Tombolo Estate; Historia; Alue; Kasvisto; Eläimistö; Kiinnostaviin\nToukokuu 14, 2016 Ilta Niinistö T 0 0\nTombolo Estate on luonnonsuojelualue, joka on osa luonnonpuisto Migliarino, San Rossore ja Massaciuccoli, perustettiin 13. joulukuuta 1979 Se on yksi seitsemästä sinetistä tai tiloilla, jotka muodostavat historiallinen puisto on saanut nimensä latinan Tumulus mikä tarkoittaa nouseva perusteella, osoittaa, että tämä alue on peräisin rannikon dyyni ketjut syntyvät jokien sedimentit.\nAlue, joka vastaa Tombolo Estate on tehty huomattavia muutoksia vuosisatojen jotka ovat vaikuttaneet historian. Jo roomalaisten aikaan, itse asiassa, oli laaja syötössä, Sinus Pisanus, joka tuli Versilia keskustaan Livornon ja tässä lahdessa sijaitsi satama, Portus Pisanus. Arno oli tuolloin kurssi eroaa tänään kuin se virtasi mereen lähellä kaupungin San Piero Grado joka sijaitsee sisämaassa suiston. Jälkimmäinen oli luultavasti jokisatama josta nimi, jossa legendan mukaan apostoli Pietari laskeutui kun hän saapui Italiaan. Portus Pisanus myöhemmin tuli tärkein merivoimien varuskunta ja kauppias tasavallan Pisa. Alue pääasiassa laguuni oli avoinna varhain keskiajalla; seuraavien vuosisatojen kuitenkin jatkuva osallistuminen jokien sedimentit, joka oli jo täytetty puro, teki lisää alueen soinen pakottaa siirtymä eteläisin satama Etelä laguunit, kunnes viidestoista luvulla " etenemistä rantaviivaa tekivät luopua portti ja näki siirto että alueen Livornon, joiden kehitys aloitettiin. Seuraavat Tombolo Estate omisti Mensa arkkipiispa Pisa kunnes yhdeksännentoista vuosisadan eteenpäin. Alue on ominaista vuorottelemalla tomboli esitetty, kuivempi alueet esiin, ja terät, masentunut alueilla kosteampi.\nTämä erikoisuus voitu kehittää rikas kasvisto ja eläimistö, joille conserviazone oli keskeisessä kirkollinen hallinta, koska se ei ollut kiinnostusta tai kykyä suorittaa toimia suuri vaikutus alueella. Vuosisatojen alue pysyi niin hänen ulkonäkö.\nKiinnostus alueen kehittämiseen alkoi kasvaa aikana yhdeksännentoista vuosisadan liittämistä Toscanan suurherttuakunta kuningaskunnalle Savoy. Jälkimmäinen edisti Toteuttaminen kehittäminen ja hyödyntäminen alueella, kuten käyttöönotto monien mäntyjen metsäalueiden. Lisäksi se tehtiin helpommin vahvistamalla tieverkko joka yhdisti mereen. Toinen tärkeä linkki, joka on sisällä työtä noina vuosina oli laajentuminen Waterway Navicelli että vielä kulkee Estate alkaen ja saapuu porteille Pisa Livorno. Pääsy merelle suosi, lopussa vuosisadan nousu ensimmäisen uiminen lähellä suuta Arno, jonka ympärille syntyi ensimmäinen ydin Marina di Pisa, kävijöitä myös Gabriele D'Annunzio. Lisääntynyt taloudellinen etu koko alueen kiinteistöjen ja parantaa tieolosuhteet suosi kaksikymppisenä päälle, toteutumista talteenotto suuren osan kosteikkojen jotka tehtiin viljeltävien ansiosta tappaminen suurten metsäalueiden. Ulkonäkö Estate oli kuitenkin muuttumassa jälleen, erityisesti sen rannikkoalueiden osittain. Rannikko itse asiassa ensimmäisen jälkeen asutusta Marina di Pisa ottanut lisääntyvässä määrin matkailu- ja yritysalueen vuosina joka johti perustamiseen Tirrenia kolmekymmentä vuotta ja rakentaminen siirtokuntien fasistisen Calambrone. Sittemmin kehitys rannikolla Pisa ei ole koskaan lakannut seuraavan aallon järjestelmällinen hyödyntäminen rannikon alueella. Sisällä Estate on merkittävä läsnäolo sotilaallisten laitosten: USA Camp Darby Tirrenia ja Italian n CISAM Pohjois Estate, sen jälkeen toisen maailmansodan.\nKiinteistö pinta-ala on noin 5000 hehtaaria eteläisellä rannikolla puiston välillä Arno-joen ja floodway Arno Calambrone; Sille on tyypillistä vuorottelu paksu metsissä tai maatalousalueilla, ja rannikkoalueiden, läsnäolo siirtokuntia.\nAlkaen rannikolta tulevat yhdessä peräkkäin seuraavilla aloilla: dyyni nauhat, runsaasti kasveja asettumaan pionieere hiekkaa meri raketti tai rucola meri spurge rannat ja ruoho vähenee. Tästä seuraa bändin takana dyynit esittelee lähinnä pensaita, jotka suojaavat sisämaan alueiden toiminta meren, kuten kultapiisku rannat, meri lilja ja Helichrysum.\nTakana dyynit ovat laaja mäntymetsät mäntyjä ja tammia mäntyjä mutta ennen miehittää kuivempi osat alueelle, puolat. Lehtimetsät ovat jäänteitä laajoja metsiä, että kun kattoi rannikon joen Magra on Calambrone ja on kahdenlaisia: yhdessä on tammia, poppeli ja valkoinen valkopyökki ja toinen tyypillinen infradunali painaumia, joissa vesi pohjaveden syntyy talvikuukausina ja syntyivät tuhka ja leppä. Esanssit ominaisuudet tässä ympäristössä ovat korkkitammi, joka alueen kautta puisto on läsnä vain metsissä Tombolossa ja periploca suuret, harvinainen Liana viiniköynnöksen yleisiä Estate.\nHuomattavaa on valtava viljelemättömät alueet ja semi-Marsh, jossa kasvit ovat tyypillisiä murto- kuin Salicornia ja Euroopan obione.\nTombolo Pisano on raja biologisen subatlantiche rantametsät Länsi Toscanan ja Välimeren, jotka sijaitsevat etelään Livorno.\nYmpäristössä dunale ovat noin 230 lajia kovakuoriaisia, useimmille detritivores, kuten hiekkaa suppilon ja isopod, jotka ovat ensisijaisia kuluttajia ja muodostavat perustan monimutkaisten elintarvikkeiden verkostoissa, joihin eri selkärangattomia.\nNiistä matelijat on yhteinen seinä lisko ja kanavien metsän on suuret populaatiot vedessä kilpikonnia ja veden käärmeitä. Reunalla metsässä on Viper.\nLinnut ovat läsnä ympäri vuoden: käpytikka, vihreä tikka, Pähkinänakkeli ja hyvä määrä kyyhkysiä; talvella on lehtokurppa. Rannikkoalueet ovat sopiva ympäristö muuttolinnuille, aikana talvehtii aikana, on mahdollisuus levätä rantaviivaa.\nKerrottiin Porcupine. Läsnäolo lukuisia dormice ja oravia, chinghiali, villien kanien ja punaketulle.\nSuuri arkkitehtuurin ja taiteen korko on romaaninen basilika San Piero Grado, vuodelta IX-X luvun, rakennettu olemassa olevan varhaisen kristillisen basilikan klo arkkitehtuurin ydintä vuodelta Roman kertaa. Perimätiedon mukaan basilika on rakennettu paikalle, jossa hän laskeutui apostoli Pietarin. Kellotorni purettiin vetäytyvät saksalaiset vuonna 1944 ja osittain kunnostettu.\nPolku kolmen Pines\nPolku kolme mäntyä, on koulutus saavuttaa vuonna 2003, julisti vuosi vammaisten Euroopan unionin osana Regional Park hanke, jonka tavoitteena oli luoda uusia tilanteita saatavuutta laajennetaan koskemaan niitä paikkoja erityisesti luonnonympäristön mutta ei aina helppo käydä. Kiertue tapahtuu marginaalinen aloilla kuolinpesä Tombolo ja sallii, on kuitenkin lyhyt, syventää tärkeitä historiallisia ja kulttuurin alalla. Alue, jossa reitti tuulet on raja-alueella viime kerrosten kaupungin ja alueiden luonnon ja puoliavoin suurimman osan alueellinen puisto, kuten kampanja ja laajoja metsiä mäntyjen ja Välimeren. Ne on suoritettu, tästä polku, vaellus ja opastukset kestävät noin tunnin ja on myös saatavilla vammaisille.\nKeidas Dunes Tirrenia\nOasis hallinnoi WWF kanssa Pisan kunta, mutta säilyttää osa rannikkoa, joka on koti dyyni ympäristö palvottu rikas ja mielenkiintoinen kannalta luonnon.\nKeidas Bosco Cornacchiaia\nWWF, keidas sijaitsee kaukana etelässä Estate ja tarjoaa mahdollisuuden vierailla metsämaata erittäin luontainen kiinnostus, että ei ole juurikaan muuttunut johtuu ihmisen vaikutusta.\nEdellinen artikkeli Joseph Ferazzoli\nSeuraava artikkeli Augusto Giuseppe Cesana


Lähettänyt Anna klo torstaina, maaliskuuta 08, 2012\nkiva blogi, kivoja kuvia, arkea.\nKirsikkapuu-tapetti on ihana. Haluan sitä ehdottomasti meidän makuuhuoneeseen joskus.\nMittailin tuota 5-vuotiasta tyttöstä, ja mittojen perusteella villatakki saattaisi olla hänelle juuri ja juuri sopiva. Kasvunvaraa ei kyllä jäisi yhtään, eikä sitä väljyyttä. Hän käyttää kyllä vaatekokoa 120-128, saisi olla varmaan isompiakin jo. Keskimmäisen koko on suunnilleen tuo 110cm, hänelle mittaa on pituudessa aika reilusti muttei varmaankaan liikaa. Joten oisko sen perusteella neulomasi koko aika passeli?\nNoista tapettimalleista helähti heti mieleeni viikonloppuna näkemäni hopea-harmaa "Atrain" -tapetti. Väritykseltään ja ololtaan jotenkin hyvin samanoloinen kuin nämä, muttei kuitenkaan liian hempeä eikä liian tumma. Ja isona pintana atrain näytti paljon paremmalta kuin nettisivun pikkukuvassa.\nKyllä me äidit sitten ollaan fakkiintuneita. Meillä pikku A halusi latkia maitonsa lautaselta kuin kissat, en millään meinannut antaa mutta hyvinhän se sitten meni.\nJuuri kun näin unta ja myös unelmoin tapeteista, väreistä! Mulle kelpaisi nuo kaikki, myös tuo käsiteltävä-varoen. Vaikea valinta kyllä!\nMOi! Loistavalta näyttää ja varmasti mahtuu. Musta meillä 120 cm vaatteet on vielä yleensä isoja ( koothan on aika vaihtelevia) 116senttistä mä ostan nyt (jos ostan, en juuri ostele) , 110 menee ja rakkaista vaatteista hyvin tunkee vielä 104 senttisiäkin päälle. Luulen , että on tosi hyvä ja värilliset napit myös:)\nTuleeko tapetti yläkertaan? Tuleeks siitä uus makkari? Musta myös toi kirsikka on ihan vierashuoneen tapetti. Ehkä myös makuuhuoneen, vaikka tapetti saa olla makkarissa mun mielestä myös tummempi, niinkuin toi haapa. Mutta naapurit menivät ja laittoivat meidän keittiön tapettia makuuhuoneeseensa ja ihan hyvältä näyttää. Vaikka se on musta ihan keittiön tapetti. Ai nii tapetit on kulutustavaraa, se keittiön tapetti on sekä puurossa että vesivärissä...\nTiikerinlilja: Mäkin tykkään tuosta kirsikankukkatapetista, mutta nyt se ei jotenkin tunnukaan oikealta.\nMinna: No sitten laitan napit kiinni ja pakettiin. Kiitos mittaamisesta!\nMaiju: Pitääkin kysellä Atraimestakin näytepalaa. Harmi kun noita ei oikein näe missään isoina pintoina.\nMirva: Äidit on aina välillä vähän tylsiä :)\nLiisa: Takkihomma on sitten selvä! Tapetti tulee yläkerran aulaan, josta tulee meidän makkari myös. Tapetit on tosiaan kulutustavaraa lapsiperheessä, joten siksi 50-luvulla painettu tuntuu haaskaukselta. Sellaiset pitäisi säästää johonkin helmipaikkoihin.\n09 maaliskuuta, 2012


Julkisuuslaki | Seinäjoen Uutiset\n1 julkisuuslaki 24\n2 julkisuuslaki ajantasainen\n3 finlex julkisuuslaki\n4 julkisuuslaki 621 1999\nHE 30/1998 vp Hallituksen esitys eduskunnalle laiksi viranomaisten toiminnan julkisuudesta ja siihen liittyviksi laeiksi (Julkisuuslaki )\nMuutosta julkisuuslakia soveltaneen viranomaisen toiminnalle voidaan hakea kahdella perusteella. Tietopyynnön tehnyt voi hakea muutosta päätökseen, jossa viranomainen on kieltäytynyt luovuttamasta pyydettyä asiakirjaa tai ei ole antanut siitä tietoja.\nTällaisia ovat sellaiset asiakirjat ja niihin sisältyvät tiedot, joiden luovuttaminen on viranomaisen harkinnassa (esim. harkinnanvaraisesti julkiset asiakirjat; julkisuuslaki 9 § 2 mom.) tai joita saadaan lain mukaan luovuttaa vain määrättyyn tarkoitukseen (esim. henkilörekisterit, julkisuuslaki 16 § 3 mom.).\nKansalaisilla on oikeus pitää silmällä miljardeja yhteisiä euroja pyörittävien eläkeyhtiöiden toimia. Yhtä tärkeää on mahdollisuus seurata, millä tavalla valvova viranomainen – Finanssivalvonta –.\nJulkisuuslaki eli laki viranomaisten toiminnan julkisuudesta (621/1999), lyhenne JulkL, on yleissäännös, joka käsittelee viranomaisten hallussa olevien asiakirjojen julkisuutta, salaamista ja julkistamista. Perussäännön mukaan asiakirja on julkinen, ellei sen salaamiseen ole laissa erikseen mainittua syytä.\njulkisuuslaki 621 1999\nJulkisuuslaki on yleislaki ja muussa laissa saattaa olla julkisuutta koskevia erityissäännöksiä. Laki koskee kaikkia viranomaisten asiakirjoja niiden talletustavasta riippumatta. Ohjeessa olevat pykäläviittaukset ovat viittauksia julkisuuslakiin.\n12.4 Julkisuuslaki (Viranomaisten toiminnan julkisuudesta annettu laki) 12.4.1 Julkisuusperiaate. Julkisuusperiaatetta on käsitelty oppaassa jo jaksossa 4.2.7 kuvattaessa perustuslain 12 §:ssä säädetyn sananvapauden ja julkisuuden perusoikeuksia.Mainitussa jaksossa on myös viittauksia sellaisiin perustuslakivaliokunnan lausuntoihin, joissa on otettu kantaa julkisuusperiaatteen.\nLaki viranomaisen toiminnan julkisuudesta 11 § (julkisuuslaki, Finlex) Lapsella ja huoltajalla (asianosiaisilla) taas on oikeus tämänkin jälkeen syntyneisiin asiakirjoihin. Kuten edellä on todettu, muilla asiaan osallisilla ei myöskään ole oikeutta panna asiaa vireille viranomaisessa hakemuksella.\nSuomen perustuslain mukaan jokaisella on oikeus saada tietoa viranomaisten julkisista asiakirjoista ja muista tallenteista. Tällainen mahdollisuus on erityisen tärkeää journalisteille, jotka valvovat ja arvioivat viranomaisten tekemiä ratkaisuja ja niiden asianmukaisuutta. Julkisuuslain mahdollistamien tietopyyntöjen avulla toimitukset voivat hankkia aineistoja, jotka esimerkiksi.\nKategoriat uutiset lahti Avainsanat finlex julkisuuslaki, julkisuuslaki 24, julkisuuslaki 621 1999, julkisuuslaki ajantasainen Artikkelien selaus


Ravintovalmennus Archives - Lupaus\nby Lupaus on April 4, 2017 in Nettivalmennus, Ravintovalmennus\nTällä kertaa ajattelin jakaa omat kokemukseni kasvissyönnin ja tavoitteellisen treenaamisen tiimoilta. Yhä useampi on kiinnostunut vähentämään lihan syöntiään, mutta miettii samalla, mitä treenitavoitteille tapahtuu: jaksanko enää treenata? Voiko kasviproteiineilla saada lihasmassaa kasvamaan? Alanko kärsiä joistakin puutoksista ym? Olen itse ollut lakto-ovo-vegetaristi (syön siis kananmunia ja maitotuotteita, mutta en lihaa, kalaa tai kanaa) yli 16 vuotta ja koko tämän ajan olen… Read more →


Elokuvahömppää: Rare Exports\nNäyttää tämä jouluinen elokuvaurakka tempoilevan tummemmista tunnelmista herttaisuuksiin ja taas takaisin juhlakauden pimeälle puolelle, mutta näinpä meno pysyy virkeän vaihtelevana. Jälleen tätä hiukkasen tuikeampaa huumoria tarjoillaan pääasiassa kotimaisten tekijöiden voimin, sillä kuukauden edellinen himmeämpi joulukyhäelmä Joulubileet on myös suomalaista tuotantoa. Siinä tosin ei niinkään lähdetä jouluisia legendoja uudella tulkinnalla käsittelemään, vaan keskellä kesää keskitytään juhlapuoleen. Näiden kahden koitoksen väliin tuli sujautettua sitä hempeämpää söpöstelyä pentujengin voimin, eli Santa Buddies: The Legend of Santa Paws, jonka esittelemä pukin pohjoinen Joulumaailma on huomattavasti hilpeämpi paikka kuin Jalmari Helanderin ja kumppanien visioima vastine. Luulenpa, että aattoajan lähestyessä nämä hirmuisemmat hurjistelut alkavat vähitellen livahtaa ohjelmistossa taka-alalle ja suloisemmat seikkailut tunkevat tilalle. Tosin eipä sitä voi varmaksi sanoa, jos vaikka yläkerrassa vinksahtaa siihen tapaan, että koristeiden, kauniiden laulujen ja lahjojen sijaan katsomossa kaivataankin jotakin armotonta tuhonlähettilästä tylyjä terveisiään tuomaan. Tiedä vaikka eräs John McClane kävisi ne vihoviimeiset jippikaijee-jouluheipat juhlapyhille heittämässä kera armottoman höykytyksen ja vimmaisten tulinäytösten!\nTässä vaiheessa rankasti räjähtelevien pilvenpiirtäjien ja kansainvälisten terroristien sijaan Korvatunturi kutsuu, mikä vie katsojan Napapiirin viileämmälle puolelle sekä samalla itäiseen Lappiin aivan Suomen ja Venäjän rajan tuntumaan. Vaikka vähän syrjäisemmille ja vähäväkisemmille seuduille siirrytäänkin, niin tämähän ei vielä hiljaisia tai rauhallisia talvipäiviä takaa. Oikeastaan yhdellä ja toisellakin on mielessä kovaäänisempiä suunnitelmia juuri käynnistyneen joulukuun ajalle, mikä tarkoittaa, että erämaassa kajahtelee komeasti räjähdyspanosten jyrinä, kun suurta ja ikiaikaista kivimassaa väkivalloin revitään pois tieltä. Näiden puuhien parissa hääräilee Korvatunturin huipulle tukikohtansa pystytellyt kansainvälinen kaivosyhtiö, joka ei taida niinkään olla tavallisessa arvometallijahdissa, vaan hankkeen johtajalla on paljonkin poikkeava päämäärä. Työntekijöille tai kenttäjohdollekaan asiasta ei ilmeisesti ole tarkemmin tiedoteltu ja salaperäisyyden sumu arvoitusten yllä leijuu.\nRileyn (Per Christian Ellefsen) toimistoon rientääkin porauksesta vastaava Greene (Jonathan Hutchings) varsin tohkeissaan ja selittelee, että ollaan päästy jo yli 400 metrin syvyyteen ja viimeisin näyte on melko outo ollakseen peräisin jättimäisen kivikasan sydämestä. Riley ei kuitenkaan isommin yllättyneeltä vaikuta kuullessaan, että vastaan on tullut sahanpurua sekä puulastuja, eikä miekkosta sekään tuntuvammin hetkauta, että näistä koostuvan kerroksen korkeus saattaa olla jopa 20 metriä. Kyllähän sitä sellaisia lastukammioita jokaisessa tunturissa saattaa olla, vaiko-vai...? Tuskinpa sentään ja Riley suostuu vähän tietojaan raottelemaan Greenelle kertoen, että kyseinen kivikasa on paljon muutakin kuin tavallinen tunturi, sillä se kätkee sisäänsä Lapin synkän ja vuosisatoja sitten kuopatun salaisuuden. Melkeinpä puoleen kilometriin huipuillaan kurottava muodostelma onkin oikeasti valtava alkukantainen pakastin ja vielä pitäisi päästä pikkuisen syvemmälle, että sen sisältö saataisiin esille.\nEnnen jatkamista Riley päättää lätkäistä porukalleen uudet turvamääräykset noudatettaviksi, eivätkä ne ihan normaalin kaivostyömaan ohjeistusta taida noudatella. Kieltolistalle on kirjailtu juopottelu, tupakointi, kiroilu, maleksiminen, kirmailu ja kinastelukin, mikä laittaa Greenen hiukan miettimään, että mitäköhän pilaa tässä kehitellään, mutta Riley vakavana vakuuttelee, ettei kyseessä mikään vitsi ole, vaan totinen tosipaikka. Hankkeen johtomiehelle kyseessä on paljon muutakin kuin vain tavanomainen kaivaus, sillä lapsuuteen saakka juontavaa unelmaa ollaan tavoittelemassa. Sen täyttymisen lähestyessä onkin hyvä pitää huipulla pönöttäen porukalle juhlava motivaatiopuhe. Riley kailottaa tovereilleen, että parhaillaan seisotaan pyhän haudan päällä ja sitä ovat saamelaiset aikoinaan vuosisatoja rakentaneet ja nyt on tullut ryöväysretken hetki. Kalenteri näyttää joulukuun ensimmäistä, joten on sellaiset 24 päivää aikaa hoitaa suunnitelma loppuunsa. Parasta siis alkaa posauttelemaan!\nNäitä Rileyn juhlavia julistuksia ovat livahtaneet kuulostelemaan kaverukset Pietari (Onni Tommila) ja Juuso (Ilmari Järvenpää). Erityisesti nuorempaa Pietaria Rileyn aikomukset häiritsevät enemmänkin, mutta Juuso lähinnä naureskelee kaverinsa pukkipuheille todeten tämän olevan vielä melkoisen keskenkasvuinen. Juuson mielestä joulupukki on pelkkää satua pienille hyväuskoisille lapsille, mutta kuten Riley, niin eipä Pietarikaan ole sitä selitystä nielaisemassa. Tunturin huipulla aloitetaan rankemmat räjäyttelyt ja Pietari taas alkaa perehtyä syvemmin joulupukkilegendaan, mikä käsittää vähän muutakin kuin amerikkalaisen näkemyksen punapukuisesta ja iloisesta lahjojen tuojasta. Vanhemman kirjallisuuden kautta alkaa avautua räikeästi erilainen kuva, jossa joulupukki onkin paljon pelottavampi hahmo kuin vain kiltti ja hyväntahtoinen jouluvieras.\nPietarin opiskellessa ahkerasti, vilistelee kalenteri jo aattoa edeltään päivään ja nuori sankari tietää, että toimiakin pitäisi, mutta miten? Ehkä pitäisi käydä kysäisemässä neuvoja Rauno-isältä (Jorma Tommila), joka pihalla sattuukin veistelemään seipäitä sudenkuopan pohjalle pystytettäväksi, eli vähän tylyjen ja samalla laittomienkin ansaviritelmien tekemisestä löytyy lähipiiristä kokemusta. Edellisen yönkin Pietari on yrittänyt vahtia ikkunansa edessä, mutta niin vain väsy vienyt jossakin vaiheessa voiton ja valpas tarkkailija torkahtanut kesken vahtivuoron. Joku kummallinen menijä onkin tämän yöllisen uuvahtamisen hyödyntänyt, sillä pojan ikkunan eteen on ilmaantunut outoja uusia jälkiä, ja sattuupa huone sijaitsemaan talon toisessa kerroksessa, eli eipä oikein voi uskotella, että joku satunnainen hiippari olisi muuten vain ohi kulkenut. Rauno ei vain tunnu olevan kovin kiinnostunut jalanjälkihavainnoista katolla, jos yleensä koko tarinaa uskookaan, vaan on huomattavasti huolestuneempi lähiseuduilla vaeltavista susista, joiden varalle seiväskuoppakin on kaivettu.\nVaikka joulupyhät ovat jo käytännössä yhden päivän päässä, niin vielä kiireitä riittää, koska isän ja pojan pitäisi muiden kanssa lähteä huolehtimaan poroerotuksen sujumisesta. Ennen kuin työt aitauksella varsinaisesti alkavat, rupatellaan vähän tuttujen kanssa, eikä se ole oikein kellekään paikkakuntalaiselle selvinnyt, mitä kaivosporukka kiivaasti yrittää tunturista esille räjäytellä, mutta on kuitenkin huomattu, että hommat huipulla ovat hiljentyneet. Hetkistä myöhemmin tulee muuta mietittävää ja murhetta, kun odotetun porolauman sijaan saapuukin vain pari yksilöä. Rauno lähtee poikansa sekä Piiparisen (Rauno Juvonen) ja Aimon (Tommi Korpela) kanssa selvittelemään moottorikelkkakyydillä, että mitäköhän ihmettä poroporukalle on sattunut. Taipaleen takana odottelee synkkä ja lohduton näky, koska tarkan laskennan mukaan hangella makaa 433 eläintä hengettöminä. Kyllähän siinä kiukku nousee kaverusten laskiessa, että ainakin 85000 euron kokoinen lovi lompakkoon syntyy silmittömän teurastuksen myötä.\nRauno ja kumppanit päättelevät, että Venäjän puolella operoiva kaivosryhmä on vähintään osavastuussa, koska raja-aitaan on leikattu reikä ja johtopäätökseksi muotoillaan, että itärajan toiselta puolelta on tullut petoja porojen turmioksi. Herrat eivät tosin sitä tiedä, että aitaa on nirhitty Pietarin ja Juuson toimesta, jotka ovat luvatta vakoilupuuhiinsa livahtaneet sitä kautta. Raunolla kiehuu sen verran, että aikomuksena olisi räväkästi painella rajan toiselle puolelle pikkuisen näistä sattumuksista sanailemaan ja voisihan sitä vakuudeksi tassuun pyssynkin napata. Kaikki eivät ajatusta erityisen erinomaisena pidä, koska rajavartijoilla saattaa myös olla herkkyyttä liipasinsormissa, jolloin luvaton säntäys vieraan vallan alueelle voisi olla viimeinen reissu. Sinnehän sitä silti painellaan, vaikka Pietarilla on aivan toisenlainen teoria tapahtuneesta. Hän ei kuitenkaan uskalla vakoiluista paljoa puhella, koska Juuson mukaan olisi parempi pitää suu supussa näistä menemisistä.\nIlta jo ehtii pimenemään joukon ehtiessä tunturin huipulle. Näyttää myös siltä, ettei päästä vastauksia tiukkaan sävyyn tivailemaan, koska asema on täysin hylätty, ja samalla siltä, että lähtöpuuhat on kiirellä hoidettu. Kysymyksiin ei vastaa huipulla ammottava ja oletettavasti satojen metrien syvyyteen avautuva aukko, joten jokseenkin pettynein mielin päivää aletaan päätellä. Raatojen luona jalanjälkiä havainnut Pietari tietää, että kyseessä on vähän vakavampi uhka kuin itärajan takaa luikahtanut susilauma, ja hän päättääkin varautua sekä varustautua kunnolla tulevaan taistoon. Kotikutoinen haarniska teippaillaan kasaan ja näkeepä hän tarpeelliseksi Juusoakin koittavasta kurimuksesta varoitella, mutta eipä tämä vain suostu sanaakaan uskomaan, vaan toteaa Pietarin olevan uskomattoman lapsellinen tapaus juttuineen. Vaikka Pietari miten yrittäisi sitä jouluaattoa estellä ja kalenterin viimeisen luukunkin kiinni niitata, niin kyllähän se sieltä ajallaan saapuu. Tällä kerralla se saattaakin olla vielä erityisen ikimuistoinen joulupukkeineen...\nVaikka tarinan hahmoille tämä joulu olisikin sellainen, ettei ihan noin vain ole mielestä haalistumassa ja hiipumassa, niin katsomon puolella en ainakaan aivan ikimuistoista upeutta päässyt vielä toisella kokeilullakaan kokemaan. Tiiviisti alle 80 minuuttiin paketoidun seikkailun parissa ei aika sinänsä pitkäksi pääse käymään ja onpa aiheessa yksityiskohtineen reilu ropsaus kiinnostavia piirteitä, että hyvinkin mielellään toisenkin katselutuokion elokuvalle suo. Isompi hullaantuminen vain jää uupumaan ja oikeastaan molemmilla yrityksillä on päässyt käymään niin, että omalla kohdalla viimeisen kolmanneksen ote mielenkiintoon ei ole niinkään pitävä. Surkeuteen ei sielläkään sukelleta, mutta vaikka vauhtia ja kierroksia saadaankin lisää suurta finaalia rakennellessa, niin tuntuupa se silti pienoiselta lässähdykseltä, koska minusta aineksia olisi kyllä ollut kekseliäämpäänkin lopetteluun. No, loppurähinöitä seuraavat kohtaukset toki pikkuisen paikkaavat tätä puutetta, eikä Rare Exports mitään ummehtunutta jälkimakua tuottele muutenkaan.\nKyllähän sen ymmärtää, että loppuun halutaan heittää reippaampaa rymistelyä ja tuntumaa vauhdikkaasta toimintaseikkailusta, ja näitä tällaisiakin vipellyksiä arvostavana en ainakaan periaatteesta ratkaisua alkaisi vastustamaan. Vaikuttaa kuitenkin hiukkasen siltä, että kaikenlaiset kekseliäät ja mieltä kivasti kutkuttelevat legendat kääntelyineen sekä vääntelyineen jätetään vähän puolitiehen ja sysätään sivuun. Etenkin ensimmäisellä katselulla jokunen vuosi sitten ihan innollakin odotteli, että mitä Korvatunturin synkkiä salaisuuksia lopussa paljastetaankaan, eivätkä sinänsä villit kirmailut Lapin pimeissä metsissä aivan nousseisiin toiveisiin pystyneet vastaamaan. Ehkei Rare Exports mikään räikein esimerkki ole hukattujen mahdollisuuksien sarjassa, mutta itse kallistuisin näkemykseen, että hyvinkin kiehtovasti pohjusteltu tarina laitetaan pakettiin huomattavasti rajoittuneemmalla mielikuvituksella.\nKaverusten kova ja kylmä kyyti läpi metsien ja tummien taivaiden ei tietenkään täysin tunnelmia tapa, vaan onhan sekin sarjassaan kivaa viiletystä. Kuten varmaan varhaisemmistakin valituksista on tullut ilmi, niin tälle katsojalle kovin pimeät toiminnalliset kuvat eivät suurinta herkkua ole, eikä yöllinen helikopterijahtailu mikään poikkeus valitettavasti ole. Tiedä sitten, ovatko omat katselulaitteet tai levyjulkaisu osasyyllisiä, mutta monet näistä loppupuolen tehostekuvista näyttävät mustaan verhottuina jokseenkin suttuisilta. Kaukana katselukelvottomuudesta edelleen toki ollaan, eikä Helander katsomoon mitään räpellyskuraa ala finaalissa syöttämään ja pääosin tonttujen sekä muiden menijöiden touhuista selkoa saa varsin vähäisellä tihrustelulla. Kyseessä kuitenkin on oikeastaan elokuvan ainoa mittavampi toimintajakso ja samalla käsittääkseni elokuvan suurin yhtämittainen ponnistus tehostepuolella, joten siinä mielessä on hiukkasen surku, etten siitä pysty innokkaammin riemuitsemaan noin elokuvan huipentumana. Onneksi moni muu tuntuu tykkäilevän tästä viimaisesta lentoretkestä enemmän vaikka vimmaisuutta vähäsen uupuisikin.\nMuuten tykkäilen erityisesti siitä, että ratkaisun hetkilläkin jotakin pahempaa läpi elokuvan aavistellut Pietari saa viimeisissä koitoksissakin pysyä joukkion suurimpana ja neuvokkaimpana sankarina. Helanderin pari vuotta sitten ilmestyneessä ohjauksessa Big Game nuorempi Tommila pääsee esittämään vähän vastaavan kasvutarinan suurempaan sankaruuteen, vaikka kenties siinä haaste on vieläkin valtavampi, koska vastassa on raskaasti aseistautunut terroristijoukko ja hahmon taidot sekä ennen kaikkea itsevarmuus ovat hieman alempana verrattaessa näppärään ja rohkeaan Pietariin. Sekä Oskari vuoristoseikkailussaan että Pietari tonttutaistossaan pääsevät elokuvien rullaillessa näyttämään, että vaikka tilanteet tiukkenevat, niin eipä mene sormi suuhun, eikä heti hiivi pelko päähän ja laita karkuun kirmaamaan. Molemmat nuoret sankarit pääsevät sitä rohkeuttaan tarinoiden loppupuolella esittelemään kylmäpäisyyttä vaativalla huimalla hypyllä.\nMielestäni sekä Big Game että Rare Exports jäävät kumpainenkin kohtalaisen kauas toiminnallisten seikkailujen huipuilta, vaikka kieltämättä korkealla kaahaillaan noin näkymien osalta, mutta siitä huolimatta molemmat ovat viihdyttäviä ja nautittaviakin teoksia, joihin on saatu näyttävimmän melskeen puuttumista paikkailemaan sitä omaperäisempää otetta sankariosastolle. Etenkin Pietari pitkälti omin kätösin tehtyjen taisteluvarusteidensa kanssa on varsin sympaattinen tapaus ja näihin juttuihin liittyvää väkertelyä olisi ihan mieluusti enemmänkin vilkuillut, vaikka kesto siinä samalla olisikin paisunut. Muutenkin on arvostettavaa, että hahmossa painottuu poikamainen puuhastelu, eikä kaverista lähdetä tekemään mitään ylivälkkyä ja näsäviisasta vitsiautomaattia, kuten välillä pyrkimyksenä nuorien seikkailijoiden kohdalla vaikuttaa olevan. Onhan häneen tahdottu ripaus sydämellisyyttäkin laittaa, kun Pietari joutuu käymään kamppailua omatuntonsa kanssa, josta kumpuilee myös puolivälin kohdilla nähtävä kohtalaisen haikea kahdenkeskinen hetki isän kanssa vähäsanaisessa joulupöydässä. Eipä siis mikään toimintasankareista tavanomaisin heppu ja hyvä niin!\nJos muuta porukkaa sanalla ja toisella summailisi, niin mielestäni ihan hyvä ryhmä Raunosta ja kumppaneista kasaan raapaistaan. Vilkkaan Pietarin isä ei oikein saa kiinni siitä, mitä kekseliäs poika oikein puuhailee tai mitä tämän päässä pyörii ja siinäpä sitä saa ihmetellä, että mikäköhän järki on vaikkapa laittanut karhuraudat takkaan tunkemaan. Melkeinpä näpit kavala kapistus haukkailee, mikä tietysti murisuttelee ja löytyyhän niitä äristelijöitä lähipiiristä lisääkin. Aimoa esittävää Korpelaa korpeaa seikka jos toinenkin selvästi läpi elokuvan. Porojen lisäksi muutakin kummallista päänvaivaa on ilmaantunut miekkosen mieltä pahoittamaan, sillä joku valopäinen keppostelija on ilmeisesti napannut hallista parisen sataa perunasäkkiä jättäen potut pötköttämään lattialle ja vienyt mennessään vielä hiustenkuivaajankin. Vähemmästäkin sitä hiiltyy, mutta muiden mukana Aimo pääsee vähän tilejä tasailemaan ja isoimpia höyryjä räjäyttämään taivaalle. Kolmantena matkassa hääräilee Piiparinen, joka on jouluaatolle miettinyt pukkihommia ja niitä tavallaan saakin. Halukkuus pukkitouhuihin kaverilta katoaa varsin epäinhimillisen kohtaamisen myötä, jossa on korva mennä ja mieli järkkyy. Mainitaanpa sekin, että vanhempi Tommila ja Juvonen esiintyivät noin viikko sitten kommentoidussa jouluisessa komediassa Joulubileet melkein 15 vuotta aiemmin. Tuolloinkin kaveruksilla oli kuumottelevat paikat, eikä tämä pukkijahti yhtään sen helpompi haaste ole. Näyttelijöiden suhteen ei tarvitse paljoakaan valitella, vaan tyyppien toilailu ja räväkät loppuratkaisut ovat hauskaa seurailtavaa, eikä hahmoja onneksi vedetä miksikään hehheh-hupiukoiksi, vaan napakkoja tokaisuja viljellään harkiten, ja myönnän kyllä, että joukkoon ainakin muutama hymyilyttävä heitto mahtuu.\nInhimillisempää sankarijoukkiota enemmän kuitenkin katsomossa kiehtovat elokuvan ensimmäisellä puoliskolla harvakseltaan kuvissa vilahtelevat synkemmät joululähettiläät, joiden päähomma ei välttämättä olekaan kauniiden lahjakääröjen ojentelu. Tunnelmia asetellaan tummempaan suuntaan jo alkutekstijakson aikana Pietarin tehdessä tutkimustyötään. Pintaa raaputtelemalla joulupukista paljastuu niitä pelottavampia puolia ja vanhempien kirjojen kuvauksissa on nähtävissä demonimaisiakin piirteitä. Onhan noita muitakin tuikeampia joulutarinoita nähty, joissa pukin puvussa voi hääräillä vaikka minkälainen maaninen murhamies, mutta Helanderien käsikirjoitus kurkkii hiukan tarunomaisempaan suuntaan kuin vain satunnaisen psykopaatin kanssa vääntämiseen. Pietarikin yrittää turhaan kaveriaan vakuutella, että nyt vastassa on ikiaikainen hirmu, joka on aikoinaan houkuteltu jäätyvään järveen ja jonka päälle on vuosisatojen aikana kasattu kokonainen tunturi haudaksi. Jos tämä hirvitys vankilastaan vapautuisi, niin luvassa olisi tuhmureille vitsaa siihen malliin, että veret roiskuisivat ja henget lähtisivät. Näitä juttuja kuunteleekin huulet muikeassa hymyssä mietiskellen, että joopa-joo, siinähän sitä iloista joululegendaa kilteille lapsukaisille.\nItse olisinkin kaivannut vähän enemmänkin tämän julmemman joulupukin vaiheiden ja pyrkimysten tutkailua, mutta käyhän mielessä sekin, että olisiko tällainen sitten helposti nähty siten, että kyseessä olisi vähän vinksahtanut versiointi muutamaa vuotta aiemmin ilmestyneestä joulupukin syntytarinaan omat vivahteensa tarjoilevasta kotimaisesta elokuvasta Joulutarina? No, eihän sekään välttämättä niin huono homma olisi ollut, koska ovathan nämä kumpainenkin omaperäisiä ja kiinnostavia tulkintoja ympäri maailmaa joulutaikaa levittävästä rakastetustakin hahmosta, eivätkä tosiaan tyydy toistamaan sitä vakiintunutta ja jo vähän tylsäksikin käynyttä kuvaa punavalkoisessa puvussa lahjoja jakelevasta ja hilpeästi hohottelevasta miekkosesta. Vuosi sitten Joulutarina kirvoitti blogissa kovasti kehuja, sillä itse ilahduin ja innostuin siitä, millainen tapahtumien ja sattumien murheellinenkin palapeli myyttisen hahmon taustalle hartaudella ja hellyydellä kasailtiin vieläpä hyvinkin runsaasti lämpöä ja kauneutta huokuvien kuvien kautta. Rare Exports taas tyytyy ennemmin vihjailemaan, mikä arvoituksen takana lopulta odotteleekaan, eikä oikein edes suostu näyttämään senkään vertaa, mitä mieli olisi utelias kurkistamaan. Vaikka aivan täysin tyydyttävää ratkaisua synkkä saaga ei saakaan, niin joka tapauksessa tällainen valtavirrasta poikkeava joulusatu sekaan kelpaa ja väittäisin, että edukseen erottuu. Molemmat näistä saavat toivomaan, että voisihan kotoisia legendoja enemmänkin penkoa fantasiaan kallellaan olevien elokuvien puitteissa.\n"Korvatunturi on 486 metriä korkea tunturi Savukosken kunnassa Lapissa, Suomen itärajalla. Se kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaaran Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen.\nTunturissa on kolme huippua, joista keskimmäisen kautta kulkee Suomen ja Venäjän raja. Itäinen huippu (464 m) on kokonaan Venäjän puolella ja läntinen (411 m) Suomen puolella. Korvatunturi sijaitsee rajavyöhykkeellä, joten siellä liikkumiseen tarvitaan Rajavartiolaitoksen lupa. Korvatunturille johtaa polku entiseltä Kemihaaran rajavartioasemalta, jonne taas pääsee tietä pitkin Tulppiosta. Suomeen 1920–1944 kuuluneen Petsamon itäraja kohti Pohjoista jäämerta alkoi Korvatunturilta, joka oli Tarton rauhasta 1920 talvisodan päättäneeseen Moskovan rauhaan 1940 saakka Suomen itärajan läntisin kohta."\nAihe antaa samalla myös tilaisuuden tarkastella ja jaaritella pikkuisen niistä joulupukin väitetyistä kotiseuduistakin. Yleensähän ulkomaisissa näkemyksissä pukki pajoineen kiskaistaan jonnekin Pohjoisnavalle operoimaan, mutta Rare Exports pitää pukin ainakin melkein Suomen puolella, sillä Korvatunturin läheisyyteen tapahtumat sijoitetaan. Yläpuolelta löytyvä linkki tiedottelee myös, että vuonna 1927 Markus Rautio mainitsi samaisen tunturin radion lastenohjelmassa joulupukin kotipaikaksi ja ilmeisesti sittemmin taruja on lähdetty kehittelemään lisää kyseisiin maisemiin. Näitä legendoja on keräilty useammallekin sivustolle ja tässä yhteydessä voisi ainakin yhtä vilkaista, että josko saataisiin taustatietoa siitä, millaisissa maailmankolkissa pukki tonttuineen onkaan ehtinyt asustelemaan.\n"Siellä on maa jään ja lumen peitossa ympäri vuoden, puoli vuotta on siellä päivää, toinen puoli yötä. Siellä napaseudulla, jäätikköjen ja lumen keskellä on joulu-ukolla pieni sievä mökki".\nTunturisuden sivustolle onkin koottu Korvatunturia sivuava tietopaketti, josta voinee vähän tähänkin tekstiin ammentaa. Siellä on juttua, että ennen kuin Korvatunturi nimettiin asuinpaikaksi, niin taianomaista pajaa etsivät lapset löysivät pukin milloin mistäkin. Paikka vaihteli ja näistä nimetään Ounasvaara, Vuokatti, Petsamo ja Ruija. Niinkin varhain kuin vuonna 1901 Joululehti laittoi pukin asustelemaan Pohjoisnavan pakkasten keskelle. Vielä varhaisempina aikoina pukki oli majoittunut kuitenkin etelämmäs Turkkiin, eikä sivusto löydä siihen vastausta, milloin ja mikä laittoi miehen muuttamaan viluisemmille seuduille. Lienee kuitenkin selvää, että vuosisatojen kuluessa ahkerasti maailmaa kiertänyt hahmo on ilmeisesti useammassakin majapaikassa viihtynyt, ja välillä tarkkaa sijaintia ei ole lainkaan osattu kertoa, kuten sivustolle lainattu Tähdetär-lehden runo vuodelta 1884 vihjailee:\nJoulupukin vaiheiden selkiyttämistä jatketaan siten, että Sakari Topeliuksen tarinassa Sampo Lappalainen joulupukki jo asui Suomen Lapissa ja sitten viimein tuli Raution vuoro tarkentaa kodiksi Korvatunturi. Samalla selitetään, että Lapin laajat ja miltei autiot alueet hankaline maastoineen toimivat erinomaisena piilopaikkana joulupukin joukkioille ja rakennuksille. 1900-luvun alkupuolen saduissa ei ennen Rautiota tarkempaa paikkaa vahvistettu, vaikkakin eräissä taruissa Haltiotunturista puheltiin joulujoukkojen tukikohtana. Noin kymmenisen vuotta Raution paljastuksen myötä tämä tunturimuodestelma kolmine huippuineen ja suurine kaikki toiveet kuulevine kalliokorvineen alkoi vakiintua pukin kodiksi muidenkin satuseppien jutuissa. Jos vielä palataan runsas vuosikymmen taaksepäin Raution kertomuksesta, eli vuoteen 1915, niin sivuston mukaan Edla Hiillos kuvaili tuolloin teoksessaan Joulupukin telefooni salaperäistä tukikohtaa suuren lumivuoren kätkemäksi kiehtovaksi jäälinnaksi. Pitääkin tulevina jouluina ottaa asiaksi selvitellä, että löytyyköhän vaikkapa vanhemmista kotimaisista elokuvista esimerkiksi Hiilloksen kuvaukseen sopivaa vastinetta pukin päämajalle:\n"Joulupukki asuu suuren lumivuoren sisässä. Vuori on hänen linnansa. Siellä on suuren suuri sali, jonka perimmäisessä pohjukassa on revontulien ahjo. Linnaan pääsee suuresta jääovesta. Se hohtaa kuin lyhdyn lasi jo pitkän matkan päähän."\nOikeastaan vieläkin enemmän mielikuvitusta kutkuttelee sivun lopusta löytyvä kuvailu Korvatunturista, joka on napattu sadusta Korvatunturin salaisuus.Tekstiä on sen verran pitkä pötkö, etten lähde kyseistä tarinan aloitusta enää kokonaisuudessaan lainaamaan. Kappaleiden kautta kuitenkin syntyy nopsasti kuva kaukaisesta ja vaikeiden taipaleiden takana odottavasta taikamaailmasta, jota ympäröivät olosuhteet ovat niinkin ankaria, etteivät edes taivaita pitkin liitelevät lintuset sitä noin vain voi saavuttaa. Karu maaperä louhikkoineen taas väsyttää helposti maata pitkin kipittävien tassut, vaikka olisi vähän kovemmistakin menijöistä kyse. Tämän näytepätkän kautta tulee mieleen sellainenkin seikka, että ehkäpä Niko - lentäjän poika on napsinut joitakin ideoita juurikin tuosta tarusta, koska siinä matkan määränpää tosiaan löytyy lopulta huimien haasteiden takaa. Kenties tätä Annikki Marjalan tarinaa voisi taiteilla vaikka tummillakin kuvilla kaunistelluksi animaatioksi, sillä esimerkiksi seuraavanlaisia maalailuja voisi olla kiva katsella ja jälleen elokuvamaailman joululegendat saattaisivat rikastua entisestään:\n"Vuoren muoto on perin outo tässä maassa, jossa tunturien laet ovat laajat ja paljaat. Tämä tunturi kohoaa kuin kivi tai teräs tai jää. Sen terävät huiput ovat kuin korvat, kuin ketun tai suden korvat.\nPäiviksi tai viikoiksi se saattaa kadota katsojalta kokonaan. Sen peittää joskus tuisku, joskus sumu, ja kerrotaan että täysin kirkkaallakin ilmalla, kun aurinko hyväilee pohjoista maata yötä päivää, se saattaa vetää ylleen vaipan. Silloin ihmiset puhuvat, ettei sitä olekaan, että tarua on koko Korvatunturi. Keksitty satu lasten ja aikuisten ilahduttamiseksi. He ovat niitä, joilla on kellot ja kiire. He eivät ymmärrä vaikenemista ja hiljaisuutta ja odottamista. Niin - heitä ei ole opetettu odottamaan, eivätkä he siksi voi ymmärtää käsillä olevan hetken arvoa..."\nSopii siis sanoa, että luultavasti materiaalia mainioiden ja tutuimmasta kaavasta poikkeavien jouluelokuvien tekoon kyllä kotimaisestakin tarustosta löytyisi ja ihan mielellään näitä elävinä kuvina tosiaan katselisi. No, nyt aletaan olla jo kohtalaisen kaukana Helanderin synkemmästä sadusta, mutta niinpä vain nämä aasinsillat lukuisat sattuvat kuljettelemaan höpöttelijän kohti kaukaisuuksia. Laitetaan kuitenkin vielä vähän lisälukemista parin linkin muodossa pukkilegendoihin ja asuinpaikkoihin liittyen:\nHelanderin kamerat esittelevät nämä monien jo aiemmin kuvailemat Korvatunturin ympäristöt niinkin jylhän komeina, että katsoja alkaa vähän väistämättä epäillä, että noinkohan vain Suomesta niin vuoristoisena avautuvaa upeaa maisemaa löytyykään. Epäilys ei aivan aiheeton olekaan, koska esimerkiksi IMDB:n puolelta löytyy tieto, että näitä kuvia metsästettiin Pohjois-Norjassa. Tavallaan samoin Helander päätyi jo mainitun uudemman seikkailunsakin taustat toisaalta hakemaan, sillä Lappi elokuvaan Big Game etsittiin eteläisemmän Euroopan Alpeilta. Voisihan sitä jälleen vähän napisevaan sävyyn kysäistä, että onko se Suomen Lappi sitten niin lättänä ja vähemmän kuvauksellinen paikka, että pitää komeammat kivikot rajojen ulkopuolelta kuviin kaivella? Toisaalta kuvat ovat esimerkiksi Rileyn puheen taustalla niin kaunista katseltavaa, että valitukset vale-Lapista unohtuvat nopsasti. Näitä näkymiä saa muutenkin ihastella kiitettävästi ainakin puoliväliin asti, mutta lopun lähestyessä pimeys pääsee parhaat maisemaherkuttelut katsojalta anastamaan. Muutenkin kuvaus on pääsääntöisesti laatutyötä ja visuaalinen puoli miellyttää silmiä useimmiten, vaikka omalla kohdalla viimeisen kolmanneksen synkistävä jouluyö vähän nakerteleekin nautiskelua. Kaikkiaan kuitenkin Rare Exports osoittaa, ettei mitään ylipursuilevaa mahtibudjettia komeisiin kuviin vaadita, koska IMDB kertoo senkin, että summa jäi pikkuisen alle pariin miljoonaan euroon.\nTäydelliseksi joulutaruksi Rare Exports ei vinkeistä ideoistaan ja komeasta kuorestaan huolimatta kohoa, mutta voipi todeta, että toistamiseenkin sen mieluusti tutkailee. Helanderin ja kumppanien joulurähistelyt tosin eivät ehkä ihan nuorimmaisten katsojien aattosaduksi soveltuvaa tavaraa ole, sillä kaverusten otteet valtavaa häiriintyneiden tonttu-ukkojen armeijaa vastaan ovat pikkuisen kyseenalaisia ja kyllähän ne tontut itsekin tuhmailuun syyllistyvät. Väkivalta ei kuitenkaan noin kuviltaan mitään ronskia revittelyä ja veristä vääntöä ole, sillä pimeys tätäkin osastoa peittelee, eivätkä ne kauhuelementitkään hirmuisinta hyytävyyttä ja periksiantamatonta piinaa tavoittele. Kuitenkin sen verran kopuloidaan ja kovistellaan, että ikäsuosituksen nouseminen 15 vuoteen on mielestäni perusteltu, varsinkin kun heittää vielä kohtalaisen karkean kielenkäytön kaupanpäälliseksi. Useimmat elokuvat päätyvät levittelemään sitä joulun taikaa huomattavasti herkemmissä merkeissä ja jonkinlaisia kauniita sekä liikuttavia hetkiä tavoitellen. No, toisaalta kyllähän sekin omanlaistaan liikuttelua saa aikaan, kun jytkytellään räjähdysaineilla menemään. Voisi ainakin olettaa, että juhlahenki posautellaan taivaisiin saakka ja siinä samalla hoituvat komeasti kumahtelevat railakkaat terveiset seuraavalle vuodellekin...\nRare Exports (2010) (IMDB)\nJos ei juttu vielä riittänyt ja kevyt katsaus kulisseihin kelpaa, niin tuoltapa löytyy levyjulkaisun lisämateriaalien avustamana syntynyt kooste:\nLähettänyt Mikko Lahtinen klo 12.55\nTunnisteet: Fantasia, Joulu, Jännitys, Kauhuelokuvat, Kotimaiset elokuvat, Lappi, Maisemakuvat, Seikkailuelokuvat, Toiminta, Vuoret\nAnonyymi 26. joulukuuta 2018 klo 21.31\nTyperin ja raaka elokuva jonka olen nähnyt, pilasi varmasti monen lapsen joulun odotuksen ja joulumielen. Hävetä saisi ne henkilöt jotka saivat idean esittää ko. elokuvan lasten valveillaolo aikaa joulun kynnyksellä.\nMikko Lahtinen 27. joulukuuta 2018 klo 12.56\nItse en huomannut, että millaiseen aikaan tai missä yhteydessä elokuva esitettiin. Levyjulkaisulla ainakin on 15 vuoden ikäsuositus, ja kuten tekstissäkin totesin, on se teemojen sekä kielenkäytönkin puolesta ihan perusteltu. Toivottavasti ei sentään missään lasten jouluelokuvien joukossa laitettu esitykseen.


Asiaa rahasta, säästämisestä, osakkeista, asuntosijoittamisesta ja kaikesta henkilökohtaiseen talouteen liittyvistä asioista.\nParas talletuskorko tilille\nParas talletuskorko määräaikaiselle tilille löytyy tällä hetkellä BIGBANKiltä. BIGBANK tarjoaa määräaikaiselle talletukselle 3 %:n korko, kun taas muiden pankkien tarjoamat korot ovat noin 2 %:n luokkaa.\nKorkeakorkoinen tili on kelvollinen tuote monessa tapauksessa. Mikäli esimerkiksi tiedät, että rahoillasi on käyttöä 6 kk:n tai 12 kk:n päästä, saat pääomasi varmasti takaisin määräaikaiselta talletustililtä.\nItse aion pitää pääpainon jatkossakin osakkeissa ja asunnoissa, mutta silti määräaikainen tili saattaa jossain vaiheessa olla vaihtoehtona, ei kuitenkaan vielä.\nJos haluat käyttää hyväksi BIGBANKin talletustarjoukseen, niin sen voi tehdä täältä.\nTee nyt määräaikainen talletus. Saat korkoa 3 % vuodessa.\nLähettänyt Blogger klo 17.25 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: Määräaikainen talletus\nPikavipit - onko niissä mitään makua?\nKännykällä myönnettävät pikavipit ovat aivan loistava keksintö. Yksi tekstiviestin tilaus ja hopsan, tilille onkin ilmestynyt yksi etelänmatka, baari-ilta, uusi vaatekerta ja muuten vain hieman shoppailurahaa.\nPikavipit ovat olleet ratkaisu monen nuoren rahapulaan. Kuinka monta vippiä on myönnetty pelkästään rahattomille yksinhuoltajaäideillä, kun he ovat päättäneet laittaa kakaran isovanhemmilleen ja lähteä itse baariin ottamaan löysät pois?\nOn totta, että pikavippien korot ovat huimia. Vuosikorko voi mennä esimerkiksi jonnekin 300-700 %:n välille. Tämä on kuitenkin jossain määrin harhaanjohtavaa, sillä useimmiten laina-aina on esimerkiksi 14 vuorokautta tai 30 vuorokautta. Tässä lyhyessä ajassa korko viisikymppiselle voi olla vaikkapa 12 euroa. Huima kiskurimainen korkoprosentti on muuttunut 12 euron kokonaiskoroksi. On kuitenkin hieman eri asia maksaa 500 %:n vuosikorkoa kuin 12 euron kiinteää korkoa.\nTodellisuudessa pikalainat ovat irvikuva siitä, miten raha-asioita ei tulisi tulisi hoitaa. Mutta kuka kertoisi sen niille nuorille, jotka käyttävät vippejä viikonlopusta toiseen?\nPitäisiköhän valtion perustaa kansalaisia palveleva oma vippilainaamo? Korko voisi olla maltillinen ja huomattavasti kaupallisia tahoja alhaisempi. Ylläpitokustannukset ovat alhaiset. Muutama kaveri myöntämään lainoja ja muutama karhuamaan niitä. Onhan meillä jo vaikkapa valtion ylläpitämät tv-kanavatkin, joten miksipä ei myös vippilainaamo..\nLähettänyt Blogger klo 9.33 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nSijoitusasunto Turusta, 20 m2, hp. 31 900 euroa\nTurun Nummen kaupunginosassa on myytävänä 20 m2 yksiö. Pyyntihinta on 31 900 euroa. Yhtiövastike on 38,50 €/kk + vesimaksu 11 €/kk. (Ks. Etuovi.com kohdenro 948382. Asunto on ollut myytävänä jo jonkin aikaa, eli voisi olettaa, että tinkivaraa vielä on.\nYksiö on vuokrattu ja vuokra on 291 €/kk (sis. vesimaksun). Vuokra on mielestäni jopa hieman alakanttiin. Uskoisin, että tuosta voisi saada vuokraa hieman enemmänkin, ehkä noin 320 €/kk. Vuokratuotto pyörii noin 9 %:ssa.\nAsunto on remontoitu 2006. Ainakin kuvien perusteella wc on erittäin siisti ja keittiökin siisti, vaikka ei kovin tyylikäs.\nTalo sijaitsee pientaloalueella Turun keskustan itäpuolella. Tämä ruma kerrostalo on alueen ainoita kerrostaloja. Torille on matkaa reilu pari kilometriä ja yliopistolle ehkäpä reilu kilometri. Asunto-osakeyhtiö omistaa tontin.\nSuuria remontteja ei ilmeisesti ole tiedossa, mutta tästä minulla ei ole tarkkaa tietoa.\nLähettänyt Blogger klo 20.44 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nSäästä helposti 200-400 euroa vuodessa\nTässa hieman tylsä säästövinkki: eroa kirkosta. Jos esim. helsinkiläinen evankeli-luterilainen kirkkoon kuuluva henkilö erosi kirkosta, säästi hän vuonna 2008 seuraavasti:\nTulot 1000 €/kk, säästät vuodessa 78 euroa\nTulot 1500 €/kk säästät vuodessa 161 euroa\nTulot 2000 €/kk säästät vuodessa 202 euroa\nTulot 2500 €/kk säästät vuodessa 263 euroa\nTulot 3000 €/kk säästät vuodessa 325 euroa\nTulot 3500 €/kk säästät vuodessa 387 euroa\nTulot 4000 €/kk säästät vuodessa 448 euroa\nSäästetty summa riippuu asuinpaikkakunnasta ja siitä kuulutko evankelis-luterilaiseen vai ortodoksiseen kirkkoon. Helsingissä tuo kirkollisveroprosentti on yksi maan alhaisimpia, joten säästä todennäköisesti vielä enemmän. Eroa kirkosta -sivustolla löytyy laskuri, josta säästetyn summan voi laskea.\nLähettänyt Blogger klo 12.22 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nRivitalo 3h+kk 80m2 omaksi 10 000 eurolla\nJämsässä taisi olla myytävänä Suomen halvimmat omistusasunnot, kun puolustusvoimat myi pois omistamiaan rivitaloasuntoja. 110 m2 asunto myytiin hintaan 13 000 euroa, 82 m2 hintaan 10 000 euroa ja 55 m2 8 000 eurolla. Vastike oli kohtuullinen 2,3 euroa/neliö.\nEtuoven asuntoilmoituksissa mainostetaan myytävien asuntojen kohdalla "myynti alkaa Kipparinkujalla keskiviikkona 20.8.2008 klo 10.00-14.00". Samana päivänä klo 13.58 kaikki asunnot olivat SKV:n asuntoesitteiden mukaan myytyjä.\nTarkempaa tietoa ei itselläni näistä asunnoista ole, mutta vaikuttaa siltä, että joku sijoittajataho on ostanut koko asuntoryppään ja suunnittelee nyt valjastavansa asunnot toiseen käyttöön..\nAsuntojen läheisyydessä on muuten Hallin lentoasema, joten terassilla ollessa kannattaa pitää kuulosuojaimia, jotta puolustusvoimien horneteista aiheutuva lentomelu ei häiritse grillailua.\nLähettänyt Blogger klo 14.10 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: Asuntojen hinnat\nSissimarkkinointi tehosi: asunto myyty\nKirjoitin blogissani 31.7. sijoitusasunnosta, jonka vuokratuotto oli 15,2 %. Katselin eilen asuntoilmoituksia ja huomasin, että asunto on poistunut myyntilistoilta. Tiedä häntä olisiko tällä blogikirjoituksella ollut osuutta asiaan. Koen tehneeni ilmaista sissimarkkinointia SKV:n hyväksi.\nLähettänyt Blogger klo 12.33 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nSijoitusasunto Ideaparkin vierestä?\nKiimingin kunnanjohtaja Leila Pekkanen lienee korkannut viime päivinä useamman kuohuviinipullon. Hän sai nimittäin kuntaansa täyspotin: liikemies Toivo Sukari rakentaan Kiimingin Business Parkiin seuraavan Ideaparkin.\nTunteeko joku paikallisia sijoitusasuntomarkkinoita? Rakennusaikana alueella työskentelee satoja rakennusmiehiä ja valmistuttuaan Ideaparkissa työskentelee vähintään yhtä paljon potentiaalisia asunnonvuokraajia. Ideaparkin rakentaminen lienee koko alueelle ja kunnan taloudelle piristysruiske, joka heijastunee pitkällä tähtäimellä ainakin pienimuotoisesti myös asuntojen hintoihin.\nPikaisella katsauksella Kiimingissä näyttäisi löytyvän myynnissä mm. 35 m2:n rivitalo- ja kerrostaloyksiöitä 45 000 euron hintaan (www.etuovi.com).\nLähettänyt Blogger klo 18.29 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nNäin säästät veroissa 50-100 euroa vuodessa\nAnnan ilmaisen verovinkin: sinun kannattaa maksaa "mätkyjä" eli jäännösveroa.\nMoni suomalainen ihkuu innosta joulukuun alkupäivinä, kun he saavat tehdä saamillaan veronpalautusrahoilla joululahjaostoksia. Alkeellisimpiin harhaluuloihin kuuluu mielikuva, että veronpalautukset ovat ikäänkuin bonusta tai jonkinlaista "ilmaista rahaa". Veronpalautukset ovat ainoastaan merkki siitä, että olet maksanut viime vuoden aikana liikaa veroa, joka sinulle nyt palautetaan. Olet lainannut rahojasi verojen muodossa valtiolle, joka nyt maksaa sinulle takaisin erittäin huonon koron kanssa.\nEsimerkki: Jos maksoit vuonna 2007 yhteensä 4000 euroa liian vähän veroa, peritään sinulta jäännösveroa 4063,89 euroa. Maksat siis ainoastaan noin 1,8 %:n koron jäännösverolle (noin 64 euroa). Korkoprosentti on 2,5 %, mutta lopullisen koron määrästä vähennetään 20 euroa. Asian voi tarkistaa osoitteesta Verottajan sivulta kohdasta "Maksut ja palautukset" ---> "Ennakon täydennysmaksu verovuodelle 2007"\nJos sijoitat tuon 4000 euroa vuodeksi korkeakorkoiselle 5 %:n talletustillle, on kassassasi vuoden päästä 4200 euroa. Tästä 200 euron voitostasi sinun tulee maksaa pääomavero 28 %, joten korkotuloksesi jää 144 euroa. Saat siis voittoa 80 euroa vuodessa.\nMitä muuta voisit tehdä ylimääräisellä 4000 eurolla (noin 330 e/kk), joka sinun tarvisi maksaa pois vasta seuraavan vuoden jouluna? Voisit ehkä maksaa pois kalliin 10-12 % korolla pörräävän joustoluottosi - olettaen toki, että saat ne 4000 euroa uudestaan kasaan, jotta voit maksaa jäännösverosi - tai, jos riskiprofiilisi joustaa, voit sijoittaa rahat osinkoa maksavien yhtiöiden osakkeisiin, joista voi odottaa 7-8 %:n tuottoa.\n10 000 euron jäännösvero on ikäänkuin optimaalinen jäännösveron määrä, sillä sitä suuremmasta jäännösverosta maksetaan jo 6,5 %:n korko. Korko 10 000 euron jäännösverolle on ainoastaan noin 190 euroa eli 1,9 %.\nEn tässä kirjoituksessa käsittele asian kaikkia puolia - asiat eivät ole aina niin yksinkertaisia - mutta suosittelen asiaan, kuten myös muihin verottajan ohjeisiin, tutustumista.\nLähettänyt Blogger klo 0.53 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nParas vaihtoehto asuntolainan viitekoroksi\nSoveliaimman viitekoron valinta on yksi asunnonostajan ikuisuuskysymyksista - ainakin silloin kun asunto ostetaan lainarahalla. Tässä kaikille asuntovelkaisille oiva vinkki: sido lainasi 1 kk:n euriboriin. Miksikö? No tietenkin siksi, että se on halvin. Miksi valitsisit kalliimman viitekoron? Viitekorkoa pystyy nimittäin vaihtamaan.\nViimeisen 2,5 vuoden aikana 1 kk:n euribor on ollut käytännössä koko ajan noin 0,5 %-yksikköä 12 kk:n euriboria halvempi. Tällä hetkellä ero 1 kk:n euriborin hyväksi on vieläkin suurempi. Kesäkuussa 2008 12 kk:n euribor nousi noin 5,4 %:iin ja on pysytellyt tällä tasolla, kun taas 1 kk:n euribor on pysytellyt samana aikana koko ajan alle 4,5 %:n.\nNykyisessä korkotilanteessa lyhyiden korkojen puolesta puhuu toinenkin seikka. Mikäli korot lähtevät vaikkapa ylihuomenna laskusuuntaan, on sinun 12 kk:n euribor vielä vuodenpäivät tasolla 5,4 %. Sen sijaan 1 kk:n euriborin kyydissä olet nauttimassa alenevista koroista joka kuukausi.\nSuurimpien pankkien prime-korot ovat tällä hetkellä tasolla 4,90-5,00 %. Tämäkään ei ole huono vaihtoehto, mutta prime-korot ovat edelleen selvästi kalliimpia 1 kk:n euriboriin verrattuna.\nPankit saattavat suhtautua nihkeästi siihen, että haluat vaihtaa asuntolainasi viitekoron 1 kk:n euriboriin. He saattavat myös veloittaa palvelumaksun viitekoron vaihdosta. Vaihtoehtoja tälläisessä tilanteessa on kaksi: a) kerro, että kilpailevalla pankillä asia kyllä onnistuu ja uhkaile vaihtaa pankkia tai b) vaihda pankkia\nKokemuksesta tiedän, että vaihto 1 kk:n euriboriin onnistuu ja se onnistuu ilman palvelumaksuja, pelkällä puhelinsoitolla.\nAsiakas on kuningas.\nLähettänyt Blogger klo 1.12 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nMiten saan aina täydet S-bonukset?\nAvasin tänään S-etukortin Bonuslaskelman. Bonusta oli kesäkuulta kertynyt 130 euron ostoksistani yksi prosentti eli 1,30 euroa. Tässä kaikille viitseliäille säästövinkki: bonuskorttikimppa. Hankintaan yksi pääkortti kimpan ylläpitäjälle ja siihen niin monta rinnaikkaiskorttia, että 1500 euron kuukausiraja, joka oikeuttaa 5 %:n bonukseen, ylittyy. Rinnakkaiskortit voidaan jakaa vaikkapa siskosten, kämppisten tai naapurien kesken. Joka kuukausi kimpan ylläpitäjä laskee bonukset ja laittaa bonusrahat kimpan jäsenten tilille.\nMinäkin olisin saanut 130 euron ostoksistanut 5 %:n bonukset, ts. 6,5 euroa. Ero nykyiseen bonukset on 5,2 euroa/kuukausi. Eroa vuoden aikaan tulisi tällä summalla 62,40 euroa (5,2 x 12).\nLähettänyt Blogger klo 15.04 3 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nVuokratuotto 15,2 % - olisiko tästä sijoitusasunnoksi?\nSijoitusasunto, olisiko tästä sellaiseksi?\nKatselin jonkin aikaa seuraavaa kohdetta sillä silmällä ja tein asunnosta tarjouksenkin. Myyjä ei hyväksynyt tarjoustani.\n* Säkylä, 2 h + kk, 36 m2, hp. 19500 €.\n* Yhtiövastike vesimaksun kanssa 136,80 €/kk\n* Vuokra 370 €/kk + vesimaksu 14 e + sähkö\n* Vuokratuotto pyyntihinnalla 15,2 %\nVälittäjän mukaan asunnossa on hyvä vuokralainen. Putkiremontti on tulossa mahdollisesti 10 vuoden sisällä (rv. 1964). Putket ovat suhteellisen helppo uusia, sillä ne eivät kulje betonin sisällä. Lähivuosina tulevat muut remontit, lähinnä eteläpuolen ikkuna- ja julkisivuremontti, nostavat vastiketta lähiaikoina 9 eurolla kuukaudessa.\nAutokatospaikka sisältyy hintaan. Yhtiöllä on oma iso tontti varuskunta-alueella. Varuskunta-alueella rakennetaan oma lämpökeskus, joka maksaa itsensä takaisin 10 vuodessa. Varuskunta-alue on kasvamassa entisestään, sillä sinne ollaan keskittämässä puolustusvoimien toimintoja.\nAsunnon vuokratuotto on todella hyvä. Jopa niin hyvä, että vuokralainen maksaa asunnosta ylihintaa. Oikea vuokrataso olisi todennäköisesti 300-330 eurossa.\nLähettänyt Blogger klo 10.36 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nAsuntojen hintojen lasku peruttu?\n1. Hallituksen verohuojennukset lisäävät ostovoimaa vuosina 2009 ja 2010\n2. Palkkaratkaisut tuovat monille aloille 3-5 %:n palkankorotukset.\n3. Inflaatio painuu vuonna 2009 loppupuolella noin 2 %:iin\nKauppalehden uutisen mukaan näiden kolmen tekijän yhteisvaikutuksesta keskituloisella jää käteen 100 euroa enemmän joka kauukausi.\n4. Öljyn hinta on tippunut 122 dollariin, joka piristänee markkinoita ainakin tilapäisesti.\n5. Tilastokeskuksen ennakkotietojen perusteella asuntojen vanhojen asuntojen hinnat olivat keskimäärin 0,3 %:n nousussa. Pk-seudulla hinnat nousivat 0,7 %. Muualla maassa hinnat laskivat 0,1 %.\nLähettänyt Blogger klo 10.21 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nSuomalaisia personal finance -blogeja:\nMiljonääriksi alle 30-vuotiaana\nMiljonääriksi ennen 40.\nUlkomaisia personal finance -blogeja:\nAikaisemmat kirjoitukset (yksi kategoria per kirjoitus)\nAsuntojen hinnat (2)\nMääräaikainen talletus (1)\nTietoa bloggaajasta (1)


It's so food!: Raikas raparperikiisseli\nRaparperikiisseli oli Kissankulmassa asuessamme jokakeväinen traditio. Siitä alkoi kesä ja kiisseliä syötiin monta kertaa jälkkärinä tai välipalana. Ensimmäisistä hennoista varsista tuli paras kiisseli, sillä niitä ei tarvinnut edes kuoria. Ehkäpä ensi keväänä olemme jo herkuttelemassa Suomessa ensimmäisillä raparpereilla...\nProvencen toreilta ei tällä hetkellä raparpereja tunnu löytyvän. Koska Suomessa niiden aika alkaa kohta olla parhaimmillaan, laitan oheen superhelpon raparperikiisselin ohjeen. Tätä kannattaa kokeilla tuoreiden tai pakasteesta löytyvien viimekesäisten mansikoiden kera, mutta ilman niitäkin se on tosi hyvää. Ohjeesta tulee iso kulhollinen kiisseliä.\n1 l pilkottuja raparperinpaloja\nMittaa vesi, pilkotut raparperit, sokeri ja kaneli kattilaan. Anna kiehua n. 10 min. kunnes raparperit hieman hajoavat.\nSiirrä kattila pois kuumalta levyltä ja lisää sitruunamehu.\nSekoita perunajauhot ja 1 dl kylmää vettä.\nLisää seos kattilaan ohuena nauhana koko ajan sekoittaen.\nLaita kiisseli uudelleen liedelle ja anna sen pulpahtaa muutama kerta. Älä sekoita enää.\nLaita jäiset tai tuoreet mansikat tarjoilukulhon pohjalle. Kaada kuuma kiisseli kulhoon ja sirottele päälle sokeria, jotta kiisselin päälle ei muodostu kuorta.\nTarjoa raparperikiisseli jäähtyneenä sellaisenaan tai esim. vaniljajäätelön kera.\nP.S. Vielä ehdit osallistua Provencen tuotteiden arvontaan, tästä. Voittaja julkistetaan perjantaina.\nLähettänyt Tiina Bergman klo 12.33\nTunnisteet: raparperikiisseli, raparperimansikkakiisseli


• katso viestiketjua - Videotykki\nKirjoittaja Thaumiel_Nerub » Ke Elo 22, 2012 4:20 am\nOllut harkinnassa, että ostaisi videotykin. En vain niistä oikein mitään ymmärrä. Scart ja HDMI molemmat olisi tarpeen palikassa. Ja varmaan sitten screeni vielä.\nOnko kellään tietoa näistä, että mistä kannattaa alkaa katsella? Sitten vielä, onko HDMI samanlaista kuin scartille, eli sellainen jakoboksi. Eli boksi kiinni töllön scarttiin ja siihen boxiin sitten saa useamman scartin ja napilla valkkaa mistä tulee singaali sisään?\nMinulla on 42" televisio, mutta olohuoneeseen tahtoo isoa kuvaa. Tuo 42" menisi siis makuuhuoneeseen ja videotykillä olkkariin joku... 70"+ tykillä. Telkkaria en tarvitse kuin DVD/tietokone/Xbox yms. Digiboksia en ole koskaan omistanut koska televisiota en katso. Ja jos töllöä haluaa katsoa, ruutu.fi, katsomo tai areena palvelee tarpeeksi hyvin.\nJa missä hintaluokassa mahtaa tykki + screeni pyöriä?\nKirjoittaja Mikko » Ke Elo 22, 2012 2:32 pm\nItekkään isommin noista ymmärrä, mutta noita tykkejä nyt saa aikalailla kaikista liikkeistä missä jotain telkkaria tai tietokonetta myydään, mm. http://www.jimms.fi/listaa/257 tai http://www.verkkokauppa.com/fi/catalog/441b/Projektorit.\nNuista selviää varmaan hintaluokat, kalliita on.\nKirjoittaja HEka-- » Ke Elo 22, 2012 3:07 pm\nSenverran tein itse tutkimustyötä pari vuotta sitten televisiota etsiessä että kunnon kotiteatterikäytössä alle 1500 euron tykit on aikalailla leluja. Oli huonoa väriä, ei näkynyt päivällä, huonot resoluutiot ja kaikkea tällaista. Kannattaa selvittää ihan asiantuntijalta(ei myyjältä, helposti viilaavat linssiin). Itse päädyin ostamaan television, ei ole kaduttanut. HDMI:lle saa jakorasioita, mm. verkkokauppa.comista.\nKirjoittaja Thaumiel_Nerub » Ke Elo 22, 2012 4:38 pm\nMitäs tarkoittaa tuo HD-ready?\nKirjoittaja Mikko » Ke Elo 22, 2012 6:47 pm\nHD ready = 720p. Full HD = 1080p/1080i. Monia muitakin vaatimuksia sisältyy HD readyyn, niinkuin linkistä käy ilmi.\nKirjoittaja HEka-- » To Elo 23, 2012 3:07 am\nOle hyvä: http://www.videotykki.net/11\nVarmasti tarpeeksi kattava tietopaketti :)\nEsimerkiksi tuolla heittimellä jo pärjää: http://www.valkokangas.net/tuote/392/optoma-eh1020-fullhd-3000-ansi\nSitten olisi paketti kankaineen ja 3d-valmius mukana: http://www.valkokangas.net/tuote/987/3dkuvapaketti-106-235x132cm\nKirjoittaja Thaumiel_Nerub » To Elo 23, 2012 4:18 am\nKauheen kalliita. Ajattelin, että alta tonnin pääsisi jo. Pitääpä laittaa oikein kunnolla harkintaan. Toisaalta oikein isot telkkaritkaan ei niin halpoja ole, ja tuo ei vie tavallaan tilaa yhtään. Tosin johtoja pääsee vetämään oikein urakalla seiniä ja kattoja pitkin. Ja lisäksi pitää vielä kotiteatteriin sijoittaa...\nKirjoittaja RST » Pe Elo 24, 2012 5:39 am\nSain kaverilta ilimatteeks Theme scenen projektorin kun siitä oli lamppu kyrvähtänyt..\nTossa netistä kattelin niin 140â¬ olis halvin lamppu joten tarvii varmaan tilata niin pääsee tykittämään kunnolla..\nOn oikein kauko-ohjaimella toi tykki ja ollu ilmeisesti aika kallis uutena..\nKirjoittaja Thaumiel_Nerub » Ma Elo 27, 2012 8:08 am\nNuo lamputkin on aika arvokkaita. Siksi videotykkiä ajattelin, ettei telkkareita saa järkevästi niin sika isoa kokoa ja jotkut 60" töllöt alkaa olla jo ihan sika kalliita.\nTuon oman 42" ostin tarjouksesta 399. Ei ole kyllä tuohon hintaan enää tullut vastaan saman kokoisia. Ihan hyvä Phillipsi tuo muutenkin on ollut. Jotenkin tuntuu vain, että tuo 42" tuntuu vähän pieneltä viihdekäytössä jo... Siksi tykkiä meinasin.\nKirjoittaja Zigu » Su Huhti 07, 2013 7:59 am\nItselläkin on ollut tuo tykin hankinta mielessä. Sillä saisi kerralla mieleisen kokoisen ruudun kotiin. Miinuksia vain ovat ne, että tykki vaatii melkein oman kotiteatteri huoneen, jossa on hyvät pimennys verhot. Toiseksi arki katseluun tykki on huono, eli joku perus laatikko rinnalle ei ole paha ajatus. Tuttu oli toteuttanut valkokankaan melko jännäsi. Hän oli hommannut suuren MDF levyn, jonka oli maalannut omalla heijastamattomalla valkoisella maalilla. Ihan fixu idea ja toimii. Kankaatkin ovat nimittäin melko suolaisen hintaisia.\nKirjoittaja Mikko » Su Huhti 07, 2013 9:24 am\nTuosta oman "valkokankaan" tekemisestä olen nähnyt netissä jotain projektiohjeitakin. Pikku googletuksella se sitten löytyikin. Pimennysverhot on aivan pakollinen asia kyllä tuollaisen tykin kanssa, paras olisi kun tekisi kokonaan oman huoneensa ilman mitään ikkunoita..


Lumiomena - Kirjoja ja haaveilua: Päivä Tallinnassa\nIhmettelen aina, että miksi käyn niin harvoin Tallinnassa. Ja kun sinne menen, niin miksi teen vain pikaisen visiitin? Muutaman kerran olen ehtinyt viettää hotelliyön etelänaapurissamme, mutta eilenkin kyseessä oli päiväretki.\nEi päiväretkessäkään toki mitään vikaa ollut, kun ehti tunnelmoida kaikkea tätä:\nSilti mietin, että olisipa ihanaa majoittua jonnekin yöksi tai pariksi, poiketa hieman tutuilta reiteiltä, lorvailla museoissa, istua kahvilassa lukemassa kirjaa, katsella kesäillan valottamaa ja varjottamaa kaupunkia, ostaa kimppu pioneja maljakkoon yöpaikan pöydälle.\nMutta hyvä näinkin. Vain muutaman kerran Virossa käyneenä vielä muutama sananen laivasta: matkustimme ystäväperheen kanssa Tallinkin uudehkolla Megastarilla. Se oli aika ruuhkainen, olihan kesäkuinen lauantai, mutta pikalaivaksi viihtyisä. Kauniisti sisustetussa laivassa oli useita kahviloita ja istuma-alueita, paluumatkalla buffetissa (joka mielestäni kuuluu laivamatkaan etenkin Ruotsin-laivoilla, mutta hyvin toimii Vironkin suuntaan) aloin suorastaan viihtyä. En ollut aiemmin matkustanut Tallinkilla Tallinnaan yhtä vuosien takaista työmatkaa lukuun ottamatta. Silloin laivamatka tuntui tympeältä, jopa tylyltä Suomenlahden ylitykseltä, mutta nyt tuntuu että seuraavallakin kerralla voisin Tallinnaan mennessäni matkata juuri Megastarilla. Milloin seuraava kerta sitten tulee, sitä en tiedä. Silloin luultavasti ihmettelen taas, että miksi käyn Tallinnassa niin harvoin.\nTunnisteet: retket ja matkat, Viro, vuodenkierto\nTuija Takala 10. kesäkuuta 2018 klo 18.42\nNiin lähellä se on! Aika usein Tallinnassa käyneenä totea, että aina käynti virkistää. Ihastun kuviisi, etenkin hehkeään lehmukseen ja pionikimppuun.\nKatja / Lumiomena 10. kesäkuuta 2018 klo 19.05\nTuija, Tallinna tosiaan virkistää. Useammin voisin käydä. Kiitos. ♥\njaana 10. kesäkuuta 2018 klo 20.01\nIhanaa, että alat vähitellen lämmetä Tallinnalle. Sitten kun seuraavan kerran menet ja jäät yöksi suosittelen kiertelyä Kadriorgin alueella ja Telliskivi on myös kiva. Voi, kun alkoi taas mieli Tallinnaan, kun katseli ihania kuviasi.\nKatja / Lumiomena 17. kesäkuuta 2018 klo 14.39\nJaana, kyllä, ja joka kerta. Silti Tallinnassa tulee käyty aivan liian harvoin. Kadriorgin ja Telliskiven alueet ovat molemmat minulle vieraita. Mieli tekisi tutustua niihin!\nJael 10. kesäkuuta 2018 klo 20.06\nIhanat kuvat:) En ole muutamaan vuoteen käynyt Tallinnassa, mutta SUomessa asuessa kävin useinkin, pari kertaa myös työn merkeissä, Pitää kyllä päästä taas uudestaan Tallinnaan. Hieno tuo Megastar:)\nKatja / Lumiomena 17. kesäkuuta 2018 klo 14.40\nJael, kiitos. Helsingistä on niin helppoa mennä Tallinnaan. Megastar on varsin tyylikäs laiva. :)\nMarjatta Mentula 11. kesäkuuta 2018 klo 12.17\nMinulla oli jo matka varattuna oikein yöpymisineen vähän aikaa sitten, mutta sairastuin mahatautiin ja jouduimme perumaan koko reisuun. (Pieni lapsenlapsi tuo kaikki taudit päiväkodista.) No, laivayhtiö suhtautui ihanasti, palauttivat rahat, kaiken varattuja aterioita myöten.\nNyt jo kertaalleen suunniteltu matka on edessäpäin.\nKiitos ihanista kuvista, katja, taas kerran! <3\nKatja / Lumiomena 17. kesäkuuta 2018 klo 14.41\nMarjatta, voi harmi vatsatautia! Niitä tosiaan tulee päiväkodista helposti. Mutta onneksi saitte rahat takaisin ja uusi reissu on tulossa. ♥\nkatja 11. kesäkuuta 2018 klo 17.25\nMinun on käytävä Virossa monta kertaa vuodessa. Välillä Tallinnassa, yhä useammin muualla. Tärkeitä ovat Haapsalu, Pärnu, Tartto, Rakvere, Pühtitsa. Ja ne kaikki pienet kylät. Aina haluan olla useamman yön, viipyillä. Kävellä ja pyöräillä. Huoneistot ovat parempia kuin hotellit, jos haluaa enemmän tilaa ja luku- ja kirjoitusrauhaa. Puistot, museot, kahvilat, kirjastot, pienet puodit - nähtävää on loputtomiin.\nViro on tullut omaksi myös kirjojen kautta. Aino Kallaksen päiväkirjat ja ränsistynyt koti Tartossa. Ellen Niitin ihmeelliset runot. Ilon Wiklandin unohtumattomat lastenkirjat: Haapsalun rautatieasema ja Ilonin maailma -lastenmuseo.\nOlen oppinut, ettei kannata matkustaa iltalaivoilla. Iltapäivisin on rauhallista ja laivamatkakin on silloin hyvä osa matkaa.\nNyt on tullut sellainen haave, että haluaisin opiskella viron kieltä.\nKatja / Lumiomena 17. kesäkuuta 2018 klo 14.44\nKatja, ihana kuulla. Haapsalussa ja Rakveressa olisi kiinnostavaa käydä. Vaikka tunnen Viroa aika huonosti, olen kerran päässyt liki viikoksi Tarttoon. Olin siellä kesällä 2005 folkloristien konferenssissa ja ihastuin kaupunkiin: sen elävyyteen ja silti rauhallisuuteen, mukulakivikatuihin, puutaloihin, puistoihin... Silloin käväisimme muutaman tunnin myös Pärnussa, jossa olisi ihana käydä uudestaan.\nMainitsit niin monta sellaista asiaa, jotka houkuttavat.\nIltalaiva on tosiaan aika ahdistava. Muutenhan laivalla on kiva olla.\nToivottavasti haaveesi opiskella viroa käy toteen!\nTiia Koivusalo 13. kesäkuuta 2018 klo 15.04\nNiin totta, että Tallinnassa on aina ilo käydä ja aina sieltä löytyy jotain uutta ja ravintolat ovat huippuja. :) Sinne on aina ilo palata.\nKivaa viikon jatkoa Katja <3\nTiia, on kyllä! Tekisi mieli tutustua Tallinnaankin paremmin. Tai jatkaa Riikaan, sinulle tuttuun kaupunkiin!\nKatri 23. kesäkuuta 2018 klo 19.31\nOih Tallinna on ihana! Olen kerran ollut reissussa yhden yön verran, sen jälkeen aina varannut useamman päivän. Yllä mainittu Telliskivi kannattaa ehdottomasti käydä läpi ja kauempana keskustastakin löytyy mielenkiintoisia paikkoja; puistoja, kahviloita, uimarantoja ja vaikka mitä.\nRaija 11. syyskuuta 2018 klo 16.58\nTulipahan taas hinku Tallinnaan. Ens kuussa saattaiskin olla taas aikaa, mutta vähän mietityttää minkälainen matka tonne olis hyvä. Mikä näistä Tallinnan risteilyistä olis sun mielestä paras?\nAjatus (1) Arktinen banaani (2) Atena (19) Avain (31) Bazar (37) Gummerus (97) Helmi (1) Helsinki-kirjat (1) Karisto (19) Keltainen kirjasto (71) Kirjapaja (5) Kuopion isänmaallinen seura (1) Like (20) Loki-kirjat (1) Minerva (7) Myllylahti (8) Nemo (2) ntamo (2) Otava (158) Otavan kirjasto (30) S&S (13) Saarni-kirjat (2) Sammakko (2) Sanasato (2) Schildts (1) Schildts ja Söderströms (20) Siltala (24) Söderströms (1) Tammi (136) Teos (31) Wsoy (140)\nAalto Jaana (1) adebayo Ayobami (1) Adichie Chimamanda Ngozi (3) Adorjan Johanna (1) Aguirre Carmen (1) Ahava Selja (2) Aho Juhani (1) Ahokumpu Anna-Liisa (1) Ahola Suvi (1) Ahonen Markus (1) Airi Enna (1) Airola Sari (1) Alcott Louisa M (2) Aleksijevitš Svetlana (1) Andersson Lena (2) Andreasson Rune (1) Andrews Virginia (1) Anhava Helena (1) Annala Orvokki (1) Appelgren Tove (2) Aro Tuuve (1) Aronen Eeva-Kaarina (2) Atkinson Kate (4) Austen Jane (3) Auster Paul (3) Bakker Gerbrand (1) Barbery Muriel (2) Bargum Johan (2) Barnes Julian (1) Barrows Annie (1) Bates H.E (1) Beach Sylvia (1) Bennett Alan (1) Berendt John (1) Berman Sabina (1) Binchy Maeve (1) Birchall Katy (1) Björkman Hannu-Pekka (2) Blyton Enid (1) Boart Sandra (1) Bourdeaut Olivier (1) Boyne John (4) Bradley Alan (3) Bristow Gwen (2) Brockmole Jessica (1) Brontë Charlotte (1) Bulawayo Noviolet (1) Burton Jessie (1) Burton Tim (1) Busquets Milena (1) Byatt A.S. (5) Calvino Italo (4) Canth Minna (1) Capote Truman (1) Capus Alex (1) Carlson Kristina (2) Carpelan Bo (2) Carr Patric (1) Carrol Jonathan (1) Carter Angela (1) Cartland Barbara (1) Cash Johnny (1) Castillon Claire (1) Catton Eleanor (1) Cavallo Francesca (1) Cedervall Marianne (2) Child Lauren (1) Christie Agatha (2) Cleave Chris (4) Cline Emma (1) Coelho Paulo (3) Cognetti Paolo (1) Connelly Victoria (1) Cousins Lucy (1) Crimp Martin (1) Cunningham Michael (2) Cusk Rachel (1) Dahl Roald (1) De Waal Edmund (1) Delacourt Gregoire (1) Demick Barbara (1) Dickens Charles (1) Dicker Joël (2) Disney Walt (1) Doerr Anthony (1) Donner Jörn (1) Donoghue Emma (1) du Maurier Daphne (1) Dubelman Richard (1) Ebershoff David (1) Eeva Sanna (1) Egan Jennifer (2) Ehrnroorh Karin (1) Ende Michael (1) Erdrich Louise (2) Erlandsson Karin (2) Ertimo Laura (2) Eugenides Jeffrey (2) Eväsoja Minna (1) Fagerholm Monika (1) Favill Elena (1) Fellowes Jessica (1) Fellowes Julian (1) Ferrante Elena (4) Fielding Helen (1) Flagg Fannie (1) Fletcher Susan (4) Foenkinos David (2) Forster E.M. (2) Fowler Karen Joy (1) Franzen Jonathan (2) Franzen Nils-Olof (1) Franzen Peter (1) Frayn Michael (2) Fredriksson Marianne (1) Fry Stephen (3) Gaiman Neil (1) Gallay Claudie (3) Galsworthy John (2) Gappah Petina (1) Gavalda Anna (1) George Nina (1) Gilbert Elizabeth (2) Giordano Paolo (1) Go Justin (1) Goldberg Leonard (1) Gorey Edward (1) Griffiths Elly (1) Grossman David (1) Gruen Sara (1) Grönroos Satu (1) Gustafsson Laura (2) Guterson David (1) Haahtela Joel (17) Haatanen Kaisa (3) Haig Matt (2) Hakala Tanja (1) Hakkarainen Anna-Kaari (3) Hall Catherine (1) Hallava Anna (1) Halonen Paavo (1) Hanff Helene (1) Harjanne Maikki (1) Harno Tua (2) Hauru Hanna (1) Hautala Marko (1) Hautala Turkka (2) Hawkesworth John (1) Hawkings Emily (1) Hawkins Paula (1) Hayden Torey (1) Heikkilä Tuomas (1) Heikkinen Antti (1) Heikkinen Seppo (1) Heikkonen Olli (1) Heinonen Henna Helmi (1) Heinonen Väinö (1) Heivoll Gaute (1) Hietala Heikki (1) Hietala Mirjami (1) Hietamies Eve (1) Hietikko-Hautala Tiina (1) Hiltunen Pekka (3) Hiraide Takashi (1) Hirvonen Elina (3) Hirvonen Hannu (1) Hjelt Marjut (1) Hjorth Michael (1) Hoffman Alice (2) Hokkanen Jouni (1) Hollinghurst Alan (1) Holmström Johanna (1) Honeyman Gail (1) Honkasalo Laura (1) Hooper Emma (2) Hotakainen Markus (2) Hovi Sanna-Maija (1) Huhtinen Kaarina (1) Hulkko Johanna (1) Huovi Hannele (1) Huovinen Veikko (1) Hurley Andrew Michael (1) Hurme Juha (1) Hustvedt Siri (4) Huttunen Antti (2) Hyry Antti (3) Hämäläinen Helvi (1) Høeg Peter (1) Ibbotson Eva (1) Ibrahimi Anilda (1) Iivanainen Emma (1) Ilola Vuokko (1) Irving John (9) Ishiguro Kazuo (9) Isto Sanna (3) Itkonen Juha (6) Itäranta Emmi (4) Ivey Eowyn (1) Jalkanen Katja (3) Jalonen Olli (4) Jalonen Riitta (3) James P.D. (1) Jansson Anna (1) Jansson Tove (9) Jones Sadie (2) Joyce Rachel (1) July Miranda (1) Järvelä Jari (1) Jääskeläinen Pasi Ilmari (4) Kaaja Anu (1) Kaakinen Jussi (1) Kaaro Jani (1) Kaldmaa Kätlin (1) Kalland Ben (1) Kallasmaa Erika (1) Kallio Katja (4) Kalliola Iiris (1) Kallioniemi Tuula (1) Kalotay Daphne (1) Kamula Mikko (2) Kang Han (1) Kankimäki Mia (3) Kanninen Ella (1) Kanto Anneli (1) Kariranta Kaisa (1) Karjalainen Elina (1) Karjalainen Tuula (1) Karlsson Petter (1) Kaukonen Katja (4) Kaunisto Milja (1) Kauppinen Antti (1) Kauppinen Touko (1) Kawabata Yasunari (3) Kekkonen Helmi (5) Kelly Jacqueline (1) Keltanen Krista (1) Kerola Päivi (1) Kettu Katja (5) Keyes Marian (2) Khemiri Jonas Hassen (1) Kianto Ilmari (2) Kibler Julie (1) Kilpi Marko (1) Kilpi Volter (1) Kilpikivi Sofia (1) King Stephen (1) Kinney Jeff (1) Kinnunen Tommi (1) Kinsella Sophie (1) Kirkkopelto Katri (1) Kivilahti Jonna (1) Knausgård Karl Ove (5) Koch Herman (1) Koivuranta Esa (1) Kokki Ulla (1) Kokkonen Sara (2) Kolu Siri (1) Kondo Marie (1) Konstig Joonas (2) Kontinen Satu (3) Korkea-Aho Kaj (2) Korolainen Tuula (2) Koskimies Satu (2) Kosola Susinukke (1) Koutaniemi Meeri (1) Krekelä Katja (2) Krohn Helmi (1) Krohn Leena (1) Krüger Maria (1) Kunnas Jenna (1) Kunnas Kirsi (2) Kunnas Noora (1) Kurenniemi Marjatta (2) Kurtto Marianna (1) Kwok Jean (1) Küttner Iiro (2) Kytömäki Anni (2) Kytömäki Pekka (1) Kähkönen Sirpa (2) Kästner Erich (1) Köngäs Heidi (5) Laaksonen Jouni (2) Laaksonen Kaisa (1) Lahiri Jhumpa (2) Lahti Katja (1) Lahtinen Mysi (1) Laine Lasse J. (1) Laitila Kälvemark Tiina (1) Lampela Pasi (2) Lang Maria (1) Lappalainen Elina (1) Lassila Pertti (1) Latvala Taina (1) Laukkanen Lauri (1) Laukkanen Tiina (1) Lee Harper (1) Lehtinen Johanna (1) Leine Kim (1) Leinonen Anne (1) Lemaitre Pierre (1) Lenz Sigfried (1) Lerche Pauliina (1) Leskinen Auli (1) Lessing Doris (2) Letelier Hernan Rivera (1) Levy Deborah (1) Lewis C.S. (2) Lewycka Maria (1) Lifländer Tiina (1) Liksom Rosa (1) Lindgren Astrid (13) Lindgren Torgny (1) Lindholm Leila (1) Lindquist Marita (1) Lindstedt Laura (1) Linturi Jenni (1) Lipson Katri (1) Liukkonen Tero (1) Lovell Mary S (1) Lundberg Ulla-Lena (3) Lunde Maja (1) Lupton Rosamund (3) Lyon Annabel (2) Läckberg Camilla (3) Lähteenmäki Laura (2) MacDonald Ann-Marie (1) MacDonald Helen (1) MacKenzie Kirsi (1) MacMahon Kathleen (1) Magee Audrey (1) Maijala Marika (1) Makine Andrei (2) Mali Satu (1) Malzieu Mathias (1) Mann Thomas (1) Mantel Hilary (1) Marck Mary (1) Markkula Inkeri (1) Marsden Rhodni (1) Marstrand-Jorgensen Anne Lise (1) Martell Yann (1) Martin-Lugand Agnes (1) Marttinen Annamari (1) Massey Sujata (1) Mattsson Gunnar (1) McBride Regina (1) McCleen Grace (1) McEwan Ian (2) McFarlane Mhairi (2) McKeon Darragh (1) Melander Kata (1) Mercier Pascal (1) Miettinen Niina (1) Modiano Patrick (2) Montgomery LM (9) Moore Graham (1) Moran Caitlin (1) Moriarty Liane (2) Moriel Enrique (1) Morrison Toni (2) Morton Kate (5) Moster Helen (1) Moster Stefan (1) Mould Chris (1) Moyes Jojo (1) Muinonen Maija (1) Munoz Molina Antonio (1) Murakami Haruki (11) Murray Tamsyn (2) Mustonen Esko (1) Mykkänen Erkka (1) Nelson Maggie (3) Neruda Pablo (1) Nesser Håkan (2) Neuman Andres (1) Nevanlinna Arne (1) Nicholls David (4) Nicoll Andrew (1) Niemelä Reetta (1) Nieminen Kai (1) Niffenegger Audrey (2) Nironen Sarri (1) Nopola Sinikka (3) Nopola Tiina (4) Nousiainen Inka (1) Nousiainen Miika (3) Nummi Markus (1) Nuotio Eppu (5) Närhi Kati (1) O'Farrell Maggie (3) O'Hagan Andrew (1) Oates Joyce Carol (4) Offill Jenny (1) Ogawa Yoko (1) Oksanen Aulikki (2) Ollikainen Aki (3) Olsson Linda (2) Onkeli Kreetta (1) Paasio Leena (1) Pamuk Orhan (1) Pancol Katherine (1) Parkkinen Leena (5) Parras Tytti (1) Parvela Timo (3) Pehkonen Kati (1) Pekkola Pasi (2) Peltoniemi Sari (1) Penney Stef (1) Perry Sarah (1) Pertamo Karoliina (2) Petterson Per (3) Peyton K.M. (1) Phillips Jayne Anne (3) Picolt Jodi (1) Pietiläinen Ilona (3) Piiroinen Suvi (1) Pirotte Emmanuelle (1) Pitkänen Pasi (1) Pohjalainen Soili (1) Pohjola Mike (1) Porter Max (1) Poutanen Kira (1) Powers Richard (1) Proulx Annie (1) Pudas Hanna (2) Puikkonen Emma (2) Pulkkinen Riikka (6) Pylvainen Hanna (1) Pylväinen Hanna (1) Päivinen Maaria (2) Pääskynen Markku (1) Ragde Anne B (1) Ranne Katriina (3) Rannela Terhi (3) Rantanen Ilpo (1) Rasi-Koskinen Marisha (2) Rauhala Pauliina (2) Rauma Iida (1) Ravi Katja (1) Rebanks James (1) Rekola Mirkka (1) Rhys Jean (1) Riddell Chris (2) Riggs Ransom (1) Riley Lucinda (1) Rimminen Mikko (1) Ritvanen Antti (1) Rocher Maria (1) Rosenfeldt Hans (1) Rosman Ann (1) Rowling J.K. (3) Ruiz Zafon Carlos (1) Ruoho Aila (1) Rytisalo Minna (3) Rämö Satu (3) Saarikoski Pentti (2) Saastamoinen Anni (1) Safier David (1) Saisio Pirkko (2) Saivosalmi Anna (1) Salmi Veera (1) Salminen Hellevi (1) Samartin Cecilia (1) Sami Malila (1) Sandelin Annika (2) Sandström Peter (3) Sandwall-Bergström Martha (1) Saramago Jose (1) Saramäki Rinna (1) Savolainen Aino-Maria (1) Savolainen Salla (3) Savonen Meri (4) Savonlahti Sisko (1) Savtchenko Julia (1) Sayers Dorothy L (1) Schmitz Dieter Herman (1) Sebald W.G. (3) Selasi Taiye (2) Sellers Susan (1) Seppälä Maria (1) Serrano Marcela (1) Shafak Elif (1) Shaffer Mary Ann (1) Shaw Ali (1) Shetterly Margot Lee (1) Shields Carol (3) Shin Kyung-sook (1) Shriver Lionel (2) Silfverberg Anu (1) Similä Ville (1) Simons Ida (1) Sinclair Mima (1) Sinkkonen Jari (1) Sinnemäki Anni (1) Šiškin Mihail (1) Sjón (1) Sjögren Vivi-Ann (1) Smith Dodie (1) Smith Zadie (1) Soininen Pirkko (5) Somersalo Aili (1) Sorjanen Tuija (1) Sortland Bjorn (1) St Aubyn Edward (1) Starnone Domenico (1) Statovci Pajtim (1) Stevenson Robert Louis (1) Stevns Gretha (1) Stewart Sean (1) Stocket Kathryn (1) Stradal Ryan J. (1) Stridsberg Sara (1) Strømme Lisa (1) Suoniemi Karoliina (1) Supinen Miina (4) Surojegin Nora (1) Surojegin Pirkko (1) Suvikumpu Liisa (1) Suvilehto Pirjo (2) Svensk Ulla (1) Swan Anni (2) Swärd Anne (1) Södergran Edith (1) Tammimaa Essi (1) Tamminen Petri (1) Tartt Donna (1) Taskinen Satu (1) Teir Philip (2) Temonen Olga (1) Tenhunen Eeva (2) Teräs Mila (1) Thompson Craig (1) Thoreau Henry David (1) Tietäväinen Aino (1) Tietäväinen Ville (3) Tiilikka Elina (1) Tikka Eeva (1) Timonen Karoliina (2) Tóibín Colm (3) Tolkien JRR (3) Towles Amor (1) Travis P.L. (1) Trudeau Margaret (1) Tŝukovskaja Lidia (1) Tunström Göran (1) Tuomainen Antti (2) Tuomi Pirjo (1) Turunen Eeva (1) Turunen Saara (1) Tuuri Antti (1) Tuuri Hanna (5) Tyler Anne (2) Törmälehto Terhi (1) Ulitskaja Ljudmila (1) Underwood Deborah (1) Uurto Iris (1) Uusma Bea (1) Vainio Annina (1) Vaino Ilmari (1) Vala Vera (5) Valente Catherynne M (1) Valtari Hanne (1) Valtonen Jussi (2) van Praag Menna (1) Vanhatalo Pauliina (4) Varis Tuula-Liina (1) Vartiainen Pekka (1) Vartiainen Petri (1) Vartio Marja-Liisa (1) Vehmanen Suvi (1) Venho Johanna (5) Verbeke Annelies (3) Viikilä Jukka (1) Vilén Seija (1) Virtanen Marja Leena (1) Virtanen Rauha S (6) Vuohelainen Taina (1) Vuola Sinikka (1) Vuori Julia (2) Väisänen Hannu (1) Walker Tim (1) Walliams David (2) Waltari Mika (1) Ware Ruth (1) Wasson Sam (1) Waters Sarah (3) Webb Holly (1) Webster Jean (1) Wennström Annica (1) Wesley Mary (1) Westman Ina (2) Westö Kjell (3) Widegren Gunnar (1) Wilde Oscar (1) Williams John (2) Wilson Robert McLiam (1) Winman Sarah (1) With Niina (4) Wohlleben Peter (1) Woolf Virginia (1) Wyld Evie (1) Wynne-Jones Ros (1) Yanagihara Hanya (1) Yeats W. B. (1) Ylimartimo Sisko (1) Zevin Gabrielle (1)\nAlankomaat (4) Albania (1) Argentiina (1) Australia (8) Belgia (3) Brasilia (1) Chile (5) Espanja (5) Etelä-Korea (2) Gambia (1) Intia (2) Irlanti (37) Islanti (3) Iso-Britannia (157) Israel (1) Italia (20) Itävalta (5) Jamaika (1) Japani (23) Kambodza (1) Kanada (18) Kiina (1) Kreikka (1) Kuuba (1) Meksiko (1) Nigeria (3) Norja (16) Pakistan (1) Puola (2) Ranska (28) Ruotsi (37) Saksa (21) Suomi (342) Sveitsi (4) Tanska (4) Thaimaa (1) Tsekki (1) Turkki (2) Unkari (1) Uusi-Seelanti (3) Venäjä (7) Viro (5) Yhdysvallat (109) Zimbabwe (3)\nVilja-Tuulia Huotarinen ja Satu Koskimies: Emilia ...\n3 x kuninkaalliset: Ihan oikeita kuninkaallisia ja...\nLukupiirikirjana Anneli Kannon Ihan pähkinöinä