Badyaga (kuiva) kosmetiikka JSC "River Farm" ylimääräinen arvostelu\nMinun täytyy saada Namber ONE rasvaisen ihon hoitoon! Erinomainen ihonhoito, kamppailee pimpeleillä, tarjoaa hyvän muodon! Ja myös super korjaamiseksi ihonalaista aknea vastaan!\nTaistelen öljyisen, ongelmahoidon jälkeen murrosta. Nyt ei ole olemassa sellaisia huomattavia ongelmia, kiitos Jumalaa, harvoin pimpelejä (yleensä ennen näitä päiviä), joten olen suhteellisen tyytyväinen ihoniin. Yritin monia erilaisia työkaluja, ja tänään kerron teille hieman eläkkeelleni, erityisesti eräästä uskollisesta liittolaistani - ruumiin jauheen! Rakastan häntä hulluisesti lempeällä rakkaudella, koska hän ei luota hänen ansioihinsa.\nSaatavana mistä tahansa apteekista. Se kannattaa penniäkään. Suosituksen myötä eri yhtiöt alkoivat tuottaa sitä omalla brändillään, mutta tarvitsemme 100-prosenttisen luonnollisen bodyagi-jauheen, joka maksaa enintään 10-15 ruplaa pussiin (emme kiinnitä huomiota brändiin, emme myöskään saa käyttää geelejä).\nSe on erittäin helppokäyttöinen. Kostutetaan puhdas kasvot vedellä. Ostamme kämmentä pienen määrän jauhetta. Pese tämä seos. Joku pitää 10-15 minuuttia, joku laimentaa jauhetta vetyperoksidilla, mutta en suosittelen sinua pilkkaamaan ihoa näin. On parempi suorittaa menettely useammin, mutta älä pidä kauan! Muutoin voit "polttaa" ihon. Tiedän tällaisia fanaattisia tyttöjä, jotka etsivät hetkellistä lämpö-ydinvoimaa.. Minä kirjaimellisesti 5-7 sekunnissa pese pois tämä "puhdistusaine" kasvoistani, kevyesti hierova ongelma-alueille (aknepisteet, T-alue). Ja voila, valmis! Iho on heti terveellisempi, tuore, puhdas! Tuhansia neuloja lävistäneet kasvosi aiheuttaen voimakasta verenkiertoa ja erittäin terveellistä punoitusta (punoitus on nopea). Neulat stimuloivat luonnollista kiristymistä ja edistävät ihon itsensä uudistumista. Tietenkään ei ole syytä odottaa ihmeitä kerralla, mutta säännöllisellä käytöllä iho hehkuu onnea, hiukset tulevat kirkastumaan, ihon helpotus vähitellen tasaantuu + olen kasvojenkestävä.\nParempi tehdä yöllä. Et voi tehdä ennen auringonottoa. Kesällä aamulla on parempi käyttää kermaa SPF: llä.\nJos liikaat sitä kehon koaguloituna, voit nopeasti palauttaa ihon ja poistaa ärsytystä Uryazin lämpöpyykki ja Klirvin ayurvedic kerma avulla. Itse asiassa, jos liikaa sitä, iho ei ole välittömästi vaan polulla. päivä alkaa irrottaa sinut kuin käärmeen iho. Tarvitset elvytysajan)) kosteuttava, ravitseva naamio, voiteet jne.\nOlen myös kamppailussa pimples samalla tavalla. Heti heti, kun yksi petturi hyppää ulos, välittömästi kuoren hänet ruumiillisten avulla. Kuin salicylka. Se kulkee nopeasti!\nJos jollakulla on jokin ongelma ihonalaisesta akne, mene tänne. Äskettäin tavallinen akne ei hypätä ollenkaan, mutta joskus nämä ilkeät hypodermit tulevat näkyviin! Tällaiset punaiset ovat melko suuria, eikä ole selvää, miten niitä käsitellään. Lopulta tajusin, että enemmän kuin mitään, he pelkäävät ruumiinvaellusta! Minä kuoren samalla tavalla - he menevät goroaazdo nopeammin - tämä on jo minulle tosiasia. En vain saa tarpeeksi sitä.\nOlen jo kirjoittanut arvostelun mezorollerista. Joten, kokeile sitä, nämä ovat suosikkini salaisuuteni ihonhoitoon. Vaikutus on super!\nÖljyistä rasvaiselle iholle mieluummin rypäleensiemenöljy.\nKatsaus Victoria Bonnen suosittuun kuorintaan kotona\nYksi suosituimmista maski rasvaiselle iholle Belita-Vitex\nYöksi haluan käyttää puhdistavaa geeliä Fly away from Green Mama, yö mineraali jauhe ja joskus yö uudistava naamio Natura Siberikasta\nViime aikoina olen kokeillut kerma-maski hapoilla venäläisestä brändistä Kora - se auttaa torjumaan aknen jälkeistä toimintaa ja tasoittaa ihoa.\nJa melkein unohdin, äskettäin vaihdoin Spivakin luonnolliseen kosmetiikkaan, jonka ansiosta iho pysyy erinomaisessa kunnossa! Suosittelen kaikille\nLinex aknea vastaan


Tietosuojaseloste | Suomen eläintenkouluttajat ry\nSuomen eläintenkouluttajat ry:n tietosuojaseloste\nRekisterinpitäjä: Suomen Eläintenkouluttajat ry, kotipaikka Espoo\nSähköposti: puheenjohtaja@elaintenkouluttajat.com tiedottaja@elaintenkouluttajat.com\nYhteyshenkilö: yhdistyksen tiedottaja tiedottaja@elaintenkouluttajat.com\nRekisterissä käsitellään Suomen Eläintenkouluttajat ry jäsenien ja sen entisten jäsenien tietoja.\nSuomen Eläintenkouluttajat ry Jäsenrekisteri\nSuomen Eläintenkouluttajat ry Kouluttajarekisteri\nSuomen Eläintenkouluttajat ry Arvioitsijarekisteri ja Harjoittelupaikkarekisteri\nJäsenrekisterin tarkoituksena on kerätä yhdistyksen jäsenistä yhdistyslain (503/1989) 11 §:n vaatimat henkilötiedot ja muut yhdistyksen toimintaa varten tarpeelliset tiedot. Yhteys- ja jäsenyystietoja kerätään jäsenasioiden hoitamista, tiedotusta ja laskutusta varten. Jäsenrekisteriin kirjattavat tiedot saadaan jäsenen tai jäsenyyttä hakevan omalla ilmoituksella.\nYhdistys tarjoaa ammattimaisesti eläintenkouluttajana toimiville varsinaisille jäsenilleen mahdollisuutta julkaista yhteystietonsa yhdistyksen kotisivuilla kouluttajalistalla. Ammattimainen toiminta edellyttää toimimista yrittäjänä tai koulutusyrityksen palkansaajana. Siitä syystä kouluttajalistalle haluavan pyydetään ilmoittamaan myös Y-tunnus, jota ei kuitenkaan julkaista sivuilla. Kouluttajalistalle haluava ilmoittaa itse listalle laitettavat tiedot.\nYhdistykseltä ajoittain kysytään opiskelijoiden arvioitsijoita eläintenkouluttajien näyttötilaisuuksiin sekä tietoja jäsenten tarjoamista harjoittelupaikoista. Jäsen voi halutessaan itse ilmoittaa tietonsa näille listoille.\nRekisterin tietosisältö: Jäsenrekisteriin kerätään pakollisina tietoina yhdistyslain (503/1989) 11 §:n vaatimat henkilötiedot, eli jäsenen täydellinen nimi ja kotipaikka. Lisäksi voidaan kerätä seuraavia tietoja:\n– jäsenten yhteystiedot (nimi, postiosoite, puhelin ja sähköposti) (sähköisessä liittymislomakkeessa pakollisena tietona)\n– jäsenmaksutiedot (kannattaja vai varsinainen jäsen, laskutukset ja maksusuoritukset)\n– tieto siitä, toimiiko jäsen arvioijana ja missä oppilaitoksessa\n– tieto siitä, että tarjoaako jäsen harjoittelupaikkoja opiskelijoille\n– liittymisen yhteydessä varsinainen jäsen toimittaa kopion ammattitutkintotodistuksesta, joka varmentaa hänen täyttävän varsinaiseksi jäseneksi liittymisen kriteerit sekä hyväksyy eettiset ohjeet\nKouluttajalistalle voidaan lisäksi kerätä seuraavia tietoja:\n– onko yrittäjä vai palkansaaja sekä Y-tunnus\n– yrityksen nimi, yhteystiedot, www-sivujen osoite\n– toiminta-alue ja eläinlajit, joiden parissa kouluttaja työskentelee\nJäsenrekisterissä olevia jäseniä voidaan tarvittaessa ryhmitellä rekisterissä eri ryhmiin (esimerkiksi varsinainen jäsen ja kannatusjäsenryhmiin) esimerkiksi jäsenpostin kohdentamista varten.\nJäsenrekisteriin kirjattavat tiedot saadaan jäsenen omalla ilmoituksella tai jäsenyyttä hakevan henkilön ilmoituksella jäsenhakemuslomakkeen kautta. Kouluttajalistalle, arvioitsijalistalle sekä harjoittelupaikkoja tarjoavalle listalle haluavat varsinaiset jäsenet ilmoittavat lisäksi listalle laitettavat tiedot näin halutessaan.\nJäsen hyväksyy tietojensa tallettamisen ja käsittelyn liittymisen yhteydessä.\nJäsenrekisteriin kirjattavat tiedot saadaan jäsenen omalla ilmoituksella tai jäsenyyttä hakevan henkilön ilmoituksella jäsenhakemuslomakkeen kautta. Kouluttajalistalle, arvioitsijalistalle sekä harjoittelupaikkoja tarjoavalle listalle haluavat varsinaiset jäsenet ilmoittavat lisäksi listalle laitettavat tiedot.\nDigitaalisesti käsiteltävät henkilötiedot on suojattu ja tallennettu yhdistyksen käyttämään järjestelmään, johon on rajattu pääsy vain sellaisilla henkilöillä, jotka tarvitsevat kyseisiä tietoja työtehtäviensä hoitamiseksi. Kyseisillä henkilöillä on käytössään henkilökohtaiset käyttäjätunnukset ja salasanat. Käytössä on Yhdistysavain Rekisteri, jota ylläpitää Avoine Oy. Sähköinen jäsenrekisteri sijaitsee valvotussa palvelinkeskuksessa käyttäjätunnuksin suojatulla palvelimella. Sähköiseen jäsenrekisteriin pääsevät yhdistyksen toimihenkilöistä vain henkilöt, joilla on toimen- ja tehtävänkuvansa mukaan sinne tarpeellista päästä\nHenkilötiedot on suojattu ulkopuoliselta käytöltä ja jäsentietojen käyttöä valvotaan. Jäsenellä on henkilökohtainen käyttäjätunnus ja salasanasuojaus. Yhdistyksen ulkopuolelle lähetettävät henkilötiedot salataan. Käytetyt työasemat ja tallennusmediat ovat salattu. Paperilla olevat tiedot ovat lukituissa tiloissa.\nJäsenrekisteriin tallennettuja tietoja ei luovuteta yhdistyksen ulkopuolelle. Julkisella kouluttajalistalla olevia tietoja voidaan luovuttaa ammattimaisia eläintenkouluttajia tiedusteleville tahoille. Lisäksi arvioitsijalistalla ja harjoittelupaikkoja tarjoavalla listalla olevien nimiä ja yhteystietoja voidaan luovuttaa niitä kysyville.\nHenkilötietoja voidaan siirtää muille palveluntarjoajille jäsenrekisterin teknisen käsittelyn toteuttamiseksi. Henkilörekisterin teknisen ylläpidon toteuttava rekisterinpitäjän yhteistyökumppani voi siirtää henkilötietoja soveltuvan yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön ja tämän tietosuojaselosteen mukaisesti.\nYhdistys voi käyttää henkilötietojen käsittelyssä palveluntarjoajia, jotka sijaitsevat Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen ulkopuolella.\nJäsentietoja säilytään pääsääntöisesti jäsenyyden ajan. Henkilötiedot voidaan säilyttää tätä kauemmin, jos sovellettava lainsäädäntö tai yhdistyksen sopimusvelvoitteet kolmansia kohtaan edellyttävät pidempää säilytysaikaa (esimerkiksi kirjanpito).\nRekisteriin merkityllä jäsenellä on pääsy omiin henkilötietoihin kotisivujen kautta kirjautumalla sekä mahdollisuus itse sitä kautta korjata ja poistaa tietojansa tai mahdollisuus pyytää rekisterinpitäjää korjaamaan virheelliset tietonsa. Jäsenelle luodaan käyttäjätunnus jäsensivuille sekä omiin tietoihin. Jäsen luo itse salasanansa.\nKouluttajarekisterin, arvioitsijalistan ja harjoittelupaikkarekisterin tietojen poisto tai muuttaminen tapahtuu ilmoittamalla siitä yhdistyksen tiedottajalle sähköpostitse.\n- siirtää kyseiset tiedot toiselle rekisterinpitäjälle edellyttäen, että rekisteröity on itse toimittanut kyseiset henkilötiedot yhdistykselle\nRekisteröidyn oikeuksien käyttämistä koskevat pyynnöt, kysymykset tästä tietosuojaselosteesta ja muut yhteydenotot tulee tehdä sähköpostitse yhdistyksen tiedottajan osoitteeseen.


Tuore oululainen yritys tähtää maailmalle älykkäällä ajanhallintasovelluksella | Mobiili.fi\nNiko Haikala | Julkaistu 17.6.2014, klo 16:39\nMekiwi Oy on keväällä 2014 Oulussa perustettu startup-yritys, joka toimittaa helppokäyttöisiä ja älykkäitä ratkaisuja jokapäiväisen elämän hallintaan. Mekiwi tähtää globaaleille markkinoille kehittämällä ohjelmistoja mobiilialustoille muiden teknisten alustojen lisäksi. Tällä hetkellä yritys työllistää seitsemän työntekijää.\nMekiwin tuorein projekti on älykäs kalenterisovellus Wimble. Sovelluksella voi muun muassa tehdä luovia muistiinpanoja, luoda muisti- ja tehtävälistoja sekä asettaa erilaisia muistutuksia. Kaiken voi myös jakaa ystävien, perheen tai työkavereiden kanssa.\nWimblen erikoisuus tuntuu olevan kalenterimerkintöjen ja kommunikoinnin yhdistäminen. Mekiwin mukaan sovelluksella voi esimerkiksi lähettää kauppalistan puolisolle tai kutsua kavereita johonkin tapahtumaan paikkatietojen kera. Viestimintoiminnot siis kytkeytyvät kalenteritapahtumiin ja muistiinpanoihin. Sovelluksen voi myös synkronoida muiden kalenterien, kuten Google Calendarin kanssa.\nMekiwi lupaa, että Wimble on suunniteltu kevyeksi, käyttäjäystävälliseksi ja hyvin käytännölliseksi. Sovellus ei myöskään kerää tietoa käyttäjistään.\nHalutessaan Wimbleä voi personoida erilaisin maksullisin teemoin ja muin lisäosin. Itse sovellus on kuitenkin ilmainen. Wimble julkaistaan Androidille tulevana syksynä, jolloin näemme lunastaako sovellus lupauksensa. Sitä odotellessa voit halutessasi tutustua Wimbleen tai Mekiwiin sovelluksen kotisivulla.\nKotimainen startup hakee arjen hallinnalle joukkorahoitusta6.8.2014\n18.6.2014, klo 14:26\nKuulostaapa lupaavalta! Nyt pitäs vaan syksymmälle odotella!\n20.6.2014, klo 23:35\nTulee todella tarpeeseen!\n25.6.2014, klo 08:06\nUuh…aivan fantastista. Markkinoilla ei todellakaan ole näkynyt mitään tällaista vielä. Kädet hikoilevat ja tärisevät. Päätä huimaa…en vain millään malta odottaa syksyyn asti. Silloin alkaa todellinen mobiilivallankumous.\nKiitos Jumalalle, Allahille ja Mekiwelle Wimblestä…aah…vielä muutama kuukausi…\nLue seuraavaksi: iPhone 6 taas kuvattuna – tällä kertaa mustana


Elämän tähden ry. : 12/01/2013 - 01/01/2014\npäivis: Sain eilen sähköpostiini tiedotteen, jossa kerrottiin Kelan tutkimusosaston selvittäneen, millä rahamäärällä ihminen tulee Suomessa toimeen. Tutkimuksella haluttiin hakea tietoa, mikä on kohtuullisen kulutuksen taso. Kuluttajantutkimuskeskuksen laskelmien mukaan yksin asuvan miehen taloudessa tarvitaan 260 ja nelihenkisessä lapsiperheessä 365 tavaraa ja palvelua. Nuo luvut kertovat, millä saavutetaan välttämätön toimeentulo ja mahdollisuus yhteiskunnalliseen toimintaan. Rahaa tuohon uppoaisi kuukaudessa 495 - 1497 euroa.\nAika mukava sattuma oli, että juuri äskettäin televisiossa näytettiin dokumentti nuoresta miehestä, joka päätti olla vuoden aikana ostamatta mitään ja lisäksi hän vei kaiken kotinsa irtaimiston viimeistäkin tavaraa myöten varastohotelliin. Dokumentti alkoi suunnilleen siitä, kun heppu juoksi alastomana Helsingin Mäkelänkadun ratikkakiskoja myöten keskellä yötä mennäkseen hakemaan varastosta ensimmäisen tavaran, jonka hän sillä hetkellä tunsi kaikkein tarpeellisimmaksi. Tavarataivas-dokumentin tekijän kaikkein tärkein oli pitkänmallinen takki. Sen jälkeen hän sai joka päivä hakea korkeintaan yhden tavaran varastosta. Tämä oli hänen laatimansa sääntö. Kun mies oli noutanut noin 50 tavaraa, hän totesi, että silläkin jo pärjäisi. Loppupäätelmä oli kuitenkin, että noin 100 tavaraa riittäisi ja toiset sata hän tarvitsisi mukavuutta tuomaan. Aika lähellä Kelan tutkimusta.\nDokumentin aihe oli mielenkiintoinen, vaikka suuri osa siitä oli puuduttavaa tyhjän asunnon tuijottelua. Olisi ollut mielenkiintoista kuulla, mitä tekijä esimerkiksi ajatteli tavaroiden merkityksestä itselleen. Mietin sitä usein omalta kohdaltani, kun joskus tulee ostettua tavaroita, joita ei oikeasti tarvitse, mutta jotka vähintään ilahduttavat.\nDokumentin tekijä oli kuvannut muutaman keskustelun iäkkään mummonsa kanssa. Kun mummo sairastui ja joutui luopumaan kodistaan, dokumentaristi kävi veljensä kanssa mummon asunnossa miettimässä, mitä he sieltä haluaisivat. Vain lasinen karamellirasia lopulta lähti mukaan. Mummon viisas toteamus, etteivät esineet tee elämää, konkretisoitui tuossa liikuttavassa hetkessä.\nDokumentin yksi oivalluksista nähtiin, kun tekijä laski kaverinsa tulevan vauvan saaman äitiyspakkauksen tavaroiden määrän. Se oli lähes 60. Melkoinen, jos vertaa, että dokumentin tekijä koki jo 50 tavaran olevan itselleen riittävä.\nLähettänyt For life klo tiistaina, joulukuuta 31, 2013 Ei kommentteja:\nTom Packalén ja asumisen oikeus itse valitsemassa kodissa\njormas: Sininauhasäätiöllä on monta tuetun asumisen yksikköä Helsingin seutukunnalla. Niissä pitää kotiaan monta sataa ihmistä. Yksi paljon porua aiheuttanut asuinyhteisö on Töölössä sijaitseva Ruusulankatu. Se ei ole edes suurin eivätkä asukkaatkaan siellä ole sen haasteellisempia kuin muissakaan Säätiön yksiköissä.\nMeteliä, osin aiheellistakin siitä on kuitenkin riittänyt muillekin jaettavaksi. Mutta yhtään käyttökelpoista ehdotusta ei niiden joukossa ole ollut. Yksi porun pitäjistä on entinen poliisi Packalén, joka huseeraa nyt eduskunnassa kansan antamalla valtakirjalla. Tosin Packalén saattaa olla nykyinenkin poliisi, sillä luulen viran olevan häntä varten naftaliinissa odottamassa, jos vaikka siivet eivät kansanedustajaksi enää jatkossa kantaisikaan.\nVaan kyllä ne kantavat, mutta kyseenalaisin keinoin. Ehkä joitakin pitäisikin nimittää kansaneustajan sijaan osakansanedustajiksi. Packalén on nimittäin yksi niistä, jotka haluaisivat Ruusulankadun asukkaat jonnekin. Se jonnekin on jossakin, josta en selvää ole saanut saati tolkkua. Nyt sama mies möykkää pisteytystä asunnonhakijoilla ja asukkaillekin. Pisteiden myötä valikoituisi itse kullekin asuinalue ja Tomin mukaan ongelmat eivät siitä lisääntyisi. Jos ne kerran eivät lisäänny keskittämällä samalla tavalla heikoilla olevia ihmisiä, niin miksei mies tuo oppejaan Ruusulankadulle? Lupaan ilman valtakirjaa, että riitävän henklökunnan käyttöösi antaa yhteiskunta.\nKuvassa asukkaan itsensä mieleisekseen sisustama tukiasunto\nPackalén on mielestäni menneisyytensä vanki tai halpahintainen äänten kalastelija. Tai molempia. Menneisyydessä hän oli kuitenkin poliisi. Poliisin tehtävä ei ole koskaan ollut ongelmien syntyjen ratkaisija, vaan akuutin tilanteen hoitaja. Sen poiiisi on aina hoitanut kybällä, jota osaamista olen saanut olla nauttimassa itsekin jonkun kerran.\nMutta mitä tämä päihdehuollossa tarkoittaa? Kun herra tai rouva X tai molemmat ovat luomassa päihdepäissään omaa asumisenkulttuuriaan ja sen sääntöjä tukiasuntoon tyystin toisella tavalla, kun asumaan tullessa on sovittu, niin välillä joudutaan kutsumaan poliisisedät ja nykyään -täditkin ratkomaan asumisen ongelmia.\nEttä kun vuokranantaja on antanut vuokralaisen käyttöön 100 000 euron omaisuuden huushollin muodossa, niin sitä ei saisi huume- viina- tai kaikkea sekaisin päissään tuhota alvariinsa remonttikuntoon. Ja kun puhe ei tehoa, tulee poliisi, joka vie pariskunnan vieraineen yöksi paikkaan, josta ei pääse ulos ilman valtakirjaa edes rautakangella. Suomeksi tai stadiksi siis häkkiin tai boseen. Ja kun aamu koittaa, jengi lähtee samoilla eväillä kohti tulevaisuutta.\nSiinä ei tähän saakka ole Packalénin tai muidenkaan virkavallan edustajien mielipiteillä ollut suurta painoarvoa eikä ehkä osaamistakaan ongelman jälkihoidon kannalta. "Että ollaapas nyt ihmisiksi, ettei tarvitse taas tulla illalla hakemaan tänne."\nKun Packalénilla ei ole aiemminkaan ollut eväitä ratkaista kuinka akuutin ongelman taustat ja syyt ratkaistaisiin siten, että asuminen jatkossa onnistuisi, niin kuinka se viisaus olisi nyt löytynyt hänen päästään Arkadianmäellä? Niinkö, että ongelma on hoidettu, kun asutetaan heikoilla olevaa jengiä keskitetysti Vesalaan tai muualle Packalénin nollapistepaikoille?\nKuvassa toisen asukkaan kalustama tukiasunto\nJoten hyvä Tom. Isäni tapasi sanoa minulle aamulla, kun könysin milloin mistäkin kotiin, että onkos tullut oltua lääpän jäljillä ja onko mennyt tauti suun kautta sisään. Ymmärsin oivallisesti tämän, mutta apua ei ollut isän eikä muidenkaan neuvoista eikä opeista. Minä en sano sinulle näin, mutta sanon, että vastuullisen ääntenkalastelijankin olisi suutarin tapaan hyvä pysyä lestissään. Ainakin silloin tällöin eikä uskoa siihen, että viisautta lisää, jos kansa antaa neljäksi vuodeksi kohtuullisen hyväpalkkaisen duunin. Tämän ymmärtämisestä seuraisi monenlaista parempaa meille kaikille. Minä en tee poliisin enkä kansanedustajan hommia eikä poliisi minun. Ja kansanedustaja ei kummankaan.\nJoten itseni laitan samaan kastiin. Tiedän tasan tarkkaan, että maamme asiat eivät olisi tälläkään tolalla, jos eduskunnassa istuisi 200 Jorma Soinia. Ja näin luulisin käyvän 200 Packaléninkin kanssa. Joten ehkä on kansalle hyväksi, että ei ole yhtään kansanedustaja Jorma Soinia ja on vain yksi osakansanedustaja Tom Packalén.\nLähettänyt For life klo maanantaina, joulukuuta 30, 2013 Ei kommentteja:\nMerikonttikodissa riittää lämpöä\npäivis: Kun palasimme kahden kuukauden poissaolon jälkeen Tuusulan kotiin, Merikonttikodissa oli koleaa. Kymmeneen asteeseen säädetty ilmalämpöpumppu ja säteilylämmittimet olivat toimineet erinomaisesti. Takkaan puita ja koti oli hetken päästä mukavan lämmin. Toisin ehkä olisi ollut, jos ulkona paukkuisi pakkanen. Vaan kun ei pauku. Lämpöasteiden lisäksi on sadellut vettä. Vasta tänään on ollut poutapäivä, mutta mittari on edelleen plussalla. Pakkasenkestävyyttä päästään siis testaamaan vasta myöhemmin.\nVesisäiliöön jäi lähdettyämme runsaasti vettä. Olimme vakuuttuneita, että vesi on käyttökelpoista palattuammekin ja niin onkin. Minkäänlaista sivumakua ei siinä ainakaan ole havaittavissa. Vesi on myös mukavan viileää, sillä teknisen tilan lämpö pidetään mahdollisimman alhaisena. Kunhan säiliöissä oleva harmaavesi ja käyttövesi eivät pääse jäätymään. Nyt ei ole ollut sitäkään vaaraa. Sosiaalikontin säiliön loput vedet tyhjensimme ennen lähtöä ja tänään se on taas täytetty piripintaan uudella vedellä.\nMerikonttikodin konttien liitoskohdassa lattiassa on leveä rosterilevy. Pelkäsin tultuamme, että rosteri pitää peittää matolla. Niin kylmältä se tuntui. Mutta tunne oli vain väliaikainen. Kun huoneissa lämpö kohosi, myös rosteri lämpeni.\nAlkutalven myrskyt eivät myöskään tehneet pahemmin tuhojaan Jokilaaksossa. Matkakodin kookkaasta tallista oli pressun kiinnitys vähän irronnut ja kasvihuoneen yksi seinäelementti oli irronnut. Puu oli kaatunut kompostorin ja huvimajan väliin.\nKoska lammet ovat sulat, sorsat eivät ole ymmärtäneet tai halunneet lähteä mihinkään. Siinä ne uiskentelevat ja käyvät tuon tuosta ruokintapaikalla herkuttelemassa kauralla. Kaneista on papana- ja jälkihavaintoja, mutta kovin suurta laumaa pihapiirissä ei nyt ole. Varmasti kerralla on nähty vain yksi kani.\nLähettänyt For life klo sunnuntaina, joulukuuta 29, 2013 Ei kommentteja:\njormas: Sini Saarela pääsi siis vapaaksi. Hienoa sanon minä. Hienoa siinä oli muun muassa se, että kuten ympäristöministerimme sanoi, Sini oli valmis kantamaan myös oikeudellisen vastuun. No, loppujen lopuksihan kävi niin, että hän ei saanut edes syytettä, joten netissäkin elämöineet, jotka toivoivat Sinille tuomiota, saivat pitkän nenän.\nMinun ei tarvitse edes pohtia olenko Saarelan kanssa kuinkakin samaa mieltä, sillä olen nimittäin maailman sivu arvostanut ihmisiä, jotka elävät kuten puhuvat ja ovat valmiit laittamaan henkilökohtaisesti jotain likoon asian puolesta, johon uskovat. Samasta syystä arvostan Wahlroosin Nallea, sillä silmissäni hän on juuri sellainen kuin kunnon pesunkestävän porvarin kuuluukin olla. Siihen ei kuulu turhaa vaatimattomutta saati köyhyyttä, vaan hän on ja elää kuten puhuukin. Näin on tai ainakin oli myös kai jo kadonneen "rodun" tulisieluistenkommunistien kanssa. Heitäkin arvostin, jos he myös elivät kuten puhuivat.\nVaan toista olen minä itse, kuten myös muut netissä elämöivät, joiden suurin ansio taitaa olla leukojen louskuttaminen nimimerkin takaa. Olemme enemmän tai vähemmän itseään rakastavia floppeja. Heistä tai meistä ihmettelen tällä hetkellä ehkä eniten niitä suomalaisia, jotka olivat valmiit panemaan Sinin vuosiksi tyrmään. Ja kuten kirjoituksista voi päätellä, siihen ei olisi tarvittu edes oikeudenkäyntiä.\nKyllä se on linnun oma vika, kun ei osaa olla öljystä pois, kun vähän vahingossa lorahtaa\nPoissa oli heiltä kokonaan niin sanottu ryssäviha, joka sekin oli merkillinen ilmiö. Meillä valkolaisilla olisi paljon tässä asiassa opittavaa mustalaiskultuurista, jossa suku ei hevin mustaakaan lammasta hylkää, jos se tai hän joutuu vankilaan. Mutta kun Sini Saarela oli framilla, olikin yht´äkkiä venäläinen mitä esimerkillisin oikeusvaltio, jossa ei väärää tehdä, ei ainakaan silloin, kun syytettyjen penkille ollaan laittamassa kolmekymppistä suomalaisnaista. Mutta suomalasimies on ainakin netissä nimimerkin turvin raavas ja karu tuomioissaankin, kun sille päälle sattuu. Eikö totta?\nLähettänyt For life klo lauantaina, joulukuuta 28, 2013 Ei kommentteja:\nLähettänyt For life klo perjantaina, joulukuuta 27, 2013 Ei kommentteja:\njormas: Herätys aamulla puoli viisi ja Kukka-Markun mukana kentälle. Suomessa ollaan iltapäivällä kolmen pintaan, jos Finnair ja ilmailuviranomaiset sen suo. Kelloja tietty pitää siirtää viisi tuntia taaksepäin, eli nuorennun sen verran. Jos istutaan koneessa ikkunan vieressä vasemmalla puolella, on mahdollista nähdä ilmasta käsin Jokilaakso. Se on harvinaista herkkua, sillä vain kerran aiemmin olen sen ilmasta nähnyt. Kelin ja kellonajan lisäksi pitää kiitoradankin sattua kohdalleen.\nLähettänyt For life klo torstaina, joulukuuta 26, 2013 Ei kommentteja:\nJoulu alkaa Thaimaassa ja päättyy Suomessa\npäivis: Huomenna on kotiinlähdön aika. Tai aika lähteä Suomen kotiin. Thaikkukoti on sekin koti, koska se on meillä ympäri vuoden olemassa. Kotiinpaluuta on valmisteltu joulunvieton merkeissä.\nEilen, aattona, osallistuimme Pattaya Suomi-Seuran jouluillallisille Apex-hotellissa. Perinteisistä jouluruoista puuttui vain lipeäkala, jota tosin nykyään kai aika harva varaa joulupöytään. Riisipuuroa ja rusinasoppaa ei myöskään ollut. Samoin joulutortut puuttuivat. Mutta kaikkea muuta sushiruoasta lähtien sitten olikin tarjolla ja torttujen tilalla oli jos monenlaista kakkua ja muffinssia.\nJoku totesi, ettei Apexin joulu oikein joululta tuntunut, mutta ei kai kotijoulua mihinkään ravintolasaliin saakaan syntymään, oltiin sitten maailman äärissä tai Jyväskylän Laajavuoren hotellissa. Tai laivaristeilyllä. Kotijoulu on jotain ihan muuta. Mutta kodeissa harvemmin kai esitetään Tiernapoikia, joita Apexilla saimme seurata ihan suomen kielellä.\nThainaiset ovat ilmiselvästi omaksuneet ajatuksen, että joulun väri on punainen. Hotellin palvelusväki eli vieraita vastaanottaneet ja pöytiin tarjoilleet naiset olivat kaikki pukeutuneet kirkkaan punaisiin mekkoihin ja sama värin olivat monet suomalaisten thaikkuseuralaisetkin valinneet jouluillan asukseen.\nJoulunviettoja jatkoimme tänään Jomtienin saunalla. Altaalla köllöttelyssä ja saunomisessa ei tietysti ollut mitään erityisen jouluista. Opimmepa kuitenkin ehkä venäläisen tavan lisätä löylyn tuntua. Sitä saattoi verrata vähän vastalla hakkaamiseen.\nYksi saunojista otti tehtäväkseen heittää ensin kovat löylyt, jonka jälkeen hän heilutteli pyyhettään kiukaan edessä. Tarkoitus oli kai saada pyyhe mahdollisimman kuumaksi. Sen jälkeen kyseisen tehtävän ottanut henkilö kiersi jokaisen lauteilla istujan kautta ja löyhytteli pyyhettään istujia kohti. Joidenkin tuntui olevan lähes mahdoton pysytellä paikoillaan. Toiset taas sankarillisesti odottivat vain löylytyksen jatkuvan. Tämä on ehkä venäläinen (tai mikä lie) tapa mitata saunojien löylynkestävyyttä, kun meillä se tehdään lisäämällä löylyä niin kauan, että lauteille jää enää viimeinen saunoja, joka pahimmassa tapauksessa pitää hoidella ambulanssikyydissä sairaalahoitoon.\nHuomenna on Tapanin päivä ja tällä erää joulu päättyy. Silloin olemme jo kotimaan kamaralla.\nLähettänyt For life klo keskiviikkona, joulukuuta 25, 2013 Ei kommentteja:\nSiirin ja Kustin joulutarina\npäivis ja jormas toivottavat kaikille oikein siunattua joulua.\nLähettänyt For life klo tiistaina, joulukuuta 24, 2013 1 kommentti:\njormas: Koska vietämme joulun Pattayalla, saakoon blogissamme sijansa hieman toisenlainen joulutarina. Tarina kertoo suomalaisen kokemuksen kohtuullisen laajasta ja vanhastakin buddhalaisuudesta Thaimaassa. Buddhalaisuus syntyi Magadhassa (nyk. osa Intiaa) 500-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Sen perustaja on yleensä historiallisena henkilönä pidetty prinssi Siddhartha Gautama, josta myöhemmin tuli Buddha eli valaistunut. Buddha itse opetti olevansa tavallinen ihminen, ei jumala tai profeetta. Joten olkaa hyvät: http://www.hs.fi/ihmiset/a1387524518116\nLähettänyt For life klo maanantaina, joulukuuta 23, 2013 Ei kommentteja:\npäivis: Otsikko ei viittaa mihinkään kielikurssiin, vaan siihen, että Thaimaa on makeiden herkkujen ehtymätön lähde. Olen vasta vähän päässyt niistä perille, vaikka täällä on tullut oleskeltua eräätkin kerrat. Olen enemmän kiinnittänyt huomiota lämpimiin ruokiin, joista vain pieni osa on minun makuuni. Johtunee siitä, että thaikku syö mielellään lihaa, minä taas en ollenkaan. Kasvisvaihtoehdot ovat rajalliset.\nAivan koukuttavia ovat herkut, joita on tehty seesamin siemenistä ja pähkinöistä. Ovat varmasti kovin energiapitoisia, sillä sidosaineena monissa niistä on sulatettu sokeri. Ovat niin kuin maustettuja nekkuja, mutta levyiksi jäähdytettyinä.\nToinen koukun paikka on jäätelö, jota ostamme silloin tällöin iltaherkuksi purkillisen kummallekin. Kyse on Wall'sin jäätelöstä. Suosikkimme on isoilla suklaapaloilla höystetty vaniljajäätelö. Wall'sia on varmaan muuallakin maailmassa, mutta Suomessa en siihen ole törmännyt koskaan.\nKookoksesta täällä osataan tehdä varmaan mitä vain ihovoiteista ja öljyistä juomiin ja huulirasvaan. Kookosta on hajusteena monenlaisissa kosmetiikkatuotteissa. Tänään löysin herkullisia karamelleja, jotka maistuvat makealta kookokselta.\nThaimaan kummallisuus on duran-hedelmä, jota joihinkin kauppaliikkeisiin tai muihin julkisiin tiloihin ei edes saa viedä tuoreena duranin hirveän hajun vuoksi. Silti siitä tehdään monenlaisia makeita herkkuja. Hedelmää en ole maistanut, mutta duranjäätelöä olen. Sain sen syötyä kokonaan. Ei se niin kauhealta maistunut, mutta tuskin sitä toista kertaa valitsisin.\nMonia thaimaan herkkuja on vielä kokematta. Yksi niistä on sweet sticky rise kookosmaidolla. Se on yksi Thaimaan suosituimmista jälkiruoista, jota en ole ymmärtänyt etsiä maistaakseni. Olen vain kuullut siitä ja nähnyt kuvan sticky ricestä mangoviipaleiden kera. Mutta ei makeaa mahan täydeltä. Täytyy jättää jotain seuraavienkin matkojen varalle.\nLähettänyt For life klo sunnuntaina, joulukuuta 22, 2013 Ei kommentteja:\nPikku Sini Saarela\njormas: Eilen teimme moottoripyörillä päivän retken eläintarhaan reippaan 50 kilometrin päähän lähes Bangkokin suuntaan. Kohde oli kerrassaan oiva niin aikuisille kuin lapsillekin. Alue oli kooltaan valtava sekä siisti, eläimet hyvin hoidettuja ja niillä oli joitakin lintuja lukuun ottamatta tilaa ihmisen näkökulmasta katsottuna riittävästi.\nMutta varsinkaan tätä en malta olla kirjottamatta tänne. Kun aamusella kysyin vaimo-päivikseltäni, joka toimii myös Pattaya Suomi-Seuran sihteerinä ja hallituksen jäsenenä, mahdoitko ruokkia vapaita apinoita kielloista huolimatta, sanoi hän tähän tapaan: "En kädestä, mutta kun ne penkoivat ihmisten roskia roska-astioista, se tuntui pahalta, joten laitoin banaaneja niiden päälle. Joten rikoin määräyksiä, sillä minussakin elää pikkuinen Sini Saarela."\nJoskus koen valokuvaamisessa onnistumisia, vaikka en varsinaisesti sen harrastaja olekaan. Eilen tosiaan oli mukava päivä loistavassa seurassa eläintarhassa. Ja matkakumppanimmekin, ystäväpariskunta Sirkka & Paavo oli aivan hyvää seuraa. Vaikkakin pikku skootterin takana istuminen taisi olla Sirkalle kärsimystaival. Juuri esimerkiksi tällaisilla matkoilla tulee moottoripyörän edut suurempana ja ennen kaikkea isompipyöräisenä esiin. Se ei poimi joka ikistä monttua ajajan tai kartturin selkärangan aistittavaksi ja meno on muutenkin tukevampaa ja mukavampaa.\nLähettänyt For life klo lauantaina, joulukuuta 21, 2013 Ei kommentteja:\nKhao Kheowin eläintarhassa\npäivis: Tämä päivä sujui eläimellisissä merkeissä, kun ajelimme Sirkan ja Paavon kanssa moottoripyörillä Khao Kheowin ylistettyyn eläintarhaan. Taksi olisi tietysti tiennyt suoran reitin paikan päälle, mutta pyörillä mennessä olimme Googlen reittihaun ja turhan epätarkan kartan varassa. Ajelimme jonkin matkaa harhaan, kunnes oikea tie perille löytyi. Thaimaassa tiellä kulkijan vaikeutena ovat lukuisat mainostaulut, joiden joukosta tienviittoja voi joskus olla vaikea erottaa. Ja sitten jos erottaakin, ne saattavat olla pelkästään thaikkukirjaimin merkitty.\nEläintarha on niin suurella alueella, ettei sitä kannata lähteä kiertämään jalkaisin. Tai miksei kannata, jos haluaa ottaa vierailun myös liikunnan kannalta. Omien pyörien tai autojen lisäksi reitin voi kiertää golfkärryillä. Myös vähän isommat vaunut kuljettavat kävijöitä halki valtaisan eläintarha-alueen.\nVälillä piti miettiä, kumpi joukko oli yleisöä: rannalla töllistelevät ihmiset\nvai ihmisten kotkotuksia vallihaudan takaa seuraavat apinat.\nKhao Kheow on muistaakseni Thaimaan kolmanneksi suosituin turistikohde ja jollain lailla eläintarha on tullut palkituksikin. Suurin osa eläimistä elää melko väljissä oloissa. Häkkitarhoja siellä ei tainnut olla kellään ja moni eläimistä pääsi kosketuksiin ihmisten kanssa. Tai ehkä asia on toisinpäin: ihmiset pääsivät koskettelemaan eläimiä.\nSuosikkinani mieleen jäivät valtaisat sarvikuonot, joista yksi vaati kaiken aikaa lisää syötävää limaiset huulet törröllään. Myös musta joutsen oli hieno nähdä. Vaikka eläimet oli varmasti aamulla jo ennätetty ruokkia, ei se useimpien ruokahalua näyttänyt vähentävän. Orangitkin ryntäsivät heti hakemaan banaaneja, kun niitä niille heitettiin. Vain kaksi valkoista leijonaa tyytyi pysymään paikoillaan. Toinen niistä ei edes vilkaissut kävijöihin, vaan veteli unia kaikessa rauhassa.\nTakaisin tullessa harhauduimme jotenkin Bangkokista tulevan tien laidalta väärään suuntaan ja jossain vaiheessa huomasimme ajelevamme kohti Sattahipia. Rayonkaan ei tainnut olla enää kaukana, kun päätimme auringon johdattelemana kääntyä tieltä pois toiseen suuntaan. Aikamme ajettuamme löytyi Bangkokin tie, jota olimme yrittäneet vältellä. Huomasimme olevamme lähes siellä saakka, mistä eläintarhaan mennessä piti poiketa sivuun. Tulipahan katseltua maisemia.\nLähettänyt For life klo perjantaina, joulukuuta 20, 2013 Ei kommentteja:\nRannalle päiviksen ja muiden kaa...\njormas: Toissa päivänä meillä oli Pattaya Suomi-Seuran hallituksen kokous, jossa oikeastaan ainoana asiana käsittelimme voisiko Seura saada tavalla tai toisella omat tai niihin rinnastettavat tilat.\nMaksamme nimittäin melkoisesti vuositasolla vuokria, joka kaikki on luonnollisesti käyttöpääomasta pois. Toki rahaa menee omien tilojenkin hankintaankin vuosikymmenten ajan, mutta sijoitus ei mene silloin niin sanotusti muiden taskuun. Omiin tiloihin sijoitettu raha onkin yhdenlaista säästämistä, jossa varat ovat ja säilyvät tallessa. Näin uskon asian laidan olevan myös Thaimaassa, sillä kiinteistöjen arvo on täällä jatkanut tasaista nousuaan.\nEhkä omat tilat myös motivoisivat enemmän. Niitä olisi myös kannustavampaa pitää kunnossa, kun tietäisi, että hyöty ei mene vuokranantajalle, vaan jäisi jäsenistölle.\nJos päädymme malliin, jossa jokainen halukas voisi käytännössä olla omistaja ja omistaa pienen palasen, esimerkiksi 500 eurolla, niin siihen lystiin lähtenee myös Elämän tähden ry. Jotta pääsemme yhtiön perustamisasiassa eteenpäin, oli toissa päivänä löydyttävä 10 000 bahtin (n. 250 €) alkusijoitus, jonka avulla saamme perustettavan yhtiön yhtiöjärjestyksen laadinnan työn alle. Maksoin tämän päiviksen kanssa. Oletan, että sijoituksen maksaa Elämän tähdeltä, sillä olla mukana Pattayalla lisäämässä suomalaisten ja heidän ystäviensä hyvinvointia on kovastikin yhdistyksemme tarkoituksen mukaista toimintaa.\nTänään on meillä tarkoitus ottaa porukalla lavataksi ja reissata sen kanssa parikymmentä kilometriä etelään pitkin Siaminlahden meren rantaa. Siellä on vesi kirkkaampaa, joten otan snorklausvälineet mukaan tutkiakseni hieman mitä eloa ja oloa on veden pinnan alapuolella. Mukana seuraa myös tietty ristikkolehti ja kirja sekä älypuhelin, jotta aika enemmän tai vähemmän auringon alla kuluu loistavassa seurassa rannalla. Hankintojakin on reissun vuoksi tehty. Hankimme molemmat neljän euron rantamatot, joten mikä on niiden päällä maatessa. Reissusta ehkä lisää, kun se on takanapäin.\nLähettänyt For life klo torstaina, joulukuuta 19, 2013 Ei kommentteja:\npäivis: Jorma antoi tänään haastattelun Suomen ruotsinkielisen YLE:n ehkä tammikuussa esitettävään ohjelmaan. Varsinaisena aiheena olivat palvelusetelit, joista Pattaya Suomi-Seura on tehnyt aloitteenkin Ulkosuomalaisparlamentille. Parlamentti taisi vastata niin, että asiaa selvitetään. Haastattelu kuitenkin rönsyi muitakin aiheita ja toimittaja-kuvaaja totesi lähtiessään, että hän voisi palata jutuntekoon vaikka vuoden päästä uudelleen.\nHaastattelu sujui taustahälystä huolimatta seuran ulkoterassilla.\nPalvelusetelien mahdollisuus keskusteluttaa täällä melko usein. Pattayan tienoillakin asuu runsain määrin suomalaisia eläkeläisiä, joilla olisi kiinnostusta viettää ainakin osa loppuelämästään täällä lämpimässä ja Suomea edullisemmassa maassa. Se vain ei monen kohdalla ole enää jossain vaiheessa mahdollista, jos kunto vaatii vaikka päivittäistä, ulkopuolista apua. Vanhainkotimahdollisuudesta täällä haaveksitaan myös. On paljon niitä, joilla ainut side kotimaahan on enää verottaja ja eläkeyhtiö. Siksi varmasti Thaimaa tuntuu läheisemmältä. Ja ainakin Thaimaassa suomalaiset tuntuvat olevan paljon sosiaalisempia kuin kotona Suomessa.\nMyös Pattaya Suomi-Seuran puheenjohtaja, Risto Nyman, on saanut vastailla toimittajille. Ruotsinsuomalaisten kerran viikossa Ruotsissa ilmestyvä lehti julkaisi taannoin hänen haastattelunsa. Viimeisin yhteydenotto tuli Helsingin Sanomien toimittajalta, joka sähköpostitse kyseli puheenjohtajaltamme muun muassa sitä, onko suurten ikäluokkien eläköityminen näkynyt muuttajamäärien kasvussa.\nEn tiedä, mitä Risto on vastannut, mutta joskus minusta tuntuu, että termi "Thaimaassa asuvat suomalaiset" pitäisi yhdenmukaistaa. Täällähän asuu monia suomalaisia osan vuodesta. Monella on täällä oma asunto, mutta esimerkiksi kesät he haluavat viettää Suomessa. Ehkä vähemmistö on niitä, jotka elävät täällä ympäri vuoden, eivätkä ehkä ole käyneet vuosiin kotimaassa. Sitten on Jorman ja minun kaltaisia, joiden pitää lähinnä töiden tai muiden asioiden vuoksi käydä välillä "näyttäytymässä työpaikalla" tai jatkaa muuten kotimaassa alulle pantuja projekteja. Ja sitten tullaan taas takaisin, kun se suinkin on mahdollista.\nLähettänyt For life klo keskiviikkona, joulukuuta 18, 2013 Ei kommentteja:\njormas: Lämpimissä maissa on miljoonia käärmeitä. Silti on arvioitu, että tavalliset matkailijat näkevät niitä äärimmäisen harvoin. Aina kun joku näkee, siitä kerrotaan kauhutarinoita tutuille ja vieraille.\nTodellisuudessa käärme puree turistia äärimmäisen harvoin.\nThaimaassa arvellaan olevan parisataa käärmelajia, joista kuutisenkymmentä on myrkyllisiä. Vastoin monien pelkoja käärmeet ovat arkoja eläimiä, eivätkä ole kiinnostuneita ihmisistä.\nVain ahdistettuna ne ovat vaarallisia. Esimerkiksi pelätty kobra mieluummin pakenee kuin iskee. On kuitenkin poikkeuksia. Eräät Aasian kyylajit voivat olla aggressiivisia ja hyökätä ihmisen kimppuun.\nYksi haasteellisimmista neuvoista, jonka olen turistin suusta siepannut, mitä tulisi tehdä, kun käärme puree, on tässä: "Ainut järkevä tapa on pyrkiä ottamaan käärme kiinni ja mennä sen kanssa pikaisesti apteekkiin tai vielä parempi lääkäriin, sillä silloin voi onnistua saamaan laakista oikean vastamyrkyn."\nNiin sanotulta Buddha-vuorella on monta upeaa näköalapaikkaa.\nMielestäni yksi parhaista on kuvan osoittamassa paikassa.\nLähettänyt For life klo tiistaina, joulukuuta 17, 2013 Ei kommentteja:\npäivis: Thaimaalaisessa arkielämässä näkee ehkä enemmän pikkulapsia kuin suomalaisessa. Lapsia ei juurikaan viedä päiväkoteihin, koska niitä on vain harvakseltaan. Jos lapset eivät ole kotona, ne ovat luultavasti vanhempiensa kanssa työpaikoilla. Ja isommat tietysti koulussa.\nJorma julkaisi jokin aika sitten kuvan, jossa tenavat olivat leikkimässä tulevan thaikotimme työmaalla aivan meidän asuntomme kohdalla. Ja jos lapsia ei näy kerroksissa, he leikkivät leikkejään jossain lähistöllä, rakennustyömaan alueella kuitenkin.\nYhtenä päivänä näimme lenkillä ollessamme liudan pikkulapsia, jotka leikkivät nuotion kanssa lähellä asuinrakennuksia. Saivat näköjään tehdä sitä kaikessa rauhassa.\nJomtienin rantakadun rannan puolta kävellessä näkee lähes päivittäin tämän pikkuisen, jonka sanomme olevan vankina kävelytelineessään, joka on narulla sidottu puuhun. Lapsi on kuitenkin aina niin hyväntuulinen, ettei hän luultavasti ainakaan itse käsitä, miten kyseenalaiselta hänen päivähoitojärjestelynsä näyttävät. Luultavasti vanhempienkaan mielestä siinä ei ole mitään omituista. Joskus vain tulee mieleen, kun mailla eikä halmeilla näy huolehtivaa aikuista, eikö lapsi ole vaarassa joutua ryöstetyksi.\nEn tiedä, minkä verran Thaimaassa on mahdollista kohentaa yhteiskunnallista asemaansa koulutuksen avulla. Se kuitenkin taitaa olla selvää, että jos jo alle kouluikäisenä lapsi kulkee rantatuolien välissä kauppaamassa ylihintaista WC-paperia tai irti päästettäviä varpusia, tulevaisuuden näkymät eivät rannalta kovin pitkälle ulotu. Oman jännityksensä rannalla vanhempien kanssa kulkemiseen tuovat vielä ajoittaiset poliisiratsiat, joiden aikana ilman lupaa toimivat kauppiaat joutuvat ottamaan jalat alleen. Luvattomia näyttävät olevan lähes kaikki muut paitsi rantatuolien vuokraajat ja hierojat.\nTuristin kannalta kaikki turistitavaraa, syötävää tai palveluja myyvät ihmiset ovat tarpeellisia ja enimmäkseen mukavaa väkeä. Huomaa, että ankaralta näyttävästä ammatinharjoittamisestaan huolimatta monet heistä tekevät työtä, jonka kokevat omakseen. Emme ehkä aina vain jaksa muistaa, miten tärkeää työtä he tekevät. Tai huomaamme viimeistään silloin, kun "Fazerin munkkien" myyjää ei ala kuulua tai sodapullon saaminen omalle rantapöydälle tuntuu kestävän turhan kauan.\nLähettänyt For life klo maanantaina, joulukuuta 16, 2013 Ei kommentteja:\nMinne on kadonnut shoppailuvimma?\nMonitoimikulkuneuvo jossakin maailmalla\nEilisessä blogissaan päivis kertoi shoppailumatkastaan naapurikaupunki Pattayalle.\nTotta koko juttu ja kaukana takana on shoppailuvimma ja ajat, jolloin kuljin hänen mukanaan kaupoilla kirja mukana, jota luin jossakin kaupan mukavassa sopessa kunnes jonkun tuotteen hypistelytarve tai muu tuli täytettyä.\nJoskus onkin huvittavaa seurata äitiä (ja isääkin), kun hän leluosastolla paasaa jälkikasvulleen, että ei saa koskea. Ja kun päästään "äidin tai isän osastolle" on hänellä hyppyset koko ajan kiinni jossakin tuotteessa. Eli älä tee kuten äiti tekee, vaan kuten isä sanoo.\nKallisarvoisen läksynkin olen oppinut yhdellä kauppareissulla. Erehdyin nimittäin kerran, kun jotain tuotetta tuotiin minulle arvioitavaksi lukurauhaani häiriten sanomaan, että tarvitsetko sinä tuota todella johonkin?\nSain pitkän esitelmän naisen ostoksilla olosta. Sillä ei nimittäin ole mitään tekemistä sen kanssa, että tarvitaanko tuotetta vai ei. Tämä pitäisi kuulemma jokaisen miehen ymmärtää. Ja nyt tiedän, että on tai saattaa olla suuri loukkaus kyseenalaistaa naiselta, hänen sinulle mahdollista valintaansa esitellessä, tuotteen tarve ja ylipäätään tarpeellisuus.\nOnkin merkillistä, että naiset eivät tässä asiassa voi ottaa oppia miehistä. En nimittäin jaksa olla ihmettelemättä miksi päivis ei viihdy rinnallani, kun arvioin jonkun sirkkelin sähkömoottorin tehoja tavaratalo Hongkongissa tai Biltemassa. Sama ilmiö toistuu, vaikka vaihdan kauppaa ja yritän ratkaista viemäripumpun tai lattiamaalin ominaisuuksia Bauhausissa. Joskus naisesta saattaa jopa tuntua, että mies vain otsa kurtussa pohtii, että minkähän käyttötarkoituksen milloin millekin tekniselle vempaimelle kotona keksisi, jotta voisi sen ostaa.\nLähettänyt For life klo sunnuntaina, joulukuuta 15, 2013 Ei kommentteja:\nLähettänyt For life klo lauantaina, joulukuuta 14, 2013 Ei kommentteja:\nEikö kaikki seksuaalinen itsemääräämisoikeus kuulukaan ihmisoikeuksiin?\njormas: Kuuluuko seksuaalinen itsemääräämisoikeus ihmisoikeuksiin? Tästä aiheesta Satu Hassi veti herneen nenäänsä. Siinä tuli lunta tupaan myös monelle suomalaismepille, jotka olivat Sadun kanssa eri mieltä. Taisi Heidi Hautalakin Satua jossain puolustaa. Ja Petri Sarvamaa erimielisenä itseään ja niin edelleen.\nKun olen Thaimaassa jonkun vuoden katsonut paikallisten naisten taivalta far(l)angien rinnalla, niin on pakko pudottaa sangen korkealla ollutta arvostukseni rimaa niin Hassin kuin Hautalankin kohdalla. He nimittäin ovat vankasti sitä mieltä, että naisella pitää olla oikeus päättää omasta ruumiistaan abortteineen käytännössä milloin tahansa. Mutta vastaavasti he taitavat olla sitä mieltä, että asianomainen itse ei saisi päättää antaako ”sitä itseään” rahasta tai rakkaudesta. Tästä aiheesta puuttuu enää rakkauden EU-normit.\nEn pidä itseäni minään maailman kansalaisena, mutta jonkun verran on tullut resuttua. Brasiliasta Kolumbiaan, Turkista Yhdysvaloihin, Bulgariasta Romaniaan ja Aasiasta Ahvenenmaalle. Tiedän, että esimerkiksi Intiassa vanhemmat katkovat vastasyntyneeltä lapseltaan raajoja, kun sen kanssa on silloin ansiokkaampaa kerjätä. Tiedän, että äidin tyhjän rinnan päälle kuolee lapsi Afrikassa nälkään ja janoon. Tiedän, että vanhemmat pohtivat jossakin yökaudet kuka lapsista (poika tai tyttö) myydään rikkaalle valkoiselle seksiorjaksi, jotta muu perhe saa elämisen mahdollisuuden. Viedä heidän arkeensa apua, on haasteellista. Usein niin haasteellista, että on paras luoda katseensa alas, kääntää selkänsä ja kävellä pois.\nMutta olen käynyt myös Kolumbiassa, Bogotan slummeissa, sikäläisten köyhien ihmisten asuinalueilla. Kerran kävin yhdessä viiden hengen taloudessa, jossa tilaa oli vähemmän kuin päiviksen ja minun kahdesta Merikontista tehdyssä kodissa Tuusulan Myllykylän Jokilaaksossa.\nKäymässäni taloudessa asui kaksi noin alakouluikäistä lasta, isä ja äiti sekä mummo. Peltisen asumuksen yhdessä nurkassa tehtiin lisää lapsia, toisessa nurkassa tehtiin tarpeet ja kolmannessa ruokaa. Neljännessä nurkassa tehtiin jotain, joka mahdollisti elannon. Siellä oli heidän tehtaansa, jossa lapset ompelivat yhdellä ompelukoneella Niken piraattitossuja.\nMuistan kuin eilisen tapauksen, josta vieläkin nousee kyynel silmään. Kun he kuulivat, että minulla on vaimo Suomessa, oli sinne soitettava, jotta sain päiviksen kengännumeron. He kokivat suurena kunniana, jos heidän lapsensa saisivat tehdä päivikselle lenkkitossut. Ne ovat taatusti tallessa, mutta aivan liian arvokkaat käytettäväksi jaloissa. Tämä perhe oli etuoikeutettu, sillä heidän ei tarvinnut pohtia kertomiani vaihtoehtoja saadakseen leipää.\nJoten hyvät edellä mainitut vihreät naiset. Mitä antaisitte yllä olevien esimerkkien valossa neuvoksi Intiaan, Afrikkaan, Aasiaan, Etelä-Amerikkaan ja moneen muuhun köyhään kotiin? Että mitä heidän tulisi tehdä, kun huomenna loppuu leipä ja lapset alkavat kuolla ympäriltä nälkään?\nOn helppoa länsimaisen, aineellisen yltäkylläisyyden keskellä jakaa yleismaailmallisia viisauksia, mutta tuoda se käytännön tasolle köyhään torppaan tai peltihökkeliin, on kokonaan toinen juttu.\nKun Thaimaan maaseudulla lähtee matalan majan tyttö riisipellolta (jonne sinnekin hän tulee takaisin töihin joka sadonkorjuun aika) etsimään täkäläistä unelmien prinssiä, rikasta, usein iäkästä falangia, joka antaisi leivän tai ainakin sen lisän koko perheelle, niin mikä siinä menee silloin vikaan? Sekö, että tämä yhden tai kahden lapsen äiti käyttää teidän peräänkuuluttamaa seksuaalista itsemääräämisoikeutta, vaiko se, että heidän maailmansa ei ole yhtä EU-parlamentaarikon maailman kanssa?\nNimittäin usein maalta tuleva ei ole niin kokematon kuin länsimaalainen lehdistö antaa välillä ymmärtää. Monesti naisella on tosiaan kotikylässä tai mukana lapsi tai kaksi, jotka huolehtivat sitten äidistä ”vanhana”, jos falangien kanssa käy huonosti. Täällä nimittäin ei kaikilla ole saumaa mennä parisuhdeterapiaan tai sosiaalitoimistoon hakemaan apua vaivaan eikä toiseenkaan.\nMinusta tämä kaikki kokema on tehnyt vannoutuneen piraattituotteiden kannattajan, sillä vaihtoehdoton älämölö ja kritiikki saa alati vähenevät hiuskarvani nousemaan pystyyn.\nLähettänyt For life klo perjantaina, joulukuuta 13, 2013 Ei kommentteja:\nPyörä mielessä ja Suzuki 250 myytävänä\npäivis: Tänään testasimme tulevan kotimme (valmistuu joskus vuonna 2015) naapurissa sijaitsevaa auto- ja moottoripyöräpesulaa. Honda Phantom oli sitten viime pesun rapaantunut jo melkoisesti, joten sen oli aika saada puhdasta pintaan.\nKävimme pesun aikana Seven Seasin showroomissa mittailemassa taas vaihteeksi paikkoja ja miettimässä tulevan lisäkaapin paikkaa. Kaapin paikan määräämme me Jorman kanssa yhdessä. Ei jompi kumpi.\nPyörä oli puunattu ja maksu oli ehkä parikymmentä bahtia kalliimpi kuin vakituisessa pesupaikassamme. Yrittivät myös samaan hintaan kiristää pyörän jalkajarrua siinä onnistumatta. Siksi pysähdyimmekin Pattayan suuntaan mennessämme Sukhumvitin varrella olevaan Honda-liikkeeseen, jossa on myös huolto. Ottivat jarrut heti työn alle ja pyysimme vielä vaihtamaan öljytkin. Hintakaan ei ollut paha. Koko lystistä maksoimme 130 bahtia ja asentajalle 50 tippinä.\nHonda Phantom kiiltää taas.\nKoska taas oli aikaa odotella, kiersimme katselemassa liikkeen mopotarjontaa. Aikomukseni on ostaa oma pyörä, sitten kun Sevens Seas valmistuu. Päädyn joko Hondaan tai Yamahaan. Molemmilla on mukava matalanmallinen pyörä, joista tulee uusia versioita vähän väliä, mutta suunnilleen pysyvät malliltaan entisellään.\nJostain menoerästä Suomessa pitäisi kyllä sitä ennen onnistua luopumaan. Yksi luopumisen paikka olisi vuoden 1970 (tai -71) 250-kuutioinen Suzuki. Melkein entiselleen entisöity, vanhoilla, mustilla kilvillä varustettu. Sen saisi hakea pois kohtuuhinnalla. En sillä aja enää, eikä ole kovin paljon kilometrejä kertynyt mittariin muidenkaan ajamana.\nLähettänyt For life klo torstaina, joulukuuta 12, 2013 Ei kommentteja:\nPorhoja ja Lapin matkaajia\njormas: Tänään lähti Seuralta seikkailijajoukko lähes viikon reissulle Thaimaan pohjoisosaan. Suomalaiset täällä sanovat, että silloin mennään Lappiin. Ja miksei nimi istu asiaan, sillä puhummehan hyvin sujuvasti täkäläisestä Hyrsylänmutkasta, jossa Aira Samulin ei ole ehkä käynyt koskaan. Mutta Pohjois-Thaimaassa olen käynyt itsekin, sillä siellä on tuttujani, ellei peräti kavereita, joista joskus ehkä lisää. Miten meitä näin pienestä kansasta riittääkin joka paikkaan?\nMutta matka on varmasti mielenkiintoinen, sillä Wikipedia sanoo Chiang Raista muun muassa näin: "Alueen keskikorkeus on 580 m merenpinnasta. Alueen pohjoisosa kuuluu niin sanottuun Kultaiseen kolmioon, jossa Thaimaan, Laosin ja Myanmarin rajat yhtyvät – alue oli turvaton rajojen yli tapahtuvan huumeiden salakuljetuksen vuoksi. Mekongjoki muodostaa rajan Laosin kanssa. Kultaisen kolmion alueella viljellään huomattavia määriä oopiumiunikkoa, ja sieltä virtaa maailman markkinoille sekä oopiumia että puhdistettua morfiinia."\nMutta päivän pääaiheeni blogissamme on päiviksen minulle ostamat shortsit. Oheisen kuvan lahjaksi saamissani polvihousuissa oli teksti MAGNATE, joka ei loistavasta kielitaidostani huolimatta auennut minulle ilman sanakirjaa. Joten piti vähän googlailla ja wikipedioida.\nSana on suomeksi porho, joka taas vastaavasti on hyvin varakas, äveriäs, voimakas, suurliikemies ja pohatta.\nHistoriallisesti porho oli mies, ylhäissyntyinen (latinan Magnus), joka tarkoittaa "aatelismies" tai ainakin joku, joka erottuu saavutuksistaan.\nNetti tarkentaa ja tiputtaa minutkin hetken huumasta takaisin rahvaiden joukkoon sanomalla lisäksi, että viime vuosisadalla porhokanta on melkoisesti laskenut. Mutta, jos olet mauton ja äänekäs-ääninen sekä rikas, olet todennäköisesti porho. Mauttomuutta ja ääntä löytyy ja enää puuttuu rahat. Porholle netin lupaamaa rikkautta lähes kahdeksan euron uusissa housuissa odotellessa.....\nLähettänyt For life klo keskiviikkona, joulukuuta 11, 2013 Ei kommentteja:\nVaihtokurssin voitto hupenikin mehuun\npäivis: Kirjoitin toissapäivänä "suuresta" voitosta, jonka sain, kun kävelin parempaa euron kurssia tarjoavalle rahanvaihtopisteelle. Kilometrejä kului kävellessä noin viisi ja hyödyksi osoittautui lopulta 15 bahtia. Mutta myöhemmin muistin, että ostin janoissani 7Elevenistä pullon mehua, joka maksoi enemmän kuin tuo 15 bahtia. Jäin siis oikeasti kaiken lisäksi miinukselle rahanahneuksissani.\nJorma on kirjoitellut silloin tällöin venäläisistä, jotka tuntuvat ärsyttävän monia suomalaisia. Eivät ruotsalaisetkaan aiheuta maanmiehissämme niin suurta harmitusta, norjalaisista kai puhumattakaan. Mutta voi hyvä tavaton niitä venäläisiä, joita monet eivät osaa kutsuakaan muulla nimellä kuin ryssät. Sana särähtää melko pahasti korvaani, sillä en ole kasvanut ryssävihaisessa suvussa. Monen muun kotikasvatukseen sen sijaan ovat saattaneet kuulua ikävät sotamuistot ja naapuriviha. Muuten en asiaa voi ymmärtää.\nVenäläiset ovat kieltämättä joskus ärsyttäviä, mutta niin ovat muutkin, jotka käyttäytyvät moukkamaisesti. Jopa thaikut ärsyttävät joskus, vaikka yleinen mielikuvani heistä on varsin positiivinen. Joskus aistii rantatuoleissa istuvan ensimmäisellä ulkomaanmatkallaan olevia naapurimaan kansalaisia, eikä silloin voi oikein tuntea muuta kuin lempeää hellyyttä heitä kohtaan. Noinhan se meni meillä suomalaisillakin, kun harjoiteltiin olemaan turisteja.\nEläkeikään ehtineitä venäläisrouvia näkee täällä huomattavasti enemmän kuin suomalaisia. Tosin suomalaisnaisten määrä on kasvanut selvästi. Ja Suomi-tytöistä moni matkustaa yksin. Venäläiset taas ovat seurallisempia ja matkakumppanina on ainakin yksi sukulaisrouva tai naapuri.\nMamman hoteista kavereiden kanssa ulkomaille bailaamaan lähteneet, juuri ja juuri aikuisikään ehtineet venäläiset ovat yhtä rasittavia kuin vastaavat suomalaiset. Tai ruotsalaiset. Entäs sitten saksalaiset?\nKoska venäjää kuulee ja myös näkee kirjoitettavan täällä aina vain enemmän, päätin että Suomeen palattuani kaivan esiin venäjän kielen oppikirjani nimeltä Kapusta. Tarkoittaa kaalia. Venäjän kielellä alkaa täällä ehkä kohta pärjätä arkipuheissa yhtä hyvin kuin englannilla. Eilen käytiin syömässä pienessä ravintolassa, jossa ruokalista oli kirjoitettu vain thaiksi ja venäjäksi. Silti saatiin pöytään sitä mitä tahdottiinkin. Thaimaalaisten halu palvella kaikkia ei ole kadonnut mihinkään.\nLähettänyt For life klo tiistaina, joulukuuta 10, 2013 Ei kommentteja:\nThai - Russian Club\njormas: Pattaya Suomi-Seuran osoite on: Soi Welcome Jomtien 334/153 Nongprue, Banglamung, Chonburi 20260 Thailand.\nMyös viereinen street lienee Soi Welcome ja jotain, sillä kyseiset kaksi katua muodostavat kiinteän yhteyden ja kokonaisuuden. Esimerkiksi niiden välissä oleva kerrostalorivistö ravintolahuoneistoineen ulottuu molemmille kaduille.\nPari päivää sitten huomasin kadun alkupäähän tulleen, arvatenkin naapurimaamme palvelupisteen tai vastaavan. Ehkä se on viime juoksussa positiivinen asia, sillä kotikatumme hyvä, ellei peräti loistava ruokaravintolatarjonta on venäläisten ansiota, jotka asuvat katujen päässä olevassa Welcome(?)-hotellissa. Jos ei heitä olisi, olisi katumme varrella juottola tai pari sisäänheittäjätyttöineen eikä ehkä juuri muuta. Paitsi pesula ja hieronta, joka voi olla aivan loistavaa minulle kerrotun mukaan lähes missä tahansa.\nSe on nimittäin niin, että venäläiset eivät lopeta matkailua Pattayalle suomalaisten vuoksi. Ja kun kokemus on osoittanut, että oma mieli myrkyttyy sitä mukaa, jos ei ole muita kohtaan sietokykyä saati hyväksyntää. Jotta tämä pysyy mielessä, on joskus pitänyt muistella keihäsmatkalaisia, viipurinreissaajia ja tallinnanturisteja. Joten vaikka meistä suomalaisista lähes kaikki reissaa muita kohtuuttomasti häiritsemättä, mahtuu joukkoon niitä, joilla voi lompakossa olla painetta, mutta pää sitä vastoin ammottaa tyhjyyttään. Tai sen on täyttänyt itsekkyys, josta ei näe edes sitä omaa napaansa saati vuosien saatossa ilmestyneen "outokummun" yli varpaitaan. Tai vehkeitään kuin peilistä.\nSuomenkielisiä ruokalistoja on silmiini sattunut ehkä saman verran kuin Suomessa thaikielisiä menuja suhteessa thai-matkailijoiden määrään Suomessa. Jos en itse eikä seurueeni listaa ymmärrä, katselen ruoka-annosten kuvia vihkosta tai seiniltä. Ja jos ei niitäkään ole, katson mitä on muiden lautasella, sillä tyhjään ruokalaan en mene syömään. Niin tai näin, kupu on minulla ollut aina täynnä, kun olen kuppilasta lähtenyt.\nJa totta tosiaan, joskus ilman paitaakin, kun en ole huomannut sitä ottaa mukaan rantatuoliin silloinkaan, vaikka reissuun on sisältynyt syöminenkin. Ja olisihan aterian voinut tilata rantatuoliinkin. Olisi ollut vaatetus tai vaatteettomuus yhdenlainen. Syömistä on tosin joskus häirinnyt enemmän tupakoiva, humalainen orveltäjäjoukko kuin venäläinen misukka stringessä tai hänen puolisonsa ilman paitaa.\nLähettänyt For life klo maanantaina, joulukuuta 09, 2013 Ei kommentteja:\npäivis: Euron kurssin seuraaminen tarjoaa minulle lähes samanlaisen jännityksen kuin lauantain lottoarvonta. Sitä tosin en juuri seuraa. Euron kurssimuutoksia sen sijaan vahdin senkin edestä. Kotimaassa ollessa Kauppalehden valuuttalaskurista ja täällä kymmenistä rahanvaihtopisteistä, joilla kaikilla näkyy olevan oma hintansa. Ei siis harrasteta kartelleja.\nThaimaan kaikissa setelirahoissa on etupuolella kuninkaan kasvokuva.\nTakapuolella kuvitus vaihtelee setelin suuruuden mukaan. Sadan ja 20\nbahtin seteitä käytetään varmasti yleisimmin.\nOlen seurannut yhden "Hyrsylän mutkassa" sijaitsevan keltaisen rahanvaihtopisteen euron kurssikehitystä sillä silmällä, että siellä euroistaan saa lähes poikkeuksetta parhaan hinnan. Kotikatumme lähellä taas on punainen vaihtopiste, jossa ruplan kurssi oletettavasti on hyvä, koska sen edessä yleensä jonottaa aina liuta venäläisiä. Tai sitten paikka muuten vain miellyttää heitä.\nKoska siis seuraan euron hintaa, pitää rahanvaihto tehdä siellä, missä kurssi on paras mahdollinen. Niinpä eilenkin läksin kävellen käymään Jomtien Beach Roadin toiseen päähän keltaiselle vaihtopisteelle, siis reilun parin kilometrin päähän meistä. Rahapussissa kuumotti sata euroa vaihdettavaksi. Ei kelvannut lähempänä oleva 43,70 vaihtokurssi, sillä bahteja piti saada 43,85:llä. Tietysti tarkoituksena oli liikuntakin, mutta päätarkoituksena kävelylle oli kyllä rahan vaihto paremmalla kurssilla.\nPalasin hyvistä bisneksistä onnellisena kotiin, ja edelleen kävellen, sillä säästin siten yhden lavataksihinnan eli 10 bahtia. Perille päästyäni laskin kerran, ja sitten laskin vielä uudelleen, mikä oli lähes viiden kilometrin matkasta ansaittu voitto. Kaloreja tietysti paloi jonkin verran kävellessä, mutta paremman kurssin ansiosta tienasin tuolla reissulla kokonaiset 15 bahtia eli vajaat 35 senttiä. Kaikki on niin suhteellista.\nLähettänyt For life klo sunnuntaina, joulukuuta 08, 2013 Ei kommentteja:\nKolmen päivän pippalot\njormas: Pattaya Suomi-Seuralla on nyt juhlittu kaksi päivää ja yksi on vielä edessä. Ensin oli itsenäisyyspäivän karkelot, jossa ruoka ja ohjelma olivat todella hyvää sekä laadukasta.\nJuomakin näytti maistuvan kaikille mukaan luettuna he keillä oli prosentteja kyytipojan ja vähän muidenkin poikien mausteena.\nItse en juuri tikkua pannut pirskeiden eteen ristiin enkä rastiin, vaan vastuualueeni on muualla. Muun muassa täällä Facebookissa ja kotisivuissa, joten jaan tässä kaikille tekijöille suuret kiitokset, sillä ilman sitä panosta juhlat olisivat jääneet pitämättä.\nJuhlapäivien toisena aiheena on ollut Seuran kymmenvuotissynttärit. Väkeä on käynyt tosi paljon. Toivottavasti se poikii uusia jäseniä roppakaupalla. Mielenkiintoista ja tärkeääkin olisi tietää mistä kaikki kävijät olivat saaneet tiedon juhlista.\nKaikki juhlijat eivät mahtuneet sisään, vaan ulos oli katettu ainakin puolensataa istumapaikkaa.\nOn ollut mukava osallistua juhlijana muiden joukossa ja huomata, että tuttuja, kavereita ja ehkä jokunen ystäväkin on neljän viiden vuoden aikana tullut.\nTänään oli itsellä aamupäivällä ohjelmassa ensin puolitoista tuntia tennistä, sitten Seuran petanque-mestaruuskilpailut, joissa sijoituin parini kanssa pronssille. Hyvä saavutus joukossa, joista moni on pelannut vuosia. Itse olen heitellyt kolmea rautapalloa ehkä koko elämäni aikana kymmenkunta kertaa.\nSen jälkeen hain moottoripyörällä päiviksen föliin ja mentiin saunaan, jossa on aina kelpo löylyt, vaikka kiukaana onkin ruotsalainen Tylo. Sitten Seuralle syömään lättyjä ja hernekeittoa sekä rautapallikisan palkintojen jakoon.\nLoppu päivä menikin iltaan saakka kokemuksia vaihdellessa muiden vieraiden kanssa. Ja tietty, neuvojen jakamisessa uusille matkailijoille, joita onkin tullut konekaupalla. Ja lisää tulee, sillä moni suomalainen viettää täällä joulun ja vuoden vaihteen.\nLähettänyt For life klo lauantaina, joulukuuta 07, 2013 Ei kommentteja:\nHyvää itsenäisyyspäivää myös kaikille ulkokansalaisille\npäivis: Tasavallan presidentti Sauli Niinistä lähetti itsenäisyyspäivän tervehdyksensä kaikille ulkosuomalaisille. Tervehdys löytyy myös Pattaya Suomi-Seuran nettisivuilta (www.pattayasuomiseura.fi) ja seuran Facebook-sivuilta.\nTervehdys jäi vähän kaivelemaan hampaan koloon, sillä koin Niinistön ohittaneen viestissään esimerkiksi suuren osan täällä Thaimaassa pitkiä aikoja vuodesta asustelevista. Heistä moni pitää itseään ulkosuomalaisena, vaikka ovatkin kirjoilla jossain Suomessa olevassa osoitteessa. Tai vaihtoehtoisesti Ruotsissa, tai Espanjassa, mutta silloinkin moni on edelleen Suomen kansalainen.\nVaan kun läksin asiaa tarkistamaan kaiken tietävästä Wikipediasta, se tiesikin kertoa näin:\n"Ulkosuomalainen on Suomen ulkopuolella asuva suomalainen. Ulkosuomalaisia oli vuonna 2010 vajaat 800 000, joista ensimmäisen polven ulkosuomalaisia noin 280 000 ja toisen polven 500 000. Suurin osa heistä asui Ruotsissa (436 000) ja Yhdysvalloissa (104 000). Ulkosuomalainen on voinut muuttaa ulkomaille työn, opiskelun tai perheen vuoksi."\nPiti jatkaa lukemista vähän pitemmälle, jolloin samainen Wikipedia kertoi, että ulkosuomalaisten lisäksi on ulkokansalaisia. Kas siinä ero:\n"Ulkokansalainen on puolestaan ulkomailla asuva Suomen kansalainen. Ulkokansalaisella on siis kaikki kansalaisuuteen liittyvät oikeudet, mutta myös velvollisuudet. Esimerkkinä oikeuksista on äänioikeus, sillä ulkokansalaiset saavat äänestää valtiollisissa vaaleissa (eduskuntavaalit, presidentinvaalit ja europarlamenttivaalit). Esimerkki velvollisuuksista on puolestaan asevelvollisuus. Ulkokansalaisia, jotka ovat siis osa ulkosuomalaisten joukkoa, on yhteensä noin 250 000. Äänioikeutettuja (täysi-ikäisiä) heistä on noin 210 000."\nOlisi tietysti presidenttimmekin voinut termivalinnoissaan olla tarkempi ja lähettää tervehdyksensä myös näille ulkokansalaisille.\nPattayan Suomalaisen koulun ulkosuomalaiset tai ulkokansalaiset oppilaat\nkävivät viikolla koristelemassa seuran ikkunan Suomi-aiheiseksi.\nVaan eipä termiä taideta tuntea muuallakaan. Vuoden ulkosuomalaisen valinnoistakin voisi näin päätellä, sillä valittujen joukossa oli selkeästi niitäkin, jotka vain käyvät hakemassa leipänsä ulkomailta, mutta ihan varmasti ovat Suomen kansalaisia. Listalta löytyvät nimittäin muun muassa Olli Rehn, Jacob Söderman ja Saku Koivu.\nLähettänyt For life klo perjantaina, joulukuuta 06, 2013 Ei kommentteja:\njormas: Paikallinen Hyrsylänmutka on Jomtien Beachin alkupäässä. Siinä olevalta poliisiboxilta alkaa parin kilometrin kävelytie pitkin rantaa Pattayalle päin. Kun sitä tepastelee vajaan kilsan kohti vesipuistoa, on matkalla parikin suomalaisten miehittämää ja naisittamaa rantatuolimestaa, kakskasi ja kolmekolmonen.\nMutta ennen sitä huilailee ja paistattelee päivää hiekalla usein kuvan koira, joka voisi olla bernhardilainen. Ja ehkä onkin. Mutta koska täällä on niin paljon rotujen koiria, sanokaamme tätä thailandilaiseksi.\nKoirarotuhan on tuttu monista kuvista, joissa se alppimaisemissa paiskii hommia pitkin rinnettä pelastaakseen kinoksiin hautautuneita ihmisiä.\nKuulemani tarina kertoo, että kerran oli suomalainen pariskunta jossain päin Sveitsin Alpeilla juuttuneena lumen keskelle henkihievärissä ilman toivoa pelastumista. Mutta yhtäkkiä rinnettä heidän luokseen lyllertää hirveällä touhulla bernhardilainen rommitynnyri kaulan alla. Tähän rouva iloissaan hihkaisee: "Pelastuttiin kuitenkin. Sieltä tulee ihmisen paras ystävä". Johon mies vastaa: "Niinpä näkyy. Ja koira näyttää olevan mukana."\nLähettänyt For life klo torstaina, joulukuuta 05, 2013 Ei kommentteja:\nJoulu tulee Pattayallekin\npäivis: Vaikka joku aika sitten kirjoitin, että täällä ei tarvitse joulua miettiä, niin kyllä se täälläkin näkyy siellä täällä punaisine joulukuusineen ja joulun herkkukoreineen. Ja monin tavoin. Joulumusiikki ei kaupoissa juurikaan soi ja netin Jouluradiokaan ei ihan niin hyvin kuulu kuin ehkä pitäisi.\nJoulua enemmän täällä ehkä valmistaudutaan uuteen vuoteen. Kun meidän seuraava vuotemme on 2014, on se thaimaalaisen kalenterin mukaan 2557. Varmaan jossain muuallakin käytetään samaa ajanlaskua.\nTämä on ehkä jonkun thaimaalaisen somistajan näkemys joulusta.\nHuomenna juhlitaan kuninkaan syntymäpäivää, joka tietysti on yksi vuoden kohokohdista. Sen johdosta Bangkokin mellakatkin keskeytettiin. Saa nähdä, jatkuvatko ne syntymäpäivän juhlinnan laannuttua. Näin epäillään.\nJos noita joulun merkkejä haluaisi keksiä lisää, niin voisi vaikka väittää, että harjakauppiaita kulkee kadulla tavanomaista enemmän. On harjakaupan sesonki, koska thaikodeissa valmistaudutaan joulusiivoukseen. Uskokoon kuka haluaa, mutta jostain muusta syystä harjat käyvät hyvin kaupaksi. Tai mistä minä sitäkään voisin tietää, käyvätkö. Vähän tähän tapaan täällä jutut lähtevät ainakin meidän suomalaisten keskuudessa liikkeelle. Kuulijan pääteltäväksi jää, minkä verran jutuissa on perää.\nMeilläkin on muuten sellainen viuhkan mallinen paikallinen harja, joka ei ole ergonomisesti ollenkaan hyvä, mutta sillä on mukava huiskia roskat täkäläisen malliseen, pitkävartiseen rikkalapioon.\nLähettänyt For life klo keskiviikkona, joulukuuta 04, 2013 Ei kommentteja:\nJomtien ja Pattaya elävät murroksen aikaa\njormas: Pattayan turismielinkeinona on voimakkaassa murroksen tilassa. Alku- tai jatkosysäyksenhän nykyiselle menolle antoivat Vietnamin jenkkisotilaat, jotka viettivät lomiaan Pattayalla. Tunnettua läpi koko maailman on, että sodassa riittää luoteja ja kuolemaa jokaiselle, mutta puute on rakkaudesta ja sen kohteista. Naisista. Ja Thaimaan kauniit naiset vastasivat tähän puutteeseen ja kysyntään.\nTänä päivänä saattaa kuitenkin olla niin, että amerikkalaiset ovat muualla ja Jomtienilla on enemmän venäläisiä turisteja kuin kaikkia muita falangeja yhteensä. Venäläisille tämä onkin suosittu lomakohde, jonka käyttöä helpottaa Suomen kaltainen, kuukauden viisumivapaus ja usein kohtuullisen lyhyt matka meidän kotimaahamme verrattuna.\nMutta venäläisille Thaimaa on perhekohde ja he eivät etsi täältä juurikaan nais- eikä seksiseuraa. Näin saattaa olla myös lisääntyvien intialaisten ja kiinalaisten laita. Ja kun he eivät juuri ainakaan vielä pelaa golfia, on kaksi suurta matkailun vetovoimatekijää murroksessa. Naiset ja golf.\nSitä en osaa arvella mihin suuntaan edelle mainittujen kansalaisten lomatarpeiden osalta mennään, mutta heidän määränsä näyttää tällä hetkellä lisääntyvän vuosi vuodelta.\nPattaya Suomi-Seura on niin sanotulla Soi Welcome-kadulla, jonka päässä on Soi Welcome-hotelli, joka aikoinaan toimi myös Aurinkomatkojen hotellina. Nyt sitä asuttavat pääosin venäläiset, joiden ansioista kotikadullamme on paras ruokaravintolatarjonta vuosiin. Joten ilman Suomen itäistä naapurimaata, olisi kotikatummekin tarjonta tyhjien tilojen lisäksi valitettavan yksipuolinen.\nTiedän, että suomalaisten vuoksi täältä eivät katoa muut turistit, joten olen päättänyt tulla heidän kanssaan toimeen kykyjeni mukaan. Lisäksi elämä on opettanut, että ahdistava mieli ahdistaa eniten itseä. Ymmärrystä lisää muistelu osan suomalaisten käyttäytymisestä Keihäsmatkojen alkuaikoina ja vieläkin, varsinkin Tallinnan matkoilla yöllä sekä päivällä.\nMyös thaimaalaisten, lähinnä Bangkokin seudulta tulevan keskiluokan määrä lisääntyy. He ovat tiukasti työn ja talouden sykkeessä kiinni. He tulevat Pattaya ja Jomtien beacheille loman ja viikonlopun viettoon. Myös muulta päin maata tänne tulee paljon maan kansalaisia. Heidänkään lomatarpeistaan minulle ei ole mitään käsitystä.\nSen olen huomannut, että kun jossakin valmistuu uusi condo tai vastaava, on omistajista usein iso osa thaimaalaisia. Joten niin sanotun ulkomaalaisomistuksen ja -kiintiön lisäksi myös thaiomistus menee kaupaksi. Jostain luin myös, että Pattayan kaupunginjohtajan ykköstavoitteita on saada Skytrain Bangokista Pattayalla saakka. Sitä odotellessa nautitaan elämästä, toisistamme sekä elosta ja olosta vaikkapa rantatuolissa.\nLähettänyt For life klo tiistaina, joulukuuta 03, 2013 Ei kommentteja:\npäivis: Tänään nenään osui poikkeuksellisesti pahoja hajuja, kun kävelimme Jomtienin rannan kävelytietä pitkin. Roskat olivat hakematta ja haju sen mukainen. Roskankeruun ongelmia on ollut meidänkin kotikadullamme, mutta jotenkin hajut tuntuivat siedettävimmiltä. Meillä roskankeruun ongelmaksi selvisi roska-auton hajoaminen. Mitenkäs keräät mitään, jos välineet eivät ole kunnossa. Kun auto saatiin takaisin liikenteeseen, roskakuskit tekivät pitkän päivän meidän kadullamme, mutta varmaan muuallakin.\nEnimmäkseen Thaimaassa tuoksuu hyvälle. Olen jo tottunut katukeittiöidenkin tuoksuihin, jotka lihaperäisinä eivät oikein aluksi istuneet minulle. Nyt en niitä juuri huomaa tai sitten lihan hajut on onnistuneesti peitetty jollain mausteilla.\nJossain vaiheessa olin haistavinani kardemumman tuoksun yhdessä jos toisessakin paikassa. Mutta kun kukaan muu ei vahvistanut havaintoani, piti uskoa, että erehdyin tuoksun lähteestä tai sitten koko tuoksua ei ollutkaan.\nSeuran salaattipöydän antimissa on paljon\nAsuntoomme Pattaya Suomi-Seuran neljänteen kerrokseen kantautuu usein hyviä tuoksuja. Erityisesti näin tapahtuu keskiviikkoisin, kun seuralla keitetään lohikeittoa. Varsinkin siihen silputtavan tillin tuoksu on aromikas. Toinen ruokahalua, tai paremminkin makean halua herättävä tuoksu leijailee meille asti, kun keittiössä paistetaan korvapuusteja.\nJormakin on alkanut tuoksua. Tunnistan hänen olevan lähellä, vaikka silmäni olisivat kiinni. Tuoksu on kookoksen. Jorma joutuu hoitamaan golf-kentällä polttamiaan huulia ja tekee sen kookosrasvalla. Se on yksi minun lempituoksuistani. Toivon silti, että Jorman huulet paranevat, sillä huulissa olevan rakkulat eivät ole mikään mukava asia.\nLähettänyt For life klo maanantaina, joulukuuta 02, 2013 Ei kommentteja:\nJuoma oli aina hintansa väärti...\njormas: Blogiin kirjoittelen toistaiseksi tai silloin tällöin osin samoja juttuja kuin esimerkiksi tänne: https://www.facebook.com/pattayasuomiseura. En laiskuuttani, vaan määränsä kullakin. Minullakin.\nElämässäni olen juonut paljon viinaa. Sanoisinko kohtuuttomasti. Siksi olen lopettanut sen kokonaan.\nMutta alkoholistin logiikka on joskus edelleen pistämätöntä. Kun join, juoma ei ollut koskaan liian kallista. Osti sen sitten Alkosta, trokarilta tai ravintolasta, oli se aina hintansa väärti.\nMutta hintatietoisia oltiin silloinkin. Kun juomalesti saattoi maksaa Kivikylässä vitosen enemmän kuin naapuri-Korsossa, lähdettiin sitä sieltä taksilla hakemaan. Ja kyyti kiemuroineen maksoi monta kymppiä.\nVaan toisin on nykyisin juomahankintojen kanssa. Kun soda tai muu ihmiselle välttämätön vesi voi maksaa paikasta riippuen täällä Pattayalla bahteina alle puolesta eurosta reippaaseen euroon, saattaa se jäädä joltakin joskus ostamatta. Se kun on liian kallista.\nPengon aika tavalla minulle tulevaa roskapostia, jota kai saa jokainen netinkäyttäjä. Silloin tällöin tulee pohdittua lähettääkö niitä joku kone ympäri maailmaa, sillä jotkut ovat niin tökeröjä, joltakin muulta kieleltä käännettyjä, jotta jopa minä ne tunnistan. En löydä niistä edes viruksia tai haittaohjelmia. Tosin en ymmärrä sitäkään mitä niillä kalastellaan. Miljonääriä ei minusta myöskään ole niiden avulla tullut. Ei tosin muutenkaan.\n"Hei , Anteeksi näin ottaa sinuun yhteyttä , olen juuri nähnyt profiilisi ja sanon että oletminun tarvitse . Lyhyesti sanottuna, nimeni on Vincent Fragne , alkuperä Suomessa ja asun Suomessa . Kärsinvakavasta sairaudesta , joka tuomitsee minut varmaan kuolemaan on kurkun syöpä , ja minulla onsumma 500000 euroa, joka haluaisin tehdä lahjoituksen joku tuttusi ja rehellinen , jotta se tekee hyvää käyttöä . Omistantuonti liiketoiminnan punaista öljyä Ranskassa , ja menetin vaimoni siellä jo 6 vuotta, mikä vaikutti minuunpaljon ja en voinut naimisiin vasta mennessä , meillä ei ollut lapsia . Haluan tehdälahjoituksen kyseisen määrän ennen kuin kuolen voi minun päiväni laskea hänen vikansa tämä tauti on mitä minulla oli , muttarauhoittava lääke Ranskassa ei heti tietää , jos voit hyötyä tästä lahjoituksesta. tässä sähköpostiosoitteeni : vfragne@gmail.com. Otin voit vastata minulle"\nLähettänyt For life klo sunnuntaina, joulukuuta 01, 2013 Ei kommentteja:


Käsivarren erämaan loppuviikko | Kuukausi yksin erämaassa\nKäsivarren erämaan loppuviikko\nOlin siis iltamyöhällä Pitsusjärven autiotuvalla. Juttelin mukavan pariskunnan kanssa, he olivat tulleet eri reittiä. Meillä kaikilla oli ajatuksena huiputtaa Halti seuraavana päivänä. Aamulla matkin röyhkeästi muita jättämällä suurimman osan kamoista kämpälle ja pakkasin Kajkaan vain keittimen, ruokaa ja lämmintä lisävaatetta. Seura oli mukavaa, mutta en halunnut tunkea itseäni pariskunnan seuraan. Lähdin matkaan yksin ja en pitänyt kiirettä. Jäin pitämään taukoja ja räpsin kuvia. Jossain vaiheessa minut ohitettiinkin.\nKeli oli hyvä. Kylmän yön jäljiltä maa oli kovaa, lätäköt jäässä ja raikas ilma oli miellyttävää liikkumiseen. Aurinkokin näyttäytyi! Tunturit värittyivät kauniin laikukkaiksi.\nPolku seurasi pitkän matkaa jokea. Sitä oli kiva tuijotella. Vesi oli turkoosia ja jokiuomassa oli paljon isompia ja pienempiä putouksia. Liuskekivikerrokset näyttivät ihan epätodellisilta. Välillä kerrokset näyttivät lysähtäneen kasaan. Maan kerrostumat olivat hyvin esillä, kaikkien tarkasteltavissa. Maa oli muutenkin aika paljaana, vähän kuin se olisi ollut alastomana ilman suojaa. Mietinkin miten haavoittuvaista tuo maa siellä oli. Polku erottui selvästi ja joissakin kohdissa polkuun oli muodostunut lisälenkkejä, mutkia ja ohituspaikkoja. Näin herkän maaston alueilla on hyvä kulkea polkuja pitkin.\nVälillä pieni oja halkoi maata ja antoi ravinteita kaikelle vihreälle. Nämä olivat melkoisia väriläiskiä kaiken kiven ja kallion harmaudessa. Vesi puroissa ja ojissa oli epätodellisen kirkasta. Ei oikein osannut edes hahmottaa miten syvä oja oli, ennenkuin koetti sauvalla.\nSitten Haltin tupa ilmestyi näkyviin. Paljon karumpi ei mökin ympäristö voisi olla! Pelkkää kiveä kiven päällä, alla ja sivuilla. Jätin tuvan kuitenkin vielä rauhaan ja jatkoin Haltin huippua kohti. Aioin käydä syömässä lounasta tuvalla huiputusreissun jälkeen.\nKeli oli kylmä! Lätäköt rasahtelivat jääkuorrutuksen ansiosta jalkojen alla ja poskia punoitti viileä vihuri.\nAurinko oli enää muisto vain. Kun aloin nousta vähän ylemmäs, huomasin taakse vilkaistuani sadepilven seuraavan takana. Maisemat alkoivat muuttua utuisiksi valkoisen verhon peittäessä kaiken taakseen.\nKun saderintama oli lähempänä, tajusin sen olevan lunta! Kivipeite rinteessä oli vaihtanut väriä harmaasta terrakotan oranssiseksi ja aurinko yhä yritti paistaa jossain lumipyryn takana. Näky oli jotenkin ihmeellinen, ihan kuin jostain eri planeetalta. Ihmettelin kiviä. Niitä riitti! Mitä ylemmäs nousin, sitä isommiksi kivetkin muuttuivat. Toisinaan joutui tekemään ihan tosissaan töitä noustessaan kiveltä toiselle rinteessä, lumen ja tuulen piiskoessa kivien pintoja liukkaiksi.\nOsa kivistä oli kummallisia, ihan kuin mutainen norsu olisi kuivunut ja kivettynyt maahan makaamaan. Mattapintaiset oranssit kivet eivät olleet tästä maailmasta.\nTässä vaiheessa nousua kuljin puhe-etäisyydellä Pitsusjärven kämpän pariskunnasta. Sain kuulla heidän olevan hoitoalalla töissä ja kehtasin ehdottaa alas menemistä yhtä matkaa. Kivet olivat liukkaita ja vaellussauvat tuntuivat juuttuvan kivenkoloihin.\nHuipulle päästyä oli jo aika talvista. Viima oli aika kova ja maisemia ei nähnyt mihinkään suuntaan. Kylmyys iski luihin ja ytimiin, eikä huipulle huvittanut jäädä kovinkaan pitkäksi aikaa. Sormet jäätyivät jo yhden puhelun aikana, huipulla oli hyvä kenttä.\nHuipulla oleva vieraskirjalaatikko oli niin jäässä, että sitä piti kolautella sauvalla ennen kuin sen sai auki. Nimet vihkoon palelevin sormin, huiputushuikat viskipullosta ja takaisin alas. Maisemia ei tarvinnut jäädä ihailemaan.\nAlas kulkiessa matka joutui nopeasti, koska juttelimme koko ajan ja reitti oli ennalta tuttu. Jutut ja huumori natsasi hyvin ja olin vähän kolmantena pyöränä vielä illan tuvallakin. Välillä tuli hölmö olo, että olenko jotenkin tunkeileva, mutta ehkä omaa rauhaa kaipaavat pariskunnat valitsevat hotellin tai ainakin varaustuvan.\nTakaisin mennessä reitti oli muuttunut vähän mutaiseksi kivettömiltä kohdilta ja housuni olivat liejussa polviin asti.\nToinen yö siis vietettiin vielä Pitsusjärven tuvalla, eikä ketään muita tupaan tullut. Varaustuvan puoleinen pääty oli saanut Haltin keikan aikana uudet asukkaat. Vesitaso haki ja toi porukkaa, joten Haltin saattoi huiputtaa aika vähäiselläkin kävelyllä. Itse ajattelin, että huipulla pitäisi olla pari eri vieraskirjaa; toinen niille, jotka kävelevät koko matkan ja toinen niille, jotka käyttävät apuja.\nMeekonjärveä kohti lähdin kävelemään omaa tahtia. Minun kävelyvauhtini oli hitaampi kuin pariskunnan, enkä muutenkaan halunnut änkeä muiden seuraan. Oli ihanaa kävellä yksin. Polkukin oli niin selvä, ettei suunnistamista tarvinnut miettiä. Sai vain nautiskella ja antaa maisemien ja pohjoisen taivaan vaivuttaa pään meditatiivisen tyhjään tilaan.\nLähellä Meekonjärveä oli reitin ainoat pitkospuut kivikon yli. Kuljin nyt reittiä, jota en ollut ennen nähnyt sillankiertohomman takia. Välillä reitti nousi niin jyrkkään rinteeseen, että kallioon oli kiinnitetty vaijeri kaiteeksi. Olin ihan paniikissa, mutta selviydyin kuitenkin korkeanpaikankammoni kanssa ylös ja alas ilman sen suurempia traumoja. Ruska oli värittänyt maisemaa. Koivut leiskuivat kirkkaina tummaa taivasta vasten kuin soihdut. Myös lempikukkani maitohorsmat olivat upeita kirkkaanpunaisina harmaata kivikkoa värittäen.\nMeekonjärven varaustuvan kuistilla näin tutut tyypit virittelemässä lounasvermeitään. Tupa oli tyhjä, joten oli fiksumpaa jäädä sen pihapiiriin syömään, kun tehdä lenkki autiotuvalle. Tuvan seinustalla olevalla penkillä oli hyvä tuulensuojainen paikka ja kauniit näkymät turkoosille lammelle. Näky oli upea. Yli tuhanteen metriin kapuava tunturi nousi tummana ja jylhänä lammen vieressä.\nKesken ruokailun tuulensuunta muuttui täysin päinvastaiseksi. Vettä alkoi vihmoa aikamoisella voimalla suoraan päin ja jouduimme vaihtamaan seinustaa. Ruokaillessa sovimme, että ylitetään silta (se, josta en uskaltanut mennä yli) yhdessä. Että ei pysähdytä ennen siltaa, ei sillallakaan. Kävellään vaan jonossa ja jutellaan jostain koko ajan. Niin homma onnistuikin! Kekkosesta keskustellessa ja tiiviinä kolmen hengen letkana kulkemalla silta tuli ylitettyä kuin itsestään.\nJos ihmettelet miksi juttuaiheeksi valikoitui Kekkonen, se johtuu Meekonjärven lähellä olevasta erikoisen muotoisesta Saivaara-nimisestä tunturista, jonka laella on Kekkosen muistolaatta. Saivaaran huipulle voisi kiivetä, mutta tyydyin katselemaan sitä alhaalta.\nSillan jälkeen tiemme taas erkanivat ja jäin nautiskelemaan ja etenin rauhallista vauhtia. Välillä istahdin maahan vain tuijottamaan pilvien liikettä, poroja, tuulessa huojuvaa heinää. Ruskan värit saivat minut haaveilemaan islantilaisvillapaidasta, jonka värit olisivat juuri tuosta maisemasta. Oli niin montaa oranssin ja punaisen sävyä, että en tiennyt niitä ennen noin paljoa olevankaan. Harmi etten osaa neuloa!\nMyös harmaan karun kallion ja kivikon muodostama maisema lumosi. Valon ja varjon reunat liikkuivat nopeasti. Valoläiskät kävivät nuolemassa jokaisen tunturin mutkan ja kuopan ja toivat vähän lämpöä tuohon koleaan maastoon. Pilvimassa näytti liikkuvan matalalla ja välillä se hipoikin tunturien huippuja. Suunta muuttui tuulen mukana ja unohduin tuijottamaan valon liikkeitä yrittäen muka ennustaa mikä huippu tai mikä mutka valaistaan seuraavaksi. Huiput olivat kuin joku kuoro, jossa jokaisella on vuorollaan sooloesitys.\nJotkut heinät olivat niin keltaisia, että häikäisi. Näin myös isoja ikilumilaikkuja rinteillä. Melkein teki mieli lähteä kiipeämään lunta kohti, mutta laiskuus iski ja jatkoin matkaa kohti Kuonjaria.\nTämä vaalea kivi, ehkä vyötärön korkuinen, herätti huomioni. Se näytti minusta ihan hautakiveltä. Punaiseksi värjääntyneet riekonmarjan kasvustot olivat kuin hautakukkia. Mietin miten kaunis hauta se olisikaan. Ei mitään ihmisen silottamaa kiiltävää graniittia, vaan tunturituulten ahavoittamaa kiveä, joka sulautuu maastoon. Minun makuuni.\nKuonjaria lähestyessä jäin seuraamaan isohkoa porotokkaa. Ne eivät välittäneet taljan väreistä tai sarvien koosta. Joukossa oli valkoisia, laikukkaita, tummia ja ruskeita poroja sulassa sovussa. Olisi ihmisillä jotain opittavaa poroiltakin, vaikka ne eivät mitään älykkyydellä loistavia elukoita olekkaan.\nKuonjarilla nukuin siis seuraavan yön. Tupa täyttyi ja viimeinen tulija saapui vasta kymmenen maissa illalla. Pari vaeltajaa tunnisti minut ja minulle tuli omituinen olo. Seuraavana aamuna oli lumi peittänyt maan. Tuuli kylmästi ja lunta tuli vähän lisää. Aurinko paistoi. Minua harmitti se, etten ollut nähnyt maisemia Haltin huipulta, joten päätin kiivetä vielä yhdelle yli tonniselle tunturille. Sen sitten teinkin ja kapusin todella navakassa tuulessa Guonjarvarrin huipulle. Oikaisin sitten sieltä suoraan Saarijärven tuvalle johtavalle polulle.\nLapinvuokon hahtuvaiset kukinnot heiluivat tuulessa villisti ja koko näytelmä näytti ihan nopeutetulta filmiltä. Tunturin huipulta oli ihan mielettömät näkymät! Tuuli oli kova, kyyhötin taas isojen kivien takana suojassa ja soitin kotiin. Oli hyvä mieli, hymyilin kaiken aikaa. Miten sainkin taas nähdä niin paljon kaikkea kaunista samalla silmäyksellä!\nHuipulla ja sen takana oli todella karua. Hiekan ja soran keskeltä kuitenkin pinnisti läpi pieniä kasvillisuuden laikkuja. Sitkeitä ovat nuo pohjoisen eläjät!\nMaisemat olivat taas kerran ihan älyttömiä. Samalla silmäyksellä lumipyry peitti tuntureita alleen ja aurinko valaisi laaksoa. Maailmassa oli vain oranssi ja harmaa, muut värit oli menetetty.\nAloin lähestyä Saarijärven tupaa. Se olikin sitten täysin erilainen kuin aikaisemmat kämpät. Tuntui omituiselle, että lähimpänä reitin alkua oleva tupa oli todella rähjäinen ja epäsiisti. Se oli vanha, pinnat kulahtaneet ja näytti siltä, kuin koko tupaa ei oltu viitsitty huoltaa lainkaan. Varaustuvan puoleisessa päädyssä oli norjalaisia naisia ja lohduttelimme heitä, että muut kämpät ovat ihan toista luokkaa. Tuvalla oli myös kolmen naisen porukka, joista kaksi oli vähän iäkkäämpiä. He olivat alunperin ajatelleet käydä Haltilla asti, mutta jo tämä ensimmäinen pätkä oli vaeltajille vaikea. He harkitsivat vesitason soittamista seuraavana päivänä ja siirtymistä pois koko reitiltä. Ja sehän ei todellakaan ollut edes kivikkoisin osuus…\nViimeinen aamu Käsivarren erämaassa oli kirkas ja kirpeä. Pakkanen oli kuurannut kasvit valkoisiksi ja tuntureiden juurella oli paksut usvavaipat.\nViimeinen pätkä kohti Kilpisjärven luontotupaa käveltiin porukalla. Minua jo kävellessä vähän harmitti, että joutuisin eroamaan noista huippumukavista tyypeistä. Puhuimme matkusteluista, vaelluksista, perheistä, oikeastaan kaikesta mahdollisesta. On jännä, miten tunturissa tuleekin puhuttua asioista niin vaivattomasti ja estoitta, vaikka ihmiset olisivatkin ennalta tuntemattomia. Minä kehuin suoraan heitä, miten mukavina ja hyvinä tyyppeinä heitä pidin. Pitäisi yleensäkin kehua enemmän jos on aihetta. Olin olevinaan yksinvaelluksella, mutta tunsin saaneeni ystäviä.\nIhan Kilpisjärven tuntumassa ruska antoi parastaan. Maisemat näyttivät siltä, kuin joku olisi tarjonnut värikynää ja hilannut taustalle pahviset lavasteet.\nPerillä parkkipaikalla päätettiin vielä mennä yhdessä syömään ennen lopullista eron hetkeä.\n53 kilometriä suuntaansa plus kiertotiet ja tunturinhuiputukset veivät kahdeksan päivää ja yötä elämästäni. Olisi tuon ajan voinut huonomminkin viettää! Tapasin paljon ihmisiä, sain ystäviä (kyllä, yhteyttä on pidetty), näin upeita maisemia, kävin yli kilometrin korkuisilla tuntureilla ja tein täysin erilaisen vaelluksen, mihin olen tottunut. Aina oppii ja kokee jotain uutta, tällä kertaa opin eniten ihmisistä, itsestänikin. On aika opetella nauttimaan, eikä ole tarvetta todistella itselleen tai muille yhtään mitään. Tämä reissu meni hyvin, kun en ottanut mitään paineita mistään, menin miten hyvältä tuntui.\nPosted on 23.10.2016 Kirjoittanut Minna Jakosuo\nAvainsanat: halti, kalottireitti, käsivarren erämaa, kekkonen, kesävaellus, kilpisjärvi, kuonjarjohka, meekonjärvi, saarijärvi, sallivaara, vaellus, yksinvaellus\n← Käsivarren erämaa\nVaellan, siis elän →\n2 Comments on “Käsivarren erämaan loppuviikko”\nHei! Onpa kiva lukea juttuja tutuista maisemista, Kilpisjärven erämaasta on tullut viimeisen parin vuoden aikana mulle ihan lempparipaikka ja hauskaa, että olet käynyt Guonjarvarrilla! Mulla on projektina käydä kaikkien Suomen yli tuhatmetristen tuntureiden huipulla ja viime vuonna kävin Guonjarilla. Me oltiin tänä vuonna liikkeellä syyskuun viimeisellä viikolla ja juuri eilen kirjoitin tuosta reissusta, käy lukemassa jos haluat 🙂 https://varriblog.wordpress.com/\nMoi. Hyvä juttu ja hyviä kuvia. Julkaisin juuri oman juttuni yhdestä Haltin reissusta. (vilzu.blogspot.fi). Tällä kerralla en käynyt Termiksellä, mutta juttusi nosti mieleen muistoja edellisiltä reissuilta jolloin kuljin Salmikurusta. Toisella Salmikurun reissulla kuljin yksin räntäsateessa pimeässä ja mietin silloin vakavissani pääsenkö sieltä pois. Olin silloin kiertämässä kaikkia yli 1000m tuntureita ja Salmikuru oli suunnitelmissa sopivin reitti, mutta olosuhteet teki siitä aika huonon valinnan. No, selvisin ehjänä ja sain kaikki tonniset kierrettyä yhdellä reissulla. Kirjoitan ehkä pian sen reissun tarinat blogiini. Mutta kiitos taas kerran mukavasta tuokiosta tarinoitasi lukien. T. ”Toinen yksinäinen vaeltaja”


Vuokramökki - Ounasmökit 1, 2h 45m² - Nettimökki\nNettimokki.com › Lappi › Enontekiö › Ounasmökit 1\n45 m², 4 vuodepaikkaa, Hetta, Enontekiö, Lappi\nMökki-ID 11277. Närpistöniementie 42, 99400, Enontekiö.\nVuokramökki 2 huonetta 45m² hinta alkaen 420 € euroa / viikko.\n"Hetan kaunein paikka" Joku tiesi.\nViihtyisä mökki Ounasjärven rannalla törmän päällä. Kaunis näkymä Ounastunturiin. Kesällä törmän laidalla on mukava tulistelupaikka, josta laaja näkymä järvelle. Rauhallisella alueella, mutta kylän keskustaan lyhyt matka. Mökissä on juokseva vesi ja sähkö, puusauna, sekä sisävessa. Oiva tukikohta Hetta-Pallas vaeltajille, sekä kalastajille ja metsästäjille. Mökiltä on helppo tehdä päiväretkiä muuallekin, esimerkiksi Pyhäkerolle ja muihin lähiseudun tuntureille ja luontopoluille, sekä Norjaan. Ounasjärvessä voi kalastaa ja ihan mökin rannasta mahdollisuus tähän.\nKesällä mahdollisuus veneen käyttöön.\nKeväällä upeille Tunturi-laduille sekä moottorikelkkareitille lyhyt matka, n. 300 metriä.\nPaikka on todella kaunis niin keväällä, kesällä kuin syksylläkin ainutlaatuisen sijaintinsa vuoksi.\nHelsinki: 1078 km\nRovaniemi: 305 km\nKuopio: 753 km\nVaasa: 787 km\nJyväskylä: 810 km\nJoensuu: 854 km\nTampere: 959 km\nLahti: 978 km\nLappeenranta: 1021 km\nTurku: 1085 km\nKauniilla ja rauhallisella paikalla, vaikka aivan kylän läheisyydessä. Perusmökki, sopiva kahdelle.\nKirjoittanut Pirjo - Vieraillut kohteessa kesäkuussa 2022\nHieno ja kuvien mukainen mökki kauniilla paikalla. Vuokraava taho oli avulias ja mukava. Lämmin suositus 😊\nKirjoittanut Juhannusvieraat - Vieraillut kohteessa kesäkuussa 2022\nOsta tästä tai Lähetä tekstiviesti Mox 11277 numeroon 16303 (4€/kpl) Lisätietoa nostoista\nMökki on täysin kuvauksen mukainen. Vanhanaikaisen viihtyisä, saunassa tosi hyvät löylyt. Sijainti ja näköalat loistavat.\nKirjoittanut Hannele - Vieraillut kohteessa huhtikuussa 2022\nOunasmökit 1, 45 m², 4 vuodepaikkaa\nMökki-ID 11277. Närpistöniementie 42, 99400, Enontekiö\n27.06.2022 - 07.08.2022 75 - 420\nalkaen 420 € / vkoEnontekiö


Oma Koti Valkoinen: Lemppari tuoksuni\nOlen melkoisen ronkeli, ainakin mitä tulee hajuvesiin alias tuoksuihin. :)\nPalmoliven Thermal Spa sarjan Mineral Massage- kuoriva suihkugeeli tuoksuu ihanalta, aivan kuin tuo Issey Miyaken tuoksu. Tuoksu on hyvin parfyymimainen ja kestää koko päivän. Kevyesti kuorivasta koostumuksesta annan lisäplussaa. :)\nLähettänyt Miia - Oma Koti Valkoinen klo 1.07\nAnonyymi 19. huhtikuuta 2012 klo 4.40\nMulla aina 1.vaatimus on että pullo on kaunis.. :D vaikka tuskin tuolla väliä on oikeesti, mutta toi eka pullo on kaunis ! <3\nMiia - Oma Koti Valkoinen 19. huhtikuuta 2012 klo 9.58\nJenna: Kaunis pullo on itselleni plussaa, muttei riitä enää yksistään ostopäätöksen tekemiseen. :) Itselläni on ollut lukuisia kauniita pulloja (tuoksukokoelma oli aivan hillitön 5-vuotta sitten), mutta niitä ei tullut sitten käytettyä. :´( Isseyn tuoksua olen käyttänyt noin 10-vuotta, en tosin yhteen putkeen, mutta silloin tällöin. Se on ainut noista, mikä on tällä hetkellä loppu... tarttis ostaa uusi pullo. =D\nTyperänainen 19. huhtikuuta 2012 klo 11.15\nVau mikä sattuma, mäkin tykkään tosi paljon noista kahdesta ekasta tuoksusta :) Tosin, Burberryn Beattia laitan aina varovasti, koska se tuoksu on musta tosi voimakas, jopa hiukan pistävä! Mutta kun sitä saa laitettua oikean määrän, niin ai että. :)\nps. oletko jo käynyt tsekkaamassa Hullut päivät?? :)\nMiia - Oma Koti Valkoinen 20. huhtikuuta 2012 klo 13.43\nTyperänainen: Tosta Beatista tulee tosi iso suihkautus. Itse teen sen niin, että suihkautan toooosi kaukaa rinnuksille. Ja paras on kun sekoittaa sekä Diamondsia että beattia. Kokeile ihmeessä!\nEn ole menossa hullareille lainkaan tällä kertaa. Rattaiden kanssa siellä on tosi vaikea kulkea enkä saa tyttöä hoitoon mihinkään. Mutta ei se haittaa, säästyypähän rahnat! :)\nmansardikaton alla 19. huhtikuuta 2012 klo 11.59\nHei olipa hauska postaus. Nuo kaksi ekaa tuoksua on minulle vieraita, mutta Issey on kestosuosikki ja samoin tuo suihkugeeli ollut useinkin käytössä (tykkäsin paljon mutten tajunnut yhtäläisyyttä parfyymin kanssa, vaikka varmasti pitää paikkansa).\nTaidanpa ensi kerralla nuuhkaista tuoksuosastolla noita kahta ekaakin -kiitos vinkeistä :)\nMiia - Oma Koti Valkoinen 20. huhtikuuta 2012 klo 13.45\nmansardikaton alla: Tuo Beat on sellainen raikas, muttei sporttinen ja Diamonds on ehdoton iltatuoksujen top 1! Noissa kaikissa on samantyylinen tuoksumaailma, ehkä hieman "miehekäs", ei siis yhtään kukkaismainen. tai ainakin mun nenu tykkää näistä. En ole yhtään kukkaistuoksujen ystävä. :)\nKikka N 19. huhtikuuta 2012 klo 13.46\nIhania pulloja :)\nMinun tuoksuni on nyt jonkin aikaa ollut Calvin Klein`n Beauty.\nMigreeni-ominaisuuteni sanelee minkälaista tuoksua voin käyttää sen lisäksi, että tuoksun pitää tietenkin miellyttää... Tämä yhdistelmä on ollut todella vaikeasti löydettävissä.\nMiia - Oma Koti Valkoinen 20. huhtikuuta 2012 klo 13.48\nKikka: Itselläni on ollut myös CK:n Beautya mutta koin sen jotenkin liian tyttömäiseksi itselleni. Minulla ei varsinaista migreeniä ole, mutta vahvat tuoksut käyvät silti ikävästi nenuun. Käytän tosi hillitysti tuoksuja ja kotioloissa en lainkaan. Suosin myös eau de toiletteja mielummin kuin parfyymejä. Tuosta Issey Miyakesta on saatavilla sellainen tosi kevyt "vesituoksu", se voisi toimia sinullakin. Mun siskon nenä nimittäin kestää sen ja hänellä on todella pahaksi diagnosoitu migreeni. :)\nViivi 19. huhtikuuta 2012 klo 20.30\nTulee kyllä itsekin oltua niiiin ronkeli hajuvesien suhteen, jos totta puhutaan niin onhan ne kalliita.. :) tulee yleensä ostettua jokin halpa hieno ulkomuotoinen purnukka, mikä lopulta haisee hirveälle kun kotiin pääsee..\nMiia - Oma Koti Valkoinen 20. huhtikuuta 2012 klo 13.50\nViivi: Kalliita ovat ja monesti kaupassa hyvältä tuoksunut tuoksu, ei toimikaan sitten enää kotona. :) Monta hasardiostosta olen tehnyt vuosien varrella mutta onneksi on perheeseen siunaantunut näitä naisia joiden kanssa voidaan sitten vaihdella hajuvesiä. :)\nMarjukka / Fab Forty Something 19. huhtikuuta 2012 klo 21.36\nMä olen addiktoitunut Annic Goutalin tuoksuihin - Petit Cherié on nyt kevätlempari. Guerlainin tuoksut ovat olleet aina mieleen, varsinkin klassikot Shalimar ja Samsara. Ensimmäinen oma hajuvesi oli aikanaan Anaïs Anaïs...: )\nMiia - Oma Koti Valkoinen 20. huhtikuuta 2012 klo 13.52\nMarjukka: Goutalin tuoksut ovat mulle ihan uusia, täytyykin käydä nuuhkimassa niitä. :) Guerlainilta olen kokeillut muutamaa (en muista enää niiden nmiä) ja ne jäivät lopulta täysin käyttämättä. Tuo Anaiís on ihan legenda jo! :)\nMarjukka / Fab Forty Something 21. huhtikuuta 2012 klo 14.13


Toimitusjohtajan kesäkirje - Intermedius\nEnnen kesälomataukoa on sopiva hetki arvioida kulunutta vuotta. Takana on poikkeuksellinen ajanjakso, johon tuskin mikään toimiala osasi varautua. Voin onneksi tyytyväisyydellä ja helpottuneena todeta, että Intermedius on selvinnyt hyvin.\nOn luonnollista, että etukäteen tehdyt suunnitelmat muuttuivat matkan varrella, mutta eivät pelkästään huonoon suuntaan. Pandemia lisäsi esimerkiksi kuitukankaiden kysyntää merkittävästi. Saimme yllättäviäkin uusia asiakkaita, kun useat kotimaiset yritykset mukauttivat toimintaansa ja alkoivat valmistaa erilaisia suojavarusteita ja -asuja.\nValmistamme ainoana Suomessa moniin käyttökohteisiin soveltuvaa polyesterihuopaa kierrätyskuiduista neulaamalla. Vaikka kierrätetystä PET-kuidusta valmistetun huopamme kysyntä hiljeni viime vuonna väliaikaisesti, saimme tuotteellemme myös uuden asiakkaan ja käyttökohteen.\nBaltian maissa toimiva Plaat Detail OÜ innovoi kansainväliseksi vientituotteeksi ainutlaatuisen akustisen design-seinäpaneelin (VAGA), jossa huopaamme käytetään rakenteessa.\nEdellä mainittu on mainio esimerkki ennakkoluulottomasta yhdessä kehittämisestä. Jos sinulla on tuoteidea, jonka jatkokehityksestä haluaisit keskustella, ota rohkeasti yhteyttä! Yhdessä löydämme uusia ratkaisuja ja tapoja soveltaa huopaa esimerkiksi äänieristyksessä.\nAsiakastapaamiset on viime kuukausina hoidettu pitkälti digitaalisissa kanavissa, mistä on ollut hyötyäkin. Matkustuksen väheneminen on vapauttanut aikaa muuhun tekemiseen. Silti olen jo kaivannut perinteisiä palavereja ja niiden antamia mahdollisuuksia ideoida uusia tuotteita yhdessä eri alojen toimijoiden kanssa. Toivottavasti kasvokkain tapaamiset jatkuvat jo syksyllä ja messujakin voidaan jälleen alkaa järjestää.\nHaluan vielä kiittää koko henkilöstöämme venymisestä kuluneena vuonna. Olemme selvinneet muutoksista ja nopeista käänteistä erinomaisen tiimityön ansiosta. Samalla sekä vanhat että uudet asiakkuudet ovat pitäneet meillä pyörät pyörimässä. Tästä on hyvä jatkaa eteenpäin.\nLomailemme heinäkuussa ja tehtaamme on suljettu 5.–23.7.\nToivotan kaikille hyvää ja rentouttavaa kesää!


Ohjaajia, Erityisasumispalvelut Oy Hämeenlinna | Avoimet työpaikat | Työpaikat | Pihlajalinna\nPihlajalinna Erityisasumispalvelut Oy tuottaa tehostettua palveluasumista kehitysvammaisille ja autisminkirjon henkilöille.\nHaemme ohjaajia (lähihoitajia, sosionomeja) sijaisiksi sekä kesätyöntekijöiksi.\nOlemme avanneet ensimmäisen Uniikki-yksikön Hämeenlinnaan helmikuussa 2018. Uniikki on tehostettua palveluasumista ihmisille, joilla on vakavia käyttäytymisen säätelyn tai elämänhallinnan haasteita. Haasteet voivat johtua esimerkiksi autisminkirjon oireyhtymästä tai mielenterveysongelmista. Palvelukonseptin keskiössä on vahva ammatillinen osaaminen sekä asiakkaiden tasavertainen kohtaaminen.\nOhjaajan tehtävässä ohjaat asiakkaita heille yksilöllisesti suunnitellun päivä- ja viikko-ohjelman mukaisesti, itsemääräämisoikeutta ja -kykyä vahvistavilla tavoilla. Päiväohjelma koostuu arjen toiminnoista sekä päivä- ja harrastustoiminnasta. Ohjaajana toimit aktiivisena jäsenenä moniammatillisen tiimissä sekä asiakkaan verkostossa.\nSinulla on pitkäjänteisyyttä ja aitoa kiinnostuneisuutta erityisistä asiakkaista, kommunikaatiota tukevien menetelmien ja välineiden hallintaa, huolellisuutta ja vastuullisuutta. Sinulla on myös kiinnostusta työn kehittämiseen sekä ratkaisukeskeistä asennetta ja kykyä toimia moniammatillisen tiimin jäsenenä\nArvostamme hyviä vuorovaikutustaitoja, ihmisen kohtaamista tasa-arvoisesti ja kunnioittaen sekä kykyä aitoon läsnäoloon.\nEduksi katsotaan kokemus kehitysvammatyöstä sekä mielenterveys- ja autismityön tuntemus. Tarjoamme ainutlaatuisen mahdollisuuden olla mukana rakentamassa uudenlaista palvelumallia ja asiakaslähtöisesti toimivaa työyhteisöä ja kehittää yhteistä työtä.\nKelpoisuusehtona on vähintään sosiaali- ja terveysalan perustutkinto.\nMeillä on jatkuva sisäinen koulutus liittyen kehitysvammaisuuteen ja autisminkirjoon. Lisäksi meillä voi työn ohessa opiskella Kuntoutus-, tuki- ja ohjauspalvelujen erikoisammattitutkinnon.\nLisätietoja tehtävästä antaa palvelupäällikkö Johanna Kinnunen p. 050 451 3097 ja palvelujohtaja Päivi Vuorinen p. 044 521 7501.


Ranska ei puhu vähemmistöistä: "Kansalainen on ranskalainen eikä kuulu vähemmistöön" - Sisuradio | Sveriges Radio\nFrankrikes flagga Foto: Wisegie / Flickr / CC BY 2.0\nRanskalainen vähemmistöpolitiikka puuttuu\nJulkaistu tisdag 13 januari 2015 kl 16.11\nViime viikkoiset terrori-iskut Pariisissa eivät yllättäneet Turussa sijaitsevan Siirtolaisinstituutin johtaja Ismo Söderlingiä. Näin hän kuvailee Ranskan vähemmistöpolitiikkaa - tai pikemminkin vähemmistöpolitiikan puutetta.\n– Sanotaan näin, että Ranska on aika tiukkaa maahanmuuttopolitiikkaa harrastanut viimeiset 10-15 vuotta, siinä mielessä tämä ei hirveän suuri yllätys asiantuntijalle ollut, mutta valitettava tapahtuma kaikkiaan, täysin tuomittava.\nIsmo Söderling kertoo Ranskan vähemmistöjen kohtelusta ja toteaa, että Ranskassa syrjintä toteutuu pääsijaisesti asuinalueen perusteella.\n– Presidentti Sarkozy tunnettiin aikoinaan siitä, että hän aika kovalla kädellä pisti vähemmistöjä ruotuun. Kun lähiöissä oli mellakoita, niin sieltähän nämä konfliktit pitkälti kumpuaa, ja on tavallaan jatkumoa pitkässä kaavassa.\n"Minkä takia ranskalaisia lähiöitä ei korjata? Jos ihminen lähettää työhakemuksen väärästä lähiöstä, niin sitä ei edes oteta mukaan käsittelyyn, miksi näin? Siellä on niin paljon asioita, jotka kannattaisi ottaa huomioon."\nSöderlingin mukaan monet maahanmuuttajat tulevat Pohjois-Afrikasta, ranskankielisistä maista, ja siksi keskustelu vähemmistöjen kieli- ja kulttuurioikeuksista jää käymättä ja assimilaatiota kannustetaan.\n– Haasteena on, että jos maassa on 5 miljoonaa maahanmuuttajaa, niin kyllä keskustelua voisi käydä vähemmistökysymyksistä. Mutta Ranskassa ei ole perinteitä keskustella vähemmistökysymyksistä esimerkiksi Ruotsin tapaan, vaan Ranskassa on sellainen perinne, että jos on kansalainen niin on ranskalainen, eikä kuulu vähemmistöön.\nCity Sisu - Assimiloituneet ranskalaiset


Elämä/Life | Lily.fi\n29.11.2018 22:25 Coco\tCoco Sweet Dreams\nKotini on sen verran pieni, joten päätin pitää kutsutut vieraat minimissä. Kesällä...\nOlen jutellut ystävieni kanssa ja huomannut miten paljon menneisyyden kokemukset vaikuttavat tähän päivään. On tietysti niin ettei menneisyyden pitäisi antaa vaikuttaa tähän päivään eikä tulevaisuuteen. Sillä käy...\n22.8.2018 22:01 Coco\tCoco Sweet Dreams\nHuh, nyt helpottaa. Toista se oli muutama viikko sitten, kun huomasin, että talo alkaa oikeasti olemaan pian valmis ja päästään muuttamaan. Olin odottanut tätä suurta hetkeä vaikka kuinka, mutta silloin huomasin, etten kokenutkaan mitään suurta onnea, mitä ajattelin kokevani kun tähän projektiin ryhdyin. Ajattelin, että sitten elämä on valmis ja kaikki vain yhtä onnenhuumaa. Olo oli enemmänkin hämmentynyt, että tässäkö tämä nyt oli. Projekti on mennyt kaikkiaan todella nopeasti, tammikuussa...\n16.8.2018 22:15 Coco\tCoco Sweet Dreams\nKylpyamme on nyt testattu ja olipas rentouttavaa. Suuri suositus muuten tuolle Kiehl'sin suihku -ja kylpysaippualle. Parasta on tuotteen tuoksu!\nInstagramissa on pyörinyt jo tovin se kysymysgalluppi. Ajattelin, että nyt olisi taas hyvä hetki tehdä perinteinen kysy minulta -postaus. Kysy mitä vaan maan...\n5.8.2018 18:58 Coco\tCoco Sweet Dreams\nTulin juuri reissuiltani kotiin ja voi jestas, että olen elänyt viikonloppuna ja tehnyt spontaanisti reissuja. Olen aina ollut aika reipas tekemään asioita ja päätöksiä lyhyellä varoitusajalla, silloin koen eniten eläväni. Janoan elämyksiä, mutta huomaan, että kaikenlaisen hulinan jälkeen tarvitsen kuitenkin paljon...