HB antibioottien jälkeen: kaikki edut ja haitat. Kuinka kauan voin imettää?? - Analyysit\nVoinko käyttää antibiootteja imettävälle naiselle?\nHB-ajanjakson aikana naisen on tarkkailtava tarkemmin omaa terveyttään, mutta kaikista varotoimenpiteistä huolimatta tartuntatauteja ei aina voida välttää. Tiettyjen sairauksien hoidossa äitien on käytettävä antibiootteja imetykseen..\nMitä riskejä antibioottien ottaminen imettävälle äidille on? Mitkä antibiootit ovat sallittuja imetyksen aikana ja mitkä ovat ehdottomasti kiellettyjä?\nPitäisikö imetys pitää yllä sairauden aikana\nNaisvartalo on suunniteltu siten, että imetys voi jatkua kaikissa olosuhteissa, vaikka imettävällä äidillä olisi terveysongelmia. Ei ihme, että luonto on luonut niin täydellisen mekanismin, joten sinun ei pidä mennä sitä vastaan ja lopettaa imettäminen vauvan ensimmäisissä taudin oireissa.\nImetykseen on vasta-aiheita, mutta niihin kuuluvat vain todella vakavat sairaudet, kuten munuaisten tai maksan vajaatoiminta, sydämen vajaatoiminta, vakavat mielenterveyden häiriöt. Jos virusinfektiosta aiheutti nuoren äidin pahoinvointia, imettämistä on parempi jatkaa.\nHBV: n hyödyt sairauden aikana\nTosiasia, että äidinmaidolla on arvokkaita suojaavia ominaisuuksia vauvan keholle. Imetysvaiheessa patogeenisten bakteerien vasta-aineet pääsevät vauvan kehoon jo ennen kuin nainen alkaa ilmetä vakavia taudin oireita. Imetys lopetetaan, jos vauva lopettaa tarvittavan immuunijärjestelmän tuen ja pakottaa taistelemaan viruksella yksinään. Lisäksi vauva voi olla saanut tartunnan, kun äiti tuntee taudin merkkejä, ja rintamaito on paras lääke hänelle..\nToinen kiistaton plus GV lapselle, jopa äidin sairauden aikana, on terveen suolen mikrofloora ylläpitäminen.\nRavitsemus keinotekoisella seoksella voi pahentaa vauvan tilaa johtuen patogeenien lisääntymisestä maha-suolikanavassa.\nVauvan vieroitus rinnasta hoidon aikana aiheuttaa monia ongelmia äidille itselleen. Hänen täytyy ilmaista maitoa useita kertoja päivässä, mikä korkeassa lämpötilassa on melko vaikeaa. Koska nuori äiti ei takaa täydellistä pumppaamista, se saa komplikaatioita perussairauteen, koska maidon stagnaatio johtaa mastiitin kehittymiseen.\nNuorten äitien ei pidä luottaa yleiseen uskomukseen, että kohonnut kehon lämpötila voi vaikuttaa rintamaidon laatuun, mikä osaltaan edistää sen suolaamista tai juustumista. Rintamaidon keittäminen ei ole välttämätöntä, koska kiehumisprosessin aikana suurin osa suojaavista vasta-aineista tuhoutuu.\nJoitakin virusinfektioita voidaan parantaa ilman antibioottien käyttöä kevyemmillä menetelmillä ja keinoilla (kuristaminen, hengittäminen, yrttien infuusio ja muut). Monia patogeenisten mikro-organismien lisääntymisen aiheuttamia tulehduksellisia prosesseja ei kuitenkaan voida voittaa muilla lääkkeillä. Imettävän äidin tulee ottaa tämä huomioon, jotta taudin kehittyminen ei ala.\nAntibioottien vastaanotto on osoitettu seuraavien sairauksien havaitsemisen yhteydessä:\nhengitysteiden tai keuhkojen tarttuvat ja tulehdukselliset prosessit;\nsynnytyskanavan sairaudet monimutkaisten syntymien tapauksessa;\nmastiitti (lue mastiitista);\nsukupuolielinten ja munuaisten sairaudet.\nNaisen on ehdottomasti ilmoitettava lääkärille imetyksestä. Vain lääkäri voi punnita lääkkeiden mahdolliset hyödyt ja haitat äidille ja vauvalle.\nMitkä antibiootit ovat hyväksyttäviä imetykseen?\nImettävien naisten käyttöön hyväksytyt lääkkeet voidaan jakaa useisiin ryhmiin.\n1. Penisilliinit (esimerkiksi Amoksisilliini, Ampisilliini, Piperaciliini, Amoksisilliini, Ampisilliini, Piperasilliini, Oksasilliini, Ticarisilliini). Ihmiset keksivät sellaisia antimikrobisia aineita ensimmäisten joukossa. Niiden arvo on niiden voimakkaassa estävässä vaikutuksessa patogeeniseen kasvistoon. Tämän ryhmän antibiootteja määrätään usein raskaana oleville ja imettäville naisille sekä tarvittaessa imeväisille..\nVuonna 2008 American Pediatrics Academy teki tutkimuksen antibioottien vaikutuksesta lääkkeen "Amoksisilliini" esimerkissä. Kävi ilmi, että huumeiden tunkeutuminen äidinmaitoon on vain 0,0095% naisen ottamasta annoksesta, ja tämä ei riitä kielteisten seurausten kehittymiseen. 8%: lla lapsista äidin käyttämä lääke aiheutti kuitenkin sivuvaikutuksia - ihottumaa ja lyhytaikaista ripulia.\nHyödyllinen: Jos vauvalla on ripulia, lue artikkeli epämiellyttävien seurausten välttämiseksi\n2. Kefalosporiinit (esimerkiksi "Cepepim", "Cefazolin", "Cefriaxone", "Cefuroxime", "Ceftibuten"). Näitä antibiootteja pidetään uuden sukupolven lääkkeinä, ja ne tunnustetaan turvallisiksi käytettäväksi lääketieteellisessä käytännössä. Ne eivät ole myrkyllisiä ja siirtyvät äidinmaitoon minimaalisesti. Tällaisten lääkkeiden käytön haittana on kyky kehittää dysbioosia vauvassa ja vähentyä K-vitamiinin tuotantoa, joka liittyy kalsiumin ja hematopoieesin imeytymiseen.\n3. Makrolidit (esimerkiksi "Midecamysiini", "Erytromysiini", "Spiramysiini", "Atsitromysiini", "Klaritromysiini"). Tällaisten lääkkeiden nimittämisessä tulisi ottaa huomioon mahdolliset vaarat lapselle ja äidille, joten niitä käytetään vain, jos on olemassa allergia edellisten ryhmien lääkkeille..\nVasta-aiheiset imettävät antibiootit\nVakavissa infektioissa lääkäri voi määrätä antibiootteja, jotka ovat vasta-aiheisia imetyksen aikana. Tällaisissa tapauksissa naisen on silti keskeytettävä imetys ja suoritettava hoito. Negatiivisten seurausten välttämiseksi sinun on tiedettävä, mitkä lääkkeet ovat kiellettyjä imettäville äideille.\nTällaisia työkaluja ovat:\n1. Aminoglykosidit (esimerkiksi Amikacin, Streptomycin, Netilmicin, Kanamycin, Gentamicin). Tällaiset antibiootit tunkeutuvat äidinmaitoon riittävän suurina pitoisuuksina ja voivat vaikuttaa haitallisesti vauvan munuaisiin. Lisäksi niillä on toksinen vaikutus kuuloelimiin, näköhermoihin ja ne vaikuttavat vestibulaariseen laitteistoon..\n2. Tetrasykliinit (esimerkiksi "tetrasykliini", "doksisykliini"). Tämän ryhmän antibioottien määrääminen vaatii tasapainoista lähestymistapaa, koska ne vaikuttavat negatiivisesti lasten kehoon aiheuttaen luun kasvuhäiriöitä ja hammaskiven huonontumista..\n3. Fluorokinolonit (esimerkiksi “moksifloksasiini”, “norfloksasiini”, “levofloksasiini”, “siprofloksasiini”, “ofloksasiini”). Tämän ryhmän antibiootteja käytetään usein urologisten infektioiden hoidossa. Ne voivat vaurioittaa vauvan nivelten välistä rustoa ja vaikuttaa haitallisesti lapsen kasvuun.\n4. Linkosamidit (esimerkiksi "Clindamysiini", "Linkomysiini"). Tällaiset lääkkeet vaikuttavat haitallisesti vauvan suolen toimintaan.\n5. Sulfanilamidit (esimerkiksi "Etazol", "Biseptol", "Ftalatsoli", "Streptocide", "Sulfacyl natrium", "Sulfadimezin"). Tällaiset antibiootit vaikuttavat aggressiivisesti vauvan maksaan ja lisäävät toksisten vaurioiden ja keltaisuuden todennäköisyyttä.\nAntibioottien määräämisen tapauksessa nuoren äidin tulee noudattaa yksinkertaisia sääntöjä, jotka minimoivat vauvan kielteiset vaikutukset..\nJoten, joitain vinkkejä naisille, jotka käyttävät antibiootteja imetykseen:\nsinun on ehdottomasti noudatettava lääkärin ohjeita lääkkeen annostuksesta ja kestosta;\nsinun tulee käyttää lääkettä imettäessäsi vauvaa tai heti sen jälkeen, jotta vältetään suuri antibakteeristen aineiden pitoisuus rintamaitoon;\nylläpitää normaalia suoliston mikroflooraa äidissä ja lapsessa, ottaen samalla antibiootteja ottaen erityisiä tuotteita, jotka sisältävät hyödyllisiä maitobakteereita.\nJos antibiootit ovat välttämättömiä, arvioi vauvan vaarat ja kunto, ja lääkäri auttaa sinua valitsemaan tehokas ja turvallinen hoito-ohjelma..\nMonet myytit ja ehdotukset perustuvat antibioottien käyttöön. Joku ilman tällaisia lääkkeitä ei vain pääse ulos taudista. Ja joku tunsi tällaisten rahastojen kielteisen vaikutuksen itseensä ja torjui niitä aktiivisesti kaikkialle.\nKäsitteen todellinen merkitys on kuitenkin siinä, että vain lääkkeitä, jotka tuotetaan sellaisten elävien mikro-organismien käytön seurauksena, jotka kykenevät tukahduttamaan tai tappamaan muut vastaavat tai vastakkaiset ”olennot”, pidetään oikein antibiooteina..\nTiedetään, että nämä lääkkeet eivät kykene torjumaan virusinfektioita. Ja SARS on yleisin syy sairauksiin, joihin liittyy epämukavuus, pahoinvointi ja kuume. Jos imettävä äiti on selvinnyt sellaisesta vaivasta, hänen ei tule käyttää lääkkeitä, lukuun ottamatta homeopaattisia immunostimulantteja, joilla ei ole vasta-aiheita imetykseen.\nYhdessä äidinmaidon kanssa hänen kehostaan tulevat vasta-aineet tulevat vauvaan, ja vauva on luotettavasti suojattu akuutilta hengitystieinfektiolta.\nIhmisen aikana tulehduksellisten prosessien hoitamiseksi naisille määrätään penisilliinisarjan antibiootteja. Jotkut ensimmäisen ja toisen sukupolven kefalosporiinista ovat myös hyväksyttäviä, mutta ne voivat aiheuttaa allergisia ihottumia vauvan iholle. Joitakin makrolideja määräävät lääkärit myös imettäville äideille, mutta niiden vaikutusta imeväisten vartaloon ei ole tutkittu, ja lääkehuomautuksissa todetaan, että niiden käyttö HS: n kanssa on vasta-aiheista..\nTetrasykliini (se voi aiheuttaa kasvun hidastumisen ja hammaspohjan tuhoutumisen).\nAntibioottihoidon tulee olla täysin kuvatun kurssin mukainen. Jos otat pari ensimmäistä annosta ja lopetat lääkkeen heti, kun ensimmäiset paranemisen merkit ilmestyvät, voit vain tottua patogeeniset bakteerit antibioottiin, kehittää niille immuniteetin ja kiinnittää ne omaan kehoosi.\nAntibioottien annoksen itsenäinen vähentäminen HBV: lle on toinen tapa johtaa patogeenien sopeutumiseen vartaloosi. He “toipuivat” nopeasti mikro-organismeja hyökkäävistä antibiooteista ja jatkavat aggressiotaan imettävän äidin kehossa.\nKannattaako lopettaa luopuminen antibioottien takia??\nJos sairauden aikana kieltäydytään imettämisestä antibioottihoidon aikana, maitorauhaset ovat liian täynnä. Äidin on joko harjoitettava säännöllistä rintojen tyhjentämistä, mikä on vaikeaa sairauden aikana, tai riskin saada mastiittia komplikaationa.\nJos hylkäät laktaation ikuisesti ja siirrät vauvan keinotekoiseen ruokintaan, se tarkoittaa tietoisesti hyväksymistä, että vauva ei enää vastaanota vasta-aineita eri sairauksille äitinsä maidolla, hyödyllisellä mikroflooralla ja kehoon palauttamiseen liittyvillä tekijöillä mahdollisten häntä stressaavien tilanteiden jälkeen..\nVoinko käyttää antibiootteja imetyksen aikana\nLääkärit eivät tällä hetkellä ole päässeet yksimielisyyteen antibioottien käytöstä imetyksessä - jotkut asiantuntijat väittävät edelleen, että lääkkeet vahingoittavat vauvan terveyttä. Tästä huolimatta raskauden aikana on tapauksia, joissa antibioottien ottamisesta voi tulla pakollista. Jos näin on tapahtunut, on ensinnäkin tärkeää tutkia huolellisesti lääkkeen käyttöohjeet, kuunnella lääkäriä ja toiseksi ymmärtää tilasi pahenemisriski..\nUseimmissa tapauksissa erimielisyydet antibioottien käytöstä imetyksessä johtuvat puutteellisista tiedoista tai eri lääkäreiden ristiriitaisista tiedoista ja mielipiteistä. Tietysti tänä päivänä ei ole tarkkoja tietoja antibioottien vaikutuksen mahdollisista vaikutuksista lasten kehoon, koska paljon riippuu kunkin lapsen yksilöllisistä ominaisuuksista ja millainen lääkeyhtiö sallii itse tehdä kokeita vauvoilla..\nLääkärin määräämässä lääkkeessä ilmoitetaan ohjeessa, jonka tiedoista ei ole tietoa lapsen terveydelle aiheutuvista haitoista tai että antibiootin ottaminen voi vahingoittaa lapsen terveyttä. Ehdottomasti sinun on analysoitava toisen lääkkeen - analogin - käyttömahdollisuus tai lopetettava vauvan ruokinta tämän lääkkeen käytön aikana.\nHoito lääkärin ohjeissa määräämä antibiootti sisältää tietoja siitä, ettei lapsen terveydelle ole haittaa, ja se on hyväksytty käytettäväksi imetyksen aikana. Tämä käyttötapaus on luonnollisesti turvallisin, mutta myös lääkkeen ottamisessa on oltava varovainen. On muistettava, että mikä tahansa antibiootti otetaan parhaiten vain imetyksen aikana tai heti sen jälkeen. Tällä menetelmällä lapsi saa huomattavasti pienemmän annoksen lääkettä maidon kanssa.\nLisätietoja huumeiden käytön ominaisuuksista imetyksen aikana suosittelemme seuraaviin ohjeisiin: Dr. Halen opas, WHO: n opas, online-hakemistot E-lactancia ja Lactmed.\nAntibiootti, jonka ohjeissa sanotaan, että sen antaminen on mahdollista vain, jos sen käytöllä on enemmän positiivinen vaikutus kuin negatiivisella. Tässä tapauksessa on suositeltavaa lopettaa imetys jonkin aikaa ja ilmaista maitoa 3–4 tunnin välein (molemmat rinnat) maidontuotannon jatkamiseksi. On myös tärkeää, että et aloita ruokintaa heti paranemisen jälkeen, anna kehollesi muutama päivä puhdistaa lääke.\nImetysominaisuudet äidin sairauden aikana\nLuonto on huolehtinut siitä, että naisten kehossa tapahtuva imetysprosessi on mahdollisimman luotettava ja vakaa. Maidontuotanto tapahtuu jatkuvasti jopa naisten vakavien sairauksien tapauksessa. Luonnollisesti on vasta-aiheita, joiden mukaan nuoren äidin on luovuttava lapsen luonnollisesta ruokinnasta. Esimerkiksi: Maailman terveysjärjestö kieltää imettävät naiset, jotka kärsivät sydämen vajaatoiminnasta, munuaisten, keuhkojen ja maksasairauksista..\nJos puhumme kuitenkin kylmäviruksesta, sinun ei pidä tässä tapauksessa keskeyttää lapsen ruokintaa syystä, että taudinaiheuttajia vastaan on jo alkanut tulla suojaavia vasta-aineita taudinaiheuttajaan. Äidillä ei ehkä vielä ilmene taudin ensimmäisiä oireita, mutta vasta-aineet toimitetaan vauvalle jo rintamaitoon. Siksi, kun keskeytät ruokinnan, lapsi lopettaa immuunisuojauksensa ja pakottaa itsenäisesti vastustamaan virusta.\nANTIBIOTIIKKIEN SAAMISESSA KÄYTETÄÄN TIETÄÄ: Maidon ilmaisun kieltäytyminen on täynnä nesteiden stagnaatiota rintarauhasissa, mikä provosoi mastiitin kehittymistä. Ajan myötä tilanne huononee ja aiheuttaa vakavia komplikaatioita. Monet äidit kieltäytyvät imettämästä lastaan korotetussa lämpötilassa myös siksi, että he pelkäävät taitoutumista, räätälöitymistä tai juomista, mikä ei ole totta. Lisäksi sairauden ollessa sinun ei pitäisi yrittää keittää rintamaitoa - tämä prosessi tuhoaa lähes kaikki siinä olevat suojaavat ominaisuudet ja hyödylliset aineet.\nNaisen kehon ja immuniteetti raskauden ja synnytyksen jälkeen on heikentynyt huomattavasti - siirretty fyysinen aktiivisuus ei vaikuta pelkästään vauhtiin (stressi ja unettomuus). Seurauksena on, että imettävä äiti tulee puolustuskyvyttömäksi monia vilustumisia vastaan ja voi usein pahoinvoida. Mieti eri sairauksien kulun ominaisuuksia imettävällä äidillä.\nKylmä. Naisen imetysprosessissa nainen on erityisen herkkä vilustumiselle ja SARSille, koska hänen hengitysteidensä kuormitus lisääntyy. Tämä johtuu äidinmaidon tuotannossa tarvittavan hapenkulutuksen kasvusta. Yleensä taudin kehitys tapahtuu 2 - 3 päivän sisällä viruksen saapumisesta kehoon. Tänä aikana lapsi onnistuu saamaan taudin aiheuttajan ja erityiset entsyymit torjumaan sitä rintamaitoon. Siksi imettämisen ansiosta vauvan vartalo saa täydellisen immuunipuolustuksen mahdollisia komplikaatioita vastaan. Siksi, kun naisella ilmenee akuutteja hengitysteiden virusinfektioita, voimme sanoa, että hänen lapsensa on myös sairas tai immunisoitu jo aktiivisesti.\nFlunssa. Tämä tauti, kuten ARVI, ei vaadi lapsen vieroittamista rinnasta taudin hoidon ajan. Kun flunssa aiheuttava aine saapuu kehoon, vauva saa tarvittavat vasta-aineet viruksen torjumiseksi äidin rintamaitoon: viruslääkkeitä, mikrobilääkkeitä ja suojaavia aineita. Siksi vauvan vieroitus rinnasta influenssalla provosoi komplikaatioiden kehittymistä ja heikentää merkittävästi hänen immuniteettiaan. Kuten aikaisempien sukupolvien kokemus osoittaa, imettävän lapsen on paljon vaikeampi sietää flunssa kuin vauvojen. On syytä huomata, että on tärkeää lähestyä influenssan hoitoprosessia kaikessa vakavuudessa, koska tämä tauti on vaarallinen mahdollisten komplikaatioiden kanssa. Jos hoito aloitettiin oikein ja ajoissa, on täysin mahdollista välttää tarve käyttää lääkkeitä, jotka eivät sovellu imetykseen.\nAngina. Tartuntataudit - tonsilliitti ja tonsilliitti vaikuttavat risuihin, joilla on streptokokki-infektio. Tautiin liittyy vilunväristyksiä, heikkoutta, kuumetta, päänsärkyä ja kurkkukipua, joka pääsee kaulan ja korvien puolelle. Lisäksi imusolmukkeet kärsivät - niiden koko kasvaa, ne tiivistyvät ja tulevat tuskallisiksi. Tulehduksella risat itse saavat punaisen sävyn, mutta joskus niillä voi olla valkoinen päällyste ja pustulit. Naisen, jolla on kurkkukipua, ei tulisi antaa lapselle kommunikointia, koska hänen ruumiinsa on jo alkanut vastaanottaa vasta-aineita taudin torjumiseksi..\nSuositukset antibioottien ottamiseksi imetyksen aikana\nLääkärit suosittelevat voimakkaasti, että imettävä äiti käyttää lääkettä illalla, esimerkiksi juuri ennen nukkumaanmenoa tai vauvan viimeisen ruokinnan jälkeen. Viimeisen ilta-ruokinnan ja ensimmäisen aamun välinen aika on pisin koko imetyksen aikana. Mutta kussakin erityistapauksessa vain lääkäri voi määrätä turvallisen päivittäisen antibioottiannoksen, laskea lääkkeen yhden annoksen annoksen ja hahmotella koko hoitojakson yleisen rakenteen. Asiantuntijan on otettava huomioon naisen kehon yksilölliset ominaisuudet imetyksen aikana.\nJos on tarpeen lopettaa imetysprosessi antibioottien käytön aikana, se jatkuu vasta hoidon lopettamisen ja lääkkeen poistamisen jälkeen kehosta. Ensinnäkin, tämä koskee tapauksia, joissa hoito on mahdollista antibiooteilla, jotka ovat kiellettyjä raskauden ja imetyksen aikana. Maidon palauttamisprosessi antibakteeristen lääkkeiden käytön jälkeen on riippuvaisempi itse antibiootin vuorovaikutustasosta veriplasmaproteiineihin. Joillekin naisille lääkkeen hajoamistuotteiden poistaminen kestää 40 tuntia, kun taas toisilla naisen aineet pysyvät kehossa vielä viikon ajan..\nMitä antibiootteja voidaan käyttää hepatiitti B: n hoitoon?\nNainen voi käydä antibioottihoidolla imettäessä kolmen tyyppisiä vauvoja: penisilliinit, kefalosporiinit ja makrolidit. Lääketieteellisestä näkökulmasta tällaisilla lääkkeillä ei ole vasta-aiheita raskaana oleville ja imettäville äideille. On yleisesti hyväksyttyä, että kefalosporiinit ja penisilliinit erittyvät äidinmaitoon hyvin pieninä annoksina, joten ne eivät ole vaarallisia vauvan terveydelle. Näiden lääkkeiden ryhmään kuuluu:\nAmerican Pediatrics Academy teki tutkimuksen antibioottien vaikutuksesta vauvan kehtoon imetyksen aikana. Tulosten mukaan amoksisilliinia olisi pidettävä turvallisena imeväisille, koska yhden gramman annoksella pieni määrä antibioottia erittyy rintamaitoon - alle 0,095% otetusta annoksesta. Harvinaisissa tapauksissa haittavaikutuksia voi esiintyä lapsessa ihottuman ja heikentyneen suoliston toiminnan muodossa.\nVirallisen version mukaan kefalosporiiniryhmän antibiootit eivät aiheuta sivuvaikutuksia imeväisillä. Mutta on tärkeää huomata, että tämän luokan lääkkeet provosoivat usein lapsen dysbioosia ja vähentävät merkittävästi kehon K-vitamiinin tuotantoa. Myöhemmin K-vitamiinin puute johtaa vaikeiden veren protrombiinin hyytymisen ongelmiin, mikä lisää vakavan verenvuodon riskiä. Lisäksi lapsen keho voi alkaa absorboida kalsiumia ja D-vitamiinia huonosti, koska tämä prosessi on mahdollista vain osallistuessaan K-vitamiinia.\nAntibakteerisiin lääkkeisiin, jotka ovat yhteensopivia imetyksen kanssa, kuuluvat myös makrolidit, erytromysiini, atsitromysiini, sumamed ja vilprofeeni. Huolimatta siitä, että joidenkin antibioottien käyttöohjeet saattavat viitata vasta-aiheisiin niiden käytöstä imettäville äideille, brittiläiset apteekkarit pitävät erytromysiiniä turvallisena. Koska naisen hoitomenetelmissä on erilaisia lähestymistapoja imetyksen aikana ja erimielisyyksiä antibioottien turvallisuudesta, imettävän äidin on aina oltava varovainen lääkkeiden valinnassa.\nTarkemmin ottaen sinun on harkittava ryhmää antibiootteja - aminoglykosideja, esimerkiksi neomysiini, gentamysiini, kanamysiini ja amikasiini. Tosiasia on, että aminoglykosidit ovat myrkyllisempiä kuin kaikki muut antibakteeriset lääkkeet. Lääkärit voivat yleensä määrätä niitä vain erittäin vakavaan sairauden etenemiseen, esimerkiksi sepsiksen, aivokalvontulehduksen, peritoniitin ja sisäelinten paiseisiin. Aminoglykosideilla on suuri joukko sivuvaikutuksia, ja lapsi voi menettää kuulonsa, saada näköhermon vaurioita ja peruuttamattomia vestibulaarisia häiriöitä..\nMitkä antibiootit ovat kiellettyjä imetyksen aikana\nImettävien naisten kiellettyihin lääkkeisiin sisältyy kloramfenikoli - se voi vaurioittaa lapsen luuytintä ja provosoida syanoosia - ihon syanoosia. Kasvun hidastuminen voi aiheuttaa tetrasykliiniä, joka vaikuttaa negatiivisesti myös vauvan hampaiden tilaan. Clidamysiini ja erytromysiini aiheuttavat usein verenvuotoa maha-suolikanavassa. Aminoglykosideja tulee käyttää joka tapauksessa erittäin huolellisesti, koska nämä lääkkeet siirtyvät helposti rintamaitoon suurina pitoisuuksina. On syytä huomata, että yllä mainittujen huumeiden tyyppien sijaan on todella mahdollista valita turvallisempia analogeja. Kielletyt imetyslääkkeet ovat linkomysiinit, siprofloksasiini ja metronidatsoli.\nFluorokinoloniryhmän antibiootit, joita määrätään usein urologisten infektioiden hoitoon, ovat vasta-aiheisia imettävän äidin hoidossa. Esimerkiksi on tapana hoitaa bakteereista peräisin olevaa kystiittia näillä antibiooteilla. Viime aikoihin asti myös toisen sukupolven fluorokinoloniryhmään kuuluvaa ofloksasiinia pidettiin vaarallisena, mutta nyt Yhdysvalloissa sitä pidetään turvallisena imetykseen. Brittiläisten lääkäreiden mukaan kaikki fluorokinoloniryhmän antibakteeriset lääkkeet ovat vaarallisia lapsen terveydelle, jos se pääsee kehoon rintamaitoon. Tähän ryhmään kuuluvat: siproloni, ofloksasiini, tsifloksinal, tsifran, avelox, levofloksasiini ja nolisiini. Nämä lääkkeet voivat vahingoittaa nivelten välistä rustoa ja vaikuttaa erittäin negatiivisesti lapsen kasvuun. On huomattava, että tämän ryhmän antibioottien pitoisuus rintamaitoon on melkein yhtä suuri kuin sen pitoisuus naisen veriplasmassa.\nAntibioottien vaikutuksen rintamaitoon ominaisuudet\nLähes kaikki antibiootit erittyvät äidinmaitoon melko suuressa määrin. Siksi usein antibakteerinen hoitojakso ei ole yhteensopiva vauvan luonnollisen ruokintaprosessin kanssa. On syytä huomata, että antibiooteilla voi olla erilaisia vaikutuksia äidin kehoon, lapsen tilaan ja jopa raskauden tapauksessa sikiön kehitykseen kohdussa. Erytromysiiniantibiootti erittyy erityisen korkeana pitoisuutena rintamaitoon - sen maidon pitoisuus on 20 kertaa suurempi kuin lääkkeen pitoisuus äidin veressä. Antibioottien käytön riski syntyy myös siitä, että aineet ovat kertyneet imeväisen vartaloon. Tosiasia on, että vastasyntyneillä ja enintään kuuden kuukauden ikäisillä lapsilla erittymisjärjestelmä toimii edelleen heikosti, minkä ansiosta kehon voidaan puhdistaa huumeista. Siksi imettävän äidin on parempi mahdollisuuksien mukaan luopua kaikista lääkkeiden käytöstä, ei pelkästään antibioottien käytöstä..\nJos lääkkeitä ja antibakteerisen hoidon kurssia ei voida luopua, naisen ja hänen lääkärinsä on valittava tehokkain, mutta turvallisin lapsen keholle. Ääritapauksessa sinun tulee keskittyä lääkehoitoon, jolla voi olla vähiten kielteisiä vaikutuksia vauvaan. Voit suojata lapsesi mahdollisimman paljon antibioottien vaikutuksilta oikeaan aikaan käytettäessä huumeita. Esimerkiksi monien lääkäreiden mukaan antibiootti tulisi ottaa suoraan vauvaa ruokittaessa tai viimeisen illalla rinnalle antamisen jälkeen. Tässä tapauksessa lääkkeen vähimmäiskonsentraatio tulee äidinmaitoon.\nImettävän naisen on tärkeää muistaa seuraavat:\nÄlä missään tapauksessa käytä itsehoitolääkkeitä, lääkkeitä saa määrätä vain lääkäri. Siten komplikaatioiden kehittyminen lapsessa voidaan välttää..\nHoitavan äidin on lääkärin nimityksellä ensin ilmoitettava asiantuntijalle, että hänen vauvansa imetään. Lääkäri ottaa tämän huomioon ottaen määrääessään hoitosuunnan..\nAntibiootit ovat tehokkaita vain torjuttaessa bakteereita. Ne eivät ole tehokkaita viruksia vastaan.\nOn kiellettyä mielivaltaisesti pienentää lääkkeen annosta ja vielä enemmän pysäyttää hoitojakso myös yleisen tilan huomattavan paranemisen jälkeen. Hoito on tehokasta vain, jos ehdottomasti noudatetaan kaikkia lääkärin määräämiä suosituksia.\nÄlä jätä huomiotta terveellisten elämäntapojen ja oikean ravinnon noudattamista, myös voimakkaita tunteita ja stressiä tulisi välttää, mikä voi vaikuttaa kielteisesti kehon tilaan. Terve ja rauhallinen äiti saa vähemmän todennäköisesti vilustumista ja voi välttää antibioottihoidon tarpeen..\nArtikkelin sisältö Myytävänä vastasyntyneelle: kehto tai pinnasänky Mistä iästä lähtien sinun täytyy ripustaa leluja pinnasängyn päälle Kuinka valita pinnasänky lapselleKehtoKehdosta kutsutaan usein kehtoksi.\nVeren sukupuolen päivitystesti\nVauvan ensimmäisinä kuukausina imettävien äitien on kiinnitettävä erityistä huomiota ruokalistaan - mikä tahansa tuote voi olla vauvan allergeeni tai aiheuttaa ruoansulatushäiriöitä.


Blogi on elänyt hiljaiseloa kun mitään sanottavaa ei ole ollut. Toki jonkun julkaisun olisi voinut tehdä siitä, että lunta tuli ja tein pipareita, mutta kaiken koulu- ja joulutohinan keskellä iltaisin on mielummin kääriytynyt huopaan ja tutkiskellut hiljaa elämää oman päänsä sisällä. Tai vaihtoehtoisesti omaa mielenterveyttä on hoidettu iltaisin katsomalla Frendejä digiboksilta.\nPitkästä aikaa kuitenkin luin jotain sellaista, josta on tarve kirjoittaa. Ihan jokainen kirja ja sarjakuva ei arvostelumuodossa tänne pääse, kun aina ei vaan jaksa, mutta nyt..!\nTutustuttuani muutama vuosi sitten José Saramagon teokseen Kertomus sokeudesta (Ensaio sobre a cegueira, 1995), sekä Cormac McCarthyn Tiehen (The Road, 2006) janosin lisää dystopioita. Pian minulle suositeltiinkin Margaret Atwoodin teosta Oryx ja Crake (Oryx and Crake, 2003), mutta koska minulla on hassu tapa hieman pantata lupaavalta kuulostavia kirjoja ja hyvien kirjailijoiden teoksia, myös tämän teoksen oikeaa hetkeä piti odotella muutama vuosi. Sen aika oli nyt. Kirja löytyi vielä itseasiassa toissa kesänä Lahden kaupunginkirjaston poistomyynnistä ja koska olin kirjaa kuullut kehuttavan olin ikionnellinen löydöstäni, jes!\nOryx ja Crake kertoo maailmasta, jossa eletään huippuunsa kehitetyn geenimanipulaation jälkimeiningeissä. Lukija tutustuu aluksi Lumimieheen, kirjan päähenkilöön, joka on tiettävästi viimeinen ihminen maailmassa. Päivittäisenä haasteena on pula ruuasta, paahtava aurinko ja luontoon päässeet, sinne kuulumattomat yksilöt. Nurkan takana voi olla aggressiivinen gemakko (sika, joka geenimanipulaation avulla tuotettiin kasvattamaan elimiä elinsiirtoa varten, tietenkin siis ihmisen hyväksi) tai koirasusi- vartioimaan luotu yksilö, jonka ei koskaan pitänyt päästä luontoon.\nMaailmasta löytyy onneksi myös harmittomia yksilöitä, ihmismäisiä olentoja, crakelaisia. Nämä hieman tyhjäpäiset ja lapsekkaat hahmot ovat lukijalle melkoinen kysymysmerkki kirjan loppumetreille asti, samoin kuin jossain määrin Oryx ja Crake ja heidän suhteensa crakelaisiin.\nKirjaahan ei saisi arvostella kannen perusteella, mutta tässä painoksessa oli silti mielestäni uskomattoman ruma kansi...\nKirjassa eletään rinnakkain Lumimiehen ja Jimmyn maailmassa. Lumimies on tässä ja nyt, hän elää kaaoksessa jossain määrin yhdessä crakelaisten kanssa. Mutta kauan sitten Lumimies ei ollut Lumimies vaan Jimmy. Lumimiehen muistelmien kautta tutustutaan Jimmyn lapsuuteen ja nuoruuteen, siihen kuinka hän tapasi Craken ja mikä tämä tuho oli, joka lopulta hävitti kaikki muut ihmiset maailmasta. Tietoa syötetään lukijalle pikkuhiljaa ja Crake onnistuu pysymään melko salaperäisenä hahmona kirjan loppuun asti. Vielä salaperäisempi on Oryx, tyttö Jimmyn ja Craken yhteisestä menneisyydestä.\nMelko verkkaisesta etenemisestään huolimatta Oryx ja Crake pitää lukijan hyvin otteessaan. Lopussa sitten asioita alkaa selviämään niin vauhdikkaasti, että lukiessa meinaa hengästyä. Tarinassa lukijalle esitellään vähitellen geenimanipulaation ihmeitä, sen pelottavia ja uskomattomia saavutuksia. Kun ihminen on keksinyt keinot leikkiä jumalaa, sen mahdollisuudet tuntuvat lähes rajattomilta.\nOryx ja Crake on hieno, pohdiskeleva, pelottavia ajatuksia herättävä teos.\nMainittakoon vielä, että kirja imaisi sen verran voimakkaasti tämän lukijan mukaansa, että yksi yö meni siihen, että heräilin noin tunnin välein päässäni kysymys "Mitä Crake tekee?"\nLähettänyt Amanda klo 0.22 Ei kommentteja:\nTunnisteet: dystopia, geenimanipulaatio, kirja, kirja-arvio, kirjallisuus, Lumimies, Margaret Atwood, Oryx ja Crake\nViime keväänä koulu tarjosi mahdollisuutta hakea syksyksi viikon kestävälle radiointensiivikurssille Ghanaan. Hain hommaan tietenkin samantien mukaan ja onnekseni minut valittiin! Reissuun pääsi kaksi opiskelijaa Turusta ja kaksi Helsingistä ja paikalle saapui myös opiskelijoita Tansaniasta ja Namibiasta ja paikan päällä tehtiin tietenkin töitä paikallisten opiskelijoiden kanssa. Meidän suomalaisten onneksi kurssille osallistui myös kaksi suomalaista tyttöä, jotka olivat olleet Ghanassa jo 2kk vaihdossa. He osasivat näppärästi viedä meitä paikasta toiseen, kertoa maasta ja järkätä kivaa tekemistä. Ilman näitä ihania leidejä viikko olisi ollut rutkasti tylsempi!\nViikon aikana pienryhmissä toteutettiin annetusta aiheesta audiojutut. Kaikki aiheet käsittelivät politiikkaa Ghanassa (huh) ja kun aihe oli vaikea, kulttuuri vieras ja aikaa vähän töitä sai tehdä ihan todenteolla. En päässyt aivan täysin perille Tansanian ja Namibian opiskelijoiden kokemuksista radiotyöskentelyn suhteen, mutta kun joukon suurimman osan muodostivat ghanalaiset, jotka olivat opiskelleet asioita vain kirjoista, eikä käytännön kokemusta ollut ollenkaan, niin piti todella lyhyessä ajassa yrittää opastaa mahdollisimman paljon. Suomalaiset opiskelijat keskittyivät hyvin pitkälti siis tekniikan opetukseen ja yritettiin jättää ajatuksen siementä siitä miten ne radiojutut tehdään.\nMatka guest housilta koulun kampukselle taitettiin kävellen. Opiskelu tapahtui guest housilla, mutta käytiin tutustumassa myös ghanalaisten kollegoidemme opinahjoon.\nÄänitysharjoitusten lomassa ehdittiin toki ottaa myös kuvia\nLyhyestä ajasta huolimatta valmista saatiin aikaiseksi ja kaikki tuntuivat olevan enemmän tai vähemmän viikkoon tyytyväisiä. Kaikkia toki harmitti se, että aikaa näiden juttujen toteuttamiseen ja ylipäätään Accraan tutustumiseen oli todella vähän. Saavuimme Ghanaan sunnuntaina 4.11 vasta illasta ja seuraava viikko maanantaista perjantaihin meni tietenkin koulussa. Kouluviikon jälkeen olikin vain viikonloppu jäljellä ja sunnuntaina 11.11 astuimme jälleen lentokoneeseen ja suunnistimme yölennolla takaisin kohti Eurooppaa.\nKoulupäivien päätyttyä kello oli jotain neljän ja viiden välillä ja kun pimeä laskeutui jo kuudelta niin valoista aikaa päivästä ei juurikaan jäänyt jäljelle. Tästäkin syystä Accran tutustuminen jäi vähän vähemmälle.\nKaupungilla kävellessä kannatti pitää silmät auki, vastassa oli välillä todella isojakin koloja...\nPaikallinen bussi, trotro, mainio tapa liikkua paikasta toiseen, joskin haastava silloin jos kaupunki on vieras. Tällä siis kuljettiin vaan, jos mukana oli joku joka tiesi, että millä pääsee ja mihin, paremman tiedon puutteessa turvauduttiin taksiin.\nKouluviikon päätteeksi pääsimme lauantaina luokkaretkelle, kun Ghana Institute of Journalism tarjosi meille matkan Cape Coast Castlelle, joka on aikoinaan toiminut yhtenä niistä monista paikoista, jossa afrikkalaiset orjat on pakattu laivaan ja lähetetty maailmalle. Vaikkei menneelle historialle mitään voi, enkä voi millään ajatella niin, että tuona aikana toteutettu orjakauppa olisi oikeutettua tuli Cape Coast Castlella kuitenkin melko syyllinen olo menneiden vuosien orjakauppameiningeistä...\nNäkymiä auton ikkunasta matkalla Accrasta Cape Coastille\nAutojen joukossa kulki monenlaista myyjää. Matkaevääksi pystyi ostamaan pientä purtavaa tai juotavaa.\nMuistutuksena... Ghanalainen liikenne ei varsinaisesti tuntunut maailman turvallisemmalta.\nNäkymää linnasta, Cape Coast\nAmanda Cape Coastilla\nViimeinen ovi ennen orjalaivaan astumista\nCape Coastin jälkeen ajettiin rantaviivaa pitkin Elminaan, jossa vielä vietettiin vapaa-aikaa intensiivikurssilaisten kesken ja tarjolla oli lounasta. Söin reissun viimeisen tilapian (kalaa) ja päätin vielä ennen lähtöä kokeilla bankua, jota olin syönyt matkan aikana kerran aikaisemmin alkuviikosta. Banku on ghanalaista perinneruokaa jota närpitään sormin, mukaan vähän kalaa/lihaa/kanaa, mitä sen kanssa syökään ja tietenkin tuota tulista soossia, jota en kyllä juurikaan suuhuni pistänyt. Melko tujua tavaraa.\nNoita tilapioita söin oikeastaan koko viikon.\nAloin kyllä ihan mieltymään tuohon sormin syömiseen.Tuli syötyä rauhallisemmin ja pieniä paloja. Kalan tutkiminen kävi myös rutkasti helpommin ilman haarukkaa.\nElminan jälkeen oli aika lähteä takaisin kohti Accraa. Ihanat suomalaiset vaihtaritytöt olivat kuitenkin järkänneet meidän suomiporukalle yön ja majoituksen matkan varrelta Kokrobitelta, Big Millys backyardilta. En ole mikään rantalomailijatyyppi, mutta pitkän viikon jälkeen tuo oli juuri sitä, mitä meidän porukka tarvitsi! Tuolloin lauantai-iltana kun saavuimme paikalle tarjolla oli reggaebileet ja viimeisestä illasta Ghanassa nautittiin todella! Tuolla Big Millys backyardilla on siis tarjolla erilaisia mökkejä, joita voi vuokrata majapaikaksi. Hinta ei ollut porukalla jaettuna hirmuinen ja jos Ghanaan suuntaan en voi olla suosittelematta tuota paikkaa! Kyseessä on kuitenkin todella suosittu mesta, joten jos viikonloppuyöpyminen paikan päällä kiinnostaa kannattaa oma mökkinsä varata hyvissä ajoin. Me taidettiin keskiviikkona varailla tuo ja lauantaina mentiin siis sinne yöksi.\nSviittimme toinen puoli, tästä makkarista oli käynti vessaan...\n...ja vessan ovena toimi verho! Varsin hauska yllätys kun porukkamme suomimahat kuplivat matkan aikana enemmän ja vähemmän...\nUudessa rantamekossa oli hyvä nauttia viimeisestä päivästä\nOlisin helposti viettäny viikon näissä maisemissa!\nTarjolla meri, myyntikojuja, pedikyyri, manikyyri, ihana aamiainen, lepoa ja hyvää mieltä! Ghanahan on malaria-aluetta ja ainakin meikäläisen kohdalla lääkitys oli todella tarpeen, sillä sain hyttyspistoja aika paljon ja osa oli todella pahan ja tulehtuneen näköisiä. Meressä uiminen auttoi noihin erittäin tehokkaasti!\nViikkohan noin erilaisessa maassa ei riitä mihinkään, enkä todellakaan ole minkään sortin Ghana-asiantuntija tämän viikon jälkeen. Jos nyt jotain voin kuitenkin omasta puolestani sanoa, niin mainittakoon seuraavat asiat:\n- valkoisiin kiinnitetään todella paljon huomiota, ainakin naisiin, tähän on hyvä vähän varautua\n- mikäli ostoksia haluaa suorittaa erilaisilla torikojuilla hinnasta tulee neuvotella. Tietenkin ilman apua on vaikeaa arvioida miten paljon mistäkin kuuluu maksaa, mutta mainittakoon, että maksoin yhdestä mekostani 20 cediä (n. 8 euroa) ja lähtöhinta mekolla oli 64 cediä (26 euroa). 15 cediä ostoksestani olisi ollut kohtuullinen, muttei tuo 20 ollut todellakaan liikaa. Mut eihän näitä voi tietää. Vaihtaritytöt ties aina kertoa mihin hintaan kannattaa korkeintaan suostua. Nyrkkisääntö on kuitenkin, että tingi.\n- mukaan ehdottomasti hyttysmyrkky, käsidesi ja taskulamppu. Myös nenäliinoja on hyvä kantaa mukana.\n- kasvisruokavaliolla varmasti pärjää, mutta menu laajenee rutkasti, jos hyväksyt lautasellesi vaikkapa kalaa. Itsehän vedin noita tilapioita koko viikon.\n- mahalääkettä kannattaa varata mukaan- eli siis ripulilääkettä ja maitohappobakteereja. Jos maha vetää veteläksi niin on kiva, että on pillerit valmiiksi jemmassa. Kannattaa kuitenkin muistaa, että pöpömahalla on vissi ero erilaiseen ruokaan tottumattomaan mahaan nähden. Yhden päivän reissusta olin selvästi pöpömahassa, mutta muuten kroppa toimi vähän miten sattui. Kysymyshän ei siis ole automaattisesti siitä, että ruoka olisi huonoa, vaan eri ravintoaineita tuli aivan eri suhteessa kuin normaalisti, eikä viikko ole tarpeeksi pitkä aika sopeutua mihinkään.\n- "It's nice to be nice" Ghanalaiset on hyvin juttelevaista porukkaa ja lähestyvät helposti. On kohteliasta small talkata hetki, vaikka tosin valkoisen tytön oli välillä vähän hankala viestiä, että milloin vastapelurin on aika päästää irti...\n- Mutta ennen kaikkea: Afrikka ei ole yksi maa ja se, että on nähnyt pikku tipan Ghanaa ei kerro lopusta maasta mitään. Intensiivikurssimme tansanialaiset ja namibialaiset antoivat hyvin Afrikkaa tuntemattomalle hieman perspektiiviä: molemmat kansalaisuudet kokivat ghanalaiset hyvin äänekkäinä ja namibialaiset hämmästelivät räiskyvää torikulttuuria ja autojen välissä heiluvia myyjiä. Myös siis afrikkalaisille riitti ihmeteltävää Afrikassa, eihän täällä Euroopassakaan Ruotsi ja Unkari ole ihan sama asia...\nNäihin kuviin, näihin tunnelmiin... Ghana! I hope that we will meet again!\nLähettänyt Amanda klo 20.45 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Accra, Afrikka, Big Millys Backyard, Cape Coast Castle, Elmina, Ghana, intensiivikurssi, Kokrobite, matkustaminen, orjakauppa, radio, rantabileet, reggae\nKanadasta kotoisin oleva Guy Delisle on ehdottomasti yksi suosikkini sarjakuvataiteilijoista. Tutustuin Delisleen aivan vahingossa, kun kesällä 2011 lainasin Lahden kirjastosta hänen teoksensa Pjongjangin, jonka meinasin jo palauttaa lukematta, kun en millään meinannut saada kyseisen sarjakuvan lukemisesta otetta. Valikoin sarjakuvia todella paljon piirtäjän tyylin perusteella ja sillä hetkellä Delislen kuvakerronta ja Pjongjangin kolkko kansikuva tuntuivat todella luotaan työntäviltä. Onneksi kuitenkin Pjongjang tuli luettua, sillä se on yksi suosikki sarjakuviani (ei vaan Delislen teoksista, vaan sarjakuvista ylipäätään) ja samalla ihastuin Delislen tuotantoon aivan täysin. Myös loputon kiinnostukseni Pohjois-Koreaan heräsi tuon sarjakuvan myötä!\nDelisle on matkustanut paljon sekä oman työnsä, että vaimonsa työn (Delislen vaimo työskentelee Lääkärit ilman rajoja järjestössä) vuoksi ja he ovat asuneet pitkiäkin aikoja eri maissa- yhdessä ja erikseen. Merkintöjä Jerusalemista (Chroniques de jérusalem, 2011) kertoo vuodesta, jonka tämä pariskunta kahden lapsensa kanssa Jerusalemissa vietti.\nVuosi on pitkä aika ja Israel varsin epävakaa maa. Pyhästä maasta kiistelevät niin juutalaiset, muslimit kuin kristitytkin ja erimielisyyksiä on myös poliittisella kentällä. Melko pian Guylle selviää, että he asuvat Jerusalemin itäosassa, joka Israelin hallituksen mielestä kuuluu Israeliin, mutta muu maailma hahmottanee alueen kuuluvan Palestiinalle. Pääkaupungistakaan ei voida olla yksimielisiä, Israelin mielestä Jerusalem on maan pääkaupunki, mutta kaikki järjestöt toimivat Tel Avivissa. Epäselvää? No hieman kyllä joo.\nMenee hetki lukijaltakin, että pääsee kaikkien kiistojen kelkkaan ja jotain asioita jää vähän ehkä epäselväksi. Se nyt ei kuitenkaan varsinaisesti haittaa.\nTässä, kuten muissakin Delislen teoksissa, ilahduttavaa on se, että kun Delisle tarkastelee asioita täysin kiihkottomasti ilman poliittisia tai uskonnollisia tavoitteita lopputulos on silmiä avaava ja raikas. Delisle ei yritä asettua tilanteiden yläpuolelle, olla jotenkin älykkäämpi tai parempi. Hän tarkastelee maailmaa sellaisena kuin se on, sijoittaa itsensä siihen soppaan, kyselee ihmisiltä välillä ehkä vähän hassuja ja on pyörällä päästään.\nDelisle ei ole vihainen, eikä myöskään yritä opettaa kenellekkään mitään ja vaikka Merkintöjä Jerusalemista saattaa välillä tuntua todella uskonnolliselta ja poliittiselta, mutta toisaalta jos jokin asia ei aukea, niin se ei haittaa tarinassa kyydissä pysymistä. Seuraavilta sivuilta varmasti löytyy jokin uusi kiistakapula, josta lukija voi yrittää ottaa kiinni.\nTeos sisältää paljon myös arjen havaintoja ja pieniä yksityiskohtia ja toimii hyvänä infopakettina sellaiselle, joka tuonne pyhään kaupunkiin tahtoo joskus suunnata.\nDelislet ovat pariskuntana mielestäni myös oiva esimerkki siitä, että lasten ei tarvitse "rajoittaa" elämää. Kahden pienenkin lapsen kanssa voi asua Jerusalemissa- joku muu olisi ehkä jättänyt pestin ottamatta. Toki Israel vaikutti maana melko haastavalta monessakin asiassa, mutta sielläkin lapset sai päiväkerhoihin ja molemmat olivat vuoden jälkeen hengissä.\nJa mitä työtä Delisle tekee! Dokumenttien ja sarjakuvien ystävänä ei voi olla ihailematta näiden teosten hienoutta, sillä sen lisäksi, että Delisle tekee loistavaa sarjakuvaa ja taitaa sarjakuvakerronnan teoksilla on myös dokumentaarista arvoa ja ne onnistuvat opettamaan asioita ilman, että se on alleviivattua tai tavoitteellista. Jälleen jään odottamaan Delislen seuraavaa teosta. Kunpa lisää luettavaa saataisiin pian!\nMerkintöjä Jerusalemista sisältää paljon erilaisia arjen kohtaamisia paikallisten kanssa\nLähettänyt Amanda klo 19.06 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Guy Delisle, Israel, Jerusalem, kirja-arvio, kirjallisuus, kirjasto, Merkintöjä Jerusalemista, sarjakuva, sarjakuvaromaani, ulkomainen sarjakuva\nSyksy on mennyt niin nopeasti ohi ja marraskuu on jo ovella. Aika menee, enkä saa mitään tehtyä. Kirjat on lukematta, taulu maalaamatta, eikä virkkaaminenkaan lähtenyt niin lennokkaasti käyntiin, kuin mitä sen piti. Aikaa, aikaa, aikaa, sitä ei vaan ole. Blogi seisoo, mutta sitä kurkitaan melkein päivittäin, usein useaankin kertaan. Kuka kurkkii, mistä tämä löytyy?\nNyt ehdin muutaman päivän kuitenkin hengähtää. Taulu on 100 kilometrin päässä, mutta kirjat kulkevat mukana, ehkä saan luettua jotain sellaista, josta tuntuu hyvältä kirjoittaa.\nKuvat lienevät syyskuun alusta, ehkä puolivälistä\nSain myöhästyneen synttärilahjan Isoveljeltä, levyllinen kansanmuusiikkia Kokkolasta! Paljon en-tee-mitään-asioita on tapahtunut tämän tahtiin\nMuumi muistuttaa menneestä kesästä\nVäärillä kamera-asetuksilla voi saada öljyvärimäisiä kuvia?\nÖljyvärimaisten digikuvien sijaan pitäisi keskittyä omaan työhön ja raivata aikaa akryyleille\nMutta olen luvannut, että kyllä tästä valmis tulee...\nNäiden kuvien ottamiseen jälkeen syksy on ehtinyt jo niin pitkälle, että talvimuumimukit pääsevät jälleen käyttöön ja talven ensimmäinen glögi on nautittu. Kesämukeista voi juoda ympäri vuoden, mutta talvimukeista vasta kun ilmassa on talven tuntua.\nJa kohta on Joulu...\nEhkä marraskuussa on enemmän aikaa ja voimia lukea, ajatella ja kirjoittaa. Kuukausi lähtee käyntiin Afrikassa, toivottavasti sieltä saadaan blogiin muutakin kuin kuvia matkapäiväkirjasta.\nLähettänyt Amanda klo 23.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kansanmusiikki, Kokkola, muumi sesonkimuki, muumi talvimuki, muumiastia, muumimuki, primadonnan ratsu, Pöläkkä, sade, Syksy, tiikerin päiväuni\nKaisa & Christoffer Leka: Tour d'Europe\nOlen vähitellen tutustunut sarjakuvataiteilija Kaisa Lekan tuotantoon. Vaikka sarjakuvaromaanit ovat jo useamman vuoden kuuluneet lukupalettiini, niin Lekat saivat hetken odottaa vuoroaan. Viimeisen puolen vuoden aikana olenkin ottanut vahinkoa takaisin ja nyt tuli luettua kolmas Leka, Kaisan ja hänen puolisonsa Christofferin yhteistuotos Tour d'Europe.\nKaisa ja Christoffer (jota tosin kutsutaan Lekaksi, jatkossa siis myös tässä tekstissä Leka) harrastavat pitkän matkan pyöräilyä. Ensimmäisen reissun pariskunta teki Suomen halki Jäämerelle vuonna 2007. Pyörämatkoista on pidetty blogia, ja sen lisäksi, että reissuista lukeminen on itsessään mielenkiintoista, niin toki tuolta löytyy hyviä vinkkejä mikäli pitkän matkan pyöräily kiinnostaa. Porvoo-Jäämeri reissun lisäksi Lekat ovat pyöräilleet mm. Islannin ympäri ja Porvoosta Odessaan (Ukraina). Tour d'Europe kertoo Lekojen vuoden 2008 pyörämatkasta Porvoosta Nizzaan.\nMainittakoon, että kummallakaan näistä pyöräilyhulluista ei ole huippu-urheilijan kroppaa ja itseasiassa Kaisan molemmat jalat on vuonna 2002 amputoitu polvien alapuolelta. Mimmi vetelee siis (todella hienoilla) proteeseilla eteenpäin!\nKirjan mukana tulee matkakartta!\nLekojen matka alkaa heidän kodistaan Porvoosta. Vielä hetki ennen lähtöä he ihmettelevät mihin ovat taas oikein ryhtymässä ja "suunnittelevat" jäävänsä sittenkin vain kotiin piiloon kahdeksi kuukaudeksi ja photoshoppaavansa matkakuvat reissusta todisteeksi. Eikä kukaan saisi koskaan tietää...\nSatuloiden päälle kuitenkin noustaan ja ensimmäisenä pyöräilyetappina on matka Porvoosta Helsinkiin, josta otetaan laivakyyti Ruotsiin.\nPäivän kilometrisaldo vaihtelee satasen molemmin puolin, eikä lepopäiviä juuri pidetä. Hullua hommaa! Matkaan mahtuu tietenkin myös eksymisiä, todella paljon hampaiden kiristelyä, väärää säätä (liian kuuma, liian märkä..), mutta myös mahtavia kohtaamisia! Pyörillä liikkuva pariskunta herättää toki jonkin verran matkan varrella huomiota ja Tour d'Europe on täynnä ilahduttavia kohtaamisia ja mainioita hahmoja. Tekee mieli itsekin kokea tuo kaikki!\nMutta helppo hommahan tuollainen pitkän matkan pyöräily ei missään nimessä ole. Matkaa seurataan hippusen enemmän Kaisan ajatusmaailman ja näkökulmien kautta ja kyllä siellä mielessä parit ärräpäät pyörähtää: onko tämä muka joku tapa viettää lomaa!\nPidän Kaisan yksinkertaisesta viivajäljestä todella paljon. Perspektiivit ja mittasuhteet toki heittävät, mutta kuvista saa kuitenkin hyvin oikean fiiliksen. Laajoissa kuvissa on paljon yksityiskohtia, mutta ne pysyvät kuitenkin mukavan selkeinä.\nLähikuvat voivat olla hyvinkin pelkistettyjä.\nParasta kuitenkin sekä Lekojen matkablogeissa, että Tour d'Europessa on se, että nämä tarinat osoittavat ilahduttavasti vaihtoehtoisen tavan matkustaa! En siis missään nimessä olisi valmis heti fillaroimaan Nizzaan asti ja toki näihin reissuihin on valmistauduttu huolella, mutta kyseessä ei kuitenkaan ole kaksi ultimaattisen atleettista superihmistä.\nLekojen tahti on aika kova, mutta kun reissulle varaa tarpeeksi aikaa on tilaa myös kuunnella omaa kroppaansa ja jos on päivä ettei vaan jaksa enää pidemmälle, niin ei tarvitse jaksaa.\nKaisa kuvaa itsensä ja sarjakuviensa muut hahmot hiirinä, puoliso Leka on kuitenkin ankka. Kuulin joskus Kaisan haastattelun, jossa häneltä kysyttiin tästä ja hän vastasi, että Leka on ankka, koska Leka on erityinen, eikä kuka tahansa hiiri. :) Kuvassa näkyy myös Lekan vetämä matkakärry, Bob!\nVaikka Kaisan kaikki sarjakuvat julkaistaan aina englanniksi, niin mukaan mahtuu tietenkin juuri sen verran suomea, kuin mitä tarvitsee:\nTour d'Europe (ja Kaisan sarjakuvat muutenkin) on ehdottomasti tutustumisen arvoinen teos. Omasta elämästä sarjakuvansa ammentava Kaisa tekee mainioita havaintoja, sympaattisia kuvia ja hyviä tarinakokonaisuuksia. Kyl mie ihan tykkään!\nLähettänyt Amanda klo 22.51 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Christoffer Leka, Kaisa Leka, kirja, kirja-arvio, kirjasto, Pasilan kirjasto, pitkän matkan pyöräily, pyöräily, pyöräily Euroopassa, sarjakuva, sarjakuvaromaani, suomalainen sarjakuva\nKahden superlaiskan viikonlopun jälkeen oli vuorossa aktiivisunnuntai. O-P on jo pari vuotta kiipeillyt pitkin seiniä, eli hän harrastaa boulderointia. Boulderointi on seinäkiipeilyä ilman köysiä ja sisähallien lisäksi hommaa voi (vai pitää?) harrastaa ulkosalla luonnon tarjoamilla haasteilla. En ole koskaan ollut millään mittapuulla urheilullinen tyttö ja ainoa liikuntamuoto, josta jollain tapaa pidän on uinti. Sopii tällaiselle manaatille oikein hyvin. O-P:n (ja Pikkusiskon) innostuttua kiipeilystä on boulderointi kyllä pidemmän aikaa jo hieman kiinnostanut, mutta koska tuo lysti maksaa sen verran (Pasilan Cave -hallissa 10e + 3e kenkävuokra) en ole uskaltanut mennä hommaa kokeilemaan. Ajatus siitä, että maksaa kympin kiipeilystä ja vielä kolme euroa kenkävuokraa ei näiden miun olemattomien lihasten kanssa kuulostanu järin houkuttelevalta diililtä. Sielujeni silmin näin selvästi, miten en pääse ylöspäin ollenkaan. Mutta menin, kokeilin ja pääsin! Lupasivat Caven sivuilla, että ensikertalaisetkin pääsevät varmasti ylös, päti ainakin minun kohdallani.\nNyt on kolottaa paristakin paikkaa ja tuskin maltan odottaa sitä, että millaiset kivut kiipijää odottavat levätyn yön jälkeen... Mikäli kiipeilyhomma kiinnostaa suosittelen varaamaan teippiä mukaan. Tuolta cavestakin kyllä ilmaiseksi sai jotain halpiskamaa, mutta ainakin omalla kohdalla ennen kuin lihakset pettivät oli kämmenten nahat aikamoisella koetuksella. Onneksi mukana oli heppu, kenen taskussa oli parempaa teippiä mukana.\nKiipeilyn jälkeen maistui ruoka ja päätimme valmistaa lämmintä pastasalaattia, Isoveljeltäni saatu ruokavinkki. Tähän voi tietenkii heittää mitä tahansa oman maun mukaan, meidän salaattiin tuli tänään:\nLisäksi: munia, oliiviöljyä, mustapippuria\nHommahan etenee järin yksinkertaisesti: salaattitarpeet pilkotaan kulhoon ja jos on jotain mitä haluaa ensin paistaa paistetaan; meillä herkkusienet ja sipuli menivät pannun kautta. Pasta ja kananmunat keitellään kypsäksi ja lopulta sekoitetaan kaikki yhteen ja heitetään joukkoon iso loraus oliiviöljyä ja maustetaan mustapippurilla. Lopputuloksena on suuren suuri annos hiukan lämmintä ja supertäyttävää salaattia!\nMunia ei olla laitettu valmiin salaatin joukkoon vaan tarjolle lisäksi.\nKaikkea hyvää kun laittaa, niin hyväähän siitä tulee!\nKeitellään paistellaan... Hetki odoteltiin, että nuo paistinpannulta tulevat jutut jäähtyy ennen kuin heitettiin ne salaatin sekaan. Pastaa huuhtaistiin kylmällä vedellä- mikä kannattaa myös sikäli, että sitten ei tuu sellaista toisiinsa takertunutta liisteripastaa.\nKaikki lopuksi samaan kulhoon, öljyä päälle ja pippuria joukkoon ja eikun syömään! Hyvää! :)\nLähettänyt Amanda klo 22.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: boulderkeskus pasila, boulderointi, cave, kasvisruoka, kiipeily, lämmin pastasalaatti, lämmin salaatti, pastasalaatti, ruokaohje\nPeter Franzénin esikoisromaani Tumman veden päällä (2010) on fiktiivinen teos, mutta perustuu tekijän omakohtaisiin kokemuksiin. Ylen aamun kirja -haastattelussa Frazén kertoo, että hän halusi kuvata vaikean perheasetelman, sellaisen jonka hän on itse kokenut. Isä on alkoholisoitunut ja humalassa väkivaltainen, äiti yrittää pitää perheen kulisseja pystyssä ja toivoo, etteivät lapset ymmärrä mitä kotona tapahtuu. Öisin karataan tarvittaessa mummolaan jos kotona ei voi olla. Vaikeasta aiheesta huolimatta Franzén yritti kuitenkin luoda luettavan kirjan, jossa on myös lämpöä.\n""Ihan niinku lumi sattais joka vuosi aina aikasemmin", äiti kuiskaa ja hänen toppahousunsa päästävät suhahtavan äänen, kun hän kyykistyy laittamaan omia kengännauhojaan kiinni. Väsyttää. Ei olla pitkään aikaan noustu ylös tällä tavalla keskellä yötä."\nKirjan päähenkilö on pikkupoika Pete ja perheessä on äidin ja isän lisäksi myös pikkusisko Suvi. Lappiin sijoittuvia tapahtumia seurataan Peten näkökulmasta muutaman vuoden ajan, varsinaista juonta kirjassa ei siis ole, vaan Tumman veden päällä kertoo yhden perheen elämästä ja saa lukijan toivomaan, että kaikki kääntyy lopulta parhain päin.\n""Isä, voijjaanko me tulla taas yöksi?" äiti kysyy. "Kottiis oot aina tervetullu. Ei sinun tarvi kysellä tuommosia", pappa sanoo ja laittaa kätensä äidin hartíoiden ympäri."\nKirjan kappaleet ovat lyhyitä ja Peten havainnot hyvin yksityiskohtaisia. Paidan kangas tuntuu karhealta ja nenässä tuoksuu milloin mitäkin. Kuten jo mainitsin, Franzén kertoi halunneensa kirjoittaa kirjan, jossa on myös lämpöä. Tumman veden päällä -kirjaan mahtuu paljon surua ja ahdistusta, mutta oikeastaan odotin jopa hieman rankempaa teosta. Kirjassa on paljon myös hyviä hetkiä. Surullisen tarinasta kuitenkin tekee se, että se muistuttaa siitä kuinka lapset aina rakastavat vanhempiaan ja ovat valmiita olemaan näiden puolella. Myöskin surullista on se, että vaikka mummolassa tiedetään kuinka asiat heidän tyttärensä kotona ovat, ei siihen näytetä aktiivisesti puuttuvan. Joskaan tilanteeseen ei varmaankaan ole helppo puuttua, mikäli aikuinen ihminen tietoisesti haluaa jäädä uppoavaan laivaan.\nTumman veden päällä on oikein kelvollinen esikoisteos, joka pitää otteesaan. Olen täällä paljon voivotellut sitä, miten lukemisesta ei oikein meinaa tulla mitään, mutta Pete vei kyllä mennessään.\nKesken lukemisen itseäni alkoi kuitenkin surettaa aivan pohjattomasti se tosiasia, että vaikka tämä ei ole ensimmäinen (eikä viimeinen) kertomus perheväkivallasta, niin eivät nämä tarinat ja ihmiskohtalot taida oikeasta elämästä loppua koskaan.\nLähettänyt Amanda klo 23.26 Ei kommentteja:\nTunnisteet: esikoisromaani, esikoisteos, kirja, kirja-arvio, kirjallisuus, kirjasto, kotimainen kirjallisuus, Peter Franzén, Tumman veden päällä


HP 2133 miten liitän toisen näytön?(MINT) - Minikannettavat ja mobiililaitteet - Foorumi.linux.fi\nHP 2133 miten liitän toisen näytön?(MINT)\nrallymast 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #1\nEli minulta löytyy tuo HP 2133 miniläppäri ja käyttis on Linux Mint.\nOlen aloittelija linuxsin kanssa, joten tarvitsen apua.\nEli kuinka saan toimimaan toisen(isomman)näytön, kun käytän tätä kotona, niin olisi mukava käyttää isompaa näyttöä.\nLuin netistä että toimisi jos kirjoittaa Päätteeseen Xrandr --auto ,\nmutta kun kirjoitan tuon, niin tulee\nXlib: extension “RANDR” missin on display “:0.0”.\nVGA piuha on kiinni mutta mitään ei näy toisessa näytössä.\nJa tässä on joku integroitu näytönohjain VIA CHROME 9.\nPitääkö sille hakea joku ajuri tai jotain?\neero 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #2\n[quote=“rallymast, post:1, topic:869”]Eli minulta löytyy tuo HP 2133 miniläppäri ja käyttis on Linux Mint.\nPitääkö sille hakea joku ajuri tai jotain?[/quote]\nDualheadista en ole varma, tukeeko noin heikko näytönohjain, jos ei tue, niin ulostulon voi enabloida jollain fn+funktinäppäinyhdistelmällä.\npb1 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #3\n[quote=“eero, post:2, topic:869”]UBuntu-pohjaisena:\nTuo työkalu lienee aika lailla historiaa, Ubuntukin taitanee nykyisin käyttää system-config-displayta jossa on RandR-tuki.\nrallymast 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #4\n[quote=“pb, post:3, topic:869”][quote author=eero link=topic=890.msg4697#msg4697 date=1255541820]\nNyt yritin laittaa tota Xineramaa käyttöön /etc/X11/xorg.conf-tiedostoon, mutta kun klikkaan tallenna tulee tällänen:\nTiedoston “/etc/X11/xorg.conf” tallentaminen epäonnistui.\nOikeutesi eivät riitä tiedoston tallentamiseen.\nTarkista, että annoit sijainnin oikein ja yritä uudelleen.\nEli kuinka nyt saan oikeudet tallentaa?\nOlen pahoillani ku olen näin pihalla Linuxsista.[/quote]\npb1 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #5\n[quote=“rallymast, post:4, topic:869”]Nyt yritin laittaa tota Xineramaa käyttöön /etc/X11/xorg.conf-tiedostoon, mutta kun klikkaan tallenna tulee tällänen:\nTuon muokkaaminen vaatii pääkäyttäjän oikeudet. Mitkä saa esimerkiksi siten, että käynnistää tekstieditorin komennolla “gksu tekstieditori muokattava_tiedosto”.\nVirheilmoituksen tekstistä päätellen käytössä näyttäisi olevan Gedit, joten komento on\nrallymast 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #6\nen minä saa tätä toimimaan ???\ntässä olisi toi xorg.conf tiedoston sisältö jos joku haluu auttaa.\n/etc/X11/xorg.conf for hp Mini-Note 2133 FU339EA ubuntu 8.10\nwith ubuntu 8.04 change the PanelID option\nbased on the xorg.conf published on hhttp://hp2133.umsw.de/xorg.conf\nOption “ActiveDevice” "LCD"\nOption “PanelID” “17” # si ubuntu 8.04\nOption “PanelID” “9” # si ubuntu 8.10\n# mode “1024x600”: 49.0 MHz, 37.3 kHz, 60.0 Hz\nModeline “1024x600_60” 48.96 1024 1064 1168 1312 600 601 604 622 -hsync +vsync # http://hp2133.umsw.de/xorg.conf\n# mode “800x600”: 40.0 MHz, 37.9 kHz, 60.3 Hz\nModeline “800x600_60” 40.00 800 840 968 1056 600 601 605 628 +hsync +vsync\n# mode “800x600”: 36.0 MHz, 35.2 kHz, 56.2 Hz\nModeline “800x600_56” 36.00 800 824 896 1024 600 601 603 625 +hsync +vsync\n# mode “800x480”: 40.0 MHz, 37.9 kHz, 60.3 Hz\nModeline “800x480_60” 40.00 800 832 960 1056 480 541 545 628 -hsync +vsync\n# mode “720x576”: 32.7 MHz, 35.9 kHz, 60.1 Hz\nModeline “720x576_60” 32.70 720 744 816 912 576 577 580 597 -hsync +vsync\nModes “1024x600_60” “800x600_60” “800x600_56” “800x480_60” "720x576_60"\nOption “DeviceSwitchHotkey” # si écran externe\nOption “MergedFB” "TRUE"\nOption “RandR” “False” # d’ après viax.conf via\nmitä puuttuu tai on väärin. Aikamoista koodaamista mulle, ku on aina käyttänyt windowsii.\nMutta kiitos jo aikaisimmille vastauksille.\n[quote=“rallymast, post:6, topic:869”]en minä saa tätä toimimaan ???\nMutta kiitos jo aikaisimmille vastauksille.[/quote]\nJospas nyt vaan suosiolla käytät sieltä hallintapaneelista löytyvää työkalua tähän?\nmutta kuten sanoin, noin heikko näytönohjain ei taida edes tukea dualheadia.\neero 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #8\ngnome-display-properties taitaa olla oikea työkalu.\npb1 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #9\nKyseinen työkalu ei ainakaan toimi niin kauan kuin xorg.confissa on rivi\nMuutenkin tuo xorg.conf on aika sotkuinen/ristiriitainen ja ilmeisen monesta eri paikasta kopioitu.\nAinakaan Openchrome-ajuri ei toistaiseksi tue RandRia, joten ruutuja pystyy käyttämään vain kloonitilassa (sama resoluutio molemmissa). En ihmettelisi, vaikka tämäkin vaatisi kehitysversion asennusta tms.\nVesa-ajuri, jota usein käytetään näiden näytönohjainten kanssa, ei taas standardin kivikautisuudesta johtuen koskaan tule tukemaan usean näytön tiloja.\nVIAn omat ajurit, joihin tuo ylläoleva kopioi-liitä-xorg.conf viittaa, sisältävät ilmeisesti jonkinlaisen (tosin melkoisen puuttellisen) moninäyttötuen. Ne pitää asentaa itse, niiden asetusten tekeminen on erittäin monimutkaista ja lopputulos vähintäänkin epävarma (ks. esim. tämä sivu).\nEli siis yhteenvetona voisi sanoa, että unohtaa toistaiseksi haaveet monen näytön tilasta ja palaa asiaan uudelleen esimerkiksi puolen vuoden kuluttua tarkistaen, millä tasolla openchrome ja vian omat ajurit silloin ovat.\nMinulla on näköjään mennyt sekaisin Gnomen gnome-display-settings ja Fedoran system-config-display. Aika samanlaisia työkaluja molemmat, ja ensimmäinenkin taitaa olla Red Hatilta peräisin…\nrallymast 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #10\nKiitos pb infosta.\nNo jos sitten jään vaan odottelee, ku kerta on noin vaikeeta. Jännää että HP on laittanut ton näytön liittimen kylkeen jos ei oma integroitu näytönohjain sitten tue moninäyttö mahdollisuutta ???\nJännää että HP on laittanut ton näytön liittimen kylkeen jos ei oma integroitu näytönohjain sitten tue moninäyttö mahdollisuutta ???\nKyllä se näytönohjain sitä fyysisesti tukee, mutta VIAn suhtautuminen Linuxiin on niin onnetonta, ettei kyseistä ominaisuutta kunnolla tukevaa Linux-ajuria (kuten sanottua) vielä ole olemassa.\neero 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #12\n[quote=“rallymast, post:10, topic:869”]Kiitos pb infosta.\nNo jos sitten jään vaan odottelee, ku kerta on noin vaikeeta. Jännää että HP on laittanut ton näytön liittimen kylkeen jos ei oma integroitu näytönohjain sitten tue moninäyttö mahdollisuutta ???[/quote]\nNiin, siitä kyllä saat kuvan ulos, mutta et kahta eri screeniä.\njuyli 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #13\nHieman ihmettelen, jos näytönohjaimessa on liitäntä useammalle näytölle - eikä se toimisi.\nMinun iänikuinen kannettavani suoltaa kuvan jo oletuksena graafisesti useammalle näytölle.\nRajoituksena vain DVD-elokuvien tai vastaan näyttäminen vain yhdellä näytöllä kerrallaan.\nMutta tuonkin hanskaa siis xrandr.\nOlethan selvittänyt ulkoisen näyttösi ominaisuuksia manuaalista?\npb1 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #14\n[quote=“juyli, post:13, topic:869”]Hieman ihmettelen, jos näytönohjaimessa on liitäntä useammalle näytölle - eikä se toimisi.\nOlethan selvittänyt ulkoisen näyttösi ominaisuuksia manuaalista?[/quote]\nOngelmana tässä on se, että kuvan (edes sen klooni-sellaisen) saaminen useammalle näytölle kerrallaan vaatii tuen ajurilta. Jos siis kyseinen ajurituki puuttuu, niin toinen näyttö täytyy aina saada jollain lailla pois pelistä ennen kuvan näyttämistä toisella.\nJa kun kerran RandR-tukea ei löydy, niin sisäisen näytön pimentämistä on vaikea saada aikaan ainakaan kesken X-istunnon. Tekstitilan kautta käymällä varmasti onnistuisi, mutta vaikeaksi menee…\nrallymast 22. Helmikuu[ta] 2015, [klo] 11.27 #15\n[quote=“juyli, post:13, topic:869”][quote author=rallymast link=topic=890.msg4696#msg4696 date=1255534745]\nEli kuinka saan toimimaan toisen(isomman)näytön, kun käytän tätä kotona, niin olisi mukava käyttää isompaa näyttöä.[/quote]\nNo manuaalia ei enään löydy, ties minne joskus hukannut. Mutta pitää yrittää tarkkailla jos ja kun oikeanlainen ajuri löytyy. Harmi vaan ku olisi tietenkin mukava ollut tiirailla tosta isosta näytöstä. :-\_


En tykkää lapsista! - Yleistä vauvoista - Suomi24 Keskustelut\nEn tykkää lapsista!\nEn voi ymmärtää niitä jotka sanovat että: "ai, että kun lapset on niin ihania". Siis mitä ihanaa niissä oikeasti on? Vauvat itkee vaan koko ajan ja sitten kun ne oppii kävelemään ja puhumaan ne kiukuttelee koko ajan. Mikään ei ole koskaan hyvin ja aina pitäisi saada kaupasta kaikkea mahdollista! Ja tämä vaihe jatkuu murrosikään asti ja sitten se käytös vasta hurjaksi muuttuukin. Ja tämä murrosikä jatkuu sit melkein täysi-ikäiseksi asti! En tiedä mistä tämä lapsikielteisyys mun kohdalla johtuu, olenhan kuitenkin jo 24 vuotias nainen ja mun pitäis kai muiden mielestä jo miettiä perheen perustamistakin mutta en usko ikinä tekeväni lapsia. Lapset on itsekkäitä kiukuttelijoita, joiden ehdoilla kaikki pitäisi tehdä joten en usko että näin itsenäinen ihminen kuin minä pysyisi sellaiseen. Olisi kiva kuulla muidenkin mietteitä asiasta, varsinkin niiden jotka ovat samaa mieltä siitä etteivät lapset todellakaan ole mitään "kultamussukoita".\nJa tottahan toki kaikki lapset on juuri tallaisia, ei tee mitaan muuta kuin kitisee ja tahtoo kaikkea kaupasta? siinahan ne paivat mukavasti sitten kuluukin. Kyllapa piti tammoiselle palstalle sinunkin tulla mielipiteitasi kuuluttamaan..\nEi lapsia tännekään\ntäysin samaa mieltä. Joskus ajattelen, että onhan ne lapset ihan kivoja, osa joo onkin, mutta suurin osa... Ei ei ei. En voi sietää itsekkäitä lapsia, jotka kävelevät päin, eivätkä väistä milliäkään, huutavat kurkku suorana (muistan vieläkin sen yhden pikkupojan, sen huuto oli jotain aivan järkyttävää ja tietysti siitä syystä, ettei saanut haluamaansa tavaraa). Kun lapset ovat kilttejä ja fiksuja, ne ovat söpöjä, mutta kun ne kiukuttelevat ja lässyttävät tyhmiä juttuja, niin ei hyvää päivää. Kyllä, anteeksi, olen ilkeä, mutten voi tälle mitään. Ainoat, joita pidän lähes aina söpöinä, on 1-2-vuotiaat pikkutytöt, jotka välillä jäävät tuijottamaan tai hymyilevät.\nEn tiedä, mistä tämä lapsi"viha" on saanut alkunsa, mutta olen jo pienestä pitäen mulkoillut muita lapsia vihaisesti, toki tullut heidän kanssaan toimeen. Siinä 14-15-vuotiaana tuli jonkin asteen "vauvakuume", joka luojan kiitos on nyttemmin kadonnut. Sanotaanko, että 0-4-vuotiaat lapset ovat ärsyttävimmillään. Minulla on myös tarkat suunnitelmat tulevaa kotiani varten, enkä halua lapsia pilamaan sisustustani. Vielä ei ole sukulaisilta tullut lapsiuteluita, mutta jos alkaa tulemaan, sanon suoraan, että ei nyt eikä ikinä\nenemmän kuin mitään!\nLAPSET VAAN OVAT NIIN IHANIA!!\n...kasvun kannalta ajateltuna: ihastele jatkossa vain niitä itsekkäitä 0-4 vuotiaita pentuja. Jos tapaat epäitsekkään sen ikäisen, jolle on jo tehty selväksi, ettei se ole maailmannapa, niin sääli, sääli kovasti, siitä kasvaa mitä todennäköisimmin psyykkisesti vaurioitunut aikuinen ihminen.\nMitä ihmettä sä teet tällä palstalla, jos vihaat lapsia? Eikö kukaan muuten kommentoi sun juttuja, niin piti tänne tulla provoomaan? Täällä on oma palsta lapsettomille, tämä taas on vauvojen vanhemmille.\nOotkos muuten aatellut, että lapset käyttäytyy niin kuin ne on kasvatettu käyttäytymään? Älä lasta vihaa, vihaa sitä, joka sen kasvatti (tai jätti kasvattamatta). Mutta olen samaa mieltä, sun ei kannata hankkia lapsia.\nse on provoamista, jos sanoo, ettei tykkää lapsista (ei muuten tarkoita samaa kuin vihata)? Miksi oletat automaattisesti, että kaikki tykkäävät niistä?\nMä en tykkää lapsista yhtään en ole koskaan tykännyt ja tuskin tulen tykkäämäänkään. Ai mitä teen tällä palstalla? No on mulla oma lapsi, josta tykkään :) Muiden lapsia en voi sietää.\nKuinka niin on provoamista? Ei kaikkien oikeesti ole pakko tykätä lapsista!\nen minäkään halua\nEhkä tänne palstalle on hauska kirjoittaa kun äidit alkaa heti puolustelemaan että kyllä meidän lapset on ainakin niin herttaisia. Ja totuus on että samanlaisia kauhukakaroita ne on kuin kaikki muutkin, mutta ne äidit kattelee omia kersojaan vaaleanpunaisten lasien läpi. Niin ja eihän niitä voi ikinä komentaa, ettei niille pikku nassikoille vaan tule paha mieli. Ai että hellanlettas sentään...:D\noli hyvä :D. Tottahan se on. Vähänkin jos viittaat, ettet tykkää lapsista, saat kauheat jeesustelut niskaasi. Ehkäpä suuri osa nykymukuloista on juuri siksi niin kauhukakaroita, kun niitä pidetään kultamussukkoina, joita ei saa komentaa, ettei tule traumoja\nno onneks kenenkään ei oo pakko niitä lapsia tehdä (ja kun toi on asenne, niin toivottavasti et ikinä teekään). jaksoit sitten kuitenkin aikaas aiheeseen kuluttaa noinkin pitkän viestin verran..\nLasten kanssa on vähän sama juttu kuin aikuistenkin kanssa: Jotkut ovat tosi mukavia, toiset kaikkea muuta ja useimmat jotain siltä väliltä. En minäkään tykkää joka ikisestä kohtaamastani lapsesta, mutta enpä tykkää kaikista tuntemistani aikuisistakaan. Omaa lastani rakastan. Se on aina niiiin herttainen\nIhan normaalia tuo. Et siis huomaa lapsia ennen kuin käyttäytyvät huonosti. Niinhän se valitettavasti menee joissakin lapsiperheissäkin :(\nMutta kyllä ne lapsetkin osaa olla ihania ja käyttäytyä. MInä pidän lapsista taas sen vuoksi että osaavat iloita pienistäkin asioista ja näkevät maailman... lapsen silmin.\nVälillä sitä itsekin haluaisi olla lapsi. Harmi vaan ettei ajassa voi matkustaa.\nMinulle lapseni ovat kultamussukoita joita siedän katsella silloinkin kun eivät ole parhaimmillaan, mutta ei meillä kaikenkaltaista käytöstä hyväksytä.\nNauti sinä lapsettomuudesta. Ei todellakaan tarvitse perustaa perhettä jos ei itse halua, etenkin jos saat lapsista vain päänsärkyä niin parempi ettei.\nVoithan se mieli muuttua joskus tai sitten ei... mutta elä tässä ja nyt omaa vapaata elämääsi!\nNiin ja hyvät joulut\nItse en viitsi kommentoida siihen, että onko lapset ihania vai ei mutta on kiva kyllä huomata miten monet tosiaan alkaa heti puolustelemaan omia lapsiaan.:) Eiköhän lapsellistenkin pitäisi yrittää ymmärtää niitä jotka ei halua lapsia!?\nTrollaajien ymmärtäminen on tarpeetonta. Heidät on vain paras jättää huomiotta.\nOmien valintojen puolustaminen on luontaista ihmisille. Oli sitten kyseessä automerkki, lapset tai vaikka lemmikkieläimet. Tämän takia alkuperäisen kirjoittajan tapainen trollaaminen on helppoa. Mutta kuitenkin kaikille on parasta kun trollaajat jätetään yksin ilman huomiota.\nMahtaako olla vaan niin, että "happamia sano kettu pihlajanmarjoista" ;) Sanoit olevasi itsenäinen. Hah! :D Itsekkyyttä se on. Mikäli sua tuon kirjoituksesi perusteella yhtään profiloi, niin olet joko pilalle hemmoteltu lapsiasteelle itsekin jäänyt huomion kerjääjä, tai sitten olet katkera kun et syystä tai toisesta saa omaa lasta. Mulla on kavereita jotka eivät erityisemmin lapsista välitä. Eikä ne keskustele lapsista. Eivätkä he taatusti roiku jossain vauvapalstalla. Camoon heii! Kyllähän kaikki yhtään omaa järkeä omaavat käsittää, ettei lapsilta,mutta etenkään vauvoilta voi odottaa aikuisen käytöstä luonnostaan. Siinä on se 18 vuotta aikaa jolloin opetetaan niitä käytöstapoja. Lapsi ei ole luonnostaan ilkeä. Jos ärsyyntyy noinkin paljon lapsista kuin sinä, niin kyllähän siinä täytyy olla jonkinsortin pipipää. Jos et halua lapsia, fine. Pysy poissa täältä ja elä elämääsi. Älä huomioi mukuloita. Sisusta kämppäsi millä lystäät.\nTaidat muuten vastailla täällä itselles. Aina n. tunti peränjälkeen tulee ihan samanlaista juttua muka vastauksena "juu emmäkään tykkää lapsista". Ei hitto mikä taunus :D\nNo empä usko tai on täällä ainakin yksi samaa mieltä oleva ja se ei ole aloittaja itse. Miksi muuten ei saisi tulla kommentoimaan tällä palstalle, vaikkei lapsista tykkääkkään? Vauvapalsta kyllä, mutta missään ei lue, että vain vauvojen ylistämisviestit sallitaan, ihan yhtä lailla voi tulla negatiivistakin tekstiä. Entä miksi olisi jostain katkera tai päästään vialla, jos ei tykkää lapsista? Minua oikeastaan säälittää osa naisista, joilla on lapsia. Muuttuvat lapsien tulon myötä itsekkäiksi ja ylimielisiksi, eivätkä ota huomioon kuin oman lapsensa. Pisteet niille naisille, jotka päättävät olla hankkimatta lapsia\nTrollaaja voi hyvinkin vastata itselleen. Varsinkin kun kommentoimalla saa alkuperäisen viestinsä pidettyä palstan kärjessä.\n"Jutustelua vauvan hoidosta, yövalvomisista ja uuden lapsen saamisen ihanuudesta."\nTämä on palstan kuvaus. Lasten haukkuminen ei musta uppoo oikeen tähän.\nparempi tehdä yksi tällainen keskustelu kuin tulla kaikkiin muihin huutamaan, että inhoaa lapsia jne\nIhmetyttaa vaan miten joku, joka vihaa lapsia noin sydamensa pohjasta, jaksaa roikkua tallaisella palstalla juttuja lukemassa. En ymmarra mita iloa han siita saa? Itseani ei vahempaa voisi kiinnostaa tykkaako joku lapsista vaiko ei, kullakin mielipiteensa, mutta tuota vain ihmettelen, eiko luulisi olevan ihmisella parempaakin tekemista? Itse en pida elaimista, enka myoskaan vieta aikaani lueskellen ihmisten koiriin, kissoihin taikkapa marsuihin liittyvia keskustelupalstoja.. mutta kukin kai viettaa vapaa-aikansa tavallaan.\naloittaja on pienen lapsen äiti, joka on halunut saada aikaan kommenttitulvan.\nKyllä niitä on paljonkin jotka eivät halua lapsia. Ja valitettavasti monet vanhemmat todellakin muuttuvat itsekkäiksi sen jälkeen kun lapsia "siunaantuu". Kai ne kuvittelee ettei millään muulla ole lasten syntymän jälkeen enää väliä kun vaan heidän omalla pikku perheellä. Ja siinäkin jätetään usein mies ulkopuoliseksi, ja sitten on ero ja äitistä tuleekin YH! Jee jee\nÄlkää syyllistäkö lapsia heidän ärsyttävistä tavoistaan, katsokaa heidän vanhempia. Sieltä ne tavat tulevat. Itse asun eräässä 'ongelmalähiössä' ja täällä tosiaan näkyy vapaankasvatuksen tulos, kakarat varastelee ja kuseksii pitkin toisten pihoja .. ja vanhempia näkyy lastensa kanssa ulkona ehkä kerran kaksi kesässä.\nMutta enpä tiedä voiko tässä materialistisessa maailmassa terveitä arvoja enää vaalia, tuota ameriikan humpuukia tuputetaan nykyään kaiken ikäisille joten siltä välttyminen on todella vaikeaa.\nMikäli vanhemmilla olisi tapoja sekä moraalisia arvoja niin kyllä ne silloin löytyisivät myös jälkikasvulta.\nItse olemme miettineet muuttamista jonnekin maaseudulle ihan vain 'pahoja viboja' karkuun, joka osaltaan nostaisi elämänlaatua.\n50-luvulla kasvatettiin lapset paljon paremmin. Nykyään on huono vanhempi jos ei helli lapsiaan piloille! Tässä se ongelma on miksi kaikki lapset melkein nykyään on kauhukakaroita. Joko niistä tulee nössöjä joita kiusataan koulussa, tai sitten niistä tulee kiusaajia. Mutta sellaisia ei nykyään ole olemassa jotka uskaltaisivat puolustaa kiusattuja koulukavereitaan. Kiitos vanhempien!!!\n...tykkää lapsista. Jotenkin tuo oma kuitenkin on eriasia, tuosta nyt väkisinkin tykkää "kun tuo meidän on niin ihana kultamussukka". 32 vuotta piti elää, kunnes tuli sellainen hetki, että nyt se pitää tehdä jos aikoo tehdä ja oikeastaan en edes aikonut, mutta kun se vain jotenkin kuului tähän vaiheeseen elämää, jotenkin oli vain luonnolinen jatkumo omalle elämälle ja kymmenen vuotta kestäneelle parisuhteelle.\nKaduttaako? No ei varsinaisesti, mutta kyllä kuitenkin... Siis missään nimessä ei halua, että lyytiä ei olisi, sillä onhan se kaikki kaikessa, mutta silti olisi voinut enemmänkin miettiä, luottaa siihen tunteeseen, etten minä pidä lapsista. Olen ihmisenä sellainen, että en rakastu päätäpahkaa. Tunteet eivät vain merkitse elämässä juurikaan mitään; tunteet kasvavat kiintymykseksi sitä mukaa mitä kiinnyn ihmisiin ja olentoihin yleensäkin tekemisen ja yhdessä kokemisen kautta. Siksi ehkä jotain päätöntä rakastumsita ajatukseen lapsesta ei voinut tapahtua, eli ei ollut vauvakuumetta. Nyt kun Lyyli on kahdeksan kuukauden ikäinen, niin kiintymys on kasvanut suureksi ja se on kasvanut juuri yhdessä tekemisen ja kokemisen kautta. Ongelman jollekin "rakkauden ilotulitukselle" tuottaa se, että kiintyäkseni minun pitäisi päästä kokemaan yhdessä asioita joista itse pidän. No, vauva-aika ei kuitenkaan niin hirveästi mitään sellaisia mahdollisuuksia tarjoa, varsinkin kun sattui lapsi joka ei pidä mistään rutiineja rikkovasta. Uskon ajan korjaavan asian, kunhan tyttö kykenee kulkemaan matkassani paremmin ja pääsemme yhdessä kokemaan jotain josta minä nautin, silloin minä luotan,e ttä tapahtuu se suuri ja mullistava lopullinen rakastuminen omaan lapseen. Otin lapsen alle puolivuotiaana ja yksinkertaisesti lähdin -vaikka lapsi ei tykännyt- vaeltamaan, vietimme tunturissa telttayön ihan kaksistaan ja se vain heti jo yksi yö teki kummia meidän suhteelle... Lapsi ei ollut enää vain riippa joka estää minua tekemästä sitä mistä nautin, vaan se oli osallistujana hommissa jotka ovat minulle tärkeitä.\nSä olet nuori. Minä olin kolmekymppiseksi asti täysin varma myös, ettei meille lapsia tule koskaan. Mutta kun sitä ajattelee siltä pohjalta, että kun et tee lapsia hätiköidysti, koska tahtoo saada, vaan teet lapsia täysin realistiselta pohjalta jos teet, niin sinun lapsillasi tulee olemaan mitä parhaimmat eväät elämäänsä, on äiti joka on realisti ja järkiperusteluin tehnyt lapsen tilanteessa, jossa oli paras aika tehdä lapsi. Jos tunteet sanovat, kuten sinulla ja minullakin, että älä tee lasta, niin mitä helkuttia niistä tunteista sen pahemmin välittämään. Mutta jos järkikin sanoo, että älä tee lasta, niin jätä ihmeessä tekemättä. Jos järki ja tunteet ovat ristiriidassa, niin kuuntele silloin sitä, kumman uskot tuottavan lapsellesi antoisamman elämän. Koska pidit lapsista tai et, niin silloin kun sinulla on oma lapsi, niin silloin vain se lapsi on sinullekin tärkeä.\nSiis yök millainen ihminen sinä ... nimimerkin takana mahdat olla. "Rakastan lasta vasta kun pystymme tekemään asioita joista itse nautin" Olis saattanut olla parempi että olisit vaan jatkanu elämääs ilman lapsen tekemistä. Puhutaan että lapset eivät ole mikään tae vanhuuden turvasta. Sun kirjoituksen luettuani ymmärrän miksi ja keillä näin on. Mä ainakin järkyttyisin jos saisin tietää mun äidin puhuneen omasta vauva-ajastani noin.\nMä en koskaan, ikinä, milloinkaan ole ajatellut lapsestani, että hän olisi riippa. Enkä sois kellekään maailman lapselle, että oma äiti ajattelisi niin. Huh... maailmassa on sitten kammottavia ihmisiä, kun tätäkin ketjua lukee.\nJa tällaisen itsestään selvyyden tulit siis kertomaan:\n"Olis saattanut olla parempi että olisit vaan jatkanu elämääs ilman lapsen tekemistä." Niinkö? Ja mitäköhän koko edellinen viestini koski? Mahdollisesti juuri sitä, miten olisi saattanut olla parempi jos olisin jatkanut elämääni ilman lapsen tekemistä?\nAloitukseen paluu...Tässä yksi päivä mietin, että miksi helkutissa tämä vauva-arki vain on niin mitään antamatonta ja sen pikkuhiljaa käsitin. Minulla on elämässä päämäärät, tavoitteet, missiot ja olen työskennellyt aina kovasti saavuttaakseni ne. Oman jälkeläisen tekeminen ei ole koskaan ollut missioni, mutta onnelliseksi tuleminen kyllä. Olen siis tehnyt hommia saavuttaakseni jotain, päästäkseni onnellisuuden kliimaksiin kolmisen kymmentä vuotta. Ja nyt minä istun aivan turhan panttina kotiini sidottuna ja kaikki tehty työ menee hukkaan, koska mitään tällaistahan en koskaan tavoitellut. Olin tehnyt kovasti työtä päästäkseni tiettyyn pisteeseen elämässä ja sitten, tyhmä minä, ihan vain siksi, että lapsi kuuluu tähän vaiheeseen elämää, mitätöin kaiken tekemäni työn. Olen mm. viimeisen kymmenen vuoden aikana opiskellut retkeilytaitoja mitä erilaisemmissa ympäristöissä, kyetäkseni toimimaan mahdollismman pätevänä eräoppaana ja sitten vain jokin kolmenkympin villitys laittaa elämän niin sekaisin, että seuraavaan viiteentoista vuoteen ei varmasti tarvitse suunnitellakaan mitään vaativampia retkiä mihinkään päin maailmaa. Olen toiminut teinistä asti aktiivina erilaisissa yhdistyksissä ja pyrkinyt yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen, ja teinkö senkin vain jota olen lopulta vain jokin täysin pasiivinen kotiäiti, jonka resurssit eivät enää riitä hoitamaan hankittuja tehtäviä... Olen kuullut ja olen tavannutkin ihmisiä, jotka tekevät alkuelämänsä hommia vain sitä suurta päämäärää varten, että heillä on joskus jälkipolvea jonka kasvattavat. Ehkä tosiaan vain sellaisten kannattaa tehdä lapsia, koska heillä ei mene koko oma elämä hukkaan... Mikään ei kuitenkaan estä myös meitä en-pidä-lapsista-tyyppejä tekemästä lapsia, jos haluaa. Ja ehkä se on vain vahvuus. Kuten edellä saamani vastaus osoittaa, kun tiedostaa asioita (käyttää järkeään) niin on varmasti suvaitsevampi, sillä ei tässä elämässä voi välttyä saada tietoonsa, että lapsiin voisi suhtautua myös intomielisen tunteellisesti, eli tietää varsin selvästi olevan kaksi erialaista näkemystä jopa tästäkin asiasta, eikä oleta kuin eräät, että on vain yksi, eli että lapsiinsa pitää olla täysin lääpällään....\nMinä voisin sanoa mikä arvo on kun 24-vuotias ihminen tulee arvostelemaan minun äitiyttäni, mutta jätän kohteliaisuus syystä kertomatta... Onnea vaan hänelle, äläkä hyvä ihminen nyt unohda rakastaa ketään, sillä sehän on edellytys, että voit opettaa lapsesikin rakastamaan; yhden yksi suvaitsematon sana kenellekään toiselle ihmiselle, eli teko, mitätöi jokaisen sanomasi äärettömän rakkauden sanoman sanoman. Lapsethan eivät opi sinun suurista sanoistasi, vaan kaikesta siitä mitä teet -kuten tiedätkin ja siksi et juuri koskaan mitään vähemmän rakastettavia tekoja teekkään, kuten vaikka osoita olevasi suvaitsematon toisin asioita näkeviä kohtaan...\nVoi hitto mitä diibadaabaa. Yli kolmikymppinen nainen ja olet sitä mieltä ettei omiin lapsiinsa pidä olla lääpällään? Yli kolmikymppinen nainen En kaipaa sinun kohteliaisuuksiasi, joten anna palaa vaan kaikki mitä sanottavana on. Ei se ainakaan äitiydessä näy, että olet vanhempi. Vaikka eihän se ikäsidonnainen ole... Pidät jotain omia eräopaskoulutuksiasi niin tavattoman erinomaisena että sen rinnalla rakkaus lapseesi on kurjaa ja kamalaa. Aika narsisstista... Puhuit jotain yhteiskunnallisesta vaikuttamisesta? Tavallaan olen tyytyväinen, ettet ainakaan vielä ole sellaisissa tehtävissä. Olet aivan vieraantunut siitä mikä elämässä oikeasti on merkityksellistä. Mä itse ajattelen sitä lasta. Hänen parastaan Lapsi ei voi hyvin, jos vaistoaa että omalla äidillään olisi parempi ilman häntä. Tuskin lapsestasi sen suvaitsevaisempi tulee, kuin omastani. Korkeintaan hän noilla eväillä oppii, ettei ole äidilleen yhtään arvokkaampi, kuin ura tai muut vain äitiä kiinnostavat aktiviteetit.\nOlen kohta 27v. en ole koskaan ymmärtänyt ihmisiä joiden sydän sulaa lapsille, enkä ole koskaan ajatellut että lapset on ihania tai söpöjä, päinvastoin, olen ollut erittäin lapsikielteinen. Syksyllä 2009 alkoi kuitenkin jonkinsortin kuume omaan lapseen ja nyt minulla onkin vauva 1kk aivan ihana vaikka kitiseekin mutta eipä hänellä ole muita keinoja ilmaista itseään...rakastan lastani kuin hullu puuroa enkä mitään muuta tahtoisikaan tilalle. Edelleenkään en ole kiinnostunut muiden lapsista tai pidä heitä söpöinä, nyt kuitenkin ymmärrän muitakin paremmin ja pystyn ajattelemaan nenääni pidemmälle. Kerroin jo tälle kitiskölle ettei sisaruksia saa :D vaikka eihän sitä voi vannoa, nopeasti unohtuu huonot hetket. Enempi miehestä tuntuu olevan riesaa ja hermojen kiristelyä kuin lapsesta. Minun mielestäni jokaisella on vapaus valita tehdäkkö lapsia vai ei, kyllä maailma alkaa jo olemaan senverta paha paikka ettei se ainakaan järkevää ole.\nJotenkin musta tuntuu ettet tiedosta ongelman olevan oma itsekkyytesi, siksi syytät lapsia, lapset varmasti kusee sun kaikki suuret suunnitelmat ja selkeästi et ole sellaiseen valmis joten älä teekkään lapsia, se on kaikille parempi.\nJännä näkökulma pitää itsekkyyttä ongelmana, kun yleisesti eläinten (sisältää siis myös ihmiset) etologiassa itsekkyys, eli itsensä miellyttäminen, on elämän suurin motivaation lähde (syy tehdä yhtään mitään)...\nOlisikin varsin kiva tietää, miten tämä itsekkyys ongelmana vaikuttaa siihen, että ihmiset tekevät lapsia, koska tahtovat lapsia? Pitäisikö vauvakuumeen kourissa pyörivän tehdä jotain ongelmalleen? Tiedostaa vauvahalun johtuvan itsekkyydestä, alkaa pitämään sitä ongelmana ja sen takia jättää vauvat tekemättä?\nOlen rehellinen. En ole paha enkä ilkeä. Mutta en vasn tykkää lapsista enkä eläimistäkään enkä myöskään ihmisistä. Olen onnellisesti erakko. Parasta ja luxusta.\nKaikki ei voi kaikesta tykätä.\nJoo eihän kaikkien tartte tehdä lapsia tai tykätä on ihan henkilökohtanen asia. Mutta tarteeko täällä selvitellä????


KUUSAMA, DROP MEKKO, t.sininen | Maripuoti\nKUUSAMA, DROP MEKKO, t.sininen\nDROP-mekko on kauniisti laskeutuvaa kreppiviskoosia, kankaassa on hillitty struktuurikuvio. Materiaali on valmistettu Italiassa.\nJuhlavassa MIDI-pituisessa mekossa on kauniisti kaartuva pääntie, takana pääntiellä halkio ja nappi helpottamassa pukeutumista. Helmaosan kaarevasta poikkisaumassa alkaa kellotus joka tuo väjyyttä helmaan. Helman pituus takana on 17cm pidempi kuin edessä.Hihan pituus päättyy kyynärpään alapuolelle. Hihansuissa rannekket.


Meidän joulu - In the little cottage\nTänä jouluna jäi lumiukon katsominen (ja pillittäminen) jouluaattona väliin, sillä lennettiin Hollannista melkeinpä suoraan valmiiseen joulupöytään. Vaikka meillä on ollut jouluisaa kotona jo koko joulukuun, joulumieli on hiljaa noussut ja oon vähän joulua odottanutkin, niin silti tuntui että jouluaatto tuli ja meni ihan kuin sitä ei olisi ollutkaan. Ehkä toi matkustaminen ja sen aiheuttama väsymys vaikutti asiaan.\nMeidän aattoa vietettiin suht perinteisesti sukulaisten kesken mun vanhempien luona; syötiin, kuunneltiin joululauluja kyllästymiseen asti, avattiin lahjoja, höpöteltiin, syötiin lisää, katsottiin Lilyn touhottamista ja vaan oltiin. Tänään ollaan oltu vaan kotona, pesty pyykkiä, siivottu, löhöilty, syöty suklaata ja katsottu Yksin kotona, leffa joka pitää nähdä joka jouluna. Syötiin täytettyjä paahtopaistirullia ja avattiin toisillemme hankkimat lahjat. Ja mä sain vihdoin oman kuusen omaan kotiin <3 Tossa se nyt seisoo ja siitä tulee ihana tuoksu! Vaikka joulu onkin ihan kohta ohi, mua ei haittaa vaikka kuusi olis pitkäänkin, se tuo niin kivan tunnelman.\nJoulupukki toi mulle Bola-korun, kauniin sydänkorun, Lumenen kauneudenhoitopaketin, suklaata, sydänsisustuskoristeen sekä mekon ja neuleen meidän prinsessalle ensi kesälle <3\nHuomenna olis tarkotus käydä vielä mummilla syömässä kinkkua, eiköhän se kinkkukiintiö ole sen jälkeen täynnä taas vuodeksi. Ihanaa että on vielä pari päivää lomaa ennen töihinpaluuta. Tää viikon loma on ollut ihana ja pitkän tuntuinen ja tuntuu että mahakin on kasvanut hurjasti tässä ajassa. Johtuiskohan ehkä vähän syömisestä myös, ei kai? ;) Annetaan mahan olla millainen on, mennäänhän tässä jo kuitenkin 25. viikolla eli alle 16 viikkoa laskettuun aikaan, huhhuh. Nyt nukkumaan jotta ehdin saada kunnon unet. Nykyään nimittäin en saa enää unta jos käyn aamulla vessassa ja vaikka kuin vielä nukuttaisi. Onko tää sitä kehon ja mielen valmistautumista vauvan tuloon?\nTunnisteet: Joulu, jouluaatto, joulukuusi, joululahjat, jouluruoka, perinteet


Beijing 2008 Arvio - Gamereactor\nOlympialaisten nimeä kantavat videopelit ovat osa kisojen kaupallistamista siinä missä paidat ja avaimenperätkin. Pekingin kesäkisoilla rahastaminen alkoi viime vuonna Mario & Sonic at the Olympic Gameseilla, Beijing 2008 tarjoaa realistisempaa otetta.\nBeijing 2008 sisältää kymmeniä urheilulajeja, joiden puitteina toimivat Pekingin todelliset stadionit. Mukaan ovat päässeet kutakuinkin kaikki yleisurheilupelien vakiolajit 100 metrin juoksusta keihäänheittoon. Rata- ja kenttälajit muodostavatkin huomattavan osan lajivalikoimasta, hieman eksoottisempia lajeja edustavat esimerkiksi pöytätennis, melonta ja judo. Kaikkia kesäolympialaisten lajeja ei pelissä nähdä, koska tekijöiden käytössä ei ole ollut riittävästi aikaa esimerkiksi jalkapallon, koripallon tai nyrkkeilyn toteutukseen. Pelatessa toivoo, että lajivalikoimaa olisi karsittu vielä rankemmalla kädellä ja keskitytty toteuttamaan mukaan valitut lajit kunnolla.\nMinkään lajin pelimekaniikka ei ole varsinaisesti rikki, mutta pelaaminen on periaatteessa tuttua jo 1980-luvun Track & Fieldistä. Tälläkin kertaa ratalajeissa näpytetään ohjaimen nappeja niin että rannetta pakottaa ja sormet kramppaavat. Voimistellessa puolestaan pitää painaa oikea-aikaisesti ruudulle ilmestyviä näppäinkomentoja ja ampumapisteillä testataan tarkkuutta. Pöytätenniksen kaltaiset erikoisuudet taas tuntuvat hieman keinotekoisilta ja hiomattomilta. Koska joistain lajeista on monia matkavaihtoehtoja, on pelimekaniikkaan tehty pieniä matkakohtaisia muutoksia. Esimerkiksi 1500 metrin juoksussa kiivasta näpytystä tärkeämpää on tasainen suoritus. Alkumatka on hyvä peesailla muiden perässä ja ajoittaa loppukiri oikein, jotta maaliin ehtii sopivasti ennen pelihahmon väsähtämistä. Tällä tavoin juoksuun on saatu hippunen taktikoinnin makua.\nEräs silmiinpistävä ominaisuus Beijing 2008:ssa on se, ettei pelaaja varsinaisesti ohjaa omaa urheilijaansa ruudulla. Esimerkiksi uimahypyssä hyppyanimaatio on joka kerta sama riippumatta siitä, miten hyvin pelaaja onnistuu pitämään hypyn kierrettä kuvaavat pallukat vihreällä alueella. Vaikkei pelaaja tekisi yhtään mitään, hyppääjä ei tule veteen mahalleen. Huono suoritus näkyy vain tuomariston antamissa pisteissä. Monet muut urheilupelit ovat viime vuosina panostaneet uusiin animaatiotekniikoihin, joilla on parannettu pelaajan kontrollia pelitilanteeseen ja samalla tehty urheilusta luonnollisemman näköistä. Yleisurheilussa kehitys näyttää pysähtyneen kuin seinään.\nAinoa oikea tapa pelata peliä on moninpeli, joka toimii sekä yhdellä konsolilla että netin yli. Yksikseen pelatessa huumori loppuu nopeasti, koska konetta vastaan kisaaminen on lähinnä puuduttavaa ja vaikeustaso heittelee lajista toiseen. Lisäsyvyyttä yritetään luoda uudella olympiatilalla, jossa kuljetaan kisapäivästä toiseen. Ennen finaaleihin pääsyä pitää selvittää karsintapäivät kunnialla läpi. Samalla ansaitaan pisteitä, joilla voi parantaa oman joukkueensa kilpailukykyä kisojen loppukoitoksia silmällä pitäen. Ikävä kyllä lajien epätasaisuus koituu pelitilan kohtaloksi, koska tietyn karsintapäivän alavireiset suoritukset voivat päättää olympiaurakan jo ennen omiin bravuurilajeihin pääsemistä.\nEdes esillepano ei peliä pelasta. Grafiikka näyttää keskinkertaiselta ja äänet ovat mitäänsanomattomia. Harvasanaiset selostajat jauhavat puutaheinää eikä tylsiä uusintoja tee mieli edes katsoa. Myös pitkähköt latausajat kisatapahtumien välillä ottavat päähän. Vielä voitonkin hetkellä peli onnistui pettämään, kun suomalaisurheilijalle soitettiin aivan jotain muuta kuin tuttuja voitonlaulujamme. Ja jottei kenellekään jäisi epäselväksi, pelissä ei ole mukana oikeita urheilijoita eikä joukkueiden muokkaamiseen tarkoitettu toiminto taivu urheilijoiden omatoimiseen nimeämiseen. Toivottavasti neljän vuoden kuluttua virtuaaliset olympialaiset viimein nousisivat tälle vuosituhannelle.\npaljon olympialajeja, moninpeli\nlajien kunnianhimoton toteutus, yksinpeli\n2 / 10 Gamereactor Norja\nARVIO. Kirjoittaja Kimmo Pukkila 24. kesäkuuta 2008 kello 07\nPekingin kesäkisojen virallinen lisenssipeli tarjoaa kattavan valikoiman tuttuja olympialajeja, ontuvasti toteutettuna.\nUUTINEN. Kirjoittaja Kimmo Pukkila 15. toukokuuta 2008 kello 14:00\nUusimmat kuvat Beijing 2008:sta\nKuvia Beijing 2008:sta\nUUTINEN. Kirjoittaja Kimmo Pukkila 25. huhtikuuta 2008 kello 10:00\nUUTINEN. Kirjoittaja Kimmo Pukkila 16. huhtikuuta 2008 kello 14:34\nVilkaisu Beijing 2008:aan\nUUTINEN. Kirjoittaja Jaakko Maaniemi 14. tammikuuta 2008 kello 12:00\nAsialla jälleen Eurocom\nJukka Moilanen 25. kesäkuuta 2008 kello 09:14.\nVanhana juto-painin harrastajana kiinnostaisi tietää miten judo oli pelissä toteutettu?\nKimmo Pukkila 25. kesäkuuta 2008 kello 10:23.\nReaktio + näpytys. Ensin käännellään tattia ruudulle tulevien nuolien mukaan, jotta vastustajasta saadaan ote. Sitten rämpytetään nappeja. Mitä kovemmin napeille antaa kyytiä, sitä paremman heiton saa aikaan. Ja tätä toistetaan.\nTero Kerttula 25. kesäkuuta 2008 kello 19:25.\nHarmikseni olen lopputuloksesta samoilla linjoilla Kimmon kanssa. Osaa lajeista pelaa erittäin mieluusti, kuten ammuntoja ja voimisteluja, kun taas juoksu- ja uintilajeista tulee nopeasti pakkopullaa. Hämmentävää sikäli, että yleensä sprintit ovat olleet napunapu-urheiluissa se varsinainen bravuuri. Sprinttien starttisysteemi on yksinkertaisesti kamala, eikä X0-ohjain tunnu oikein muutenkaan taipuvan pelin tahtoon tarpeeksi. Visuaalisen palautteen puute tappaa pari lajia aivan totaalisesti. Ja kenen mielestä pyöräilyn neliminuuttinen tatinveivaus oli hyvä idea?\nMainion Mario&Sonic-olympiapelin jälkeen odotin Segan pystyvän samaan perinteiselläkin mallilla, mutta kiire näkyy epätasaisuutena.\nJulkaisupäivä: 08 elokuu 2008


Terveellinen ruokako kallista? Ei pidä paikkaansa\n14.1.2016 klo 5:15\nKöyhä ei voi syödä terveellisesti. Näin kuulee usein väitettävän, mutta onko asia oikeasti noin?\nMillaista on terveellinen ruoka? Mielipiteitä on varmasti yhtä paljon kuin vastaajia.\nLuotettavaa tietoa terveydestä voi olla vaikea löytää, sillä niin monesta asiasta tuntuu liikkuvan ristiriitaisia tutkimuksia ja monia mielipiteitä. Oikotie hyvään oloon houkuttelee aina, ja siksi uskomme heppoisiakin terveysväitteitä.\nTerveellinen ruoka ei ole aina kallista.\nOn kuitenkin hyvä muistaa, että kaikki tuotteet tai väittämät eivät ole terveydelle edullisia, vaikka markkinamies niin väittää.\nNyt eri teorioita liikkuu etenkin ravitsemuksesta. Maitoa vai ei? Vehnää vai ei?\nYhden myytin terveellisestä ruokavaliosta voimme kuitenkin kumota heti: terveellinen ruoka ei ole aina kallista. Esimerkiksi kanaa ja lohta on tarjolla hyvinkin edullisesti, samoin kotimaisia juureksia, joista saa haudutettuina herkullista syötävää.\nSuosittelemme: 25 parasta vinkkiä – näin ET-lehden lukijat säästävät ruokakaupassa\nUnohda murot ja kalapuikot\nEräällä keskustelupalstalla työtön äiti murehti rahojen vähyyttä: "Taas pitää loppukuu syödä muroja ja kalapuikkoja."\nOnneksi joku ehätti palstalla vastaamaan äidille, että kalapuikota kannattaa jättää kauppaan ja ostaa sen sijaan tarjouksesta kokonainen lohi tai kirjolohi. Yhdestä vonkaleesta keittää maukkaan sopan, pyöräyttää lohipihvit ja tekee maukkaan uuniruoan. Kyytipojaksi porkkanoita, perunoita ja punajuuria, joita saa edullisimmillaan kahden kilon pussin alle eurolla.\nKaali on edullista ja terveellistä syötävää. Perinteisen kaalilaatikon tekeminen vie aikaa, mutta samalla vaivalla sitä kannattaakin valmistaa isompi erä kerralla.\nMurotkin kannattaa jättää kauppaan, ja ostaa niiden sijaan puurohiutaleita tai -suurimoita. Hyvää, halpaa ja paljon terveellisempää.\nLue myös: 8 syytä keittää kaurapuuroa.\nRiittävätkö rahasi terveelliseen ruokaan? Mitkä ovat sinun halvat terveysruokasi?\nKerro vinkkisi ja osallistu keskusteluun alla.\nLähde: THL:n Rasvaseminaari 17.11.2015, apulaisprofessori Ursula Schwab Itä-Suomen yliopistosta ja ravitsemusterapeutti Hanna Partanen Nutrifilia Oy:stä.\n18.11.2014 klo 5:01\nklo 13:45 | 14.1.2016\nTuossa tekstissä jo tulikin aika paljon juuri painonhallinta/elämäntaparyhmässä oppimiani asioita. Ei punaista lihaa, kalaa sen sijaan usein ja kanaa. Ja paljon kasviksia. Olemme jättäneet rakastamamme perunankin vähemmälle ja syömme tuoresalattia ja kettokasviksia lähes kaikilla aterioilla. Vaikka lohi onkin terveellistä, minä pidän enemmän vaaleasta kalasta ja teen siitä ja lohesta yhdessä usein keiton. Kalakeittoonkin laitan porkkanaa ja kukkakaalia ja vain vähän perunaa. Aamuisin syömme kaura/ruispuuron marjoilla, mieheni laittaa myös vähän jugurttia päälle. Keittoa keitän lounaaksi isomman annoksen, siitä riittää sitten huomiselle joko lounaaksi tai päivälliseksi. Kasvispainotteinen ruoka ei tule kalliiksi, kun tekee suunnitelmallisesti ja taloudellisesti, käyttäen tarjouksia ja pakastinta avuksi.


Stefan Richter: "Nyt olisi aika löytää nainen" | Me Naiset\nklo 11:57 | 6.11.2012\nKokki Stefan Richter, 40, ottaa tyttöystävähakemuksia vastaan.\nAvaat marras-joulukuussa Stefan’s Steakhousen Helsinkiin, ja se on kolmas ravintolasi Suomessa. Asut Yhdysvalloissa, mutta aiotko nyt käydä täällä aiempaa useammin?\nViime vuonna kävin Suomessa noin kymmenen kertaa. Pitää varmaan etsiä asunto täältä. Olen ajatellut, että jos minulla olisi viisi ravintolaa Suomessa, voisin jättää Los Angelesin ja muuttaa tänne.\nMiten sinusta tuli kokki?\nÄitini oli kokki. Häneltä olen oppinut oikeastaan kaiken elämästä, rakastamaan elämää. Äiti jäi eläkkeelle viisi vuotta sitten tehtyään töitä 40 vuotta. Nyt hän asuu enimmäkseen kesämökillä Suonenjoella.\nLomailet itsekin Suonenjoella. Mitä teet siellä?\nSaunon ja kalastan. Vietän paljon aikaa myös mökin lähellä olevalla saarella. Saatan mennä sinne viikoksi ilman mitään, en ota edes telttaa enkä makuupussia. On mukavaa olla poissa Los Angelesista. Kun on Suonenjoen saarella viikon, pää tyhjenee täysin. Viimeksi olin siellä pari kolme viikkoa sitten, mutta oli jo aika kylmä.\nLaitatko kotona ruokaa?\nEn. Kun olen treffeillä, naiset ajattelevat, että varmaan kokkaan heille. En todellakaan.\nOlen työssäni tottunut siihen, että henkilökunta siivoaa jäljet. Pidän myös siitä, että kotona on todella siistiä. En esimerkiksi halua koiria tai kissoja kotiini.On sitä paitsi vaikeaa kokata vain yhdelle ihmiselle. Mieluummin soitan kiinalaiseen ja tilaan ruokaa.\nMenit pari vuotta sitten kihloihin Suonenjoella?\nJoo, niin siinä kävi, mutta ei siitä tullut mitään. Olen ollut kaksi kertaa naimisissa, molemmilla kerroilla saman naisen kanssa. Nyt olemme hyviä ystäviä, ja hän pitää huolen talostani, kun olen poissa.\nOlen ollut kaksi vuotta sinkkuna, ja nyt olisi aika löytää nainen. En vain tiedä, pitäisikö ottaa suomalainen vai amerikkalainen. Otan hakemuksia vastaan!\nSuomalaiset naiset ovat hyvin vahvoja, minkä takia täkäläisillä miehillä on vaikeaa. Jos suomalainen nainen haluaa jotain, hän ottaa sen. Minulla on vahva persoonallisuus, joka sopii hyvin yhteen suomalaisen naisen kanssa.\nMitkä ovat suosikkiravintolasi Suomessa?\nHans Välimäki on hyvä kaverini, ja käyn välillä Chez Dominiquessa, mutta olen enemmän grillipaikkamies: lihapiirakka, kaksi pihviä, kananmunaa, kurkkusalaattia, ketsuppi, sinappi.\nAina kun ajan mökille Suonenjoelle, haluan pysähtyä ABC:lle syömään lehtipihvin. Se on parasta – lehtipihvi, ekstravoi, ranskalaiset ja maito. Aah!