyä kuluissaan ja millaisia apuja sinulle olisi siitä.\ntiistai 23.2.2021 klo 8:39\nNykyään on helppoa lähes huomaamatta tehdä ostoksia luottokorteilla, osamaksulla tai muilla vakuudettomilla lainoilla. Korko- ja kulutasoa ei tule välttämättä katsoneeksi ostosten yhteydessä.\nJos sinulle on kertynyt velkaa, on hyvä harkita yhdistelylainaa tai tehdä lainavertailu kulutason vertailua varten. Näin kävi esimerkiksi Markulle, joka teki lainavertailun ja sai samalla pudotettua korkotasoa sekä pienennettyä kuukausimenojaan.\n– Korkotaso laski seitsemän prosenttia, hän kertoo iloisena.\nSeitsemän prosentin lasku on todella merkittävä, sillä esimerkiksi Markun tapauksessa hän säästää 10 000 euron suuruisen lainan pelkissä korkokuluissa useita satoja euroja vuodessa lainan päivittämällä. Tämä tekee useampia kymppejä kuukaudessa. Lisäksi on hyvä huomioida pienentyneet hallinnointimaksut, sillä jokaisesta lainasta menee erikseen esimerkiksi tilinhoitopalkkioita. Ylijääneen rahan voi käyttää esimerkiksi tulevan kesäkassan kartuttamiseen.\n– Tämä meni minun osaltani hyvin ja oikein näppärästi, hän iloitsee.\nKlikkaa tästä ja siirry Freedom Rahoitukselle kokeilemaan, saisitko sinäkin laskettua korkotasoasi ja kartutettua säästöjä!\nMarkun tekemä Freedom Rahoituksen lainavertailu nostaa hänet erinomaisille tuntipalkkioille, sillä Freedom Rahoituksen lainavertailun tekemiseen ei mene kuin muutama minuutti! Näin sinäkin voit maksutta katsoa, onko lainakuluissasi pudottamisen varaa:\nSiirry tästä osoitteeseen freedomrahoitus.fi ja valitse haluamasi lainasumma.\nTäytä perustiedot itsestäsi ja nosta vanhojen lainojen tiedot esille. On tärkeää merkitä tiedot oikein.\nKun olet täyttänyt tietosi ja lähettänyt lainahakemuksesi luotonmyöntäjien käsiteltäväksi, siirryt automaattisesti OmaTili-palveluun, johon tulee kaikki saamasi lainapäätökset. Ensimmäiset lainapäätökset tulevat saman tien.\nVoit tutkia saamiasi lainatarjouksia ja valita niistä parhaan. Mikäli muutat mieltäsi, ei hätää, sinun ei tarvitse hyväksyä yhtäkään niistä.\nAllekirjoitat lainan verkkopankkitunnuksillasi. Luotonmyöntäjä saattaa myös kysyä liitteitä, kuten esimerkiksi palkkakuittia tai eläkepäätöstä.\nKun kaikki on valmista, laina maksetaan tilillesi jopa samana arkipäivänä!\nTee maksuton lainavertailu Freedom Rahoituksella NYT!\nFreedom Rahoitus tarjoaa ilmaisen lainavertailun, jonka avulla tavoitat yli 25 pankkia ja luotonmyöntäjää vain yhden hakemuksen täyttämällä. Freedom Rahoituksella on myös asiakaspalvelu, joka auttaa sinua mielellään puhelimitse tai chatin välillä. Apua on tarjolla suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi.