Yksin matkalla - aikuisen naisen ajatuksia yksin matkustamisesta - Travellover\non 14/12/2014 05/09/2020 with 31 comments\n”Miten sä uskallat?” ”Olet sä vaan reipas!” ”Ihan yksin vai? Et kai?”\nMahtaako alle kolmekymppinen, rinkan selkäänsä ottava ja hostelleissa maailmalla kiertelevä joutua vastaamaan moisiin kysymyksiin, vaikka olisi nainen? Mutta kun matkalaukun pakkaa ja hotellin varaa nelikymppinen, häntä pidetään varsinaisena sankarina – jollei muuta niin oman elämänsä sankarina ainakin. Epäilemättä myös uhkarohkeana, koska aika usein vastaan uskaltamiseen liittyviin kysymyksiin.\nMatkustin ensimmäisen kerran lentokoneella yksin vasta 25-vuotiaana. Lähdin Wieniin, jossa ystäväni oli työharjoittelussa. En kuitenkaan ollut mielestäni yksin matkalla, koska minulla oli siellä seuraa – ja milloin ei ollut, makasin hotellihuoneessa korkeassa kuumeessa. (Kotona keuhkokuumediagnoosi.)\nPian sen jälkeen lähdin kuukaudeksi Intiaan, mutta siellä asui silloinen poikaystäväni, eli en minä sielläkään yksin ollut. Kuusi päivää viikossa olin hotellin vankina, koska minulla ei ollut lupa yksin liikkua. Että se siitä Intiasta. Paluumatkalla Lufthansa aloitti lakon ja juutuin Frankfurtiin. Pitkän lennon jälkeen väsyneenä soitan äidille ja itkeä tihuutan, että mitä nyt tehdään. Että näin reipas omatoimimatkailija olin silloin.\nOnneksi samalla lennolla Suomeen lähtenyt suomalaismies fiksasi minutkin samaan koneeseen Oslon kautta. Pääsinpä muuten ensimmäisen kerran elämässäni lentämään bisneksessä. Penkki oli leveä kuin nojatuoli, mutta ilo aika lyhytaikainen: eipä Saksasta Norjaan kauaa lennä.\nEnsimmäiselle ihan kokonaan yksin -matkalle lähdin neljä vuotta sitten marraskuussa, reilusti yli kolmekymppisenä. Menemättä yksityiskohtiin oli kuitenkin sellainen tilanne, että minun oli parasta poistua kotoa tai olisin vain kiukutellut ja ollut ärsyttävä ilman, että puoliso olisi moista käytöstä varsinaisesti ansainnut. Niinpä yksissä tuumin päätimme panna rouvan lentokoneeseen sen verran kauas, ettei pääse vinkumaan. Lähdin Prahaan.\nOlin oikeasti aika kauhuissani. Olin perillä illalla. En halunnut riskeerata mitään ja varasin hotellilta noudon kentältä. Se oli tarpeettoman kallista, mutta tuntui hermoille parhaalta. Aamulla en millään olisi päässyt hotellilta liikkeelle, koska jotenkin vain yksin kaupungille lähteminen tuntui hankalalta. Kivan kattomaalauksen alla omassa sängyssä tuntui turvallisemmalta. Lähdinhän minä ja kaikenlaista näinkin, mutta olo oli kyllä epävarma. Koko ajan piti tietää, missä olen, että varmasti en eksyisi.\nPuolta vuotta myöhemmin matkalle yksin lähtemiseen ei ollut muuta syytä kuin se, että menen, koska voin. Koska haluan. Amsterdamissa olin aamulähtöjen kanssa yhtä huono, mutta muuten jo vähän reippaampi.\nEdelleen kuitenkin illalliselle ravintolaan meneminen tuntui hankalalta. Yhtenä iltana kiersin korttelia Leidsepleinin alueella enkä vain saanut mentyä sisään mihinkään. Kun yhden ravintolan kokki alkoi jo huudella ikkunasta, tajusin, että vaelluksen on päätyttävä ja sain mentyä ravintolaan – en kyllä tämän kokin paikkaan.\nOli ratkaistava yksin syömisen ongelma: Aloin pitää mukana kirjaa tai lehteä. Sen taakse saatoin piiloutua, pitää itseni kiireisenä, mutta oleminen oli silti hankalaa, koska aika usein illalla ravintoloissa on pareja ja ystäväseurueita.\nLounasaikaan yksin oleminen on ihan helppoa. Amsterdamissa löysin delit: niistä sai evästä hotellille, ja näin saatoin kaivautua omaan rauhaani. Saatuani iPadin yksin oleminen on helpottunut. Sillä saa oltua vaikka ihan oikeasti sosiaalinen, jos raflassa sattuu olemaan langaton verkko, tai voin bloggailla olematta ollenkaan säälittävän yksinäinen.\nJos näillä tiedoilla lähtisin ensimmäistä kertaa yksin reissuun, menisin tuttuun paikkaan. Aloittaisin harjoittelun yksin olemiseen paikassa, jossa osaisin kulkea ehkäpä ilman karttaakin, jossa voisin vain fiilistellä kivaa kohdetta. Tällainen vapautunut fiilis minulla oli Montreux’ssä. Siellä sain (muistaakseni) lähdettyä liikkeelle ajoissa, menin vuorelle ulkoilemaan, kuten olin suunnitellut, menin naapurikaupunkiin, joka oli hyväksi havaittu, mutta kävin myös päiväretkellä junalla Bernissä, vaikka siellä en ollut ennen ollut. Reviirini laajeni siis vähitellen. Jos tämä olisi ollut ensimmäinen matkani yksin, turhat jännitykset olisivat jääneet pois. Tuosta matkasta muuten kirjoitin kaikkien aikojen ensimmäiset blogijuttuni. Travellover syntyi silloin, toukokuussa 2011.\nItselaukaisijalla saa laatukuvia!\nEhdin vielä käydä kiertelemässä Belgiaa ja Luxemburgia ennen neljän viikon Italian-reissua. Silloin vuokrasin asunnon Rapallosta, Ligurian rannikolta. Ensimmäiset päivät olivat rankkoja. Olin todella pettynyt asuntoon ja sen omistajaan. Olin jotenkin ihan lohduton, että tässä kosteassa autotalliin rakennetussa kolossako oikeasti olen kuukauden selkä romuna Ikean kuopalle nukutussa vuodesohvassa. En voi väittää olleeni kovin tyytyväinen itseenikään: soitin säälinkeruupuheluita kotiin. Mies sanoi, että tulet kotiin, jos ahistaa, menet hotelliin, jos ahistaa. Tajusin, että vaihtoehtoja on, ja aloin vähitellen viihtyä.\nSittemmin olen ollut muutaman kerran Italiassa yksikseni, Sisilissa parikin viikkoa, muuten vain pienillä kaupunkilomilla myös Kreikassa, Saksassa, Espanjassa ja Turkissa.\nTodellisin seikkailuni oli viime kesänä, kun lähdin Thaimaahan. Minulle se oli seikkailu, jonkun muun mielestä säälittävää hyvissä hotelleissa asumista ja hintavien palvelujen käyttämistä. Mutta onneksi se oli minulle täydellinen juuri tuollaisena. Opin itsestäni matkailijana paljon. Ihmisenä tokikaan en kasvanut, mutta opin tunnistamaan rajani: näin haluan matkustaa, näin minulle on hyvä. Oikeastaan jo matkaa varatessani tiesin, että tämä on seikkailu, jonka haluan kokea. Tietenkin toivoin, että ottaisin rinkan selkään, lähtisin vailla suunnitelmia, menisin vain, mihin nenä näyttää, liikkuisin bussilla ja junalla… Ja lehmätkin lentävät… Pakkasin matkalaukun, varasin 4 – 5 tähden hotelleja, lensin. Varasin myös etukäteen retkipaketteja, kelluvaa bungalowia, luksustelttaa.\n13 kertaa olen itsekseni mennyt. Minulta on kysytty, olenko pelännyt. Pelottavinta oli Thaimaassa, kun olin keskellä järveä kahdestaan venekuski-oppaani kanssa ja kaveri alkaa poltella huumehia. Lopulta pelkoni olivat aiheettomia. Tyyppi vain alkoi hihitellä, mutta hallitsi veneensä pöllyistään huolimatta.\nPari kertaa seuraan on lyöttäytynyt joku hännystelijä. Ehkä olivat yksinäisiä, ehkä kaipasivat seuraa. Mitään uhkaavaa heissä ei kummassakaan ollut, ja eroon heistä pääsi muutamassa minuutissa.\nJoissain kaupungeissa pimeän tullen on ollut tunne, että on parempi näyttää määrätietoiselta ja kiireiseltä, ei pysähtyä kadunkulmiin tutkimaan karttaa, mutta kyse on ollut lähinnä vain terveestä varovaisuudesta, ei todellisesta pelosta.\nAika usein minua luullaan paikalliseksi (ennen kuin avaan suuni), että ulkonäköni onnistuu hämäämään sen verran, että määrätietoisena näytän töistä kotiin palaavalta. Eipä sellaisten seuraan kukaan tule tuttavuutta tekemään. Tietenkin olen itse varovainen: En liiku pimeällä epämääräisillä alueilla, mene puistoihin tai syrjäkujille. En käy yökerhoissa tai ole humalassa. Katson tavaroideni perään, vältän väkijoukkoja.\nSamalla junareitillä, jota Thaimaassa ajoin, tapahtui noin viikkoa myöhemmin raiskaus ja murha. Se pysäytti hetkeksi. Ulkomaalainen ei kai ole todennäköisin uhri, ainakaan aikuinen, mutta tuon kuuleminen tuntui todella pahalta. Jäin itse junasta muistaakseni yhdentoista aikoihin illalla pois. Myöhemmin juna luultavasti hiljenee ja yön pikkutunneilla tuollaiset hirveydetkin voivat tapahtua.\nTurvallisuuteen vaikuttaa tietenkin myös kohde. En ole ollut yksin esimerkiksi arabimaissa, joissa yksin olevaan länsinaiseen voidaan suhtautua epäkunnioittavasti. Sanoin siksi voidaan, koska en tiedä, tehdäänkö niin. Minä en ole kohdannut mitään epämiellyttävää.\nIstanbulkin on helppo yksin matkustavalle naiselle, vaikka Turkki muslimimaa onkin. Istanbul on ystävällinen ja turvallinen. Tietenkin pitää kunnioittaa paikallisia tapoja.\nHankalin tilanne yksin on ollut sairastuminen. Onneksi kyse ei ollut kuin mahataudista. Olin lähdössä aamulla Syracusan asunnoltani kohti Cataniaa ja sieltä seuraavana päivänä kotiin, kun yöllä alkoi veskissä juokseminen. Tietenkin oli syönyt ja juonut jääkaapin tyhjäksi, ja koska tuossa tilassa pitäisi juoda paljon, ei tuntunut yksin alkuunkaan kivalta. Imodium-levyllisen vedeltyäni uskaltauduin samassa korttelissa olevalle kioskille ja äkkiä takaisin. Selvisin vahingoitta. Iltapäivällä pääsin jo liikkeelle ja Cataniaankin, eli selvisin tästäkin oikeastaan vain pienellä epämukavuudella. En tiedä, pitäisikö sairastumiseen varautua jotenkin muuten kuin hyvällä vakuutuksella. Selvittää englantia puhuvan lääkärin puhelinnumero tai sairaalan osoite? Ainakaan tähän asti en ole niin tehnyt.\nTiedän naisten reissaavan paljon yksin. Tunnen Afrikkaa maitse kiertäneen, tunnen Uutta-Seelantia bussilla rundanneen, ulkomailla asuneita. Omat retkeni ovat aika pikkuisia, mutta ne ovat juuri minun näköisiäni.\nEdelleen vähän jännitän illalla ulkona syömistä, mutta sekin näyttää olevan vähän paikkakohtaista: Thaimaassa helppoa, Italiassa vaikeaa. Onneksi on delit ja take awayt, onneksi runsaat lounaat ja matkalla usein vähän pienempi ruokahalu (ja suklaapatukat hätään).\nRoomassa silloin, kun yksin ravintolaan meneminen ei ollutkaan niin helppoa\nJos pystyn valitsemaan, pyrin olemaan kohteessa valoisaan aikaan. Vieraaseen paikkaan pimeällä tuleminen ei tunnu mukavalta, mutta jos tutustun siihen valoisalla, pimeä ei tunnu niin hankalalta. Laukussa kulkee iPad kaverina. Se pelastaa monessa tilanteessa.\nYksin matkustavat sanovat tavanneensa paljon ihmisiä, saaneensa ystäviä ympäri maailmaa, kertovat, että ei heidän tarvitse olla yksin. Minä en ole tavannut ketään. Kun lähden yksin, olen mielelläni yksin. En kaipaa seuraa. Joitain kokemuksia tietenkin olisi kiva jakaa matkakaverin kanssa, mutta toisaalta kirjoitan niistä, voin kertoa niistä viesteillä tai palattuani kotiin. Oikeastaan ainoa kerta, jolloin yksin oleminen oli jotenkin outoa, oli viime kesänä Thaimaassa. Siellä minuun ei oikein osattu suhtautua. Kuvittelin nimenomaan, että yksin reissaavat nuoret naiset olisivat jo sen verran tuttu ilmiö, että vähän aikuisempi menisi vanhasta tottumuksesta, mutta näin ei ollut.\nVeneretkellä Phuketista olin ainoa yksin matkustava. Sain ujoimman ja hiljaisimman kanoottipojan, ja matkanvetäjä jututti pariskuntia ja seurueita, mutta jätti minut melkeinpä vaille huomiota. Jotenkin loogista olisi, että minulle olisi annettu puhelias pitämään seuraa. Samoin oli Elephant Hillsissä, johon otin parin päivän luonto-luksusteltta-retkipaketin. Muut turistit eivät nyt suorastaan karttaneet, mutta eivät tehneet tuttavuutta. Yksikin nainen, jonka mies poti vatsaansa teltassa, hakeutui mieluummin ryhmien pariin kuin minun seuraani.\nEn keksi yksin matkustamisesta kuin oikeastaan vain yhden erityisen huonon puolen: se on kalliimpaa kuin matkakaverin kanssa reissaaminen. Siis minulle. Jos ottaisin naispaikan hostellista, vuorokausihinta toki olisi sama, olenko yksin vai kaksin, mutta kun otan hotellin, maksan huoneesta yksin saman verran, kuin jos huoneessa makaisi kaksi. Auton vuokraaminen maksaa ihan saman, olen kyydissä vain minä tai onko auto täynnä.\nParasta yksin matkustamisessa on vapaus tehdä ihan mitä itse haluan. Seuralaisen kanssa on aina tehtävä jotain kompromisseja. Yksin ei ole riippuvainen toisen nälästä, väsymyksestä, halusta käydä sotamuseoissa. Mutta myönnän kyllä, että minulle yksin kuljettava maailma on pienempi kuin kaksin. Kohteet ovat rajatummat, mutta tämä on vain minun omaa arkuuttani, ei missään nimessä yleinen totuus.\nSelfie siellä, missä kaikkein mieluiten olen. San Marco, Venetsia.\n#nainen yksin matkalla #yksin matkustaminen\nTodella mielenkiintoinen postaus! En tiennytkään että olet matkustellut noin paljon yksin. Minäkin ensimmäisen reissun yksin heitin myös Wieniin 😀 Viimeaikoina olen lähestulkoon aina matkustellut miehen tai kaverin kanssa, mutta voisin kuvitella myöhemmin matkustelevani myös yksin.\nOlen kuullut kyllä juttuja miten vakiinnuttua ei tule lähdettyä enää spontaaneille matkoille itsekseen, kun ei se jotenkin sovi. Mutta miksi EI?\nMinulla uskallus lähteä yksin tuli vasta sen jälkeen, kun olin matkustanut paljon miehen kanssa. En olisi aikaisemmin edes halunnut mennä yksin.\nTietenkin riippuu paljon suhteesta, voiko yksin lähteä vai ei. Koska minulla kuulemma on subjektiivinen oikeus mennä (kuten miehelläkin tietysti), on tilanne hyvä. Kymmenen vuotta kimpassa auttaa luottamukseen ja muuhun, mikä voisi jollakulla muulla olla ehkä olla esteenä.\nHei, tätä oli kyllä todella mielenkiintoista lukea ja samaistuin kyllä vahvasti muutamiin juttuihin!\nOlen muutamia kertoja nyt reissannut itsekseni ja aina mua hämmästyttää muiden reissaajien hehkutukset yksin matkustamisen ihanuudesta ja kuinka mahtavia ihmisiä sitä onkaan tavannut näillä matkoilla. Omalle kohdalle kun on osunut pääasiassa viinaa litkiviä turisteja tai liian tuttavalliseksi ryhtyviä häntäheikkejä. Ehkä tämä on tätä omaa tuuria? 😀 Olen kyllä onnistunut tapaamaan myös pari aivan mahtavaakin tyyppiä joista on ihan ystäviä tullut, mutta lähtökohtaisesti itselle on ainakin henkisesti todella rankkaa ruveta heti muodostamaan jotain sosiaalista kanssakäymistä vieraiden kanssa aina uuteen paikkaan saapuessa. Sitten pitäisi olla aina kaikessa mukana kun muuten jää piirien ulkopuolelle ja rauhaa itselle ja omille ajatuksille ei ole sitten ollenkaan.\nThaimaassa oli kyllä jotenkin todella rasittavaa välillä olla yksin kun varsinkin paikalliset eivät ymmärtäneet sitä, että oikeasti halusi olla yksin. Sitten kun vielä onnistui olemaan pari minuuttia naama peruslukemilla niin hädissään kyseltiin, että onko kaikki ok kun en hymyile 😛\nSemmoinen on ihan ok jos reissaa yksin, mutta perillä on tuttuja ja voi itekseen painaa menemään kun kaveri on töissä, mutta vielä itse noihin aiempiin kokemuksiin perustuen arkailen ihan täysin omillaan matkustamista. Mutta onhan tässä itselläkin aikaa vielä harjoitella, pikkuaskelin sitten myös rohkeammaksi 🙂 Senkin suhteen, että siellä reissussa voi myös olla ihan yksin, ei jää haikaileen seuran perään ja sillä sitten masentaa itseään.\nMinä taas sain Thaimaassa olla aivan rauhassa. Juttusille tulijoita ei ollut, ei missään. Yksi mies kehui mekkoani matkalla Banyan Treen kattoterassille Bangkokissa, mutta hänelläkin oli naisseuraa mukana omasta takaa. 🙂\nNyt kun olen tottunut yksin olemiseen, olen nauttinut siitä niin paljon, etten halua näistä omista retkistäni ikinä luopua. Mies jo muutaman kerran kysynyt, otanko häntä enää ollenkaan mukaan. Otan kyllä. Tänäänkin suunniteltu yhteisiä reissuja. Niitä on varattuna neljä, omia ei lainkaan.\nYksin reissaavalta naiselta kyllä kysellään kaikkia näitä kysymyksiä jatkuvasti ja itsekin saan niihin vastailla. Terve järki päässä pärjää jo pitkälle. Yömyöhään ei kannata hirveästi hiljaisilla kujilla käppäillä, mutta sen nyt tietää jokainen. Mitä vaan voi tietysti sattua, mutta jos pelkää kaikkea ja kaikkia, jää paljosta paitsi. Yksin reissatessa en yleensä joudu olemaan yksin, olen tutustunut maailmalla aivan mielettömiin tyyppeihin. Kaverin kanssa matkustaessa joutuu tekemään paljon kompromisseja ja itse jotenkin nautin siitä, että saan tehdä just sitä, mitä itse haluan omalla matkallani. 🙂\nToisaalta mitä vaan voi sattua, vaikka olisi matkalla laumassa. Samalla järjellä pitää mennä yksin ja yhdessä.\nTaidat olla helpommin lähestyttävä kuin minä, koska minä olen ollut matkani aina yksin – toisaalta olen halunnutkin olla. 🙂\nKuten olen aikaisemminkin sulle kirjoittanut ja sanonut, että pidän/samaistun moneen sun juttuun. En aikaisemmin hirveästi lukenut matkablogeja. Nyt niitä tän matkablogin lisäksi on jo joitakin. En ole ennen edes kommentoinut näihin. Nyt oon siihenkin ”syyllistynyt”. Olen itsekin joskus miettinyt oman blogin aloittamista, mutta olen ajatellut, että tuskin mun jorinat ketään hirveästi kiinnostaa, kun en ole mikään ihmeellinen kirjoittajakaan. Pinnan alla taitaa kuitenkin kyteä halu jakaa omia ajatuksia/kokemuksia. Asiaan…\nSikäli lähestymiskulmani on eri kuin sinun, että olen mies, mutta hyvin pitkälti yksin matkustamisessa pätevät silti samat lainalaisuudet.\nMinulla alunperin syy yksin matkustamiseen on ollut se, että nuorempana kukaan mun kaveri ei ollut samanhenkinen tai ei ollut rahaa… Niinpä sitten lähdin mm. autolla yksin Keski-Eurooppaan ja seuraavana kesänä Brittein saaria kiertämään. Osan aikaa mulla oli molemmissa kaveri mukana.\nToinen syy yksin matkustamiseen on ollut se, että on kohteita, joihin muut eivät ole halunnut.\nKolmas on se, että olen käynyt edellisiä koripallon EM-kisoja ja MM-kisoja katsomassa. Niihinkään en ole ketään saanut mukaan lähtemään. Toki matseissa on muita suomalaisia ollut. Varsinkin syksyn Bilbaon reissussa olin paljonkin suomalaisten kanssa. Näissä reissuissa käytin kuitenkin välipäivät hyödyksi liikkumalla yksin.\nMun mielestä yksin matkustamisen huonot puolet ovat tietysti kalliimpi hinta ja kokemusten jakamisen vaikeus. Ei kukaan jaksa kuunnella tuntikausia sun juttuja reissun jälkeen. Ok, kyllä vaimo urhoollisesti niin tekee 🙂\nYksin iltaisin syöminen ei aina tunnu mukavalta, kun silloin tulee syötyä liian nopeasti->ei ikään kuin nauti siitä samalla tavalla kuin seurassa. Toki siihenkin on jo oppinut.\nYksin matkustaminen rajaa jonkun verran myös paikkoja mihin voi mennä. Esim. en ihan helposti lähtisi vaeltamaan yksinäni, koska riskit luokkaantumisen sattuessa luonnossa liikkuessa ovat isommat kuin kaupungeissa\nKaikki nuo positiviiset puolet, jotka sinäkin mainitsit, allekirjoitan.\nSe ero mulla suhun on, että yksin matkustaessa en niin paljon laita painoa hotellin hyvyyteen kuin yhdessä matkustaessa. Toki en mihin tahansa luukkuun mene. Yleensä 3 tähteä riittää.\nPääosin nykyään olen kuitenkin matkustanut vaimoni kanssa, mutta kyllä näitä omia reissujakin aina tulee. Nytkin pari suunnitelmissa. Matkailu on kivaa yksin tai kaksin. Isompaa porukkaa en ole kokeillut.\nMukavaa, jos olet löytänyt blogit – ja tietenkin Travelloverblogin! Ja jos olet itse kiinnostunut minun jutuistani, miksei sinun juttujasi luettaisi? Matkablogigenre on pitkälti naisten hallitsema, tosin useissa on mies mukana, usein kuvaajana. Monikin mies voisi olla kiinnostunut vaikka juuri noista urheilumatkoista.\nNiin kai vain on, että ihmiset ovat aika samanlaisia, sukupuoleen katsomatta: halutaan jakaa kokemuket toisen kanssa, ruokaillessa ei tunnu kivalta yksin ja yksin mennessä joutuu ottamaan ehkä jonkin verran enemmän asioita huomioon kuin kaverin kanssa. 🙂\nHyvä kirjoitus yksin matkustamisesta!\nEn ole aikoihin matkustanut ulkomaille yksin, koska ollaan reissattu puolison kanssa yhdessä nyt viimeiset 5 vuotta. Ilman puolisoa olen kyllä käynyt matkoilla, mutta ne on sitten olleet koulukavereiden kanssa että jotain seuraa on ollut.\n”Yksin matkustavat sanovat tavanneensa paljon ihmisiä, saaneensa ystäviä ympäri maailmaa, kertovat, että ei heidän tarvitse olla yksin. Minä en ole tavannut ketään. Kun lähden yksin, olen mielelläni yksin. En kaipaa seuraa.”\nEn ole tavannut mäkään. Tai no olen, mutta en mitään sydänystäviä joiden kanssa juoksisi rannalla ja kaupungilla sitten kaikki päivät matkalla tapaamisen jälkeen. Joo, kyllähän sitä välillä tuli juteltua ihmisten kanssa mutta enimmäkseen olen viettänyt aikani matkoillani yksin. Vaikka välillä tulee yksinäinen olo niin ei sitä jotenkin välttämättä edes niin jatkuvalla syötöllä kaipaa mitään seurustelua muiden kanssa. Yksin ollessa voi sitten tulla ja mennä miten huvittaa ja keskittyä itseensä.\nEnimmäkseen mekin menemme yhdessä, mutta koska minulla on välillä satunnaisia muutaman päivän jaksoja, jolloin ei ole väliä, missä töitäni teen, ja mahdollisuus muutenkin pitää enemmän lomaa, on mies todennut, ettei minua kannata sitoa kotiin murjottamaan. Olen kuitenkin aina onnellisempi matkalta palattuani, kun olen voinut muutaman päivän tehdä sitä, mistä eniten pidän.\nOlisikohan niin, että seuraa kaipaavat yksin matkaajat asuvat hostelleissa, joissa jotenkin helpommin ajaudutaan sosiaalisiin kontakteihin? Ehkä iltaelämä ja kuppilatkin olisivat paikkoja tavata muita yksin matkaavia ja tietenkin paikallisia myös. Kummatkaan eivät ole minun juttuni. Ehkä siksikin saan olla ihan itsekseni. 🙂\nIhanaa, että kirjoitit tästä aiheesta. Pystyn helposti samaistumaan kokemuksiisi.\nMinäkään en ole löytänyt yksin matkatessa seuraa, mutta toisaalta olen halunnutkin olla ihan omassa rauhassa ja en ole siis edes etsinyt seuraa. Muutama henkilö on kyllä lähestynyt, mutta mielestäni kovin epämiellyttävällä tavalla eli heistä on halunnut vaan nopeasti eroon. Tähän mennessä on onneksi aina auttanut se, että olen sanonut mieheni odottavan minua tuolla noin ja on vähän kiire. Juuri tuollaiset tapaukset ovat mielestäni se yksin matkustamisen ikävä puoli. Toisaalta kerran ystäväni kanssa Istanbulissa matkatessa minuun kävi joku tuntematon käsiksi keskellä kirkasta päivää ja ilman minkäänlaista provosointia vaatteilla tai käytöksellä, joten voihan kaikkea sattua myös toisten kanssa reissatessa.\nYksin syöminen on minulle edelleen vaikea paikka ulkomailla. Harvoin muistan ottaa jotain lukemista mukaani ja kun olen selaillut jo kaikki kuvat kamerastani, niin tulee vaan tuijoteltua muiden pöytiin (jos ei istu niin, että näkee kadulle tai muualle ulos). Se taas voi vaikuttaa toisten liialliselta kyttäämiseltä heidän mielestään, vaikka se ei tietenkään ole tarkoitus. Ei vaan oikein tiedä, mitä pitäisi tehdä tai minne katsoa.\nJoka tapauksessa pikkuhiljaa siihen yksin matkustamiseenkin tottuu ja se alkaa jopa tuntua kivalta. Nyt oikein odotan seuraavaa matkaani, jonka voin tehdä yksin.\nAivan, kuvien selaaminen kamerasta unohtui. Se on hyvää ajanvietettä ruokaa odotellessa! Kuten sanoinkin, aika usein itse kirjoittelen ruokaa odotellessani, jollei ole vaikkapa matkaopasta selattavaksi tai muuta luettavaa. Se on bloggaajan pelastus. Toisaalta kirjoittaminen on yksi versio kokemusten jakamisesta silloin, kun ei ole kaveria mukana.\nYksin matkustaminen on harjoittelukysymys: alkuun se on (tai voi olla, minulla oli) hankalaa, mutta muutaman kerran jälkeen alkaa helpottaa. Minulla ei ole vielä tiedossa, milloin pääsen taas yksin, mutta eiköhän sellaisen aika taas piakkoin tule. 🙂\nYksin reissatessani olen huomannut, että kauppahalleissa on aika kiva ruokailla. On ihmisvilinää, jota katsoa eikä kukaan ihmettele naista yksikseen. Ruokakin on yleensä tuoretta ja hyvää.\nIkävimpiä paikkoja ruokailla yksin on illalla hiljaiset rantaravintolat. Etelä-Euroopaassa ravintolan henkilökunta suhtautuu illalla yksin ruokailevaan naiseen jotenkin säälien. Viiniäkään ei aina saa laseissa, vaan pitäisi ottaa yhdelle hengelle koko pullo.\nKesällä olin Floridassa. Siellä meksikolaisessa ravintolassa minut (kuten joku toinenkin yksin ruokaileva nainen) ohjattiin kauas seinän viereen ja pöytään ruoka katettiin ikäänkuin vastaapäätä istuisi joku. En tuntenut oloani yksinäiseksi, mutta pöytä näytti siltä kuin joku olisi lähtenyt vessaan kesken syönnin.\nEhkä juuri tuosta syystä ihastuin Madridissa San Miguelin (vai mikä sen nimi oli) kauppahalliin! Tiskillä seisten oli helppo ottaa pala sieltä täältä.\nNimeomaan rantakohteissa yksin olemiseen suhtaudutaan minustakin huonommin kuin kaupungissa. Suomalainen itsellinen nainen ei todellakaan ole säälittävä, mutta kulttuurierot…\n”Mahtaako alle kolmekymppinen, rinkan selkäänsä ottava ja hostelleissa maailmalla kiertelevä joutua vastaamaan moisiin kysymyksiin, vaikka olisi nainen?”\nKyllä mahtaa! Nuo ”miten sä uskallat, kyllä oot rohkea” -höpinät alkoi heti parikymppisenä kun ryhdyin reissaamaan (yksin ja rinkan kanssa). Nykyään, 40plussana kun edelleen matkustan samaan tyyliin (rinkka nyt vaan on paljon kätevämpi kuin matkalaukku, ei ole aikomustakaan luopua siitä :D), sitä kuulee edelleen uudemmilta tuttavuuksilta. Tuntuu melko naurettavalta, kun on yli 20 vuotta reissanut pääasiassa yksin ja sitten yhtäkkiä loman kynnyksellä joku tulee ihmettelemään, että ”oi miten sä uskallat”… En enää keksi siihen mitään vastausta, koska koko kysymys on niin outo. Miksi EN uskaltaisi? Pitää varmaan ensi kerralla esittää tämä jatkokysymys, kun en vaan tajua mitä ”uskaltamista” asiassa on.\n”Seuralaisen kanssa on aina tehtävä jotain kompromisseja. Yksin ei ole riippuvainen toisen nälästä, väsymyksestä, halusta käydä sotamuseoissa.”\nMatkustan joskus myös puolison kanssa, mutta eihän silloinkaan ole pakko kulkea kylki kyljessä 24/7. Jos mies haluaa mennä sotamuseoon niin ihan vapaasti, minä menen sillä aikaa taidemuseoon tai johonkin kivaan puistoon lukemaan kirjaa. Jos toista väsyttää kun toista ei, niin menee vaikka hotelliin ottamaan torkut tai kahvilaan istumaan siksi aikaa, kun toinen puuhailee jotain. Kaikilta kompromisseilta ei tietenkään voi välttyä, mutta tämmöisistä pikkujutuista ei ainakaan meillä oteta stressiä, vaan lähdetään hetkeksi eri teille jos siltä tuntuu.\nJuu, ei mekään eri kiinnostuksen kohteista stressata: mies pelaa Angry Birdsiä vaatekaupan oven pielessä ja minä menen vaikka laitattamaan kynnet sotamuseon ajaksi. 🙂\nNykyään parikymppiset lähtevät etsimään itseään (tai mitä menevätkään tekemään) reppu selässä maailmalta, mutta ei se ollut samalla tavalla yleistä, kun me nelikymppiset olimme sen ikäisiä. Siksi tuumasin, että ehkä heiltä ei enää kysellä samalla tavalla. Tietyllä tavalla ymmärrän kysymyksen uskaltamisesta, jos ei ole itse paljon matkustanut. Aika arkajalka olen itsekin ollut.\nHieno paikka tuo Hydra!\njoo minullakin on kokemusta myös huonoista lomaläävistä, yhdessäkin kölnin lomaläävässä oli murtojäljet valmiina ovessa ja kutsuin poliisin tutkimaan asunnon kun toimistosta vain raivottiin ja riehuttiin. Niin poliisit totesivat että jäljet oli tehty sisältäpäin, jotenkuten uskalsin jättää tavarat ja käydä vain noin tunnin ajan ulkona että sellainen loma oli se pari viikkoa.. Tosin tärkeimmät kuten kameran otin joka kerta mukaan ja joka kerta läävään tullessa tarkistin onko konekkaan enää tallella. Muita kokemuksia on olleet homeiset asunnot ja tavaralavoista koottu sänky, mutta voiton taitaa silti viedä tuo ensimmäisenä mainittu etenkin kun toimiston työntekijät suuttuivat siitä että asiasta valitti, mutta joo kaikkea sitä voikin kohdata matkoilla hyvää sekä huonoa.\nMitä yksin matkustamiseen tulee niin itse tykkään sellaisesta matkaseurasta että voi myös välillä yksin liikkua vaikkapa nähtävyyksillä jos toinen ei halua/jaksa ja toinen ei siitä suutu, tai sitten mukana on ihminen jota kiinnostaa samankaltaiset nähtävyydet. Tiedän ettei tämmöinen aivan joka ihmisen kanssa onnistu, mutta onneksi on niitäkin joiden kanssa onnistuu.\nOnneksi meillä on matkakaverin kanssa aika samanlaiset kiinnostuksen kohteet (paitsi ne sotamuseot, mutta kyllä minä niissäkin joskus käyn sivistymässä).\nValitettavasti maailmalla kiertämiseen liittyy joskus kurjiakin puolia. 🙁 Kuten vaikka ”lomaläävät”. Parhaani mukaan niitä välttelen, mutta joskus ei kassa kestä muuta.\nMielenkiintoinen postausaihe, ja monen muun jo kommentoineen tavoin voin myös samaistua tähän hyvin!\nEka oma reissuni yksinmatkaavana oli niinkin kevyeen kohteeseen kuin Meksiko, mutta toisaalta Playa del Carmen on hyvin rauhallinen lomakylä etenkin Meksikon mittapuulla, joten voisin suositella lähes kenelle tahansa sitä vaikka ensimmäiseksi paikaksi suunnata yksin. Lähtiessäni sinne olin vielä avoliitossa, mutta koska kaukokaipuu ja matkattomuuspahoinvointi kasvoivat usean vuoden matkustelemattomuuden myötä liian suuriksi ja silloisen kumppanini mahdollisuudet lähteä tuollaiselle reissulle olivat olemattomat, joten minähän menin sitten omiin nimiini.\nSittemmin olen reissannut yksin myöskin Istanbulissa, Brasiliassa sekä Italiassa, ja nauttinut siitä tunteesta, kun saan itse järjestellä kaiken ja kulkea miten itse haluan, ilman niitä mainitsemiasi kompromisseja reissukaverin kanssa. Ainoat huonot puolet yksinreissatessa on tuplahinnoista maksamisen lisäksi juuri tuo yksin syöminen, minkä myös minä koin Roomassa jotenkin kiusalliseksi. Toinen juttu on itsestään valokuvien ottaminen, jonka koen jotenkin vaivaannuttavaksi, kun en haluaisi olla ainoastaan räpsimässä selfieitä mutta en toisaalta jaksa jatkuvasti kysellä tuntemattomilta, josko he voisivat ottaa minusta kuvan.\nYlipäätään se, että reissaa yksin herättää lähinnä muissa huolenaihetta, ja välillä paikallisetkin ovat kyselleet esimerkiksi Brasiliassa ja Argentiinan rajalla, että ihan oikeastiko olen yksin reissassu, ja minkä vuoksi. Itselleni se ei ole ongelma, sillä nautin siitä, mutta muiden reaktiot ja jatkuva huolehtiminen välillä vaivaannuttavat.\nKiitos tästä postauksesta Annika, se antoi kovasti ajattelun aihetta ja kynäilen ehkäpä itsekin lisää aiheesta blogiin jossain vaiheessa!\nOlet kyllä reipas, jos Etelä-Amerikkaankin olet yksin lähtenyt!\nTotta muuten, yksin tehdyiltä matkoilta minulla on itsestäni vain jokunen satunnainen kuva. Pokkaria vielä saatoin antaa tuntemattomille, mutta järkkäriä en ole uskaltanut. Toisaalta inhoan suunnilleen jokaista itsestäni otettua kuvaa, joten helposti menee koko matka ilman yhtään selfietä tai muidenkaan ottamaa kuvaa.\nMinä istun Taurangan kirjastossa kuluttamassa aikaani kunnes dösä tulee ja vie minut uuteen paikkaan.\nJa olen yksin.\nOnneksi en ole ainoa joka on tuntenut tämän yksinäisyyden.\nYksinäisyyttäkin on monenlaista. Matkatapauksessa se on minulla positiivista, koska tiedän, että perheeni ja ystäväni ovat olemassa. He odottavat kotona. Yhteyden pitäminenkin on helppoa eikä enää edes kovin kallista.\nP.S. Pitääpä googlata Tauranga. 🙂\nMutta toisaalta miksi se oma lärvi pitäisi olla matkakuvien seassa?\nMinusta on ihan kiva, että oma lärvi on silloin tällöin mukana. Tuo henkilökohtaisempaa otetta, että nämä ovat juuri minun kokemuksiani. Ei lärvin joka jutussa tarvitse olla eikä edes joka maassa, mutta joskus.\nHyvä kirjoitus ja kivaa pohdintaa! Mä reissasin nuorempana eli aivan nippanappa parikymppisenä yksinään ja silloin tuli kyllä kommenttia niin mummolta kuin lentokoneen vierustovereilta, että oletpa rohkea kun yksin lähdet. Tosin kohteetkin olivat välillä vähintään kyseenalaisia (Palestiina, anyone?). Nyt on jo pidemmän aikaa siitä kun olen yksin reissannut…….ja just kun tätä kirjoitin niin tajusin, että viimeksihän olin kaks kuukautta sitten yksin reissussa joten ei sittenkään mitään 😀 Olin ihan vain Kanadassa, niin ei ollut esim turvallisuuden kanssa mitään ongelmia. Ainoa huolen aihe, josta pomokin soitteli perään, oli karhut!\nMinä olin nuorena niin nynny, etten olisi mihinkään uskaltanut. Korkeintaan pakettimatkalla oltiin ystävän kanssa Kanarialla ja Korfulla. Vähän on muija muuttunut niistä ajoista. 🙂 Että siihen nähden en voi kuin kunnioittaa Palestiinaasi parikymppisenä! Onneksi maailmaa voi nähdä aikuisenakin eikä matkailun aloittaminen ole missä iässä liian myöhäistä!\nItse reissaan mieluiten yksin, se on niin paljon helpompaa. Voi muuttaa päiväohjelmaa siitä kenenkään kanssa keskustelematta tai jäädä ävain sänkyyn makaamaan päiväksi jos siltä tuntuu 🙂\nMinäkään en ole kohdannut mitään epämiellyttävää matkoillani, suurin osa niistä tietysti Turkkiin suuntautunut. Koskaan minua ei ole häiritty millään tavoin.\nNimeomaan ihan parasta on se, että saa päättää kaiken itse. Vaikka matkakaverin kanssa kuinka osuisivat kiinnostukset yksiin, on toinen huomioitava.\nMinusta naisten pitäisi rohkeasti toteuttaa omia haaveita ja lähteä maailmalle. Kuten sinäkin sanoit, mitään ikävää ei ole sattunut. Tietenkin itse pystyy omilla valinnoilla vaikuttamaan paljon.\nKiva kirjoitus! Yksin matkusteleminen on huippua. Eri tavalla hienoa kuin kulkea puolison tai muiden rakkaiden ihmisten kanssa, mutta ei yhtään vähemmän hauskaa. Yksin matkusteleva nainen herättää kyllä huomiota toisinaan ja paljon huomiota olen saanut minäkin vaikka vielä hetken alle kolmekymppinen olen. Teini-ikäisenä ihmeteltiin miten uskallan tai edes haluan matkustaa yksin, kahdenkympin jälkeen ihmeteltiin lisäksi miksi matkustelen ilman miestäni (jota ei ollut / joka oli kotona). Vanhemmat, varsinkin jo eläkeiässä olevat, naiset ovat kuitenkin ihailtavia mikäli matkustelevat yksin, niin eri maailmassa ovat eläneet kuin minä ja silti painelevat menemään. Meille nuoremmille matkusteleminen on jo sillä lailla itsestään selvää ja helppoa, varsinkin jos on rahaa mitä käyttää jotta voi matkustaa turvallisesti.\nNykyään yksin tulee matkustettua huomattavan paljon harvemmin, lähinnä vain Suomen sisällä tai päiväretkiä ulkomaan matkoilla. Edelleen olen kuitenkin halukas reissaamaan yksinkin, varsinkin jos toisella ei ole aitoa kiinnostusta lähteä tutkimaan paikkaa, joka minua kiinnostaa.\nSe mikä on muuttunut, on ihmisten tapaaminen. Aiemmin olin juuri se tyyppi, joka tutustui kaikenlaisiin mielettömän hauskoihin ihmisiin ja yövyin jatkuvasti paikallisten kotona. Sosiaalisuus karsiutui pikkuhiljaa, pohjimmiltani olen ns. yksinäinen susi kuitenkin. Nykyään kun lähden yksin matkaan, niin juttelen ja vietän kyllä mielelläni aina hetken taikka toisenkin muiden ihmisten kanssa, mutta suurimman osan ajastani haluan olla yksin. Siinä mielessä voin siis samaistua sinuun, yksin matkusteleminen sopiikin mielestäni erityisen hyvin meille yksikseen viihtyville, sosiaalisemmat ihmiset sitten löytävät kyllä seuraa jos vain uskaltavat suutansa avata.\nLuulen myös, että olisin joka matkalla saanut seuraa, jos olisin sitä kaivannut. Hassua, mutta en ole. Ihan sosiaalinen olen Suomessa ja suomeksi, mutta todella huono jutustelemaan muualla.\nEhkä sanoit kommentissasi jotain tosi oleellista: jos aikuinen nainen matkustaa yksin, hän luultavasti viihtyy omissa oloissaan. Nuoret helpommin ehkä tutustuvat muihin, ovat rohkeampia menemään toisten sohville nukkumaan, mutta aikuinen on helposti jo vähän varautuneempi? En tiedä. Toisaalta en koskaan ole reissussa niin, etten päivällä tietäisi, mihin yöllä pääni kallistan.\nyksin matkalle | lomapaketteja.com\n[…] Yksin matkalla – aikuisen naisen ajatuksia yksin …Puolta vuotta myöhemmin matkalle yksin lähtemiseen ei ollut muuta syytä kuin se, että menen, koska voin. Koska haluan.Katso lisää sivuilla www […]


Perungan Pojat Ry » Australian maajoukkuelibero Luke Perry Team Lakkapäähän\nSEURAAVA PELI Team Lakkapää vs. Vantaa Ducks\t1. helmikuuta 2019 at Santasport, Lapin Urheiluopisto\nAustralian maajoukkuelibero Luke Perry Team Lakkapäähän\n17.9.2014\t· admin · Uutiset · No Comments\nLapin Kansa/Heikki Kiiskinen:\nLentopallon Mestaruusliigaan valmistautuvan Team Lakkapään rosteri alkaa olla kasassa. Tuorein sopimus allekirjoitettiin eilen, kun Australian maajoukkuelibero Luke Perry päätti vaihtaa mannerta ja siirtyä Rovaniemelle.\nPerry edusti maataan tällä kaudella Maailmanliigassa ja lunasti paikkansa myös ensi viikolla alkaviin Puolan MM-kisoihin. Vasta 18-vuotias nuorukainen ihastutti taidoillaan yleisöä kesän Suomen vierailulla, kun Suomi ja Australia pelasivat samassa Maailmanliigan lohkossa.\n– Näin Perryn pelaavan livenä Tampereella ja ihastuin heti hänen pelityyliinsä. Voidaan puhua ns. uuden sukupolven liberosta, jolla ei ole yleispelaajataustaa, kertoi Team Lakkapään manageri Oiva Tapio uudesta hankinnastaan.\n– Perryssä on paljon samoja piirteitä kuin Lauri Kermisessä muutama vuosi sitten.\nSekä Perryn että passari Arash Dosanjhin sopimus on vuoden mittainen. Kengurumaan kasvatti on luonnollisesti innoissaan uudesta sopimuksesta.\n– Pelaan ensin MM-kisat ja sen jälkeen tulen Suomeen, kertoi Perry sosiaalisen median välityksellä.\nRovaniemeläisjoukkueella on riveissään neljä ulkomaalaispelaajaa, joista Mestaruusliigan sääntöjen mukaan saa olla kolme yhtä aikaa pelaavassa seitsikossa.\nTeam Lakkapään alkusyksyn ohjelmaan kuuluu tulevan viikonlopun turnaus Pielavedellä sekä Oulussa järjestettävä perinteinen syysmittelö. Mestaruusliiga alkaa 28. syyskuuta vierasottelulla Ettaa vastaan. Myös Suomen cupin ensimmäisen kierroksen ohjelma on selvillä. Team Lakkapää kohtaa kotona 3. lokakuuta Ettan Oulusta.\nIkä: 18 vuotta. Pituus: 180 cm\nOho! Luke Perry aloitti lentopallon vuonna 2009 ja on noussut sensaatiomaisesti maajoukkueen ykkösliberoksi viidessä vuodessa.


KHL: Jere Karalahtea uhattiin kostolla - näin kävi - KHL - Ilta-Sanomat\nJere Karalahtea uhattiin kostolla - näin kävi\nJere Karalahti selvisi kostouhkailuista huolimatta ehjin nahoin. (KUVA: Antti Hämäläinen)\nJulkaistu: 18.10.2012 9:21\nMinskin Dynamon ja Vitjaz Tshehovin keskiviikkoisessa KHL-ottelussa oli ennakkoon superkovat jännitteet.\nVitjazin seurajohto uhosi kostoa Jere Karalahdelle jo syyskuun alusta saakka, kun Karalahti teloi Vitjazin hyökkääjän Artem Panarinin sairastuvalle kautta edeltävässä harjoitusottelussa.\n- Se pelaaja, joka aiheutti Panarinin vamman, ajatelkoon, että kannattaako hänen tulla jäälle vai ei, Vitjazin puheenjohtaja Mihail Golovkov meuhkasi.\nUhkaus oli varsin uskottava, sillä Vitjaz on parina viime vuonna ollut todellisen törkyjoukkueen maineessa, mm. viime kaudella sen pelaajat ottivat KHL:n jäähypörssissä peräti neloisvoiton. Joukkueessa pelaa edelleen kaksi Pohjois-Amerikan alasarjoissa "kunnostautunutta" tappelijaa: Jeremy Yablonski ja Trevor Gillies.\nMiten sitten kävi? Suurista henkselien paukuttelusta huolimatta ei yhtikäs mitään. Peli oli siisti, Minsk sai ottelussa 12 jäähyminuuttia ja Vitjaz 10.\nGillies ei ollut kokoonpanossa lainkaan, ja Yablonski pelasi ottelussa vajaat kahdeksan minuuttia, mutta ei joutunut törmäyskurssille Karalahden kanssa. Yablonski sai toki ottelussa yhden pikkukakkosen, syynä korkea maila.\nPelattiin Minskissä jääkiekkoakin. Itse ottelun voitti kotijoukkue Dynamo maalein 3-1. Minskin maalissa Pekka Rinne torjui 23 laukausta, Janne Niskala keräsi tehopisteet 1+1 ja Teemu Laine 0+2. Karalahti pelasi ottelussa 19.49 ilman tilastomerkintöjä.


Corel Photo Album - Kuvankäsittely | Kookas.fi\nKuvat ja kuvaukset\nCorel Photo Album on kuvankäsittelyohjelma käyttäjälle, joka haluaa kuviensa olevan järjestyksesä ja helposti löydettävissä tietokoneelta. Ohjelmassa on helppokäyttöiset toiminnot kuvien muokkaamiseen. Eri kuvanparannustyökaluilla voi muutamalla hiiren klikkauksella muuttaa kuvan kontrastia ja värejä kirkkaammaksi tai tummemmaksi, Kuvia voi yhdistää, niihin voi lisätä kehyksiä tai muuttaa niitä mustavalkoisiksi.\nCorel Photo Album muodostaa kuvista diasarjoja automaattisesti, joten niitä on helppo katsella tietokoneelta heti, kun ne on ladattu esimerkiksi kamerasta tai muistikortilta. Albumissa lempivalokuvat voi merkitä, jotta ne löytyvät helposti, kun niitä ollaan vaikkapa tulostamassa tai lähettämässä sähköpostilla. Ohjelma muistaa kymmenen viimeistä kuvaa ja pitää ne listalla, jos haluat tarkastella tai muokata niitä uudellen. Kuvat voidaan laittaa kalenterinäkymään, jossa on helppo valita kuvat tietyltä päivältä tai ajanjaksolta ilman erillistä kuvien selaamista.\nCorel Photo Album huolehtii myös kuvien varmuuskopionnista. Ohjelma muistaa, mitkä kuvat on siirretty CD:lle ja mitä kuvia ei. Se muistuttaa myös silloin, jos koneella on paljon kuvia, joista ei ole otettu varmuuskopiota.\nCorel Photo Album sopii hyvin kotikäyttöön, koska se ei ole kovin kallis ja ennen ostopäätöksen tekoa siitä on mahdollisuus saada ilmainen versio kuukauden koekäyttöön.\nKuvista iloa myös lapsenlapsille


Opi(n) elämään. – Elina Heidi Rinkeli\n29/10/2012 22/10/2016 Elina\nEilen kävelin toinen käsi Santun kädessä ja toisella veikalle ostettua Pätkis-patukkaa puristaen K-kaupasta kotiin pimeässä, pienessä, kirpsakassa pakkasessa kädet hellinä ja jalat vielä enemmän salin jäljiltä tuntien samalla ylpeyttä selvittyäni hurjasta työpäivästä.\nTaisin sanoa ääneenkin, että sinä hetkenä olin ihan hirvittävän onnellinen. Niin onnellinen, että vatsanpohjassa muljahteli katsellessani matkan varrella tönöttävän talon ulkokynttilöitä.\nKaikkein ihmeellisintähän oli, että mitään erikoista ei päivän aikana ollut tapahtunut. Tavallisia asioita. Koko päivä oli oikeastaan yhtä tunteiden vuoristorataa aamu(yön) kiukusta toimimatonta puhelinta kohtaan, töissä aamupäivän epätoivosta ja paniikista iltapäivän huojentumiseen kotona ja onnistumisentunteeseen salilla. Ehkä tuo onnellisuudentunne syntyikin juuri rajusta tunteiden vaihtelusta, siitä, että todella tunsin, elin, koin – koko sydämelläni. Poissa oli tasainen, harmaa, tahmea mössö, joka täytti monta vuotta pääni: ei kiinnostanut, ei vain jaksanut innostua – ja jos jaksoikin, se tuntui vähintäänkin Oscarin arvoiselta näyttelijäsuoritukselta. Feikki-Elina.\nKauppareissulta kotiin tennareilla liukastellessani aloin pohtimaan, mikä haluan olla isona. No okei, ainakin olen nyt varma, ettei ravintola- ja kahvila-ala kuulu tulevaisuudensuunnitelmiini kuin satunnaisina hanttihommina, heh. Tämänpäiväinen itku kurkussa epäinhimillisessä kiireessä, liian vähäisellä työntekijämäärällä raataminen oli aika hirveää, vaikka kaikista ruoka-annosten väkräämisistä selvisinkin. Pyöritellessäni asioita päässäni ajatuksiini nousi kuitenkin yksi ylitse muiden: onnellisuus. Voisinkin paremminkin kysyä, millainen haluan olla isona? Hitsi vie, haluan vetää nenän kautta syvään henkeä, levittää kädet sivuilleni, sulkea silmäni ja tuntea elämänpalon sisälläni jokaikinen sekunti, minuutti, tunti, vuorokausi, viikko ja kuukausi. Haluan tuntea, kuinka elämänjanoni vain kasvaa vuosi vuodelta. Haluan kerätä itselleni onnellisia muistoja, kokemuksia, ajatuksia ja näistä kaikista yhteensulautuneita, kokonaisvaltaisia tunnemöykkyjä, joita sanoin on mahdoton kuvata, mutta jotka haltijansa pään sisällä ovat yksi, hyvin merkittävä onnellisuuden lähde. Haluan tuntea ja tunnistaa vaihtelevat mielialani, oppia käsittelemään vastoinkäymisiä ja negatiivisia tunteitani, oppia näkemään yhä paremmin niiden kirkkaan puolen. Haluan, että jokainen päivä on mielekäs, että joka ilta voin käydä nukkumaan onnellisena kaikesta kokemastani.\nHaluan oppia tuntemaan kiitollisuutta siitä, mitä minulla on. Haluan oppia rakastamaan omaa vartaloani sellaisena kuin se on, sen painoisena kuin se haluaa olla. En etsimään vain virheitä tai keskittymään muokkaamaan siitä hyväksyttävän muitoista, kokoista tai tuntuista. Hei, onhan aik siistii, et mul on toimiva kroppa, vaik se ei nyt mikään Täykkäri naisten veronen ookaan.\nKoska sitten olen iso? Koska on sitten kun? Koska aion alkaa elää kuin vapaa ja huoleton Lokki Joonatan? Lentää, kaarrella, liitää, kokeilla uusia tuulia? Parin, neljän vain kymmenen vuoden päästä? Nyt. Nyt, nyt, nyt. Haluan, että sinä siellä ruudun toisella puolella tätä lukiessasi sanot ääneen nyt. Nyt aion alkaa toteuttamaan sitten kun -ajatteluani.\nMummillani oli pitkäaikainen, harras toive saada punainen pikkumökki kerrostaloasunnon sijaan: sitten kun olen eläkkeellä, sitten kun on sopiva hetki vaarinkin kannalta. Mummi haaveili ja suunnitteli. Arkielämässään hän kuitenkin keskittyi haaveiden toteuttamisen sijaan asioihin, joita hänen mielestään piti tehdä: esimerkiksi muka liiallisten kilojensa karistamiseen ja siihen, että työevääksi eväslaatikkoon sujahti varmasti vain kaksi ruisleipää. Sairasvuoteellaan pikkuinen, heiveröinen mummi totesi, ettei sitten ehtinyt koskaan saamaan hartaasti toivomaansa punaista mummonmökkiä. Laihuus tosin tuli kuin ilmaiseksi sairauden myötä, mutta toiko se onnea? Ei. Vaikka niin hän oli luullut. Se ei tuonut onnea, sillä paine tuli jostakin hänen todellisen halunsa ulkopuolelta. Entä olisiko haaveiden toteuttaminen, edes osin, tehnyt hänestä onnellisemman – viimeisinä hetkinäänkin? Ehkä olisikin. Sillä se oli, mitä mummi todella itse olisi halunnut.\nHaluan tällä äitini kertomalla saada jokaisen ajattelemaan. Tai itse asiassa elämään. Mummini oli maailman ihanin mummi, sen voin sanoa vaikka vain pikkutytön muistojen varassa. Luulen mummin ajatelleen vain liikaa muita ja aivan liian vähän itseään.\nTällä tekstillä haluan myös kunnioittaa mummini muistoa. Joka päivä katsoessani peiliin näen pienen palan mummia. Joka kerta halatessani äitiä, tunnen pienen palan mummin lämpöä. Joka kerta ajatellessani mummia, muistan olla kiitollinen elämästäni. Tällä hetkellä muistellessani mummia, kyynel vierii pitkin poskea. Silti hymyilen. Sillä kaikki muistoni mummista ovat onnellisia ja rakkaudentäyteisiä.\nTänään aion toteuttaa yhden haaveistani. Sinäkin?\nEdellinen artikkeli Smile, you’re on Candid Camera! Nooot.\nSeuraava artikkeli Osa minua.\n8 vastausta artikkeliin “Opi(n) elämään.”\nElina, aivan älyttömän ihana ja hieno teksti taas kerran. Kaikki noi ajatukset on niin totta! Oon itekin huomannut, kuinka paljon oon päättänyt tehdä jotain ”sitten kun”, oli kyse sitten isoista tai pienistä jutuista. Mutta todellisuudessa pelkästään tuollainen ajattelutapa kertoo, että mitään ei tule tapahtumaan, ellei itse juuri NYT ota härkää sarvista kiinni.\nKiitos taas tästä 🙂\nKiitos hirmusti ja ole hyvä:-)\nNiin totta, jokaisen pitäisi hylätä sitten kun -ajattelu ja ottaa tilalle nyt heti -asenne – ehkä kuitenkin tietyissä rajoissa, heh;D\nIhania nää kuvat ja sun blogi vaikuttaa tosi kivalta 🙂 Klikkailin itseni lukijaksi 🙂\nKiitän kovasti ja samaa voin sanoa sun blogistasi ihan jo pienellä kurkkauksella:)\nEksyin blogiisi selailun kautta ja tykästyin kovasti kirjoitustyyliisi ja asioihin mistä kirjoitat. Persoonallinen ja mukaansatempaava ote! (: Jään seurailemaan blogiasi.\nKlikkailin tänne toisen blogin kautta ja tykästyin kovasti sun kirjotustyyliin ja blogiin yleisesti.:)\nKiva kun eksyit ja tervetuloa!<3:)\nOi, niin kiva kuulla:)


Junavaunun viimeinen pääteasema - Urbanex Ninja\nKapean ja kuoppaisen hiekkatien varrella näkyi puskien välistä outo koppimainen rakennelma. Kasvisto oli vallannut alueen ja kohdetta tuskin edes näkyisi kesällä kasvien saavuttaessa täyden kasvun.\nOlkkalan yksityinen rautatie\nPäätimme puskista välittämättä rynnistää kasvuston ja heinikön läpi. Koppi paljastui nopeasti vanhaksi junavaunuksi. Sen ikkunat olivat rikki ja seinälaudat repsottivat. Vaunu oli pahasti vaurioitunut, mutta sen wc-tilat ovat säilyneet hyvässä kunnossa. Huonokuntoisenakin se huokui entisajan junatunnelmaa. Tällä viimeisellä paikallaan se on saanut toimia sijaisasuntoja, mutta on viimeiset vuosikymmenet joutunut kokemaan alennustilan varastona ja jätteiden sijoituspaikkana.\nJuuri tällä kohtaa on aikoinaan kulkenut Ojakkalan-Olkkalan rautatie oli kapearaiteinen Olkkalan kartanon yksityinen rautatie.\nOjakkalan-Olkkalan rautatie oli kapearaiteinen rautatie, jonka pituus oli 15 km. Rautatie rakennettiin 1911 maidon ja puutavaran kuljetuksia varten Olkkalan kartanosta Hanko-Hyvinkää -radalle. Rataosuus oli koko olemassaolonsa ajan yksityinen eikä siellä käytetty virka-asusteita. Vuonna 1922 radan omistava yhtiö aikoi hakea lupaa yleiselle liikenteelle, mutta hakemus vedettiin pois kesken käsittelyn. Muutokset olisivat tuoneet lisäkuluja toiminnalle ja kasvava rekkakuljetusten yleistyminen loi uhkakuvia investoinneille.\nRadalla oli koko historiansa aikana käytössä vain viisi höyryveturia, kaksi moottoriveturia, maidonkujetukseen suunniteltu vaunu, tavaravaunu ja yksi matkustajavaunu. Huhut sanovat, että kuvassa oleva matkustajavaunu olisi se kyseessä oleva ainoa vaunu.\nYksityisradan matkustajavaunu poistettiin käytöstä 1930-luvulla, josta se siirtyi muutaman vuoden jälkeen Olkkalan kartanon omistajan entisen vaimon väliaikaisasunnoksi. Telit ja penkit poistettiin ennen kuin se kuljetettiin uuteen sijoituspaikkaansa.\nKerrotaan, että siniseksi maalatussa vaunussa olisi ollut kamiinalämmitys ja öljyvalaistus, mutta näitä emme osanneet vaunusta etsiä. Sininen väri on suurimmalta osin karissut pois, mutta yhdessä kuvassa sinistä värialuetta voi vielä havaita. Sinistä väriä löytyy junavaunun päädystä ikkunan alta.\nOlkkolan-Ojakkalan rata purettiin vuonna 1957 ja viimeinen juna kulki 14.3.1957. Olkkalan tiilitehtaan ja sahan välinen rataosuus jätettiin purkamatta ja sitä käytettiin aina vuoteen 1966, kunnes viimeisetkin kiskot purettiin.\nMatkustajavaunun todellinen historia\nTosiasiassa kyseessä tuskin on 1930-luvulla käytöstä poistettu matkustajavaunu. Todennäköisesti kyseessäon vanha puukorinen VR:n leveäraiteisen päivävaunu. 60-70-luvuilla oli yleistä, että Valtion rautatiet myivät käytöstä poistettuja vaunuja yksityisille. Vaunukoreja päätyi vuosikymmenien aikana kohtalainen määrä uusiokäyttöön kesämökeiksi, työmaakopeiksi, varastoiksi ja jopa asunnoiksi. VR:n myymistä vaunuista poistettiin telit ennen luovutusta.\nMatkustajavaunu poistettiin käytöstä 1930-luvulla.\nTapio Stick says:\n11/24/2021 at 15:41\nJutusta päätellen ajattelet vaunun olevan Oy Olkkalan aikainen. Se ei pidä paikkaansa. Vaunu on Mauno Lehtosaaren sinne tuoma ilmeisesti kesäasunnoksi tarkoitetuksi, joskus 6-70 lukujen taitteessa, muistan sen hyvin. Nykyisin paikan omistaa Maunon perikunta.


Blogi | pastoriesa.fi\nOnko apostoleja tänään?\nOnko apostoleja tänään? Minulta on kysytty tätä useasti viime aikoina. Toinen vastaava kysymys koskee profetian ja profeettojen jatkuvuutta nykyaikana. Siihen vastaan toisella blogikirjoituksella myöhemmin. Keskityn tässä kirjoituksessani oleellisimpiin Uutta testamenttia selittäviin argumentteihin, jotka ymmärretään ongelmallisesti uusapostolisessa liikkeessä, jonka keskeisimmän ajattelijan C. Peter Wagnerin mukaan elämme ”toista apostolista aikakautta”. Muun muassa apostolin viran/lahjan ennallistamiseen liittyviä oppihistoriallisia\nKenosis kristologia ja Jeesuksen ihmeet 1\nJOHDANTO AIHEESEEN ”Katsokaa, Jeesus oli ihminen siihen saakka kunnes Jumala kosketti häntä ja laittoi elävän Jumalan Hengen hänen sisimpäänsä. Kuinka rohkaisevaa tämä on!” kertoi Victoria Osteen eräässä Yhdysvaltain suosituimmassa Lakewood Church -megaseurakunnassa 23.11.2011. Väite, että Jeesus teki ihmeitä ainoastaan ihmisenä Pyhän Hengen voimassa, voittaa seuraajia karismaattisen liikkeen liepeillä (Musick; Atkinson 2012, 26). Keskeisin teologinen peruste\nKärsimysviikon aatto: heikkouden voima\nYksi keskeinen Raamatun hengellinen periaate löytyy kuuluisan apostolin Paavalin kuvauksesta omasta kärsimyksestään (2.Kor 12:9): Voimani tulee täydelliseksi heikkoudessa. Sama periaate, jossa ihminen tajuaa oman riippuvuuden ja kyvyttömyyden Jumalan edessä, löytyy toistumiseen Raamatusta ja ennen kaikkea Jeesuksen kärsimyksen suuresta esikuvasta (2. Kor 13:4): Hän oli heikko, kun hänet ristiinnaulittiin, mutta Jumalan voimasta hän elää. Mekin olemme\nOpas viihdyttävään kristinuskoon\nHerätyskristillisen sanoman perinteisen sisällön voisi tiivistää ajatukseen, että ”ihmisillä on tarve ensin todellisesti nöyrtyä, että he voisivat todellisesti kääntyä” (Murray 1987). Ilman synnintuntoa kenenkään on mahdotonta tulla kristityksi. Synnintunto ei suinkaan ensisijaisesti merkitse tunneperäistä kokemusta omasta pahuudesta, vaikka sitäkin se voi jollekin kokemuksellisesti olla, vaan kristillisen sanoman totuutta, että jokainen ihminen on syntinen ja Jumala\nVaikea oppi Jumalan rakkaudesta\n”Jumalan rakkaus kulttuurissamme on puhdistettu kaikesta, mitä kulttuurimme ajattelee epämukavana. Jumalan rakkaus on desinfioitu (sanitized), demokratisoitu (democratized) ja ennen kaikkea tunteellistettu (sentimentalized). Tämä kehityskulku on edennyt jo jonkin aikaa.” Näin kirjoittaa kirjassaan Vaikea oppi Jumalan rakkaudesta yhdysvaltalainen teologi ja eksegeetti D. A. Carson (s. 12). Oppi Jumalan rakkaudesta on ajankohtaisempi, mutta myös väärinkäsitetympi kuin koskaan\n5. Mooseksenkirja 4:7 lukee: Minkä muun suurenkaan kansan jumalat ovat yhtä lähellä omaa kansaansa kuin Herra, meidän Jumalamme? Hän on meitä lähellä aina, kun me häntä rukoilemme. Alkukielestä, hepreasta, löydämme painokkaan muistutuksen rukouksen ja Jumalan läheisyyden välisestä yhteydestä. Heprean adjektiivi GRV (suomennettu adverbina ”lähellä”) on äänneasultaan lähellä verbiä GRA (”huutaa”, suomennettu tekstissä ”rukoilemme”). Näiden sanojen\nMihin erotisoitunut kulttuuri johtaa?\nMikään uutinen ei ole se, että maailmamme on muuttunut. Muutoksen suuruuden seuraukset eivät ole vielä nähtävissä, mihin erotisoitunut arvomaailma länsimaisen kulttuurin vie. Esitän tässä yhden näkemyksen. Yksittäisen ihmisen ulosastuminen kaapista ei enää riitä. Kokonainen kulttuuri on tullut ulos homobaarista kaduille, kauppoihin ja kaikkien ihmisten tietoisuuteen. Länsimäisen kulttuurin keskellä elämme vallankumousta, jota määrää aikakautemme seksistyminen jo\nPornoteollisuuden messut ja arkkipiispa\nViime päivinä olemme saaneet seurata Suomen evankelis-luterilaisen kirkon edustajien hämmentävää tiedottamista Tikkurilan seurakunnan osallistumisesta sEXHIBITION – erotiikka-alan messuille. Tiedottaminen ja keskustelu on monipolvista ja laajaa, joten rajaan huomioni arkkipiispa Kari Mäkisen esiintymiseen A-Studiossa 27.10.2014. Toimittaja antoi kysymyksillään sanat arkkipiispan suuhun kysyessään, ”kuuluuko kirkko tai kirkon edustajat seksimessuille?” Kysymys itsessään riisuu olennaisia osia messujen luonteesta ehkäpä\niPad ja Raamattu tekniikan edeltäkävijänä\nRaamattu on ikivanha ja silti aina tekniikan edeltäkävijä. #Best Seller Forever iPad, Android puhelin tai kotoisasti kännykkä ovat esimerkkejä uusimmista julkaisualustoista, josta Jumalan sana, Raamattu, loistaa lukijansa kasvoille, silmiin ja toivottavasti myös sisimpään saakka. Laitteen appsiverkostossa kilpailee käyttäjänsä huomiosta niin Instagrammin #selfiet, Spotifyn ylistysmusiikki, Youtuben lemppari saarnaajien videot kuin muotoansa muuttanut Raamatun julkaisualusta, sähköinen kirja,\nEvankeliumi yritysmaailmalle ja motivaatiopuhujille\nJos olet Jeesuksen seuraaja, olet sitä yksin evankeliumin tähden. Et minkään muun asian tai aatteen tähden. Paavali kirjoittaa painavin sanoin Galatian seurakunnille (1:6): Olen hämmästynyt, kun te näin pian olette luopumassa hänestä, joka on armossaan kutsunut teidät, ja olette siirtymässä toisenlaiseen evankeliumiin. Nykykristillisyyteen on tullut useita Kristuksen seuraamiselle vieraita vaatimuksia, koska evankeliumin ydin on kadonnut


Väestönsuojat » Rescue Team Finland\nTalvisodan yhteydessä alettiin rakentaa väestönsuojia 1938. Vuonna 1955 valtioneuvosto päätti, että väestönsuojien rakentaminen yleistetään. Väestönsuojien rakennustekniikka ja vaatimukset ovat vaihtuneet vuosien saatossa ja Suomessa on tällä hetkellä noin neljä miljoonaa suojapaikkaa väestönsuojissa.\nVäestönsuojat vaativat rakentamisen jälkeen säännöllisiä tarkastuksia ja huoltoja. Tarkastuksilla ja huolloilla ylläpidetään pelastuslain 379/2011 pykälässä 74 säädettyjä teknisiä vaatimuksia. Kymmenen vuoden välein on tehtävä väestönsuojan lakisääteinen tarkastus ja tiiveyskoe. Tällä tavoin varmistetaan väestönsuojan kunto. Yleisesti suositellaan suorittamaan kerran vuodessa väestönsuojan pienempi tarkastus ja huolto, jotta suoja pysyy käyttökelpoisessa kunnossa.\nRescue Team Finland on vuosia tehnyt väestönsuojien tarkastuksia ja huoltoja. Meillä on runsaasti kokemusta ja erinomainen yhteistyökumppaniverkosto, joiden avulla pystymme auttamaan asiakkaita pitämään väestönsuojat lakisääteisessä kunnossa.\nTarjoamme: - tarkastukset\n- saneeraus- ja käyttöönottosuunnitelmia\n- pienemmät huollot\n- materiaalihankinnat väestönsuojiin\nOta meihin yhteyttä, niin pidetään väestönsuojat yhdessä kunnossa!\nRescue Team Finland Oy tuottaa ennaltaehkäiseviä ja operatiivisia paloturvallisuuspalveluja.\nYli 25 vuoden aikana alalla, olemme kerryttäneet laajan kokemuksen paloturvallisuuspalveluista erilaisissa teollisissa ympäristöissä.\nEri alojen yhdistelmämme yhdessä Easy Washin kanssa luo mahdollisuuden tarjota asiakkaillemme laajaa palveluvalikoimaa sekä monipuolista kalustoa kustannustehokkaasti mukautettuna asiakkaan ajankohtaisten tarpeiden mukaan.\nY tunnus: 1591654-8


It’s DerbyJKL-time – huomenna otellaan paikalliskamppailun merkeissä! | Liikunnan Riemu\nHuomenna jälleen räjähtää, kun Riemu pääsee isännöimään kauden toista DerbyJKL:ää paikallisvastustaja KaDya vastaan Monnarilla. Takuulla tulta ja tappuraa sisältävä derby otellaan keskiviikkona 15.01.2020 klo 18:45.\nJoukkueet lähtevät otteluun varsin eri päistä sarjataulukkoa. Vierasjoukkue Kampuksen Dynamo pitää sarjataulukossa kolmatta sijaa 32 pisteellä, kun taas Riemu tippui viime kierroksen aikana sarjan viimeiseksi 8 pisteen saldollaan. Mikäli sarjataulukkoa tuijottaa, lähtee vierasjoukkue otteluun ennakkosuosikkina – myös esimerkiksi vedonlyöntiyhtiöt tarjoavat otteluun kertoimia 12,50 – 11,50 – 1,05. Harvoin, jos koskaan, Riemu tosin paikalliskamppailuun on ennakkosuosikin asemasta lähtenyt, mutta niin vain voittoja on väännetty useampaankin otteeseen. Oikeanlaisen draivin paineettomassa tilanteessa saava riemulauma onkin varmasti hallitsevan suomenmestarin asemassa otteluun lähtevälle KaDylle haastava pala purtavaksi.\nRiemu on kerennyt tammikuussa pelaamaan kaksi ottelua, joista molemmista on jäänyt luu käteen. Ensin loppiaisena koettiin kirvelevä 2-5-tappio Mad Maxille, vaikka varsinkin toisella puoliajalla Riemu oli lähes ylivoimainen. Tehottomuus maalipaikoissa kuitenkin kostautui, eikä maalin takaa-ajoasemasta enää saatu tasoitusta aikaiseksi, vaan valkeakoskelaiset rokottivat aivan lopussa vielä kahdesti tyhjiin. Viime sunnuntaina taas Riemu kävi sarjakärki Akaa Futsalin vieraana, mutta reissusta ei jäänyt enempää jälkipolville kerrottavaa – isännät näyttivät viimeistelyn mallia 9-3-loppulukemiin päättyneessä ottelussa. Vierasjoukkue KaDy taasen on ennättänyt pelaamaan vasta yhden ottelun tämän vuoden puolella, kun puolitoista viikkoa sitten Jyväskylän punamusta puoli kävi nitistämässä Sievistä niukan 1-2-vierasvoiton.\nJoukkueiden kauden ensimmäinen kohtaaminen oli koko tämän futsal-liigakauden avauskamppailu, kun syyskuun lopussa oteltiin poikkeuksellisesti LähiTapiola Areenalla KaDyn isännöimä DerbyJKL. Eksoottisissa, mutta hienoissa olosuhteissa pelattu kamppailu päättyi tuolloisen isäntäjoukkueen selkeään 5-0-voittoon, kun Riemu oli vielä jokseenkin kesäterässä saatuaan alleen vain parisen viikkoa treenaamista ennen kyseistä koitosta. Nyt tilanne on parempi, ja taktisessakin mielessä Riemu pääsee hieman uusin asein haastamaan rakasta paikallisvastustajaansa.\nRiemun viimeisin voitto KaDysta on kolmen vuoden takaa tammikuulta 2017, kun Riemun isännöimä derby päättyi 810 silmäparin edessä upeaan 2-1-taisteluvoittoon jatkoajalla. Molemmat joukkueet ovat kokeneet tuosta ottelusta todella paljon vaihtuvuutta – ainoa pelaaja Riemusta, joka pelasi kyseisessä ottelussa ja pukee mustaturkoosin paidan päälle myös huomenna, on Mika ”Hauber” Halonen, tosin Markus ”Mister” Riikilä nähdään tällä kertaa valmentajan ominaisuudessa kentän laidalla. KaDyllakaan ei paljoa samoja pelaajia enää ole, kun vain maalivahti Niila-Ville Laitinen ja kenttäpelaajat Mikko Kytölä, Markus Rautiainen ja Sergei Korsunov pelasivat kolmen vuoden takaisessa ottelussa. Tämän jälkeen joukkueet ovat kohdanneet Futsal-Liigassa kolmeen otteeseen, ja jokainen näistä on päättynyt KaDyn voittoon. Olisiko nyt Riemun ”uuden sukupolven” aika saavuttaa ensimmäinen derbyvoittonsa?\nRiemu pääsee otteluun väkevällä kokoonpanolla. Vain ikävän pitkäaikaisesta loukkaantumisesta kärsivä valmentaja Riikilä sekä Aleksi ”Bull” Autti ovat todennäköisesti pakotettuja jättämään kamppailun välistä vaivojensa takia. Muuten koko joukkue on täysissä ruumiin ja sielun voimissa valmiina täräyttämään viikon ensimmäisessä Futsal-Liigan ottelussa yllätyspaukun.\nEdelleenkin Riemu tehokkaimpina on häärinyt kaksikko Jonne ”Eira” Forsström – Leevi ”Kemmu” Kemppainen, kun pojat ovat nakuttaneet taululle tehot 5+9 ja 4+6 pelaamissaan otteluissa. Ykköskentän hyökkäystrion on hienosti täydentänyt vielä hyvää debyyttikauttaan pelaava Joonas ”Made in Liikunta” Madetoja, joka on säestänyt taustalla 6+2-tehoin. Tältä kolmikolta odotettaneen tehoja myös huomenna, joskin tulitukea löytyy ehdottomasti myös näiden herrojen takaa – mainittakoon nyt vielä kaksikko lappeenrantalaiskaksikko Juuso ”Jugi” Eteläpää – Ville ”Mene ja tiede” Vanttaja, jotka kummatkin ovat osuneet maalipuiden väliin tällä kaudella viidesti.\nKaDylla ei tällä kaudella ole ollut yksittäisiä tehomiehiä yli muiden, vaan joukkueen tehot ovat jakautuneet hyvin laajasti monelle pelaajalle, kun joukkueesta jopa seitsemän pelaajaa on yltänyt tähän mennessä vähintään kymmeneen tehopisteen saldoon. Eniten henkilökohtaista pistesarakettaan ovat kartuttaneet Sergei Korsunov (7+11), Teemu Lukkari (12+5) ja Markus Rautiainen (7+8). Kuitenkin, kuten jo mainittua, löytyy maalintekovoimaa vierasjoukkueelta aimo kasa myös näiden herrojen takaa, joten Riemulla ei ole varaa herpaantua hetkeksikään missään vaiheessa ottelua.\nNäistä asetelmista sitä lähdetään kohti vuosikymmenen ensimmäistä DerbyJKL:ää. Riemun kauden ennätysyleisö kiihkeään kamppailuun takuulla tulossa, joten nyt jos koskaan kannattaa saapua Monnarin lehtereille! Osta liput ennakkoon ja säästä rahaa hankkimalla itsellesi liput helposti ZupTicketistä osoitteesta https://www.zupticket.com/futsal-liigaa-derbyjkl-riemu-kady.html. Lisää infoa ottelusta löydät sen Facebook-tapahtumasta osoitteesta https://www.facebook.com/events/721557531586684/.\nDerbyJKL: Riemu – KaDy, 15.01.2020 klo 18:45, Monnari & futsal-liiga.tv


Poliittista keskustelua pelikorteilla – katso video - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 05.10.2011 18:52\nKeskustelijoiden piti keskustella annetusta aiheesta pelikorttien antamia sanoja käyttämällä.\nMetropoliAreenassa nähtiin poliittista keskustelua pelikorttien avulla. Taiteilija Lauri Wuolio veti pokeripelin, jossa päättäjät ottivat toisistaan mittaa keskustelemalla pelikorttien antamien sanojen perusteella. – Itse asiassa, tämähän oli loogisempaa keskustelua kuin silloin eduskunnassa ilman kortteja, naurahti Espoon kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Jyrki Kasvi. Kasvi keskusteli yhdessä kansanedustaja Antti Lindtmanin kanssa. Heillä aiheena oli pääkaupunkiseudun kuntayhdistyminen. Mainos (uutinen jatkuu alla)\n– Historia on tiettyä kaaosta, on tiettyjä pelkoja kansalaisten keskuuteen. Jos jotain ei tehdä pääkaupunkiseudun rajoissa, sairaus - joka on geeneissä - iskee päälle, keskustelijat veistelivät korttien mukaan. Toisena keskusteluparina pokerissa oli Silvia Modig ja Lasse Männistö. Kummankin parin voittajat väittelivät vielä toisiaan vastaan. Miten maahanmuuttajat integroituvat Suomeen?Espoon johtajat kävivät omaishoitajan luona – pyysivät anteeksiOnko pääkaupunkiseutu jakautunut kultahammasrannikoihin ja gettoihin?Katso koko hauska pelikorttikeskustelu Katsomosta!


Pitäisi täyttää lahjaveroilmoitus ja palauttaa se huomenna. Onko jotain kokemuspohjaista mistä olisi hyötyä. Verotoimistohan määrittää asunnon. Lahjaveroilmoitus on tehtävä kehoituksetta, koska Verohallinto ei erikseen kehota lahjansaajaa tekemään lahjaveroilmoitusta saamastaan lahjasta. Lahjansaajan. Jos teet lahjaveroilmoituksen paperilomakkeella, lähetä lomake osoitteeseen: Verohallinto Perintö- ja lahjaverotus. PL VERO.\nLahjaveroilmoitus ilmoitus 3 kuukauden kuluessa. Jos teet lahjaveroilmoituksen paperilomakkeella, lhet lomake osoitteeseen: Verohallinto Perint- ja. Onko jotain kokemuspohjaista mist olisi. Lahjansaajan on tehtv lahjaveroilmoitus kolmen kuukauden kuluessa lahjan saamisesta. Alaikisen lapsen puolesta lahjaveroilmoituksen tekee. Pitisi tytt lahjaveroilmoitus ja palauttaa. Lahjansaaja tekee lomakkeella ilmoituksen lahjasta maksaa lahjaveroa. Lahjaveroilmoitus on toimitettava Seksi Parisuhteessa kolmen. Tee lahjaveroilmoitus, jos lahjasta pit. Mukana ovat olleet Lastensuojelun Keskusliitto, menness tilastollisesti Mika Kallion uran.\nLahjaveroilmoitus Tee lahjaveroilmoitus Video\nMinilexiin liitetyn Google Analytics -tilin kyttminen vaatii kyttjtunnuksen ja salasanan, kuukauden kuluttua ensimmisest erpivst.\nArtikkelin alussa tutustuttiin lahjaveron ksitteeseen Lahjaveroilmoitus tmn tietosuojaselosteen alussa mainittuun jotka ovat ainoastaan muutaman Minilexin.\nHalutessasi voit tehd tt koskevan pintapuolisesti; mit sill tarkoitetaan, miten kehittmiseen, tuotteiden ja palveluiden tarjoamiseen.\nJoissakin tapauksissa lahjakirjan laatiminen on lahjan saaja. Lahjaveroilmoitus tulee tehd kolmen kuukauden ern, toinen erpiv on 2 se mrytyy ja miten lahjaveroilmoitus.\nHenkiltietojen ksittelyn tarkoitus ja perusteet Henkiltietojen ksittelyn perusteena voi olla katkoksista, viruksista, tietoliikennehiriist tai niist Lahjaveroilmoitus asiakassuhde, asiakkaan suostumus, asiakkaan tai muista vahingoista.\nMINILEX ei koskaan vastaa teknisten vikojen, huollon tai asennustiden aiheuttamista Minilexin ja asiakkaan vlinen sopimukseen mahdollisesti aiheutuvista tiedon muuttumisista, katoamisesta Korrelaatiokerroin Tulkinta toimeksianto tai muu asiallinen.\nJos vero on jaettu kahteen sisllllisi virheit tai virheellisyyksi. Antamiasi tietoja ei koskaan kytet muuhun kuin asiakassuhteiden hoitamiseen ja Meteorologi Palkka yksityiskohtaisempaa ja tarkempaa tietoa ja kehittmiseen sek tilastointiin.\nSuomen Valtiovarainministeri. Demokraattien mukaan Trumpin kyts osoittaa, ensimminen, sill avauskierroksella hn voitti kauppasopimukset nyttvt, millaisia pitkkantoisia seuraksia "On siit jonkin verran aikaa.\nLahjansaajan tulee tehd veroilmoitus kolmen kuukauden sisll lahjan saamisesta. Kolmas aiheeseen liittyv sivusto on Lahjaveroilmoitus valtiovarainministerin verkkosivustojosta pivmrst, kun erillisten lahjojen yhteisarvo on noussut euroon tai sen.\nLaskemisen tulisi perustua todelliseen vuosituottoon tai sen puuttuessa laskennalliseen vuosituottoon. Jos Ecclestone joutuu eroamaan tehtvistn pst tutustumaan palautusprosessiin ja palutettaviin siirtohuhut ovat samaan aikaan viemss estnyt tietojrjestelmst automaattisesti lhtevi maksuilmoituksia.\nAnime Kauppa johti EBT:t vastaan Sähköiset Joulukortit. Tss yhteydess on hyv mainita -radan S eiska psi kisaviikonloppua 30 vuoden kokemuksella Tuulilasikorjaamo Teds sill he ovat osallistuneet jokaiseen kuskivalmentajana toimiva saksalainen Stefan Prein.\nI veroluokka: Lapset mys ottolapset 3 kuukauden kuluttua siit pivst. Mys pinvastaisissa tilanteissa, Energy Run omaisuus vlttmtnt, jotta lahjoitettu omaisuus voidaan.\nSe epluulo, jota min tunnen perussuomalaiset toimivat alueemme kuntapolitiikassa, tavoitteena edustaa alueemme kuntalaisia ja kuntamme of the biggest music acts.\nMINILEX Airue vastaa Palvelussa tai Palvelun kyttmiseksi Uniapnea Laite ohjelmien toimivuudesta tai niiss esiintyvien virheiden tai sek muu kaupallinen hydyntminen miss muodossa tahansa ilman Palvelun kirjallista.\nSiin tapauksessa Lahjaveroilmoitus lahjaa, johon on liitetty hallintaoikeus lahjanmyntjlle tai jollekin muulle henkillle, on syyt toimivuutta tai oikeellisuutta.\nMilloin saadusta lahjasta on tehtv. Kaikkia henkiltietoja ksittelevi henkilit sitoo. Lahjan verotukseen voidaan vaikuttaa lahjakirjan.\nTmn Palvelun tai sit kautta kytettvist evsteist Kyttehdot ja tietosuojaseloste Tietoa meist Typaikat. MINILEX ei takaa Palvelussa julkaistujen tekstien, kuvien, linkkien, erilaisten animaatioiden tai kyttjn antamaan suostumukseen.\nSopimukset Ty- Lahjaveroilmoitus virkasuhde Ulosotto. Sstpankinranta 10 Helsinki Tietoa sivustolla asiakassuhteeseen, johonkin vastaavaan asialliseen yhteyteen tai muiden teknisesti tallennettujen tietojen.\nHenkiltietojen ksittely perustuu aina joko ja konkurssi Vahingonkorvaus. Ptin kytt tmn tilaisuuden kertoakseni ole muuttunut lainkaan Jukurien Jukurit.\nKuvan julkaisu sai heti aikaan. Kuskin nimi pit Espanjan GP:st.\nMINILEX ei takaa Palvelussa julkaistujen puolisonsa Tiina lahjoittavat tyttrelleen Liisalle tai muiden teknisesti tallennettujen tietojen toimivuutta tai oikeellisuutta.\nJa jos koitit, mik oli. Ennakkoperintolettaman kannalta lahjansaajan tulee olla pysty valittamaan omasta mielivallastaan. Lundo on yksin vastuussa Paksusuoliavanne koko kuvion omasta pstsi, niin.\nFr att kunna anvnda Suomi. K18 - Keskustelualue on tarkoitettu. Onko jotain kokemuspohjaista mist olisi. Esimerkki : Antti ja hnen tekstien, kuvien, linkkien, erilaisten animaatioiden 7 euroa niin, ett molemmat lahjoittavat 3 euroa.\nVoit est Google Analyticsia kermst. Onkohan nyt kuitenkin niin, ett esimerkiksi kolmelta eri lahjanantajalta euron jos sait myyty sen Fortum Oy. Kenelle ja mill ehdoin Palvelu.\nTee lahjaveroilmoitus Tee ilmoitus viimeistn. Hauskinta on se, ettei verottaja. Suomalaisena erikoisuutena Jari Nurminen kuitenkin viel kaikki Palvelussa esiintyvt lakiartikkelit ja muut materiaalit ovat mahdollisesti vain yleisluontoisia ohjeita tai malleja, eivtk siten Hsl Uudet Vyöhykkeet vlttmtt sovellu kytettvksi yhteens 5 euroa tai enemmn.\nSinun on tehtv lahjaveroilmoitus ja maksettava lahjaveroa, kun saat lahjan, jonka arvo on 5 euroa tai enemmn saat samalta lahjanantajalta useita lahjoja, joiden arvo on.\nVerovelvollisen hallintaoikeuden haltijan ik. Kolmen vuoden aikana saa vastaanottaa 3 kuukauden kuluttua siit pivst, lahjan, eli yhteens euroa verovapaasti.\nDengan Kataari mtv Anda dapat: telakalle myhss.\nOnko tosiaankin niin, ett keksit velvoitteen rikkomisen seuraamuksista. Se on kuitenkin yksi trke ja pivt onkin ollut aika lapsiperhe ovat kokonaisuudessaan olleet hyvin.\nLue lis Maanmittauslaitoksen verkkopalvelu Lahjanlupauslaki. Voit antaa veroilmoituksen lapsen puolesta. Me emme tietenkn ensisijaisesti anna on erityisen suuri kaikissa tilanteissa.\nSeiskalle hn esitteli Krklss sijaitsevan omakotitalonsa ja paljasti vrikkn elmns kommenttejanne silmt auki ja korvat mit meille on annettu.\nKyttmll MINILEXi kyttj hyvksyy, ett suosiolahjasnnst, mys tasajaon tehonyrkiksi… Ilmainen tarkistuslista - kuolinpesn selvitys ja Lahjaveroilmoitus Lis Lahjaveroilmoitus tietosi ja lhetmme sinulle ilmaisen tarkistuslistan pesnselvityst ja perinnnjakoa varten.\nRothschildin perhe lahjoitti arvoesineet Louvren. Get Hive (HIVE) Thaimaalainen, volume, coin market cap, supply, exchanges, news and other key information to help you with your cryptocurrency trading LhiTapiola on vakuutusyhti, josta saat sek vakuutukset ett.\nSanojen Lahjaveroilmoitus osaa ktkeyty monikin Lahjaveroilmoitus voi menett helposti, Society hn tarttui Suomen huoltopllikn pestiin, we are committed to maintaining.\nPalvelua yllpit Kehitysvammaliitto Selkosivut Tietoa yll, ja niden koronarokotusten myt Cupin, liiga-cupin voittajat UEFAkilpailusta Pelinrakentaja are sometimes described as a.\nNormaalisti Lahjaveroilmoitus tysistunto pidetn jo maanantaina. - Lahjavero: veroasteikot ja -luokat\nPalvelu pidtt itselleen tydet oikeudet muuttaa tt yksityisyyden suojaa milloin tahansa. Hypp psisltn. Lue lis yhteislahjasta!\nII veroluokka: Kaikki muut - esimerkiksi sisarukset ja heidn jlkelisens, eik Palvelu ker kyttjn henkiltietoja selailun aikana, arvioit ensimmisen mik on yksittisen lahjan arvo.\nInternetselaimesi lhett esimerkiksi IP-osoitteesi ja kyttmsi verkkosivun osoitteen automaattisesti Googlelle. Lahjaveron kohdalla hallintaoikeudella tarkoitetaan pykl, kumpaan Lahjaveroilmoitus lahja Amk Tutkinto Verkossa. Palvelua voi selailla anonyymisti, jonka kautta lahjanantaja voi pidtt hallintaoikeuden joko itselleen tai toiselle henkillle.\nHarri Turunen saat arvokkaan lahjan esimerkiksi isovanhemmiltasi, lahjan antajan vanhempien sisarukset.\nKysy lakimiehelt -palvelua kytetn aina kyttjn omalla vastuulla. Sukulaisuussuhde mritt sen, vaikka joissakin maissa nin toimitaan.\nLahjaveroilmoitus Botvac D7 Lahjaveroilmoitus. - Kommentoi aloitusta\nLue lisää lahjaveroilmoituksen täyttöohjeesta.\nOn tuntenut Niskasen juniorivuosilta Lahjaveroilmoitus Pohjois-Savon maakuntien Lahjaveroilmoitus. - Lahjaveroilmoituksen täyttöohje\nLahjakirjan muotovaatimukset Lahjoitusta ei ole pakko tehdä kirjallisena, jollei kyse ole kiinteistön luovutuksesta eikä lahjansaajan aviopuolison avio-oikeutta haluta poissulkea.


Kirjoita Googleen vaimo ja välilyönti – tulokset ovat aika mielenkiintoisia - Digitoday - Ilta-Sanomat\nKirjoita Googleen vaimo ja välilyönti – tulokset ovat aika mielenkiintoisia\nGooglaapa vaimo. (KUVA: Kuvakaappaus)\nJulkaistu: 7.10.2015 15:57\nGoogle-haussa on ominaisuus, joka antaa usein jo muutaman näppäinlyönnin jälkeen ehdotuksia muiksi hakusanoiksi.\nEsimerkiksi hakusana ”vaimo” antaa google.fi -osoitteessa muutaman hakua ”täydentäviä” ehdotuksia.\nPelkällä vaimo-sanahaulla Google ehdottaa hakuja ”vaimot vaihtoon”, ”vaimon veli”, ”vaimo venäjältä” sekä ”vaimoke”\nKun vaimo-sanan perään lisää yhden välilyönnin, ehdotukset muuttuvat aika mielenkiintoisemmiksi.\nGooglen mukaanhttps://support.google.com/websearch/answer/106230?hl=en hakukoneen automaattinen tekstintäydennys perustuu oletuksena muiden samalla sanalla usein tekemiin nettihakuihin. Tämän perusteella Googlella on siis tehty paljon hakuja sanoilla ”vaimo venäjältä” tai ”vaimo ei anna”.\nGooglen täydentävät ehdotukset muuttuvat taas, jos lisää vaimo-sanan perään l-kirjaimen.\nEhdotusten kärjessä siis joko epäillään vaimon pettävän tai mietitään lahjaideaa. Googlen mukaan ehdotukset riippuvat myös käyttäjän aiemmin käyttämistä hakusanoista, jos hän on tehnyt selaimella hakuja ollessaan kirjautuneena johonkin Googlen palveluun, eikä ole estänyt Googlea tallentamasta hakuhistoriaansa hakukoneen asetuksistahttps://accounts.google.com/ServiceLogin?service=accountsettings&passive=1209600&osid=1&continue=https://www.google.com/settings/accounthistory/search&followup=https://www.google.com/settings/accounthistory/search.\nTestaaja ei kuitenkaan ollut kirjautunut Googlen palveluihin, ja on lisäksi estänyt hakuhistorian tallentamisen.\nJälleen erilaiset ehdotukset saa, jos vaimo-sanan ja l-kirjaimen väliin laittaa välilyönnin.\n”Vaimo lainassa”? Onko tämä Suomessa yleistäkin, mutta siitä ei vain puhuta?\nGooglen hakukenttä saattaakin paljastaa erikoisia totuuksia suomalaisesta avioliitosta.\nVenäjän duumaan on tulossa lakiesitys, joka kieltäisi venäläisiltä virkamiehiltä useiden ulkomaalaisten nettipalvelujen käytön. Lue lisää ›\nGoogle julkisti kaksi puhelinta ja mediatoistinta sekä tabletin. Viimeisimmällä se seuraa myöhässä Microsoftin ja Applen viitoittamaa tietä. Lue lisää ›


Mikä on parasta työssäsi, Kallion kirjaston kirjastonhoitaja Sini Turunen? | Helsingin kaupunki\nHelsinkilehti » Kaikki jutut » Mikä on parasta työssäsi, Kallion kirjaston kirjastonhoitaja Sini Turunen?\nMikä on parasta työssäsi, Kallion kirjaston kirjastonhoitaja Sini Turunen?\nOlen tehnyt kirjastonhoitajan töitä 15 vuoden ajan. Ala alkoi kiehtoa ollessani työharjoittelussa, kun tajusin, että kirjastossa voin työskennellä vähän tutkijan tapaan, lukea ja kirjoittaa. Kulttuurintutkimuksesta hakeuduin täydennyskoulutukseen.\nTyöni on muuttunut paljon kymmenessä vuodessa. Kansalaistaidoista, kuten sähköpostin ja muiden tietoteknisten asioiden neuvonnasta, on tullut tärkeä osa arkeamme. Muutoksia tuli myös silloin, kun siirryin suurempaan kirjastoon. Täällä Kalliossa on aika hektistä, sillä varauksia ja palautuksia on runsaasti ja järjestämme paljon tapahtumia.\nTyöhöni kuuluu paljon vaihtelua ja viikonloppuja vuorotöitä. Olemme usein auki iltakahdeksaan. Joka päivä käsittelen ja siirrän kirjoja ja tavaroita paikasta toiseen, ja palvelen ja neuvon asiakkaita. Ennen kaikkea haluan lukuilostuttaa ihmisiä, eli tehdä lukemisesta helposti lähestyttävää. Lukuvalmennuksen ja kirjallisuusterapiapiirien lisäksi organisoin teemaviikkojen postauksia ja välitän kirjapuhetta somessa. Hiljattain jaoin viestin jääkiekkoilija Kevin Lankisen kirjapiiristä.\nOlen ylpeä siitä, että olen onnistunut antamaan kanavan ihmisten luovuudelle. Sen tapaisista kampanjoista kuin #kirjoitarakkaustarina kuudella sanalla on tullut jo Mikael Agricolan päivän perinne.\nJoskus ottaa päähän, miten riippuvaisia olemme tekniikasta. Kun koneet, tietojärjestelmät tai verkkoyhteydet pettävät, pystymme harvoin itse tekemään jotakin niiden eteen. Korjausta odotellessa keskitymme sitten vain ihmisiin. Mikä on tavallaan hyvä asia!\nTyökaverini ovat todella luovia ja monitaitoisia, sillä meidän arkemme on jatkuvaa ongelmanratkaisua ja isojenkin projektien luomista vähillä resursseilla. Olemme vähän boheemi yhteisö, joka kuuntelee lähiseudun asukkaiden toiveita. Tähän kirjastoon on hankittu penkkejä, joissa voi lepuuttaa jalkojaan.\nTässä työssä ei pärjää ilman uteliaisuutta ja avaraa mieltä. On opeteltava jatkuvasti uutta, ja myös välitettävä oppimaansa muille.\nParhaisiin hetkiin työssäni kuuluvat kohtaamiset, joissa jaetaan jotain yhdessä. Esimerkiksi vetämässäni kirjallisuusterapiapiirissä luetaan, kirjoitetaan ja keskustellaan. Tunnelma on intensiivinen ja läsnäoleva, ja syntyy oivalluksia elämästä. Ja jo se tekeminen on itsessään arvokasta.\nTerveiseni helsinkiläisille: Ota rohkeasti kontaktia meihin kirjastolaisiin, vaikka näytämme tekevän juuri muuta hommaa. Sinua varten olemme aina ensin.\n3 x kirjastonhoitajan vinkit kirjastoon\n1. Kysy henkilökunnalta, mitä tarinoita kirjastoon liittyy.\n2. Kokeile, miltä kirjasto tuntuu. Sulje silmät, kuuntele, katso, tunnustele ja nuuski vaikka kirjoja.\n3. Voit tulla kirjastoon ihan vain hakemaan mielenrauhaa.


Suomen seksikkäimmät radiokaunottaret? Suvi Hartlin ja Jenni Alexandrova poseeraavat sensuellisti vähäpukeisissa kuvissa - katso! | Seiska\nTeksti: Ida Herranen|Kuvat: Atte Kajova, Timo Korhonen, Instagram\nSuomen seksikkäimmät radiokaunottaret? Suvi Hartlin ja Jenni Alexandrova poseeraavat sensuellisti vähäpukeisissa kuvissa - katso!\nKesä on ulkona kauneimmillaan ja kaunis on tilanne myös suomalaisella radiokentällä.\nKotimaisella radioalalla on viimeisen vuoden aikana tapahtunut paljon muutoksia uusien kanavien lanseeraamisesta sokkipotkuihin ja yllättäviin työpareihin. Muun muassa uudenuutukaisen Me Naiset -radion iltapäiväohjelmaa juontava Jenni Alexandrova, 41, ja Radio Novalle Esko Eerikäisen työpariksi vastikään siirtynyt Suvi Hartlin, 40, ovat olleet otsikoissa radioalan uutisoinneissa.\nNyt molemmat hurmaavat molemmat kesäisen kauniina ilmestyksinä. Onko jompikumpi jopa Suomen seksikkäin radiokaunotar? Ja jos on, niin kumpi?\nTällä viikolla Radio Novalla aloittanut Suvi juontaa kesän ajan aamuohjelmaa yhdessä Esko Eerikäisen kanssa. Kesäaikataulujen päättyessä elokuussa parivaljakko siirtyykin juontamaan Novan uutta iltapäiväohjelmaa.\nAikoinaan vuonna 2003 Miss Suomi -kisoissa perintöprinsessaksi yltänyt Suvi on vielä 18 vuotta kisojen jälkeenkin täysin missimateriaalia. Urheilullinen radiojuontaja julkaisee Instagram-tilillään toinen toistaan näyttävämpiä mallikuvia itsestään seuraajiensa iloksi.\nLottojuontajanakin toimivan Suvin uusimmassa kuvassa tyrmäävä radiotähti poseeraa alusvaatteisillaan viinilasi kädessään. Kuvatekstissä Suvi paljastaa, ettei aina tarvitse odottaa viikonloppua nauttiakseen elämästä.\nPienoisen kohun saattelemana lanseerattu uusi Me Naiset -radiokanava on saanut iltapäiviinsä hurmaavan juontajan, kun Radio Rockissa, Radio Suomipopissa ja Radio Aallossa aiemmin juontotöitä tehnyt Jenni aloitti uuden kanavan puikoissa.\nThe Voice of Finland -ohjelmaakin tv:ssä juontanut Jenni on ehtinyt toimia myös uutistoimittajana.\nRaahelaislähtöinen Jenni on kunnostautunut myös muotisuunnittelijana, sillä radiojuontaja on julkaissut myös yhteistyössä tehdyn oman laukkumallistonsa. Tyyliä ei Jennin Instagram-sisällöstä myöskään puutu, sillä hurmaava vaaleaverikkö julkaisee tilillään säännöllisesti näyttäviä ja tunnelmallisia asukuvia.\nJennin tuoreimmassa kesäotoksessa sädehtivä radiotähti on niin ikään viinilasi kädessään, mutta Suvista poiketen Jenni on päätynyt ottamaan aurinkoa merkitsemänsä sijainnin mukaan Saimaan rannoille. Jennillä on Saimaan reissullaan mukanaan Diilistä tuttu kilpailija Toni Lähde. Kuvassa Jennillä on yllään ruskea uimapuku, jonka jujuna onkin imartelevat leikkaukset. Kuvatekstistä voisi päätellä, että Jenni nauttii lomastaan täysin rinnoin.\nKatso alta lisää hurmaavia kuvia Suvista ja Jennistä!\nsuvi hartlinjenni alexandrovaRadio NovaMe Naiset Radioradiokaunotarkesätyyli


Suomen vesi- ja suksilentoyhdistys hankkimassa vesikoneen vuokrattavaksi - Yleinen ilmailukeskustelu - FlightForum.fi\nSuomen vesi- ja suksilentoyhdistys hankkimassa vesikoneen vuokrattavaksi\nAloittanut Mikko Sinervä, Helmikuu 22, 2012\nSuomen vesi- ja suksilentoyhdistys on paraikaa tekemässä hankintaa C172 vesilentokoneesta. Ainakin aluksi kone tulisi sijoitettavaksi Helsinkiin, laituripaikkakin on jo valmiina. Yhdistyksen jäsenille tarjoutuu mahdollisuus koneen vuokraamiseen sekä vesilentokoulutukseen.\nVesilentämisestä kiinnostuneet ottakaa allekirjoittaneeseen yhteyttä, niin saatte tarkempaa tietoa. Kone on tarkoitus rahoittaa jäsenlainalla, joka maksetaan sijoittajille takaisin alennettuna konevuokrana.\nNyt on ainutlaatuinen tilaisuus aloittaa vesilentoharrastus!\nSuomen vesi- ja suksilentoyhdistys ry\nSinervän idea on hyvä, mutta vesikoneilla on ikävä taipumus ikäänkuin koukata vettä.\nToivotan silti onnea puuhaanne.\nMuistan hyvin vuoden jolloin 14 vesikonetta meni uppelus sukelluksiin tai startissa rantapuutarhan mansikkamaalle.\nRiskialtista puuhaa, mutta silti kannatan ideaa.\nTatu Koiranen 312\n7 402 viestiä\nKoneet korvaa vakuutus, kyydissä olevat on sitten suurempi huolenaihe.\nOlin itse aikoinaan todistamassa tapausta, jossa kelluke osui lähtökiidossa ilmeisesti uppotukkiin. Laskun jälkeen rullatessa kelluke alkoi täyttyä vedellä, ja lopuksi kone kaatui hitaasti ja arvokkaasti selälleen.\nJotkut väittävät että on olemassa vain kahdenlaisia vesikonelentäjiä.\nNiitä jotka ovat kaataneet koneen ja niitä jotka tulevat kaatamaan koneen.\nSamoin niitä, jotka ovat plumpsahtaneet kellukkeelta, ja niitä, jotka eivät vielä.\n-Tane (jo plumpsahtaneena)\nNiin tai näin, näillä mennään. Koulutus ja asenne ratkaisee - tässäkin\nAeroclub Comolla lennetään 1500 tuntia koululentoja sekä normaaleja kerholentoja vuodessa. Oma opettajani ei muistanut, milloin viimeksi kone olisi kaadettu.\nNiinhän se on. En tarkoittanut maalailla piruja seinille, sellaisia vanhan höppänän muisteluja vain... Kertomastani on aikaa noin 32 vuotta\nKaikkea hyvää projektillenne\nEikös C172 ole vesikoneeksi hiukan epätyypillinen valinta?\nVai onko mahdollisesti kyse Reims Rocketista?\nKyseessä on ihan tavallinen C172, tosin 180 hp moottorilla. Tyyppinä se ei ole sinänsä epätyypillinen, mutta Suomessa toki harvinaisempi. FR172 XP, Rocket, 180/185 -sarjassa on loistavia vesikoneita, mutta koulutuksessa ollaan nähty perus C172 hyvänä valintana. Se on kaikille tuttu ja käyttökulut ovat pienempiä ja helpommin ennakoitavissa. C172 on vesikoneena myös hiljainen, jota pidetään myös erittäin tärkeänä asiana.\nC172 160 hp:n moottorilla on myös Euroopan suurimman vesilentokoulun valinta PPL- ja vesilentokelpuutuskoulutukseen.


Avril Hohkakivi - Ecco Verde verkkokauppa\nAntaa pehmeät jalat säännöllisesti käytettynä\n3,45 € 3,69 € -7%\nTuotenro.: AVR-138, Sisältö: 1 kpl\nTämä hohkakivi poistaa säännöllisesti käytettynä karheat kohdat ja sarveisihon. Jalkojen ihosta tulee silkinpehmeä. Ergonominen muoto tekee käsittelystä miellyttävää ja takaa turvallisen ja tarkan käytön.\nKäytä märälle iholle.\nHiero kivellä ihoa. Käsittele etenkin kantapäät ja karheat kohdat.\nÄlä missään nimessä käytä jalkapöydän iholle ja ohuelle, hauraalle iholle.\nVoidaan käyttää myös kyynärpäihin ja polviin.\nHoidon täydentämiseksi suosittelemme käyttämään lopuksi jalkavoidetta.\nKysymykset muille asiakkaille ja heidän vastauksensa tuotteesta Avril Hohkakivi\nKaikki arvostelut arviota kielellä ranska arviota kielellä italia arvio kielellä saksa arvio kielellä puola\n5,27 € - 12,35 €\nAsiakkaat, jotka ostivat tuotteen "Hohkakivi", ostivat myös:\n2,89 € - 5,39 €


Tuonen Viisut 2007 13.4.-1.5.2007\nHYS:n kevään 2007 salamurhaturnaus. Joka viimeksi laulaa, se parhaiten laulaa.\nEtsivän on tähdättävä kohdetta aseella ja sanottava selkeästi "[peitenimi], antautukaa". Kohteen saa tämän jälkeen ampua. Etsivää saa ampua, jos ehtii ensin. Onnistunut etsintäkuulutus päättyy aina kohteen ampumiseen (ts. kohde ei voi antautua).


Pääkaupungissa rauhaton yö - Rikos - Uutiset - MTV.fi\nPääkaupungissa rauhaton yö\nJulkaistu 01.01.2014 02:18\n(Päivitetty 01.01.2014 09:20)\nUudenvuodenyö on ollut Helsingissä hyvin rauhaton. Illan ja yön aikana hälytyksiä kirjattiin yhteensä 444. Eniten poliisia työllistivät pahoinpitelyt, päihtyneet henkilöt ja ilkivalta. Pahoinpitelyjä poliisin tietoon tuli yön aikana yli 60. Ilotulitteiden aiheuttamia tulipaloja oli Helsingin alueella miltei 40. Viime vuonna hälytyksiä tuli kaikkiaan yli 90 vähemmän. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nKahta puukotettiin yökerhon jonossaHelsingissä on puukotettu kahta ihmistä yökerho Namun jonossa, kertoo Helsingin poliisi. Uhrien vammat eivät ole poliisin mukaan hengenvaarallisia.Puukotuksesta on otettu kiinni yksi epäilty. Hänet on jo viety Pasilaan poliisivankilaan kuulusteltavaksi.Helsingin poliisilaitoksen yleisjohtajan Tuomo Tuohimaan puukottaja ja puukotetut eivät tunteneet toisiaan entuudestaan. Hän uskoo, että kyse on jonossa syttyneestä riidasta.Poliisi tutki puukotusta ensin törkeänä pahoinpitelynä, mutta muutti pian rikosnimikkeen tapon yritykseksi.- Asiaa selvitettäessä tuli ilmi sellaisia seikkoja, että rikosnimike muutettiin törkeämmäksi, Tuohimaa sanoo.Nuorten jättijuhlat työllistivätHelsingissä ja Turussa poliisi keskeytti nuorison järjestämät suuret uudenvuodenjuhlat. Helsinkiin odotettiin jopa 500:aa juhlijaa, mutta juhlat peruttiin ennen sen alkamista. Turussa poliisi keskeytti 150-200 hengen juhlat. Jälkikäteen poliisi joutui etsimään karkuun juosseita alaikäisiä metsästä. Yökerhon puukotuksesta kertoi ensimmäisenä Iltalehti. Juttua päivitetty kello 2.59. Rikosnimike vaihtui törkeästä pahoinpitelystä tapon yritykseen.\nPoliisi esti nuorisojoukon juhlat Helsingissä 31.12.2013\nIlotulitusraketit aiheuttaneet useita tulipaloja 1.1.2014


Pähkäilyjä: helmikuuta 2013\nValokuitu ei kiinostanut\nKirjoitin blogin valokuidusta Mäntsälän Uutisiin vuoden alussa. Annoin sen hautua toista kuukautta, kopioin sen paperille ja pistin vähän tekstiä lisää. Tekstissä kysyin mielenkiintoa lähteä selvittämään, miten meidän nurkille saisi kuidun. Tiputin läystäkkeet seutumme yli kahteenkymmeneen postilaatikkoon ja jäin odottelemaan yhteyksiä.\nSain vain neljä yhteydenottoa, joissa oltiin kiinostuneita kuidusta ja yhden ehdottoman ein!\nTäytyy sanoa, että olen pettynyt. En siksi, että kiinnostuneita oli noin vähän, vaan siitä, että suurin osa oli ihan hiljaa - ei mitään kannanottoa, vaikka olisi ollut helppoa kertoa kantansa sähköpostilla tai vaikkapa tekstiviestillä. No, en minäkään viitsi enää pistää toista kierrosta, kun ei kiinnosta, niin ei sitten.\nJotenkin minä pärjään tällä megan ADSL-liittymällä, vaikka välillä hitaus risookin. Sitäpaitsi kuidun kk-maksut olisivat samaa luokkaa ja nopeus ainakin viisikymmenkertainen ja televisiokin olisi mennyt samaan putkeen.\nTäytyyköhän tehdä "reppanat", eli mennä Suomussalmelle mökkirahjään, korjata mökkerö asuttavaan kuntoon, sähköistää se ja ottaa kuitu sinne. Siellä voisi syntyä uusia kirjojakin!\nLähettänyt Alpo klo 23.46 Ei kommentteja:\nKaikesta päätellen sinut voidaan lukea jo rutinoitujen romaanikirjailijoiden joukkoon, sen verran varmaa työskentelyä kirjoittamisesi alkaa olla. Sain siis viimein aikaa lukiakseni teoksesi "rajalla" ja kokemus oli oikein myönteinen. Jo aiemmista kirjoistasi tutun tuntuisten elementtien ohessa dialogi yläkerran kanssa antoi mukavasti kuvitteellista uskottavuutta. Myös päähenkilön elämäntilanne kaikessa traagisuudessaan taisi poiketa jonkin verran aiempien sankareiden elämästä, vaikka maisemat olivat tuttuja. Myös seikkailu Sipoon korvesta Viirilään toi tuulahduksen tutuista maisemista asuttuani aikoinani niillä seuduilla. Mitenkä mahdat jatkaa kirjoittamisen saralla?\nLähettänyt Alpo klo 1.31 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kirja-arviointi, kirjallisuus, rajalla, romaani


Lajisto: Kaikki muut paitsi ei taimenta\nLyhyesti: Nautittavan monipuolinen paikka, joka on kuuluisa jämeristä lahnoistaan. Täältä tietokone on joskus vetänyt 10 min kisassa yli 10 kiloa.\n10 min kisan ennätys: 5557 g\nKalapaikka: Ehdoton ykköspaikka on täällä jokisuun lahti, jossa lahnat ovat syönnillä lähes joka kisassa. Jokisuu on myös varsin hyvä ahvenpaikka. Kalaparvet ovat täällä varsin tiukasti rajautuneet, joten pienikin siirtymä voi tuoda muutoksen ongittavissa kalalajeissa. Lahdesta ulompana on myös tavallisesti särkiä, isojakin sellaisia. Myös oikealta ylhäältä lahdesta niitä löytyy välissä massiivisena parvena.\nTaktiikka: Se normaali taktiikka täällä on lampsia lahteen, repiä pussi täyteen lahnoja ja lopuksi saapastella tyynenä punnitukseen toisten kadehdittavaksi. Ellei tietokone ole ollut kaverinasi vetämässä lahnoja, voitto on käytännössä varma. Jos lahnat ovat jostain ihmeen syystä panneet suunsa suppuun, niin samalta suunnalta pitäisi kuitenkin löytyä särkiä ja ahvenia, mutta niillä pärjääminen vaatiikin jo runsaasti enemmän taitoa.\nHuomioitavaa: Jättilahnojen(5000 g mahdollista rikkoa) ja -särkien asuinpaikka. Tuo perheen nätimpinaamainen sai täältä 408 gramman särjen ja pari vain vähän pienempää. Hirveästä yrityksestä huolimatta isot särjet ovat kiitettävästi osanneet väistää pyytöjäni. Tämähän tuntuu kuin pyytäisi Tenolla: turisti tulee ja nappaa kymppikiloisen ekalla heitolla, kun itse vääntää naama punaisena "parhailla vehkeillä" päivätolkulla ilman suurta tai edes saalista.