Pikajalka 39 by Mikko Råberg - Issuu\n4/2016 6 €\nSarka-ajot Mereltä tuulee Käymässä Skotlannissa\nNo johan tempun teki TEMPPU OSA 9. Jopoilua festareilla Teksti Kalevi Lepo\nKesäfestareilla, tiedämmehän, koipemme voivat ruveta pitkistä kävelyistä, väenpaljoudessa seisoskelusta ja monesta muustakin syystä rasittumaan. Jutun miljöö on Kraateri-niminen Jukolan Viesti Vimpelin Lakeaharjulla neljännesvuosisata sitten. - Tähän tapahtumaan otan mukaani pyörän, keltaisen Jopon. Näin - helpottaakseni siirtymisiä - olin jo varhain päättänyt. Pyörä ahdettiin autoon, tupaten täyteen japsi-farmariin kotipihalla Kangasalla. Auto ajettiin Lappajärven rannalle, peltoparkkiin Lakaniemen kylään. Reipasta reppuselkäistä väkeä näkyi kiipeävän aukean laidalta alkavaa laskettelumäen rinnettä ylös. Kiepautin rinkan selkääni, tartuin Jopoa sarviin, polkaisin sen lähelle, rinteen alkujuureen. Työnsin pyörää, työnsin ja välillä kannoin. Joku, piruuttaan varmaan, kannusti minua selkäni takana. Mäen laki on kymmeniä metrejä peltoaukeamaa ylempänä.\nPyörä saatiin kuin saatiinkin ylös, teltoille saakka. Kykenin liikkumaan sillä kannokoissa ja tupaten täysillä lenkkipoluilla iltapäivän ja ehtoon aikana muutamien metrien pätkiä. Aina kun tilaa olisi ollut, jonkun - ilmeisesti pyöräinhoisen - kopteri tuli pörräämään niskaan niin että olin kaatua. Kevennysreissulla, aamupuolella yötä, Jopo sentään palveli minua nurkumatta puolikin sataa metriä. Mutta huomenen valjettua ja poislähdön koittaessa polut olivat jälleen väkeä täynnä. Pyörän alas saaminen oli polville rankempaa kuin ylös kiivetessä. Auton pakkaaminen oli työläämpää kuin kotoa lähdettäessä. Matka kotiin ei ollut antoisa. Särki paikkoja ja veti suonta. Ei onnistunut ihan suunnitellulla tavalla tämä temppu. Yleisön mausta ei toki aina tiedä.\nTienhaarassa Sarka-ajot houkuttelevat vuosi vuodelta enemmän ajajia, mutta sitoutuminen yhdistyksen jäsenyyteen vähenee Ihmiset alkavat vanhemmiten pitää kaikesta nostalgisesta, esineistä, tavoista, jopa vanhuksista. Vanhat kulkuneuvot tuovat mieleen lapsuuden muistoja, retkiä, ajeluita vanhempien kanssa, ensimmäisiä ajokertoja, sattumuksia tien päällä. Vanhat polkupyörät herättävät hyväntuulista huomiota varsinkin tyylikkäisiin asuihin pukeutuneiden ajajiensa kanssa, missä sitten liikkuvatkin. On vuosi vuodelta helpompi saada julkisuutta myös Vanhojen velojen ajeluille, ja entistä useammat lähtevät rohkeasti mukaan mummon vanhassa leningissä tai muinaisessa virkamiehen työasussa pelkäämättä nolata itseään. Eikä vain siksi, että jossakin matkalla odottaa annos kuulalaakeria. Vaikka vanhojen pyörien harrastus lisääntyy ja tapaamiset houkuttelevat myös nuorisoa, yhdistystoiminta alkaa olla vanhusväestön puuhaa. Järjestäytyminen, kokoukset, vuosisuunnitelmat ja talousarviot ovat viranomaistoimintaa, johon tuntuu turhalta ryhtyä. Eikö ole parempi vain käyttää aikansa pyöräilyyn ja pyörien kunnostamiseen? Jos haluaa tavata harrastetovereita, pannaan nettifoorumille viestiä, sovitaan ajasta ja paikasta ja sitten ajellaan yhdessä.\nMiksi Vanhat velot jatkaa vanhanaikaista yhdistystoimintaa? Kuka tahansa voisi tehdä vuorollaan aloitteen pienen pukuajelun järjestämisestä. Pidetään vuoronperään Pellava-ajot, Kretonkiajot, Verka-ajot, Villa-ajot, Sarka-ajot. Ajetaan Turussa, Porissa, Kotkassa, Oulussa ja Imatralla. Mutta jätetään Lycra-ajot pyöräilyseuroille ja Alastonajot muille klubeille. On hienoa, jos ajeluita järjestetään monilla teemoilla ja useilla paikkakunnilla. On mahdollista, että vanhojen pyörien foorumeilla välitetään hiljaista tietoa ja menneen tekniikan korjaamisohjeita. On selvää, että harrastemarkkinat toimivat mainiosti netin kautta. Mutta ilman yhdistyksemme mahdollistamaa yhteistyötä suomalaisen pyöräilyn historian tutkimus ei olisi edennyt näin pitkälle. Vaikka historian kannalta merkittävien tietojen selvittäminen edellyttää yksittäisten tutkijoiden syvällistä paneutumista, myös joukkoistamalla voidaan saada näkyviä tuloksia, niin kuin aikaansaannokset suomalaisten pyörämerkkien keräämisessä ja julkaisemisessa ovat osoittaneet. Mahdollisuus saada Pikajalan välityksellä julki vaatimattomiakin selvityksiä pyöränvalmistuksen ja pyöräkaupan historiasta saattaa innostaa tutkimaan oman kylän pyörämerkkien taustaa. Yhdistyksen avulla on ollut mahdollista myös järjestää useita valtakunnallisia ja jopa yksi kansainvälinen pyöräilyhistoriallinen konferenssi Suomessa. Tutkimus- ja julkaisutoiminnan jatkamisen edellytyksenä on jäsenkunta. Monet perustajajäsenistämme ovat ylittäneet jo 80 vuoden iän, jolloin ajeluihin osallistumiseen on enemmän halua kuin kykyä. Tarvitsemme uusia jäseniä, mutta haluamme myös säilyttää mahdollisimman monet vanhat joukossamme. Älä jää hunningille! Vuorovaikutus on toivottavaa. Kerro, mitä yhdistykseltä ja Pikajalalta haluat, mitä et. Anna panoksesi toiminnalle osallistumalla yhteisiin tilaisuuksiin, tarjoamalla juttuaiheita tai valmiita kertomuksia. Emme halua joutua yhdistysrekisteristä poistettavien listalle pitkän aikaan. Markku Lahtinen Puheenjohtaja 3\nMies ja pyörä Mies, kuvat ja teksti Petri Ruusunen\ntarkoituksena oli ajella sillä Tohtori Gudun ominaisuudessa ympäri Turun keskustaa ja jakaa flyereita Teosnäyttelystä. En kuitenkaan ehtinyt, enkä ehtinyt varustaa pyörääkään lopullisesti. Halusin kuitenkin pyörään jotain luonnon-\ntieteellistä, jotain Tohtori Gudun analyyseihin tai ilmiöihin liittyvää. Sulkaratas on mahdollisesti havainnollistanut kuljettajan takana olevan ilman pysähtyneisyyttä tai muuta turbulentiikkaan liittyvää. Edessä tavaratelineessä on paikka matkakirjoituskoneelle. Telineen\nvasemmassa etukulmassa on pienoiskarttapallo ja oikeassa kulmassa Gudu-maskotti rattaineen kuvaamassa mekaanisen taiteen ja luonnontieteiden yhteyttä. Pyörä tullaan varustamaan myöhemmin erilaisilla optisilla havaintovälineillä.\nJouluvaloa näkyvissä Teksti Ketjupolttaja\nPitäisi kai aluksi olla vähän ajankuvaa. Yleensähän on ihan valoisaa, mutta nyt vuoden lyhyimmät päivät ovat edessä, ja usein ne ovat myös pimeimmät. Aurinko kaipaa harjoitustaukoa niin kuin urheilijatkin, että jaksaa taas paahtaa pitkän kesän. Siksipä juuri on aiheellista asettaa panoksensa pyörän valaisinasioihin. Polkupyörän valot, kynttilät ja karbidit, kehitettiin reitin valaisemiseen niinä kaukaisina aikoina, kun valo ei ollut hälyä. Nykyään taajamien läheisyydestä ei löydy pimeitä paikkoja, valoa on riittävästi joka puolella, varsinkin teiden varsilla, ja valojenntehtävät ovat toiset. Pyörän valaistuksen päätarkoitus nykyään on saada oma pyörä erottumaan muiden omistajien kulkupeleistä. Valaistuksen suunnittelussa ei pidäkään olla vaatimaton vaan avuksi on viisasta palkata valaistusneuvoja tai insinööri. Palataanpa taas tuohon ajankuvaan. Elämme näitä aikoja, kun erityisasiantuntijoiden neuvot ovat hyvät, eivätkä juurikaan kalliit ainakaan suhteutettuna saavutettuun menestykseen. Erityisesti voidaan mainita, että pyörän valaistukseen käytetyt neuvot tuovat tullessaan korkojen kanssa. Ensimmäisenä neuvona olemme saaneet, että sähköä käytettäessä kannattaa luopua verkkovirrasta, sillä se lyhentää mahdollista liikkuvuutta. Pyöriin on saatavissa dynamometrejä, jotka sopivat pitkien, sarjaan tai rinnan kytkettyjen valolaitteiden virrantuottamiseen, mutta lyhyisiin valoihin on edullisempi käyttää paristoja tai akkuja, joihin sähkövirta varastoidaan etukäteen. Mutta nämä ovat trivialiteetteja. Olennaistahan on, mitä valaistaan. Edellä onkin käynyt ilmi, että valaistaan pyörä. Parhaillaan on saa5\ntavilla ns. kuusenvaloja, jolla on hyvä korostaa pyörän timanttirunkon muotoa ja loisteliaisuutta. Valosarja kiedotaan joka oikean tai vasemman kautta rungon ympäri ja kytketään virtalähteeseen. Seitsenhaarainen kynttilänjalka polkutapyörään saadaan aikaiseksi kytkemällä ohjainkannattimeen kolme eri levyistä ohjaustankoa, joiden päät taivutetaan sojottamaan ylöspäin ja se seitsemäs kynttilä kiinnitetään näiden suhteen keskeisesti. Polkupyörän kevyttä kulkua voidaan korostaa keskiön alle sijoitetulla sinisellä levitaatiovalolla. Perinteisiä ajovaloja eli lamppujakin voidaan käyttää, mutta ne on hyvä suunnata esimerkiksi ajajaan, joka näin tulee paremmin huomatuksi liikenteessä. Vilkkuvalot ovat edelleen suosittuja. Punaiset vilkkuvalot ovat edullisia, ja niitä on hyvä varata ainakin tusina kiinnitettäväksi ajajan takin helmaan. Valot asennetaan vilkkumaan eri tahtiin, jolloin ne muodostavat ikään kuin kiertävän kehän. Palataan vielä kerran ajankuvaan. Varsinaisen joulun aikana kannattaa panostaa myös muuhun asianmukaiseen koristukseen. Joulukuusta varten ei kannata hankkia erillistä jalkaa, vaan kuusi kiinnitetään suoraan satulaputkeen ja pyörää ajetaan istuen ohjaustangolla takaperin niin kuin tässä lehdessä aiemmin on temppupalstalla kerrottu. Jouluhuiskut asennetaan polkimiin ja tähti ajajan päähän. Tavaratelineelle kiinnitetään joulupaperilla pinnoitettu työkalulaatikko, joka on ympäröity punaisella samettinyörillä. Näin mennään tämä joulu, mutta ensi jouluna on todennäköisesti ihan toisenlaiset trendit. - Kuinka sitä pyörää sitten pystyy ajamaan takaperin, kun pää on kuusen oksissa? kysyi rouva oikealla. - Huonosti, vastasin.\nPikajalka 4/2016 2\nJaques Anquetilin tupla\nRanskalaiseen pyöräilyyn hurahtnut Tommi Wallenius kertoo Anquetilin maineikkaimmista urotöistä.\n7\tSummaries\t8\nAntti Vinha kiertää maailman museoita mielellään. Matkoillaan hän joutui kahdestikin käymään Walesissa, että pääsi tutustumaan pyörämuseon kokoelmiin.\n14\tSarka-ajoissa Hämeenlinnassa\nVanaht Velot kokoontuivat Verkatehtaalle, pitivät huutokauppaa, tekivät päätöksiä ja lähtivät ajamaan Vanajaveden rantoja. Siitä Markku Lahtinen kertoo.\nKansikuva. Pyöriä vertaillaan Verkatehtaalla ennen lähtöä Sarka-ajoihin. Oikealla. Virossakin on tehty puupyöriä. Kuva Fotomuuseumin valokuvanäyttelystä.\nPIKAJALKA on pyörävanhusten äänenkannattaja, joka ilmestyy neljästi vuodessa. ISSN 1457-5566 16. vuosikerta nro 39 KUSTANTAJA: Vanhat Velot ry INTERNET: www.vanhatvelot.org PANKKIYHTEYS: FI3180001670851881. JÄSENYYS Seuran jäseneksi voi ilmoittautua s-postillla mr (at) sci.fi tai puh. 040 550 4428 jäsenmaksu 25 e sisältää Pikajalan tilausmaksun PAINOS: 280 kpl PAINOPAIKKA: Keuruskopio, Keuruu IRTONUMERO: 6 euroa esim. Mobiliasta tai Vehoniemeltä. Jäsenille lisänumerot 4 e. VUOSITILAUS 20 euroa. TOIMITUS\nPÄÄTOIMITTAJA: Jori Montonen, Kulmakatu 37, 33 500 Tampere, jori.montonen@tut.fi, Puh. 0400 965049 TOIMITUSSIHTEERI: Marko Eriksson ART DIRECTOR: Markku Lahtinen TOIMITUSKUNTA: Risto Lehto, Mikko Råberg (talous) LEHTI ILMESTYY SEURAAVAN KERRAN: 1/2017 maaliskuu, aineiston jättö 10.2.2017, 2/2017 toukokuu, aineiston jättö 10.4.2017 MATERIAALI: Lähetä julkaistavaksi tarkoitettu materiaali osoitteeseen markkuwlahtinen (at) gmail.com. Sähköinen materiaali mieluiten .rtf ja .doc (teksti) ja kuvat aina erikseen .jpg -muodoissa. Lehti ei vastaa yksitPikajalka 39 6 täisten kirjoittajien näkemyksistä ILMOITUKSET: Pikkuilmoitukset maksuttomia jäsenille. Takasivu 150€, muut ilmoitukset sopimuksen mukaan.\nTweed riding 5! 10! 15! 20! Bids echo loud and prices climb fast as old velos pick up steam after a warm-up. The site is that of a former reptile exhibition in Hämeenlinna where donated goods on sale – goods that, seen from a distance, look like trash. Yet, with skilful introductions, acting auctioneer and hardened old velo Rauno Pääsky knows how to bring out the exceptional features and historical value of the objects in question. Thus are corroded iron pipes and dried out saddle skins transformed into valued antiques. Frame, wheels, string saddle and a child seat – all find new owners. The best items are left for the host, Linna repair shop owner Pete, who fixes and restores bikes for a living; he gets working material for his projects. Before this exciting auction the association has held its annual 7\nmeeting, approved its annual report and financial statement. The composition of the board remains nearly the same, and our policies continue as before. Maybe soon there’s time for a rejuvenation of thoughts and people? After the meeting and auction we got into the main event of the day, the Tweed Ride, with a good number of participants and, happily, representatives of print media. At the old textile factory Verkatehdas, we talked about bicycles and cycling. Instead of the latest thing, there’s talk about oddities and rarities of the past. The citizens of Hämeenlinna got an idea about the depth of this hobby, and even more people got to know us through an article and great photographs in the Hämeen Sanomat newspaper the very next day. Led by Pete we started off from Verkatehdas along the Vanajavesi Lake shoreline towards Aulanko. A chilly weather made our noses run,\nbut after a while Hotel Aulanko peeked through the trees. It was a good time to stop under a canopy by the waterside and take a sip of warm drink. ‘Ball bearing’ was a reminder of the days 50 years back. Just like bikes are bound to their times, so are coctails prisoners of time. Despite its masculine name, ‘Ball bearing’ also pleased women and warmed everyone for bike talk. On the way back to town center, the chill was gone, and we saw the opposite side of the lake, Häme Castle, and a busy pedestrian street. Having not yet had enough of the good company, we headed toward train station to a café for a nice warm cup of drinks, to talk about inches and millimeters, iron and rust. The arrival of a male-dominated group aroused mirth, even cheer, among the local ensemble. We flashed Pikajalka magazines here and there and swore by bicycling so convincingly that a women’s trio who had also arrived vocalized a cycling song or two to the thrill of the guests.\nVaasan museossa Vaasan auto- ja moottorimuseon kesä 2016\nSotien jälkeisen kauden peruspyöriä eri maista ja pyörähistorian tunnetuin moka, Ruotsalainen Itera. Lasten ja nuorten pyöriä on esillä edustava kokoelma.\nVaasan museon kolmas kerros, johon Retrokilpuristit ovat aikaisempina vuosina jo saaneet tutustua, avattiin virallisesti yleisölle. Lehden lukijoita eniten kiinnostava osasto lienee polkupyöräosasto. Vuoden 2016 näyttely oli jaettu viiteen ryhmään: ennen toista maailmansotaa valmistetut, Vaasalaiset 1950–1960-luvun pyörät, lasten- ja nuorten pyörät, kilpapyörät ja ranskalaispyörät, etunenässä Peugeot-merkkiset. Kaikkiaan pyöriä näytteillä oli lähes neljäkymmentä, jos naapuriosaston moottoriavusteiset lasketaan mukaan. Näyttelyn helmi oli Bianchi Centenario vuodelta 1985, ajamattomassa kunnossa. Tarkoituksena ja tavoitteena on kehittää näyttelyä jatkossa vuosittain vieläkin paremmaksi ja mielenkiintoisemmaksi. Omista kokoelmista onkin paikalle tuotu etenkin osia ja muuta mielenkiintoista rekvisiittaa. Näytillä on mm. vanhoja valokuvia, pyöränmerkkejä, karbidilyhtyjä ja muuta pyöriin ja pyöräilyyn liittyvää materiaalia. Olemme saaneet materiaalia myös lahjoituksina perikunnilta ja harrastajilta. Pikajalka 39\nNäyttelyn uuusklassikko: Bianchi Centenario vuodelta 1985, Bianchin satavuotispyörä. Näyttelyvastaava Mikko Råberg ja Peugeot.\nVanhempien klassikkojen osastolta löytyy isopyöräisiä ja 1900-luvun alun mustia runkoja.\nSatularepusta Soutuveneestä Föri?\nKyllähän näitä vesipolkupyöriä maailmalla on nähty, mutta tämä onkin Aurajoelta. Petri Sipilä löysi kuvan.\nRautapolle oli arvossaan siinä kuin perinteinen nelijalka menopelinä Pariisissa saksalaisten miehitysvuosina 1940-1944 . Miehittäjä kun otti valvontaansa moottoripelit. Natsien tuon ajan propagandakuvaaja, ranskalainen André Zucca (18971973) tallensi pariisilaisten arkea miehittäjien silmän alla. Sodan päätyttyä kollaboraattoriksi syytetyn, sittemmin vapautetun Zuccan valokuvanäyttely Pariisissa 2008 herätti valtavaa kiinnostusta sekä jyrkkää kritiikkiä todellisuuden kaunistelusta. Pariisin historiallisen museon Zuccan 7000 kuvan kokoelmasta Gallimardin julkaisema 270 kuvan teos Les Parisiens sous l´occupation sisältää useita velokuvia. EA.\nJakaa postia ja leikkaa nurmikkoa\nPyöräilevät ruohonleikkaajat alkavat olla tuttu näky teiden varsilla. Tämä näyttää jymähtäneen odottelemaan postinjakajaa, joka todennäköisesti saapuu pyörällään kohta saatuaan naapurin ruohot leikatuksi. Risto Lehto kuvasi.\nOma nojapyörä MBB on nojapyörä, joka poikkeaa muista ohjausjärjestelmän puolesta. Siinä nimittäin on runko-ohjaus: jalat ovat mukana, kun ohjausta käännetään. Pyörän kanssa sinuiksi tuleminen vaatii hyvälti harjoittelua. Olen ikuinen rakentelija ja suunnittelija, Vanhoihin Veloihin kuulunut jo vuosia. Olen rakentanut oman nojapyörän, se oli itsestäänselvyys kun lähdin tälle tielle. Rakentelu lähti tutustumalla muiden vastaaviin pyöräprojekteihin. Kaiken kaikkiaan itseltä meni noin kolme vuotta pyörän suunnittelun aloittamisesta sillä tielle pääsemiseksi. Projektia hidasti, kun autotalli tyhjennettiin työkaluista ja hankituista varaosista. Se lykkäsi hanketta lähes vuodella eteenpäin. Viimein sain hankittua tarvittavat kamat rakenteluun. Niin homma lähti taas etenemään ja sitä seurattiin Nojapyöräfoorumilla, jossa ketju on vielä tänäkin päivänä: http://nojapyorafoorumi.fi/viewtopic.php?f=3&t=3281. Seppo Lähdekorpi\nUlkomaiden velot Ruotsi Sata vuotta pyöräkauppaa\nAllekirjoittaneen palstanpitäjän nupintuuletusmatka ohjaantui marraskuun puolivälissä Tukholmaan, muun muassa Vanhankaupungin kujille. Koetin osuttaa silmiini muutaman vuoden takaista tuttua, Gamla Stans Cykel -pyöräliikettä. Äkkiä firman julki tupsahtikin eteeni yllättävältä vaikuttavassa paikassa. Tämä sai minut tutkimaan liikkeen verkkosivuja ja erityisesti myös sen historiaa. Sisään ovista en voinut astua, olihan sunnuntai. Kyseisen niminen pyöräliike on perustettu 1917, ja sen edeltäjäkin on ollut samalla Stora Nygatan -kadulla vuodesta 1913 alkaen. Vuoteen 2013 saakka liike toimi katunumerossa 20 (v. 1639 rakennetussa talossa!), vaan muuttipa kolme vuotta sitten nykyiseen osoitteeseensa, 44:ään. Tuoreessa kuvassa lähimmän näyteikkunan alareunan nimi John Peterson liittyy firman varhaiseen menneisyyteen. Pyöräliikkeellä on vahva yhteys Ruotsin velohistoriaan. Firman pitkäaikainen yrittäjä Lars-Åke Fredberg - nykyään poikansa Martinin kanssa - toimi yhdistyksen alkuvaiheessa seitsemän vuotta CHF:n puheenjohtajana kuuluen myös sen perustajiin. Gert Ekström ohjasti CHF:ää Lars-Åken jälkeen. Yritys on historiallinen, melkeinpä antiikkinen, mutta myös nykyaikainen. Yhdellä puhelinsoitolla firma lupaa järjestää seuraavaksi aamuksi 14 kolmivaihteista, korillista kaupunkipyörää vaikkapa suomituristeille lainattaviksi. Brooksin satulat ja mm. Skeppshultin sekä myös käyttöön kunnostetut pyörät ovat liikkeen erityisalaa. Kannattaa, tarvittaessa Googlella käännättäen, vilkaista sivujen historiaa.\nMystinen velosolmio tutkinnassa\nTukholman Tekniikan museon intendentti - CHF:n perustajajäsen, puheenjohtaja ja Älskade Cykel -kirjan tekijä - Gert Ekström esitelmöi Velojen vuoden 2003 syyskokouksen yhteydessä Tampereella Ruotsin pyörähistoriasta. Ekströmillä oli mukanaan monenlaista rekvisiittaa, myös ainakin yksi kuvioitu silkkinen solmio, joka lopuksi kulkeutui allekirjoittaneen reppuun. Mitä kravatti esittää, mitä asioita siihen liittyy, jäi utelematta. Esineellä ei ole ollut erityistä käyttöä, keksin tutkiskellakin sitä vasta aivan äsken. Kravatin kuvioissa on kolme selkeästi erottuvaa sanaa: Wiklund’s, Kärnan ja Hutchinson. Ensimmäinen voi viitata vaikkapa tukholmalaisen Anton Wiklundin (per. 1888) valmistamiin pyöriin, toinen hälsingborgilaisen Ernst O. Jöhnsonin pyörämerkkiin, kolmas USA-valmisteisiin pyöränrenkaisiin. Mutta mikä ne on tuonut kravattiin yhdessä muutaman häilyvämmän sanan kanssa, onko erityisesti mikään? Vanhojen Velojen alkuvuosien aktiiveihin kuului huutijärveläis-sahalahtelainen Tauno Paakkinen. Tauno arvosti ja ajeli Kärnan-pyöräänsä, toi sen tärkeänä yhdeksi talveksi säilytykseen meille. Mies on ollut täältä poissa jo pitkään. Hänelle solmio olisi ollut mieluisaa antaa. - KL Pikajalka 39\nTallinnan valokuvamuseossa on parhaillaan esillä kaksipyöräaiheisia valokuvia ”Kaherattalised Eestimaa teedel”. Näyttely on esillä toukokuuhun 2017 asti. Fotomuuseum on osa Tallinnan kaupunginmuseota, ja sen kokoelmat on sijoitettu hyvin vanhaan rakennukseen Raekojakujalle raatihuoneen taakse. Valokuvamuseossa on pieni, mutta valaiseva näyttely kameran ja valokuvan kehityksestä daguerrotypiasta digiin. Esillä on näyttäviä puu- ja messinkirakenteisia palkkikameroita, kuuskutosja kinofilmiklassikoita sekä näiden neuvostoaikaisia kopioita ja pienoiskameroita. Museossa on myös pari-kolme galleriaa vaihtuvia valokuvanäyttelyitä varten. Yläkerran matalakattoisiin huoneisiin on pantu esille kymmeniä moottori- ja polkupyöräaiheisia valokuvia viime vuosisadan alkupuolelta. Osa kuvista on otettu studiossa, osa luonnossa. Näyttelyyn on tuotu myös esineitä, polkupyöriä, karbidilyhtyjä sekä plakaatteja ja mainoksia Viron polkupyörämuseon kokoelmista.\nViron pyöräilyhistoria on rikas. Maassa on ollut paljon pyöräilyseuroja. Tasainen maasto on ollut helppo ajella. Hyvät kauppayhteydet ovat helpottaneet pyöräntuontia Ruotsista ja Saksasta, mutta myös kotoperäistä pyöräteollisuutta on vanhastaan ollut. Viron Polkupyörämuseo on saanut pysyvät näyttelytilat Väätsassa Paiden lähellä. Valdo Praustin muutamien harrastajien kanssa Leader-rahoituksella luoma museo on hyvä matkakohde Pärnun suuntaan kulkijoille. www.ve-\nTeksti & Kuvat Markku Lahtinen\n- 5! - 10! - 15! - 20!\nHuudot kaikuivat kovina ja hinnat nousivat nopeasti, kun Vanhat Velot alkulämmittelyn jälkeen pääsivät vauhtiin. Vanhan matelijanäyttelyn tiloissa Hämeenlinnassa oli myytävänä yhdistetykselle lahjoitettua materiaalia, jota kauempaa katsoen olisi voinut pitää roskalavatavarana. Mutta taiten johdatellen meklarina esiintynyt paatunut velo Rauno Pääsky osasi esitellä tavaran poikkeukselliset ominaisuudet ja historiallisen arvon. Niin korroosion vaivaamat rautaputket ja kuivettuneet satulanahat muuttuivat\narvostetuksi antiikiksi. Runko, kiekot, jousisatula ja lastenistuin löysivät kaikki uudet omistajat. Parhaat palat jäivät isännälle, Linnan pyöräverstaan Petelle, joka korjaa ja entisöi pyöriä ammatikseen, ja sai näin hyvää materiaalia hankkeilleen. Ennen jännittäviä huutokaupan hetkiä yhdistys oli pitänyt vuosikokouksensa, hyväksynyt vuosikertomuksen ja tilinpäätöksen. Hallitus pysyi liki entisessä muodossaan, ja toimintalinjat tuntuvat muutenkin jatkuvan entisissä uomissaan. Ehkä pian alkaa olla aika ajatusten ja henkilöiden nuorentamiselle? Kokouksen ja huutokaupan jälkeen päästiin päivän päätapahtumaan, Sarka-ajoihin, joihin taas ilmaantui runsaasti ajajia ja ajajien iloksi myös lehdistöä. Verkatehtaalla puhuttiin pyöristä ja pyöräilystä. Pikajalka 39\nAri Salonen Akan selĂ¤ssĂ¤.\nEi esitelty uutuuksia vaan omituisuuksia ja harvinaisuuksia. Hämeenlinnalaiset saivat kuvan harrastuksen syvyydestä, ja vielä useammat seuraavan päivän Hämeen Sanomien komeasti kuvitetusta jutusta. Peten johdolla lähdettiin Verkatehtaalta ajelemaan Vanajaveden rantaa Aulangon suuntaan. Kylmä keli sai nenät vuotamaan vuolaasti jo alkumatkasta. Jonkin kilometrin jälkeen Aulangon\nhotelli pilkahti puiden välistä, ja oli hyvä pysähtyä rantopiihin pystytetyn katoksen alle ottamaan lämmikettä. Kuulalaakeri oli sekin osaltaan paluuta viisikymmentä vuotta ajassa taaksepäin. Niin kuin pyörillä on aikakautensa, myös cocktailit ovat ajan vankeja. Miehisestä nimestään huolimatta kuulalaakeri maistui myös naisille ja lämmitti kaikkia niin, että pyöräjutut saivat siivet alleen.\nPaluumatkalla keskustaan ei ollut enää lainkaan vilu. Matkalla tulivat tutuiksi myös vastarannat, Hämeen linna ja vilkas kävelykatu. Yhdessä olosta ei ollut vielä saatu tarpeeksi, vaan pyörät ajettiin Verkatehtaalta vielä aseman suuntaan kahvilan ovelle ja siirryttiin lämpimän kupin ääreen keskustelemaan tuumista ja milleistä, raudasta ja ruosteesta. Miesvaltaisen\njoukon ilmestyminen kahvilan pöytään aiheutti riemua, jopa riehaantumista paikallisen seurueen keskuudessa. Pikajalkoja vilauteltiin ja pyöräilyyn nimeen vannottiin niin hyvästi, että Oulusta paikalle saapunut naistertsetti heläytti illan päätteeksi pyöräilylaulun jos toisenkin vieraiden ihastukseksi.\nJacques Anquetilin ihmetupla Teksti Tommi Wallenius\nVuoden 1965 alussa ennätykselliset viisi Tour de Francea voittaneella Jacques Anquetilillä oli mietinnän paikka. »Mestari Jacquesin» palkintokaappi oli täyttynyt usean vuoden jatkuneesta voittosateesta. Suurvoittojakin oli tullut roppakaupalla. Vuonna 1963 Anquetil oli napannut Tour–Vuelta-tuplan ja seuraavana vuonna hän oli saavuttanut Giro–Tour-tuplan. Näin hän oli ensimmäinen kaikki kolme Grand Touria voittanut ajaja, ensimmäinen samana vuonna Vueltan ja Tourin voittanut kuski sekä ensimmäinen ranskalainen Giron valloittaja. Anquetilin tallipäällikkö Raphaël Géminiani oli taiturimainen strategi, joka sai »la Caravelle» -lempinimen saaneen mestariajajan nousemaan yhä huimempaan lentoon. »Gem» mietti kuumeisesti mihin temppuihin hän saisi suojattinsa innostumaan tällä kertaa. Anquetilin voimilla ei näyttänyt olevan mitään rajoja, joten oli aika keksiä jotain aivan käsittämättömän kovaa; jotakin, joka todella jäisi historiankirjoihin ylittämättömänä saavutuksena. Mutta mitä siis seuraavaksi? Anquetil oli päättänyt jättää kaudella 1965 väliin kaikki Grand Tourit (Giro, Tour, Vuelta). Täytyy tässä kohtaa taas muistaa, että tuolloin ammattipyöräilijöiden tulot kertyivät eri tavalla kuin nykyään. Grand Tour -kisojen voitoista saadut palkkiot eivät olleet vielä nousseet nykypäivän tasolle, joten suuri osa huippuajajien tuloista tuli Tourin jälkeen järjestettävien Criterium-kisojen osallistumispalkkioista. Nämä kisat olivat todella suosittuja, sillä kaikki pyöräilynystävät halusivat nähdä sankarinsa livenä kisailemassa omalla kotiseudullaan. Ajajat joutuivat ajamaan paljon kisoja muutenkin, sellaiset 220–250 kisapäivää vuodessa ei ollut ollenkaan tavatonta. Monet maantiekuskit ajoivat lisäksi ratakisoja ja cyclocrosskisoja. Géminiani – joka sai oman menestyksekkään ammattilaisuransa aikana nimen le Grand Fusil, »Iso Kivääri» – löysi kisakalenteria selatessaan Anquetilin kaliiberille sopivan haasteen. Dauphiné Libéré, tuo\nviikon verran kestävien kisojen helmi, päättyi siten, että muutamaa tuntia sen jälkeen alkaisi Bordeaux– Paris-kisa, tuo yhden vuorokauden kisojen 557 kilometriä pitkä jättiläinen! Eihän kukaan voisi yrittää voittaa raatelevaa Bordeaux–Paris-kisaa suoraan vuoristossa ajettevan viikon etappikisan perään?\nAnquetil oli oman arvonsa erittäin hyvin tunteva ja halusi myös vimmaisesti voittaa, mutta vielä enemmän hän inhosi häviämistä. Siksi hän osasi myös sodankäynnin yhden tärkeimmän taiton eli valita taistelunsa hyvin: siis vain ne, jotka voi ja kannattaa voittaa. Mestari Jacquesille ei niinkään merkinnyt mitään pelkät tittelit ja niiden voittaminen, vaan pyöräily oli hänelle ammatti ja liiketoimintaa, jonka tarvitsi olla myös rahallisesti kannattavaa. Miten laskelmoiva Anquetil saataisiin ryhtymään näin riskialttiiseen yritykseen? Normandialaista oli kuitenkin vaivannut se, ettei hän ollut saanut pyöräilevän Ranskan kansan jakamatonta ihailua, vaikka hän oli kaiverruttanut historiankirjoihin ennennäkemättömän voittolistan. Erityisesti Anquetiliä sapetti se, että »ikuinen kakkonen», kansansuosikki Raymond Poulidor oli noussut criterium-kisojen starttimaksuissa samaan kategoriaan kuin hän. Hänhän oli voittanut kahdeksan grand tour -kisaa eikä Poulidor yhtään! Eräänä päivänä Jacques kysyi rakkaalta vaimoltaan Janinelta: »Se Géminianin hullu idea. Luuletko, että pystyisin siihen?» Janine, joka oli mukana Géminianin pelissä, vastasi: »Ei se niin hullu idea ole. Kukaan muu kuin sinä ei siihen pysty, se on selvä. Mutta tiedän, että sinä pystyt.» Janine osasi asettaa sanansa oikein ja juuri sopivalla hetkellä, sillä tämän jälkeen asia oli selvä. Jacques vastasi: »Onko niin? No, jos niin ajattelet, homma on selvä.» Tämän keskustelun jälkeen Géminiani sai haluamansa myöntävän vastauksen.\n– 1900-luvun kovin urheiluteko! Mysteerimies soittaa\nKun lehdistö sai vihiä suunnitelmasta, sitä pidettiin pähkähulluna tai täysin mahdottomana, mutta Anquetilin uusi sponsori Ford France innostui uhkarohkeasta yrityksestä. He jo haaveilivat, että Anquetil kaahaisi Ford Mustangillaan Dauphiné Libérén maalikaupungista Avignonista toiselle puolelle maata Bordeaux’hon. Aikaa oli muutaman tunti, sillä Dauphiné loppuisi noin kello 17 ja hyvissä ajoin ennen puolta yötä piti olla valmiina toiseen koitokseen. Matkaa oli taitettavaksi kuutisensataa kilometriä eikä välillä ollut tuolloin moottoritietä. Ranskassa ajaneet tietävät, että matka edistyy vielä nykyäänkin varsin hitaasti jos ei käytä moottoriteitä, sillä nationale-tasonkin tiet (route nationale, teiden numerot alkavat N-kirjaimella, esim. N7) kulkevat miltei aina kaikkien kylien ja kaupunkien keskustojen läpi. Ei siis kuulostanut kovin mahdolliselta saati turvalliselta siirtymistavalta. Edes poliisimoottoripyörien saattamana aika ei riittäisi. Täytyi saada järjestettyä lentokyyti, mikä ei ollut niin helppoa vuonna 1965. Juuri ennen Dauphiné-kisan alkua asia järjestyi erikoisen puhelinsoiton avulla. Soittaja, joka halusi pysyä nimettömänä, lausui puhelimessa Géminianille: »Monsieur Géminiani, minä olen tukenanne. Mystère 20 -lentokone odottaa teitä Nîmes’in sotilaslentokentällä. Se vie teidät Bordeaux’hon. Älkää olko huolissanne, minä pidän huolen kaikesta.» Joidenkin huhujen mukaan itse presidentti Charles de Gaulle olisi ollut tämän mysteerisen järjestelyn takana. Yhdeksän päivän lämmittely? Anquetil, tuo supermies ja Casanova, oli aloittanut kautensa oikein mallikkaasti. Ensin hän oli voittanut »Kisan aurinkoon» eli Pariisi–Nizza-kisan, voittanut ensimmäistä kertaa elämässään kuulun Mont Faron ylämäkitempon (ja teki vielä reittiennätyksenkin) ja National Criterium -kisan. Anquetil toivoi ensimmäisestä kisastaan mahdollisimman helppoa, kunhan vain voiton varmistaisi. Dauphiné Libéré oli kuitenkin jo tuolloin kova kisa, viikon verran kestävien 19\nkisojen eliittiä. Varsinkin, kun viivalle asettui nippu ykkösluokan ajajia, etunenässä Anquetilin kovin kilpailija Raymond Poulidor, joka oli kuulemma aivan hirmuisessa kunnossa. Vastassa olivat myös elementit, sillä vuodenaikaan nähden oli järjettömän kylmää ja sateista. Lucien Aimar, Anquetilin joukkuetoveri muistelee kuinka hän oli toisella Alppi-etapilla aivan jäässä: kulmakarvat ja silmäripset valkoisena huurteesta ja ajopaitakin ihan jäässä. Aimar yritti lämmitellä ajaen välillä autojen pakoputkien takana nauttien lämpimistä pakokaasuista (tuon ajan autojen kaasut olivatkin varmaan tosi nautittavia). Jos mestari Jacques vielä vilustuisi näissä napajäätikkömäisissä olosuhteissa, temppu ei ikinä onnistuisi. Anquetil taisteli hikisen voiton Poulidorista etapeilla neljä ja kuusi, mutta vain 38 kilometriä pitkässä aika-ajossa tämä tempon mestari sai kiskottua kunnolla eroa edukseen. Lopulta mestari Jacques vei voiton minuutin ja 43:n sekuntin erolla. Ensimmäinen temppu oli tehty, nyt oli kiire seuraavaan. Kisa päättyi 16:58. 17.10 Anquetil oli jo pokannut palkinnot ja kukat podiumilla kaikkine suudelmineen ja juoksi joukkueen autolle. Kymmenen minuutti myöhemmin hän on jo hotellilla, jossa pikainen kylpy, hieronta ja päivällinen muutamine oluineen. 17.55. teamin auto kiitää jo pyörät katolla ja poliisisaattueessa kohti sotilaslentokenttää. Aikuiset komentavat lapsiaan suojaan, kun saattue kaahaa renkaat vinkuen ja parhaimmillaan 140 km/h vauhtia 60 km matkan Avignonista Nîmesin kentälle. Reportterit ja televisiokamerat ovat seuraamassa kun kello 18:50 Mystère 20 -businessjetin ovet sulkeutuvat ja kone pian katoaa taivaalle.\nKun Anquetil oli asettautunut Dauphinén lähtöviivalle Mâconissa, kaksi hänen Ford-tallin joukkuetoveria, aina uskollinen Jean Stablinski ja engelsmanni Vin Denson, suuntasivat jo Bordeaux’hon harjoittelemaan\nKuva Cycling Weekly\ntähän raatelevaan yhden päivän kisojen kunkkuun. Nyt Poulidorin sijaan voitettava mies oli britti Tom Simpson, joka janosi toista voittoa vyölleen. Jos Anquetil olisi tiennyt kuinka paljon hän joutui kärsimään Dauphiné Libéréssä, hän ei olisi ikinä leikkiin ryhtynyt. Kun kisa yöllä alkoi, Anquetil oli väsynyt ja meinasi nukahtaa satulaan. Yö oli kylmä. Anquetil inhosi kylmyyttä. Ja hän oli Dauphinéssä joutunut jo palelemaan ihan riittävästi. Jatkuva sade oli kastellut ajajat täysin ja Anquetil oli katkeamaisillaan. Seitsemältä aamulla oli pissa- ja ruokahuoltotauon aika. Anquetil oli saanut tarpeekseen, hän sanoi mekaanikolleen, että tämä nostaisi hänen pyöränsä huoltoauton katolle. Hänen kisansa oli tässä, nyt sai kärsimys riittää! Géminiani ei antanut periksi vaan rohkesi pilkata suurmestaria: »Minun ei olisi ikinä pitänyt luottaa tuollaiseen isoon tyttöön. Jacques, sinä olet yksi iso tyttö! Iso tyttö etkä mitään muuta.» Ja kas, johan loukkaus osui mestarin omanarvontuntoon ja pian oli pyörä taas laskettu alas ja vihainen mestari sitä vimmatusti polkemassa. Koville joutui myös Anquetilin joukkuetoveri Denson, jonka tehtävä oli jonkun toisen iskiessä yrittää ajaa irtiottoa kiinni. Denson ei ollut ehtinyt käymään pissalla ja joutui tuntitolkulla pidättelemään, koska hänen oli saatava irtiotto kiinni, eikä tuossa kisassa ollut tapana pysähtyä tarpeilleen kuin merkityille aluille, joissa ei saanut iskeä. Densonin oli lopulta pakko pysähtyä, mutta eihän siitä tyhjennyksestä mitään tullut kun monen maan televisioryhmät pysähtyivät kuvaamaan puun vieressä ähisevää ajajaa. Hänen oli pakko hypätä takaisin satulaan ja Anquetiliä auttamaan. Tom Simpson alkoi tehdä omia iskujaan ja lopulta onnistui irroittautumaan mukanaan ainoastaan Stablinski ja Anquetil, joten Denson tiesi tehneensä jo hommansa ja yritti taas pysähtyä tarpeilleen. Ei se onnistunut kylmästä ja lihaskrampeista kankealta mieheltä vieläkään, mutta mekaanikko sai kunin-\ngasidean. Hän kaatoi kuumaa kahvia pesusieneen ja iski sienen Densonin kiveksiin. Joku hermo taisi päätä pinteestä ja helpottava suihku vapauttti vihdoin kovin koetellun kilpailijan. Joku toimittaja kellotti kuulemma, että Denson olisi lasketellut paineitaan 38:n sekuntin ajan. Kisan kärjessä Anquetil alkaa palata elävien kirjoihin ja löytää kisajalkansa. 11 km ennen maalia Anquetil kiristää vauhtia. Aina kun Anquetil lisää vauhtia, se tietää kärsimystä muille kilpailijoille, sillä se on menoa silloin, aivan loppuun asti. Tälläkin kertaa mestari Jacques oli Parc de Princesin stadionilla ensimmäisenä leikkaamassa maaliviivaa, 57 sekuntia ennen toiseksi kirinyttä tallikaveriaan Stablinskia ja pettynyttä Simpsonia. Anquetil oli niin otettu Densonin uhrautuvuudesta, että antoi voittorahansa apumiehelleen. »Se oli todellinen kärsimyksen koulu», tunnusti Anquetil myöhemmin.\n15 h 2 min 3 sec. 557 km. Keskinopeus 37,007 km/h. Vielä vuosikymmeniä myöhemminkin Ranskan arvostetuin urheilulehti L’Équipe valitsi Anquetilin Dauphiné–Bordeaux–Paris-ihmetuplan viime vuosisadan kaikkein kovimmaksi urheilusuoritukseksi. Siis kaikkien 1900-luvun urheilutekojen ja kaikkien lajien joukosta. Vihdoin kansa oli hurrannut normandialaiselle kurkku suorana tämän kaartaessa loppusuoralle, eikä ylistyksestä meinannut tulla loppua myöskään lehdistön parissa. Anquetil nostettiin jopa kaikkien aikojen ajajaksi. Päästyvään vaimonsa kanssa autoon ja yleisön katseilta piiloon, Anquetil itki, ensimmäisen kerran urallansa. Hän oli vihdoin saavuttanut kaipaamansa kansansuosion ja jakamattoman arvostuksen. Mestari oli ottanut hirmuisen riskin ja onnistunut siinä. Hän, joka ei normaalisti ottanut turhia riskejä, vaan oli tunnettu kylmän laskelmoivasta ajotavasta, jonka päämäärä oli vain voitto. Nyt hän oli voittanut myös sydämet. Pikajalka 39\nKuva Horton collection\nKirjallisuus Aimar, Lucien & Jean-Paul Vespini, Le temps des Champions. Mareuil Éditions, Paris 2016. Anquetil, Jacques & Pierre Joly, En brûlant les étapes. CalmannLévy, Paris 1966. Fournel, Paul, Anquetil tout seul. Seuil, Paris 2012. Géminiani, Raphaël, Les années Anquetil. Éditions Denoël, Paris 1990. Jean, Yves, Anquetil – le mal-aimé. Artaud/Flammarion, Paris 2015. Howard, Paul, Sex, Lies and Handlebar Tape: The Remarkable Life of Jacques Anquetil. Mainstream Publishing / Transworld Publishers, London 2008. Ollivier, Jean-Paul, Anquetil – l’Homme des Défis. Flammarion, Paris 1986. Sevin, Benoît, Anquetil : Jusqu’au bout du courage. Éditions Michel Lafon, Paris 1987. Yates, Richard, Master Jacques: The Enigma of Jacques Anquetil. Foreword by Phil Liggett. Mousehold Press, Norwich 2001.\nFM Tommi Wallenius on tamperelainen maantiepyöräilyn amatööri ja frankofiili, joka suorittanut pyörämekaanikon/myyjän kurssin Ranskassa ja kirjoittaa blogia Velofilo – Tour de Francen tiimoilta (velofilo. com).\nPyörämuseo Walesissa? Teksti ja kuvat Antti Vinnha\nKokoelmassa ei ole mitään vikaa, se on erinomainen. Mutta kun ei ole valoa. Pikajalka 39\nNational Cycle Museum, toinen matka Llandrindod Wellsiin Tämä pyörämuseo ei ole minkään päätien tai matkailureitin varrella vaan tänne mentäessä tulee mutka matkaan. Tai toinenkin, kun ensimmäisellä yritykselläni ystävällinen lappu ikkunassa ilmoitti museon olevan suljettu ja siinä toivottiin ettei tämä kuitenkaan pilaa päivääsi tai aiheuta turhaa harmia. Ehkä kuitenkin hieman harmitti, kun lappu oli laitettu luukulle vasta aamulla, varttia ennen kuin museon piti aueta. Olin käynyt edellisenä iltana ottamassa kuvia ulkoa ja aulasta museon jo sulkeuduttua iltapäivällä. Ei sen pidempi harmi, matka jatkui silloin mutta mieleeni jäi, että pakko on tulla uudestaan. Llandrindod Wells on aika keskellä Walesia, mutta jotenkin sivussa kuitenkin. Kaupunkia pidetään Imperiumin Viktoriaanisimpana ja se on helppo uskoa. Koko kaupunki on yhtä suurta ulkoilmamuseota. Tästä pysähtyneisyyden tilasta siellä otetaan irti mikä saadaan, Viktoriaaninen festivaaliviikko ymmärtääkseni täyttää muutoin hyvin hiljaisen kaupungin. Kahdesti kaupungissa yöpyneenä voin suositella yösijaa keskusaukion hotelleista, joissa saa aistia mennyttä maailmaa hyvällä tavalla. Siellä ei retroilla vaan asiat ovat niin kuin ne ovat ennenkin olleet. Tosin viime kesänä Glen Usk toi mieleen loistavan brittisarjan Fawlty Towers. Tarjoilija aamiaishuoneessa oli kuin sarjan Manuel: ei juurikaan ymmärtänyt englantia, mutta sovelsi hienosti ja sekoitti loput. Kaikki meni päin honkia, mutta tästä komiikasta olisi voinut vaikka maksaa vähän extraa. Molemmat muut asiakkaat kävivät läpi sotamuistojaan, ilmeisesti toisen maailmansodan, eikä buurisodan juttuja, voi olla että kyse oli ensimmäisestä maailmansodasta. Pyörämuseo sijaitsee kaupungin toisessa hienossa entisessä autokaupassa, The Automobile Palacessa. Suurin osa upeasta rakennuksesta on tyhjillään. Työkkärillä on tiloja yläkerran paraatipaikalla. Se toinen, Pritchard's Garage etsii vuokralaisia yhtälailla. Molemmissa on myyty autojen lisäksi polkupyöriä, lentokoneita, maamoottoreita ja tehty huoltoja sekä korjauksia. Nämä kaksi piirimyyjää ovat ilmeisesti jakaneet merkit ja edustukset keskenään. Siitä on jäljellä kaiverrukset ja maalaukset ikkunoiden yllä ja rakennusten seinissä. Autot ovat olleet näytillä todella tyylikkäällä tavalla Jos rakennus on käymistäni pyörämuseoista hienoin ulkoapäin, niin sisäpuoli lyö vasten kamerankäyttäjää. Kokoelmassa ei ole mitään vikaa, se on erinomainen. Mutta kun ei ole valoa. Museotila on alimman kerroksen takaosassa, jossa ei ole yhtään ikkunaa. Sen lisäksi luulen, että osa hehkulampuista on Edisonin aikaisia tai joitain Walesin kaivoskauden ruskohiililamppuja, jopa kellertävästä valosta olisi 23\nollut hyötyä. Karbiidia ei sentään näkynyt käytössä, sen valo olisikin ollut valkeampaa. Seinät ovat mustat ja kuten tiedämme, myös vanhat pyörät ovat pääsääntöisesti mustia. Kun salamaa ei saa käyttää, eikä ehkä jalustaakaan, mitä tosin ei ollut edes matkassa, niin valkotasapainon ja herkkyyden haarukointi käy työstä. Tämä vain teknisenä marmatuksena, useissa ilmailumuseoissa asiat ovat aivan toisin. Samoin monissa automuseoissa asia huomioidaan jo rakennusvaiheessa tai viimeistään näyttelyä rakennettaessa. Kokoelma on tietenkin brittivetoinen. Hieno kronologinen järjestys ja valtavan paljon rekvisiittaa pyörien lisäksi. Lähes kaikista pyöristä on pieni ja lyhyt tuoteseloste, jossa on mukana historiaa tai huumoria. Iteran kyltissä näin: ”Swedish advanced thinking?”. Siinä myös mainittiin, että heillä Huteraa kutsuttiin mm. nimellä Wobbly Bike. Retrokilpureiden joukossa ei ollut yhtään Bianchia, vaikka muita italialaisia oli toki. Imperiumin omista pyöristä Raleighin kullattu Centenary-erikoismalli ei ollut mielestäni kovin kummoinen, osat vain Shimano 105-sarjaa 100 kappaleen valmistussarjassa. Magnesiumista valetut Kirkit jäivät erityisesti mieleen ja sittemmin maasturirunko on löytänyt tiensä projektijonooni. Jos ei siitä tule pyörää, rungon voi vuoleskella sytytyslastuiksi ja myydä partiolaisille hyvällä voitolla ja ostaa rahoilla\nvaikkapa Campagnolon osia. Ei kuulemma kannata porailla mitään avarammaksi ja viilaukset pitää tehdä maltilla, ettei runko syty tuleen. Baines Flying Gate -pyörät ovat aina kiinnostavia ja niitä on tuolla muutama. Brittiläistä parhautta omien mainoksiensa mukaan on tarjonnut Rudge-Whitworth, jolta on laaja valikoima pyöriä. Museon verkkosivujen mukaan pyöriä on kaikkiaan yli 260 kappaletta, mutta kaikki eivät ole esillä, arvioisin että ehkä puolet. Tuoreimmat näyttelyesineet ovat uniikkeja hiilikuitukonsepteja aivan viime vuosilta, aika-ajoviritelmiä ja nopeusennätyspyöriä. Säätiö\npyörittää toimintaa ja julkaisee lehteä joka ilmestyy kolme kertaa vuodessa. Museossa on myynnissä kirjoja ja tilpehööriä, kuten pitääkin. Teemukeja ja postikortteja. Sisällä hämärällä museon seinustalla on lahjoituspöytä, jossa oli erilaisia vanhoja asioita ilman hintalappua. Ei pelkästään pyöräilyyn liittyvää vaan ties mitä ihmiset ovat antaneet museon hyväksi. Kävin kysymässä lipunmyyjältä eli museon auki pitäjältä, että mitä nämä maksavat ja hän ystävällisesti selitti asian, että ota siitä mitä tarvitset ja laita sopiva summa laatikkoon jättäen vastuun minulle. Hän ei muistanut, että ikinä ketään Pikajalka 39\nsuomalaista olisi käynyt kulmilla, saati museossa. Kuulostaa epätodelliselta, ei museo nyt niin syrjässä sentään ole. Tämä voi johtua ihmisten huonosta muistista tai korkeasta iästä. Keskustelimme säästä ja siitä, kun Tour of Britain meni oven editse viime vuonna. Tämän vuoden reitti menikin sitten hieman tuonnempaa. Jäin vielä ihmettelemään aarteita ja tutkimaan kävelykarttoja 1940-luvulta. Dorsetin kartan poimin ja lahjoitin siitä pari puntaa possuun kuten kahdesta mitalista. Kaupunki on visiitin väärti. Samanlaista vanhan maailman tunnelmaa en ole kokenut missään, Seu25\nrasaari tai Greenfield Village Detroitissa ovat pelkkiä museoita, ihan hyviä toki, Llandrindod Wells on eläköityvä ja hitaalla kulkeva kuihtuva pikkukaupunki jossa vielä on elämää. Palveluja pyörittävät oikeat vanhat ihmiset jotka ovat olleet siellä ikänsä. Kokemuksesta pitäisi melkein maksaa sisäänpääsymaksu. Nyt sinne voi mennä tuosta vaan. Pyörämuseo on varmasti vierailun arvoinen kaikille pyöräilyn ystäville. Ja matkakumppani saa ajan kulumaan kylillä kun tietää edes vähän etukäteen minne joutuu, eikun pääsee. Hieno museo.\nPyöräpajalta Isän fillarimuisto\nElettiin 50-luvun loppua Turussa. Isäni oli teinijolppi ja töissä Vilho Tuomen konepajalla. Siellä valmistettiin alihankintana mm. Pyrkijä-mopojen osia ja fillarinosia Oskari Tuomen konepajalle. Oskari Tuomella puolestaan oli töissä isän isoveli. Oskari Tuomella koottiin vielä silloin polkupyöriä alihankintana tilatuista osista. Osia tuli niin Ruotsista ja Norjasta kuin turkulaisilta ja muilta suomalaisiltakin valmistajilta. Aiemmin osia oli toimittanut ainakin Pyrkijä, mutta ei enää. Isoveli kokoili varastossa olevista (kuten vähän niin kuin hiljaisiin henkilöstöetuihin kuului) velipojalle fillaria varasto-osista. Isä sai sitten komean täyskokoisen pyörän, jossa oli kolme vaihdetta ja käsijarrut. Merkkilätkäksi napattiin etukilpiä sisältävästä laatikosta parhaan näköinen ja kuuloinen vaihtoehto: Sverker. Sen kummallisempaa nimipolitiikkaa ei enää talossa harjoitettu, ja aikakausi taisi olla muutenkin Oskari Tuomen polkupyöräaikojen loppua. Isä muistaa pyörän hyväksi ja nopeaksi. Myös nopeusmittari oli hankittu, ja sopivassa alamäessä Kaskenkadulla isä polki huimat ennätyslukemat 50 km/h. Aikaa myöten isä tuli kuitenkin moottoripyöräikään ja jatkoi Jawalla. Sverker meni pikkuveljelle, joka kaipasi täyskokoista fillaria. Pyörä joutui sittemmin teille tietymättömille, eikä siitä jäänyt ikävä kyllä kuvaakaan jälkipolville ihasteltavaksi. - Kari Salonen\nKaivataan tietoja Lähetän ohessa valokuvan, jossa mummoni Iida on uuden polkupyöränsä kanssa. Kuvan on otettu Jalasjärvellä 1920 luvun puolivälin paikkeilla. Paappani oli tuolloin Amerikassa tienaamassa kaivoshommissa heille talon rahoja ja arvelen hänen lähettäneen vaimolleen rahat polkupyörän ostoon. Voiko kuvan perusteella määrittää, mikä on kyseisen pyörän merkki? Olisin myös hyvin kiinnostunut tietämään, mikä on tuolloin ollut uuden pyörän hinta. Jarmo Mäkinen jarmo.makinen@luke.fi\nHuoneentaulu Koonnut Risto Lehto\nPostimiehen piti ennen vanhaan päästä lujaa, iso eturatas takasi hyvän vauhdin tasaisilla teillä, joita Virossa piisaa. KUva Fotomuuseumin näyttelystä.\nPalstanpitäjä hieraisi äskettäin silmiään Tamperelainen-lehden uutisen otsikkoa tavatessaan. Jutussa sitten kerrottiin vastavirtapyöräily-kokeilun aloittamisesta Tampereen Kalevassa. Onhan siellä uimahalli, mutta eikö sentään olisi parempi vaikka Tammerkoskessa. Mutta sittenkin, että pyörällä vastavirtaan. Selvisihän tekstistä, että Tampereella on yhdyskuntalautakunnassa pohdittu Helsingin tapaan kokeilla polkupyörän ajon sallimista yksisuuntaisella ajoradalla molempiin suuntiin. Kokeilukaduksi on valikoitunut Lähteenkatu, jolla ei ole pyörätietä. Mietinnässä on nyt, millaisilla liikennejärjestelyillä ja merkeillä kaksisuuntaisesta pyörällä ajosta saadaan joustava ja vaaraton. Tuon uutisen jälkeen on lehteen heti ilmaantunut mielipiteitä jo kokeilustakin puolesta ja vastaan.\nPoliisi kuulusteli polkupyöräilijää, joka oli ollut toisena osapuolena pienessä kolarissa jalankulkijan kanssa. ”Saitteko tosiaan nuo vammat siinä pikkuhaaverissa?”, kyseli poliisimies.\nKuulusteltava vastasi: ”En aluksi, mutta sitten aloimme keskustella, kumpi oli syyllinen.”.\nKevyt kuin myötätuuli\nLeveänmallinen lokasuoja on uusinta muotia. Ne suojaavat tehokkaasti mm. tielipeän roiskumiselta. Kone ja Terä Oy on siirtynyt uudenaikaiseen PK-värisarjaan, jossa rungon väri on sama, kuin lokasuojan raita. Se edustaa uutta linjaa. Viisi kaunista väriyhdistelmää. Jaguar-pyörä on alusta pitäen rakennettu ehyeksi pyöräkokonaisuudeksi, joka soveltuu nimenomaan Suomen olosuhteisiin. Jos Tekin haluatte kulkea ketterästi, hankkikaa Tekin Suomen suosikki JAGUAR. Se on enemmän kuin vain polkupyörä. Ehyt kokonaisuus, kevyt kuin myötätuuli. Kone ja Terä Oy:n loisteliasta Jaguar-mallistoa koskevasta mainoksesta 1950-luvulla.\nMikä on kilpapyöräilijän suurin haaste? Se ei ole doping. Se on siinä, että pitää ajaa loppuun asti pinna kireällä.\nMuun muassa Helsinki tekee lujasti töitä, jotta pyörällä tehtävien matkojen prosenttiosuus 2020 mennessä saataisiin nousemaan nykyisestä 11:stä 15:een. Kööpenhamina on mielestäni hankkinut kyllä saavuttamattomalta tuntuvan etumatkan pyöräilykaupunkina vaikkapa kohtalaista vauhtia polkevaan Helsinkiin verrattuna. Siellä kahdella pyörällä taitetaan kaikista matkoista jopa 45 prosenttia. Tampere on asettanut vuonna 2015 kevyen liikenteen osuuden tavoitteeksi 34 prosenttiaja kaupunki käyttää vuosittain 3–5 miljoonaa euroa kevyen liikenteen väylien rakentamiseen ja kunnostamiseen. Oulussa polkupyöräilyn kulkutapaosuus on 19 prosenttia. Olen jostain lukenut, että Hollannissa koko maan luku on 30. Suomen valtakunnallinen tavoite on lisätä kävely- ja pyörämatkoja 2020 mennessä 20 prosentilla ja vastaavasti vähentää henkilöautomatkoja. Pyöräilyn osuus on tällä hetkellä vain kahdeksan prosenttia.\nHavaitsin hänet tultuamme ravintolasta. Vatsa täynnä lokakuista ravintolaruokaa hidastutti käyntiämme, himmeä aavistus hämärästä tummensi pyörää taluttavan neidon selkeäksi siluetiksi. Mikä hiusten runsaus, tuuli on ottanut ne haltuunsa enkä pääse pörröttämään. Hieman harmittaa, kun meillä ole tällä kertaa pyörät mukanamme. Hangon seutu vaikuttaa oivalliselta pyöräilyyn. Mutta ajan neidon kanssa pitkin poikin Hankoa unissani: kallioilla ja hiekkarannoilla, sataman laitureilla ja makasiinien katoilla. Tukka hulmuten suolaisissa pärskeissä. Hän ei ole villi eikä provosoiva – hän nauttii. ”Tuuli mereltä”. Meri-Tuuli pyöräkaverina unilenkeillä. Hänellä on tyylikäs pyörä, siro, kevytrakenteinen, sopusuhtaisesti epätavallinen kuten hän itsekin. Seppelekruunu hiuskoristeena, merituulen tuivertama hoikka varsi, tuulen irti riipimät puiden lehdet verhonaan. Hän nauttii olostaan milloin vain, kenen kanssa vain, missä vain – Hangossa. Rafael Saifulin on tehnyt veistoksen ”Tuuli mereltä”, jonka Helkama Pyörä Oy ja Uuttera Oy tilasivat ja lahjoittivat Hangon kaupungille 2005. Tuo vuosi oli Helkama-yhtiöiden juhlavuosi: 100 vuotta yritystoimintaa. Kiskolainen taiteilija Rafael Saifulin on syntynyt Samaran tasavallassa, Neuvostoliitossa 1952. Hän on valmistunut Leningradin taideakatemiasta 1979. Saifulinin julkisia töitä on esillä Hangon lisäksi mm. ”Onnenhevonen” Turussa Yliopistokadulla, ”Onni” Helsingissä Eiranrannassa ja ”Lintu” Salossa Kiskopuistossa.\nHuoneentaulu Teksti ja kuva I Esko Kuikka Rafael Saifulin. Tuuli mereltä. 2005


Työttömien määrä TE-toimistossa väheni maaliskuussa, kokoaikaisesti lomautettuja edellisvuotta enemmän (Kanta-Häme ja Päijät-Häme) - ely - ELY-keskus\nTyöttömien määrä TE-toimistossa väheni maaliskuussa, kokoaikaisesti lomautettuja edellisvuotta enemmän (Kanta-Häme ja Päijät-Häme)\nHämeen ELY-keskuksen kuntien alueella oli maaliskuun lopussa 17 573 työtöntä työnhakijaa. Se on 2 169 vähemmän (-11 %) kuin vuosi sitten. Helmikuusta työttömien työnhakijoiden määrä TE-toimistossa väheni 741:llä (-4 %). Tiedot ilmenevät Hämeen ELY-keskuksen työllisyyskatsauksesta.\nVuodentakaiseen verrattuna työttömien työnhakijoiden määrä väheni Hämeen maakunnista Kanta-Hämeessä 852:lla (-11 %) ja Päijät-Hämeessä 1 317 henkilöllä (-11 %). Työttömiä työnhakijoita oli Kanta-Hämeessä maaliskuun lopussa 6 607 ja Päijät-Hämeessä 10 966. Kunnittain työttömien määrä väheni vuodentakaisesta kaikkiaan 17 Hämeen kunnassa. Forssassa, Humppilassa ja Sysmässä työttömien työnhakijoiden määrä oli edellisvuotta suurempi. Suhteellisesti nopeinta työttömyyden laskuvauhti edellisvuodesta oli Riihimäellä (-22 %), Hollolassa (-21 %) ja Hattulassa (-18 %).\nTyöttömien työnhakijoiden osuus työvoimasta oli Hämeessä maaliskuun lopussa 10,3 %, mikä on 1,0 prosenttiyksikköä vähemmän kuin vuosi sitten. Alueen matalimmat työttömyysasteet olivat Lopella (5,3 %), Hausjärvellä (5,6 %) ja Hattulassa (6,0 %) ja korkeimmat Heinolassa (13,5 %) ja Lahdessa (13,2 %). Alle 25-vuotiaiden nuorten työttömien osuus alle 25-vuotiaasta työvoimasta oli Hämeessä maaliskuussa 14,5 % ja ulkomaalaisten työttömien työnhakijoiden osuus ulkomaalaisesta työvoimasta 23,5 %.\nPitkäaikaistyöttömiä eli yhdenjaksoisesti vähintään vuoden työttömänä työnhakijana olleita oli maaliskuun lopussa 5 287, mikä on 1 541 vähemmän (-23 %) kuin vuotta aiemmin. Yli 50-vuotiaita työttömiä työnhakijoita oli 7 221 eli 796 vähemmän (-10 %) kuin vuosi sitten. Työttömistä työnhakijoista 2 679 eli 15 prosenttia oli 60 vuotta täyttäneitä. Nuoria alle 25-vuotiaita työttömiä työnhakijoita oli 159 vähemmän (-6 %) kuin vuosi sitten maaliskuussa eli 2 307.\nKokoaikaisesti lomautettuna oli maaliskuun lopussa 1 133 henkilöä, mikä on 62 enemmän (6 %) kuin edellisvuonna. Lyhennettyä työviikkoa tekeviä työnhakijoita oli lisäksi 338, mikä on 90 vähemmän (-21 %) kuin vuosi sitten.\nTyöttömien työnhakijoiden määrä laski maaliskuussa edellisen vuoden vastaavasta ajankohdasta kaikkien elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten (ELY) alueilla; eniten Kainuussa (-16 %), Kaakkois-Suomessa (-15 %), Etelä-Savossa (-13 %), Pohjois-Karjalassa (-13 %) ja Pohjanmaalla (-13 %).\nUusia avoimia työpaikkoja ilmoitettiin Hämeessä TE-toimistoon maaliskuun aikana 4 443, mikä on 687 enemmän (18 %) kuin edellisvuonna. Uusia avoimia työpaikkoja oli eniten palvelu- ja myyntityöntekijöiden, muiden työntekijöiden ja erityisasiantuntijoiden ammattiryhmissä. Tarkemmalla ammattitasolla uusia avoimia työpaikkoja ilmoitettiin maaliskuussa eniten muun muassa seuraavissa nimikkeissä: rahdinkäsittelijät ja varastotyöntekijät (439), lähihoitajat (248), toimisto- ja laitossiivoojat (224), myyntiedustajat (208), myyjät (185), konepaja- ja metallituotteiden kokoonpanijat (136), puhelin- ja asiakaspalvelukeskusten myyjät (129), talonrakentajat (122) ja sairaanhoitajat (110). Työpaikoista 85 prosenttia oli yrityksissä. Maaliskuun aikana täytettiin kaikkiaan 1 736 työpaikkaa, joista 63 prosenttia työ- ja elinkeinotoimiston hakijalla.\nTE-palveluiden piirissä oli maaliskuun lopussa 8 980 henkilöä eli 304 vähemmän (-3 %) kuin edellisvuonna. Palveluissa olleista 2 701 oli omaehtoisessa opiskelussa, 2 184 kuntouttavassa työtoiminnassa, 1 541 työllistettynä, 1 366 työvoimakoulutuksessa, 900 työ- tai koulutuskokeilussa, 181 valmennuksessa ja 107 vuorotteluvapaasijaisena. Edellisvuoteen verrattuna palveluissa olevien määrä kasvoi eniten työvoimakoulutuksessa ja kuntouttavassa työtoiminnassa. Vastaavasti vähennystä oli eniten omaehtoisessa opiskelussa olevien määrässä. Palveluissa olleista kaikkiaan 45 prosenttia oli opiskelemassa joko omaehtoisessa opiskelussa tai työvoimakoulutuksessa.\nLaajan työttömyyden eli työttömien työnhakijoiden ja palveluissa olleiden yhteismäärä oli Hämeessä maaliskuun lopussa 26 553. Tämä on 2 473 vähemmän kuin vuosi sitten. Laajan työttömyyden lasku johtui sekä työttömien työnhakijoiden että palveluissa olevien määrän vähentymisestä.\nHämeen työllisyyskatsaus maaliskuu 2019 (pdf)\nHämeen tilastoliite maaliskuu 2019 (pdf)


Maanjäristys ravisutti Intian länsiosaa - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 05.09.2000 11:52\nMaanjäristys on ravisuttanut Intian läntistä Maharashtran osavaltiota ja sen pääkaupunkia Bombayta. Järistys oli voimakkuudeltaan 5,2 richteriä, ja viranomaisten mukaan sen keskus oli lähellä suurta patoa.\nIntian lippuJäristyksen mahdollisesti aiheuttamista tuhoista ei ollut heti saatavilla tietoja. Pato selvisi kuitenkin viranomaisten mukaan järistyksestä ilman vaurioita. Bombayn eteläpuolisella Koynan alueella sattui vuonna 1967 maanjäristys, joka surmasi satoja ihmisiä ja jätti tuhannet kodittomiksi. (STT)\nPolttoaine loppumassa Ranskan huoltoasemilta


Google Android saa oman App Storen – MobiiliBlogi\nGoogle Android saa oman App Storen\n29.8.2008 Kirjoittanut Teemu Hynninen\nGoolen Android -käyttöjärjestelmään perustuvia matkapuhelimia odotellaan vielä markkinoille. Viimeisimpien tietojen mukaan puhelimia olisi tulossa markkinoille vielä tämän vuoden puolella. Huhu on hyvin uskottava, koska vasta hetki sitten nettiin levisi ensimmäiset kuvakaappaukset uudesta käyttöjärjestelmästä, joka niiden perusteella vaikuttaa jo ihan hyvältä.\nNyt uudesta käyttöjärjestelmästä tai oikeastaan siihen liittyen on saatu uutta tietoa. Google aikoo nimittäin seurata Applen jalanjälkiä julkaisemalla oman App Storen, jonka kautta käyttäjät voivat ladata ohjelmia Android-puhelimiinsa. Android Marketin ainoa ero Applen App Storeen on avoimuus. Kuka tahansa pystyy siis lisäämään sinne ohjelman seuraamalla kolmea yksinkertaista vaihetta: rekisteröityminen, ohjelman lataaminen ja kuvauksen kirjoittaminen.\nGoogle kertoo ensimmäisten Android-puhelinten sisältävän betaversion Android Marketista, joka tukee vain ilmaisia ohjelmia. Lopullinen versio, joka tulee myös maksullisia ohjelmia on tulossa pian ensimmäisten puhelinten perässä.\nMicrosoft kertoo lisää Silverlight mobilesta\nPeek hoitaa sähköpostisi, mutta ei mitään muuta\nVideolla japanilaisoperaattorin kaksipuoleinen läpinäkyvä kosketusnäyttö\nApple: Salasana-aukko korjataan ensi kuussa\nMiksi Sony ei käy kaupaksi?\nLiikkujan iloksi: Huawei Watch GT 2e\nTässä se on: OnePlus 8 - 5G, Snapdragon 865 ja 48 megapikselin kamera\nOnePlus 8 Pro - Huippupuhelin alkaen 899€\nHuaweilta Mate 9 Lite -älypuhelin


Tara ja Roki: Pepi pääsi Jipon luokse pilven reunalle\nMaanantaina sain kuulla sydäntä musertavan uutisen, sillä Pepi kultaseni oli nukutettu ikiuneen. Pepin ollessa hyvin kipeä Mikko ja Jessica päätyivät tähän päätökseen ja Pepi pääsi Jipon seuraksi tuonne toisaammalle.\nItkusta ei tule loppua, mutta haluan nyt muistella tännekin Pepiä.\nAloitan aivan alusta. Kesälomalla juuri kun olin päättänyt ala-asteen meidän perheeseen päätettiin ottaa pieni koira Jipon kaveriksi. Koira tulisi olemaan äitin, koska äiti halusi pienen sylikoiran. Bongasimme Keltaisesta Pörssistä ilmoituksen, että Savonrannassa oli perhoskoiran pentuja, jonne sitten soitimme ja päätimme saman tien mennä katsomaan luovutusiässä olevia pienokaisia. Emme edes tienneet oliko pennut papilloneja vai phaneleita, mutta väliäkö tuolla. Mielessäni toivoin, että kumpa olisivat phaleneita, kun koirakirjan piirroksessa ne olivat paljon suloisemman näköisiä. Papillonejahan ne olivat ja ihan mielettömän suloisia.\nPepi ja muut pennut haettiin alakerrasta meille nähtäville. Kaksi urosta ja yksi narttu pentu. Pentujen emä, mustavalkoinen narttu, oli arka eikä antanut koskea itseensä. Se kierteli seiniä pitkin huoneessa uteliaan näköisenä. Emä oli kuulemma ollut aiemmin jollain ihmisellä, joka oli pitänyt sitä sen koko elämän ajan pienessä häkissä. Se ei edes kuulemma ymmärtänyt hihnassa kävelyä, koska sitä ei oltu ikinä lenkitetty. Yksi mustavalkoinen urospentu oli jo muuttanut uuteen kotiin, joten sitä en nähnyt ikinä. Kolmivärinen narttupentu ja toinen mustavalkoinen urospentu olivat vähän ujoja, mutta sitten tämä toinen uros. Se oli pieni ja riehakas kolmivärinen pentu, jolla oli vaaleat rinkulat silmien ja nenän ympärillä. Se oli ihan mahdoton, mitään se ei pelännyt ja koko pentu oli täynnä elämäniloa. Samaisessa paikassa kasvatettiin myös japanece chinejä ja niitä siellä olikin varmaan kymmenkunta. Vanhin koirista "vanha rouva" oli mustavalkoinen kärttyisä japanece chin, jonka taakse Pepi aina hiippaili ja puraisi sitä pepusta ja kun "vanha rouva" käännähti ja rähähti, Pepi oli jo ehtinyt juosta kauas karkuun. Ja kohta uudestaan!! Muistan kun Niina kuiskasi mulle korvaan, että me otetaan se ja äitin ilmeestä näki, että tuo on se meidän koira. Niin pieni Pepi, virallisemmin Saheik Alfred Amiraali, muutti meille.\nLähtökohdat pennulle ei ehkä olleet mitkään maailman parhaat. Jälkikäteen tuli monesti mietittyä, että tulikohan tuettua jonkin sortin pentutehtailua, moni asia jäi arveluttamaan jälkikäteen. Kuitenkaan kasvattajaan ei koskaan pidetty mitään yhteyttä, ei siihen aikaan mitään sähköposteja olleetkaan. Kerran muistaakseni kirjoitettiin hänelle kirje, missä kerrottiin Pepin kuulumisia. Kuitenkin vaikka lähtökohdat ei olleet parhaat puhumattakaan siitä, että emä oli arka ja pelokas, silti tuosta pentueesta saimme varmasti maailman persoonallisimman ja iloisimman koiran, joka tuli valloittamaan jokaisen ihmisen puolelleen, joka siihen sai tutustua.\nAutomatkalla äiti oli Pepiin jo niin rakastunut, että sanoi että "en luopuisi siitä edes kymppitonnista!" Myöhemmin kyllä perui sanansa moneen otteeseen ja uhkasi tehdä siitä rukkaset, mutta koska Pepi oli minun koirani, Pepi sai jäädä vaikka olikin monin ottein niin hankala. Kotia kun tultiin Jippo oli heti pää edellä kantokoppaan tunkemassa ja katsomassa minkä pikkuisen te tänne toitte. Pepi taas ärisi häkistä kuin isompikin koira. Mutta ystävyksethän näistä hetkessä tuli! Jippo oppi parin päivän aikana varomaan pientä kilon parin painoista palleroa ja Pepi keksi jo rääkyä valmiiksi aina, kun joku käveli sen ohi, ettei varmasti joutuisi tallotuksi.\nPepi tykkäsi pienestä pitäen jo touhuta ulkosalla. Pienenä se ei suostunut tulemaan sisälle, vaan juoksi aina jonkun auton alle piiloon ja sieltä sitä sai metsästää. Pikkuhiljaa Pepi kuitenkin alkoi oppia talon tavoille ja nopea se olikin oppimaan kaikki temput.\nHalusin Pepin kanssa koirakouluun ja Pieksämäen Palveluskoirayhdistyksen kentästä tulikin toinen kotini. Parhaimmillaan tuli vietettyä kentällä joka ilta viikosta. Minä en ymmärtänyt mitään juurikaan koirankoulutuksesta, mutta Pepin kanssa tuli opeteltua. Pepi oli siitä kiva koira, että se halusi mielellään oppia. Lelut olivat ihan kivoja ja herkut maistui, joten motivointi oli helppoa. Toiset koirat olivat kivoja, nitä ei koskaan arasteltu, vaan rynnättiin heti ekana isojenkin koirien jalkojen juureen sillain "moi kuka sä oot?"-tyyliin.\nLiian aikaisin, liian kokemattomina lähdettiin tokokisoihin, ekan kerran jo marraskuussa 2002 Pepin ollessa pälle vuoden ikäinen. Kisoja tulikin kierrettyä ahkeraan. Kaksista ekoista kisoista tuli se III-tulos ja 120p. tai 120,5p. Hyvin sinänsä, että kummassakaan koira ei pysynyt paikallamakuussa ja tällöinhän tokon alokasluokan paikallamakuun kerroin oli 4, joten käytännössä 40p tippui jo pelkästä paikallamakuusta, joten muut suoritukset kuitenkin olivat suhteellisen ok, koska tuollaiset pisteet kuitenkin saatiin. Kolmannet kisat keskeytettiin, koska Pepi ja minä molemmat pelättiin tuomaria ja Pepi oli ihan muissa maailmoissa ja niin olin minäkin, syötin meetwurstia Pepille kesken kisojen. :) Sitä jaksettiin Jossun kanssa nauraa. Neljännet kisat Varkaudessa kesällä 2004, mielettömässä helteessä. Saatiin räkäset 100 pistettä ja III-tulos, mutta sijoituttiin kolmansiksi. Ja siitä pokaalista oltiin ylpeitä silloin, myöhemmin vähemmän ylpeitä, mutta sillon se oli saavutus!! Siitä se sitten lähti. :) Seuraavat kisat alkoivatkin sujua, mutta paikallamakuu oli mahdottomuus. Pepi keräsi kisoista tästä lähtien järestään vähintäänkin 150 pistettä ja paikallamakuu 0 (tällöin kerroin paikallamakuulle jo laskettu kolmeen, joten 30 pisteen pistemenetyksiä). Pieni siis teki ihan mielettömän hyviä suorituksia muuten. Järestään jotain 180-190 pistettä olisi ollut. Paras saavutuksemme oli 179 pistettä vuonna 2005 ja siellä se taisi paikallamakuukin sujua. Vuonna 2006 kisasimme viimeisen kerran tokossa.\nPepi oli monta kertaa vuoden tokoperhosten joukossa ja taisipa olla jokusen kerran jopa vuoden agilityperhosten joukossa. Kerran Pepi oli myös Vuoden Tokoperhonen nro 1 ja samaisena vuonna Pepi valittiin myös Pieksämäen Palveluskoirayhdistyksen Vuoden Tokokoiraksi!\nPepin kanssa harrastettiin myös agilitya. Tosin Pepin alkuvuosien ongelmina oli putkeen pissiminen, mutta lopulta sekin saatiin kuriin kun pallit otettiin veks. Sisälle merkkailua se ei harmiksi kyllä lopettanut. Siispä seuraava perhoseni taitaakin olla tyttö - ja semmoinen meille joskus tulee. Agility oli Pepistä tosi hauskaa, minä vain en sitä osannut. Juoksin kyyryssä ja Pepi ei halunnut irrota, mutta kyllä me yksi 0-tulos saatiin. Ja toinenkin viimeisistä agilitykisoista marraskuussa 2006, mutta se hylättiin, kun olin ottanut varaslähdön startissa enkä ollut odottanut pillillä annettavaa lähtölupaa..\nNoiden vuosien välillä ehti tapahtui kaikenlaista. 2004 vuonna Pepi sai toiseksi kaverikseen Nipa-kooikerhondjen. Pepi tosin oli aluksi sitä mieltä, että olisitte voineet jättää sen sinne Raumalle, kun sen verran iso riesa se oli. Kokoajan hyppimässä ja puremassa ja riehumassa. 2005 Jiposta aika jätti ja se tuntui siltä kuin elämä olisi pysähtynyt. Tuntui siltä, ettei nuo kaksi pientä koiraa pystyisi mitenkään korvaamaan tuota paikkaa, minkä Jippo oli siihen jättänyt. Tuli katsottua niitä kahta sillain "nuoko mulla enää vain on?" - vähän halveksuen, Jippo nyt oli koirankokoinen ja muutenkin Jippo. Kumma kyllä elämä jatkui ja ikävä alkoi hellittää. Pepi ja Nipa täyttivät ne paikat sydämessä totaalisesti, mitä täytettävissä oli ja olivat todella rakkaita. Onneksi Nipa vielä on olemassa.\nVanhemmiten Pepi oppi sen paikallamakuun, mutta koska Pepin seuraamispaikka oli hieman turhan edessä voittajaluokkaa yms. ajatellen niin sitä yritettiin siirtää vuoden ajan taaksepäin. Tässä vaiheessa alkoi minullakin olla jo ylioppilaslakki kourassa, joten muutto toisaalle alkoi olla olennainen. Kuitenkaan äiti ei suostunut Pepiä antaa minulle mukaani, joten Pepin kanssa kunnolla harrastaminen sitten tyssäsi siihen vuonna 2006, että en mä nyt jaksa tahkota pikkunippeleitä, jos kisoihin sen kanssa ei voi mennä, ku ei tule reenikertoja riittämiin alle. Ei viikonloppuna kotona käydessä saa pakkaa kasaan. Niinpä minulle tuli lopulta Tara kaikkien ruotsalaisen bullterrieritilausten ja niiden mutkien kautta. Pepi oli tällöin jo 6-vuotias. Heti perään Riitta otti saksanpaimenkoiran Moonan ja vuotta myöhemmin perheeseen muutti Pieksämäelle myös karkeakarvainen saksanseisoja Kamu.\nMuuttoni jälkeen Jyväskylään Pepi asui välillä kotona, välillä Jyväskylässä kämppikseni ja minun kommuunissa, johon kuului Antti, Ullan mies Lasse, minun koira Tara ja Ullan koira Kulti ja kanini Beni. Beni oli aivan rakastunut Pepiin ja luuli sitä tyttökaniksi, Pepi taas ei tykännyt äskeisen syyn takia erityisemmin Benistä. Pepi hurmasi naapurin likkoja Antin kanssa ulkoillessaan. Irrallaan ollessa Pepi juoksi kaikkien nuorten naisten jalkoihin hurmaamaan heidät pelkällä katseellaan. Olisi ollut aika varma konsti tutustua tyttöihin, mutta onneksi tuo koiranulkoiluttaja oli varattu. :)\nVanhemmalla iällään Pepi kävi vierailulla Pieksämäellä kanssani vanhainkodilla kaverikoirana vanhuksia ilahduttamassa. Siellä se oli aina odotettu kävijä, jota aina rapsuteltiin ja lähtöä harmiteltiin. Pepi lähinnä vain oli kiinnostunut herkuista, mitä vanhuksilla oli lautasillaan. :)\nMyöhemmin muutettiin Antin kanssa Kuopioon ja Pepi asusti Pieksämäellä vakituiseen. Välillä se oli meillä mukana. 2009 helmikuussa Kamu puri Pepiä. Pepillä oli jo entuudestaan hauraat vatsanpeitteet ja sen pelastaminen oli aika täpärällä. Aluksi päivystyksessä tehtiin usean tunnin leikkaus, jossa iskä oli avustamassa. Pepi oli meillä Kuopiossa paranemassa. Välillä Pepi kävi kotona kylässä ja tuli takaisin meille. Pian tämän jälkeen Pepi kuitenkin muutti Mikolle ja Jessicalle Kuopion Petoselle. Tyrä kuitenkin uusi ja uusintaleikkauksessa suolet laitettiin takaisin vatsaontelon puolelle verkon avulla ja vaurioituneiden lihasten kiinnittymispaikkoja korjailtiin.\nPepillä oli kaverina Jessican ja Mikon luona perhoskoira Häslä. Pepi oli myös välillä hoidossa Jessican vanhemmilla Uuraisilla. Siellä oli myös Pepillä ja Häslällä kaverina mittelspitz Melli. Pepi laihtui Jessican tarkassa hoidossa vanhuuden päivinä kertyneistä kiloistaan ja oli muutaman viikon jälkeen joukon nopein vaikka alussa joutuikin lepäilemään muitten jatkaessa leikkiä. Pepi rakasti myös ulkona räksyttää kiville ja kanteli niitä aina ympäriinsä. Lisäksi se otti aina aurinkoa lattialla sammakkoasennossa, kun aurinko paistoi sisälle ikkunasta. Se meni aurinkoisimpaan kohtaan ja venytti jalat pitkäksi taakse ja nautti. Sen se koira totisesti osasi.\nMikko ja Jessica muuttivat Helsinkiin kesän lopussa 2009 ja aivan pari viikkoa sitten Pepi sai siellä toiseksi kaverikseen kleinspitz Tyyhtiksen. Pitkään ei Tyyhtis saanut Pepin perässä juosta, sillä Pepille tuli uusi tyrä pepun puolelle. Se olisi vaatinut taas kaksi suurta leikkausta ja mitään takeita suolen toiminnasta ei olisi ollut. Niinpä Mikko ja Jessica tekivät raskaan päätöksen ja päättivät päästää Pepin kivuistaan. Olemme menossa Antin kanssa perjantaina Pepin hautajaisiin Pieksämäelle, kun Pepi pääsee nukkumaan mökillä Jipon viereen.\nVaikka Pepi olikin loppuajasta Jessican koira, minulle Pepi oli aina minun ensimmäinen oma koirani. Pepillä oli monta omistajaa ja monta kotia, mutta mikäpä olisikaan ollut parempi vaihtoehto meille. Näin mahdollisimman moni tuli osaksi tuon pienen iloisen elämäniloisen koiran elämää ja siispä se on nyt niin monen ihmisen sydämissä entistäkin enemmän näinä surullina hetkinä. Pepi eli hyvän elämän, hieman rankan, mutta kuitenkin hyvän. Se ei ollut kamalan pitkä, Pepi oli kuollessaan kuukautta ja joitakin päiviä vajaa 9-vuotias, mutta toivottavasti laatu korvaa määrän. Kuitenkin tiedämme, että nyt Pepillä ei ole kipuja, ja kokemuksesta olemme huomanneet, että kunhan on ensin itketty silmät punaisiksi kerta toisensa jälkeen, itkut vähenee ja alkaa muistelemaan vain niitä hyviä hetkiä. Ikävä alkaa hellittää ja vain kauniit muistot tuosta pienestä ystävästämme jää sydämiimme. Varmasti jokainen joka tunsi tuon pienen hassukaisen, voi allekirjoittaa lauseen, että Pepi oli persoonallinen koira ja varmasti elämäni koirista yksi niistä rakkaimmista.\nLähettänyt Maria Raunio klo 16.40\nEeva 4. maaliskuuta 2010 klo 7.56\nOsanotot "sen ensimmäisen" menetyksestä. :( Todella ilmeikkään ja suloisen näköinen pikku-koissu. ...Paljon saitte aikaan vaikka kummatkin olitte nuoria. Rauhallista matkaa Pepille.\nMinna 4. maaliskuuta 2010 klo 20.21\njipon 9. maaliskuuta 2010 klo 17.34\nJanika 3. kesäkuuta 2010 klo 12.20\nTerve! Osanottoni Pepin puolesta. meillä kans perhoskoira tieten samasta talosta Savonrannasta. Koira on syntynyt 2003.


Tietovisailua - Naantali - Suomi24 Keskustelut\nMissä kassa kysyy: "Onks sulla käyttöö tälle kuitille?"\nValaistuva arvaus on että Saksalaisessa halpatavarakaupassa.\nMäkkärin myyjät meinaa aina lentää selälleen kun sanon että annapa kuitti. Sitten ihmetellään sormi suussa että mistä nappulasta sen saikaan tulostettua.\nMonet heittää kuitin joko kaupan eteisen lattialle, kaupan sisälle kassalta päästyään ja kauppojen pihoilla lentelee sitä paperiroskaa sitten, kun heitellään niitä kuitteja sinne tänne, vaikka roskis on vieressä. Ymmärrettävää on, jos kassa kysyy, tarvitsetko kuitin tai otatko kuitin.


Hemilä tyytyväinen EU:n huippukokoukseen - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nHemilä tyytyväinen EU:n huippukokoukseen\nKotimaa Julkaistu 15.12.1997 20:49\nMaatalousministeri Kalevi Hemilä on tyytyväinen EU:n Luxemburgin huippukokouksessa viikonloppuna tehtyihin päätöksiin. Kokous hyväksyi lausuman, jonka mukaan maataloutta on tulevaisuudessa voitava harjoittaa koko Euroopassa eli myös niillä alueilla, joilla on erityisongelmia.\nMuotoilu sisällytettiin julkilausumaan pääministeri Paavo Lipposen aloitteesta. Hemilän mukaan lausunto viittaa mm. Pohjois-Euroopan vaikeisiin ilmasto-oloihin.\n-Olen erityisen tyytyväinen siitä, että Suomen valtuuskunta ja pääministeri saivat tämän tekstin mukaan lausuman loppuun. Se oli erittäin hyvä lopputulos, Hemilä kommentoi tänään EU:n maatalousministerien kokouksen yhteydessä.\nHemilän mukaan EU:n johtajien sopima teksti taannee myös sen, että yhteiselle maatalouspolitiikalle löytyy rahaa myös jatkossa. Tämänpäiväisessä maatalousministerikokouksessa ei käsitelty mitään Suomen kannalta erityisen tärkeitä kysymyksiä. Virallinen päätös siitä, saako ykkösmaidon myynti jatkua Suomessa, tehdään vasta myöhemmin.\nSaastunutta verivalmistetta Suomessa? Suomalaiset työllistävät EU:n oikeusasiamiestä


Lapsiperheen onni löytyy arjesta | Alasatakunta\nLapsiperheen onni löytyy arjesta\nTuuli Pelkonen haluaa kasvattaa lapsistaan Nuutista (oik.), Lennistä ja vielä syntymättömästä pikkusisaruksesta toisia ihmisiä kunnioittavia ja hyvät käytöstavat omaavia aikuisia. – Kun pienenä oppii pyytämään anteeksi ja sanomaan kiitos, ne taidot osaa aikuisenakin, hän toteaa.\nSäkylä | Tuuli Pelkosen arki kahden pienen lapsen kanssa, ja vieläpä raskaana, on välillä rankkaa ja vaatii kärsivällisyyttä, mutta antaa takaisin tuplasti onnea.\nEnnen kuin säkyläläinen Tuuli Pelkonen alkoi 29-vuotiaana odottaa esikoistaan, häneltä oli kysytty monta kertaa, milloin on lapsien aika.\n– Tein aiemmin paljon töitä ja vastasin aina kyselijöille, että sitten kun löydän oikean ihmisen. Mutta ajattelin jo silloin, että varmaan viimeistään 30-vuotiaana, hän toteaa.\nLopulta esikoinen Lenni syntyi kolme vuotta sitten äitienpäivän aattona juuri kun hän itse oli täyttänyt 30 vuotta. Puolitoista vuotta myöhemmin Lenni sai Nuutti-pikkuveljen ja nyt mahassa potkii kesäkuussa syntyvä pikkuveli tai -sisko.\n– Siitäkin minua on varoiteltu, että ei kannata tehdä lapsia pienillä ikäeroilla. Mutta on asiassa toinenkin puoli. Kun lapset kasvavat ja heistä on seuraa toisilleen, äiti pääsee nopeammin tekemään omia hommia, hän toteaa.\nLue äitienpäiväjuttu kokonaisuudessaan torstaina 9. toukokuuta ilmestyneestä Alasatakunnasta.


Julkaistu 07.07.2005 17:21\nLontoon eiliset terrori-iskut eivät ilmeisesti ole vaatineet suomalaisia uhreja. Iskun jälkeen Suomen Lontoon-suurlähetystölle kadonneiksi ilmoitetut suomalaiset on tavoitettu. - Tämä ei tietenkään sulje pois sitä, että myöhemmin ilmoitettaisiin uusista kadonneista suomalaisia, muistutetaan ulkoministeriöstä. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nOmaiset tai läheiset ovat ilmoittaneet ulkoministeriölle tai suurlähetystölle iskun jälkeen kadonneiksi kaikkiaan 14 suomalaista, joista kaikkiin on siis saatu yhteys. Kaikki tavoitetut ovat olleet kunnossa. Ulkoministeriön tiedossa ei ole, että kukaan olisi loukkaantunut. Kyse on lähinnä kahden kadulla kulkeneen suomalaismiehen kasvojen nokeentumisesta. - Nämä kaksi henkilöä eivät ilmeisesti ehtineet siistiytyä ennen Helsinkiin lähteneeseen koneeseen nousua, arveli lähetystöneuvos Jukka Siukosaari Lontoon suurlähetystöstä tänä aamuna. Ulkoministeriön Suomen Punaiselta Ristiltä saamien tietojen mukaan Helsinki-Vantaan lentoasemalle saapui eilisiltana kello 18.30:n aikaan kaksi matkustajaa, jotka olivat nokeentuneita mutta heillä ei ollut päälle näkyviä vammoja tai siteitä. Tulijat eivät käyttäneet Vantaan kriisikeskuksen ja SPR:n kentälle järjestämää palvelua. - Kaksi nokeentunutta henkilöä olivat nuoria miehiä, ja he kävelivät reippaasti omin neuvoin ulos, kerrottiin SPR:stä. He ja suurin osa matkustajia näyttivät helpottuneilta ennemmin kuin järkyttyneiltä. Muutamat matkustajat halusivat keskustella asiasta kriisikeskuksen työntekijöiden kanssa. (MTV3)Ulkoministeriö on avannut puhelinlinjan Lontoon terrori-iskua koskevia tiedusteluja varten. Numero on 0800 04444. Lisäksi ministeriön verkkosivujen sähköisellä lomakkeella voi ilmoittaa kadonneista omaisista. Suomalaisten tilannetta voi yrittää tiedustella myös suoraan Suomen Lontoon suurlähetystöstä, numerosta +4420 7838 6200.


Fiat Punto Porrasperä 1999 - Vaihtoauto - Nettiauto\nFiat Punto autoarvostelut Arvio 3.7/5 (417)\nSisätilat ja mukavuudet: Lohkolämmitin / Moottorilämmitin, Penkinlämmittimet, Keskuslukitus\nTästä mummon kauppakassi myyntiin! Hetki sitten vaihdettu Jakopää joten vielä paljon metrejä edessä. Uudenveroiset nastarenkaat aluvanteilla mukaan.\n- edullinen ylläpitää ja todella pieni kulutus.\nTästä autoa vielä pitkäksi aikaa eikä kilometritkään vielä päätä huimaa!\nLähetä viesti: AT LIU913


Evaluaatio Kalevi Sorsa -säätiön hankkeesta Makedoniassa ja Kosovossa 2010-2012 on ilmestynyt - Kalevi Sorsa -säätiö\nKalevi Sorsa – säätiö tuki 2010–2012 demokratiakehitystä Makedoniassa ja Kosovossa hankkella ”Monikulttuurinen vuoropuhelu – ristiriidoista yhteiseen näkemykseen”. Hanke keskittyi monikulttuurisen demokratian edistämiseen ja etnisten ryhmien välisen dialogin tukemiseen. Alla on yhteenveto hankkeen evaluaatiosta.\nEvaluaatio toteutettiin hankkeen (2010-2012) päätyttyä. Evaluaation tarkoituksena oli tuottaa ulkopuolinen arvio hankkeesta sekä antaa suosituksia hanketoimintojen jatkoa ja tulevia hankkeita ajatellen. Evaluaatiossa hanketta arvioitiin suhteessa hankkeen tavoitteisiin, Suomen kehityspoliittisiin ohjelmiin ja painopistealueisiin sekä Makedonian ja Kosovon tarpeisiin ja prioriteetteihin monikulttuurisuus- ja demokratiakysymyksissä.\n– Vahvistamaan kohtalaisesti poliittisten puolueiden ja kansalaisjärjestöjen aktiivien kapasiteettia sitoutua kulttuurien väliseen ja poliittiseen dialogiin ja käsitellä etnisten ryhmien yhteisiä intressejä;\n– Lisäämään kohtalaisesti eri etnisesti ryhmistä (makedonit, albaanit ja pienemmät vähemmistöt) tulevien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden rakentavaa keskustelua monietnisen yhteiskunnan ongelmista;\n– Vähentämään pienessä määrin äärimmäisiä nationalistisia näkemyksiä ja edistämään rakentavia tapoja identiteettien ilmaisemiseksi sekä parantamaan kiitettävästi taitoja ja valmiuksia sitoutua kulttuurien väliseen dialogiin ja yhteisten asioiden hoitamiseen monikulttuurisessa ympäristössä;\n– Lisäämään Progres Instituutin kapasiteettia toimia tulevaisuudessa itsenäisesti monikulttuurisuuden ja dialogin sekä etnisten ryhmien yhteistyön edistämiseksi.\nTarve hankkeelle, joka syntyi aiempaan kokemukseen sekä Makedoniassa ja Kosovossa toteutettuihin arviointeihin perustuen, oli oikein tunnistettu. Hanke vastaa sekä Makedonian että Kosovon kehitystarpeita. Lisäksi hanke on sekä Suomen kehityspoliittisen ohjelman että erityisen Länsi-Balkanin kehityspoliittisen puiteohjelman mukainen.\nTilanne etnisten ryhmien välisissä suhteissa ja poliittisessa dialogissa on hankkeen hyväksymisen jälkeen Makedoniassa heikentynyt. Kosovossa etnisten ryhmien välisten suhteiden tila on pysynyt ennallaan, mutta poliittisen dialogin osalta se on parantunut. Hanke ei ole ainoastaan olennainen vaan perusehto Makedonian ja Kosovon demokraattisten prosessien ja käytäntöjen kehittämiseksi, mihin hankkeessa kulttuurien välisen ja poliittisen dialogin edistämisellä pyritään.\nHankkeen kestävyys on erilaista hankkeen eri osatekijöissä. Progres Instituutin sekä sen henkilöstön ja jäsenten kapasiteetin rakentaminen, ottaen huomioon myös uusien kouluttajien tiedot ja taidot, on kestävää pitkällä aikavälillä. Niiden hyödyntäminen on kuitenkin hyvin riippuvaista taloudellisista ja teknisistä hyödyntämisen mahdollisuuksista ja hankkeen aikana saavutettujen tietojen ja taitojen edelleen jakamisesta.\nKumppanijärjestön Progres Instituutin organisatorinen kestävyys on jatkossakin hyvin riippuvaista kansainvälisestä rahoituksesta. Mahdollisuudet valtion rahoitukseen uuden vuonna 2015 voimaan tulevan lain myötä ovat kiistanalaiset, ja vaativat Progres Instituutilta tarkkaa tutkimusta ja sen pohjalta tehtäviä päätöksiä.\nHanke täydentää suurelta osin muiden rahoittajien työtä Makedoniassa, kun taas Kosovossa se on yksi harvojen vastaavien hankkeiden joukossa, sillä useat toimijat siellä ovat edelleen keskittyneitä sovittelu- ja sopeutushankkeisiin.\nVaikka hankkeen osuutta Kosovossa voidaan pitää tietyiltä osin onnistuneena, kokemuksesta opittiin, että hankkeen toimeenpanijoiden suoran edustuksen ja läsnäolon puuttuminen hankkeen kohdemaassa (Kosovossa) kasvattaa merkittävästi riskiä projektin toimeenpanemisessa ja menestymisessä.\nKansalaisyhteiskunnan ja poliittisten puolueiden toimijoiden välillä vallitsee epäluottamus. Tämän suhteen hoitaminen tarvitsee huolellisuutta, että se muuttuisi kilpailusta kaikkia hyödyttäväksi yhteistyöksi. Yhteistoiminta, niin kuin tämä projekti, on tässä suhteessa hyödyllistä ja tarjoaa kestäviä tuloksia tulevaisuudessa.\nSystemaattinen tuki ja pidempiaikaiset prosessit tarjoavat suuremman ja pidempi aikaisemman vaikuttavuuden sekä suuremmat mahdollisuudet hankkeen tulosten ylläpitämiseksi.\nMotivoituneiden osallistujien valinta ja tämän tyyppisten arvoperusteisten hankkeiden tunnetuksi tekeminen ovat ratkaisevassa asemassa hankkeen tavoitteiden saavuttamiseksi.\n– Jatkaa ja laajentaa hankeinterventiota erityisesti kohderyhmien laajentamiseksi ja hankkeen syventämiseksi ottaen huomioon suunnittelussa tehtävät muutokset\n– Sisällyttää toiminta > tulos > tavoite toimintalogiikka tavoitteita asetettaessa\n– Taata pienten vähemmistöjen riittävä mukanaolo kaikissa tapahtumissa\n– Suunnitella hankkeen medianäkyvyyden/tunnettuvuuden edistämisen välineitä viestin välittämiseksi avoimen dialogin ja yhteisten ongelmien ratkaisun tärkeydestä\n– Harkita muiden relevanttien poliittisten puolueiden mukaan ottamista tapahtumiin, jotka liittyvät kulttuurien väliseen ja poliittiseen dialogiin\n– Laajentaa yhteistyötä ja perustaa verkostoja muihin kansalaisjärjestöihin Makedoniassa ja alueella\n– Työskennellä Progres Instituutin organisatorisen kapasiteetin vahvistamiseksi


Geyser Batteries oy | Yrityksen tiedot - Taloussanomat\nYrityksen Geyser Batteries oy liikevaihto oli 6000 euroa 2020 ja työllisti 4 henkilöä. Liikevaihto nousi 350 prosenttia. Tilikauden tulos oli -258000 euroa ja liikevoittoprosentti oli -333,3. Yhtiön omavaraisuusaste oli 32,4 prosenttia.\nPuhelin 041 - 704 3444\nKäyntiosoite c/o Geyser Batteries Oy, Maria 01 Lapinlahdenkatu 16 00180 Helsinki\nPostitusosoite c/o Geyser Batteries Oy, Maria 01 Lapinlahdenkatu 16\nTilikauden tulos -413000 € -258000 €\nLiikevoitto -5 075,00 % -333,30 %\nHenkilöstö 10 4\nOmavaraisuusaste 69,10 % 32,40 %


Rantaloma Lomakohteessa Batangas Päiväretki 2020 // uthalfpricelistings.com\nNäin sujuu ihana rantaloma Thaimaassa - Rantapallo.\nMaisemat muistuttivat hyvin paljon sypresseineen ja vuorineen sekä turkoosin värisine vesineen Italian rannikkomaisemia. Kroatia on suhteellisen helppo maa tulla ja mennä.Hintataso on suurinpiirtein Suomen tasolla. Helppo lähteä muihin maihin päiväreissulle. Esimerkiksi Bosnia Mostar on suositeltava päiväretki. Näin sujuu ihana rantaloma Thaimaassa. Päiväretki vesiputouksille. Aktiivisemman lomapäivän voi viettää Pala U -vesiputouksilla,. Lomakohteessa tai sen välittömässä läheisyydessä golfaajat voivat valita mieleisensä viheriön yli kymmenen vaihtoehdon joukosta. 7/5/2019 · Fuengirolan pitkällä rannalla voi nauttia rantalomasta eteläespanjalaisin ja ulkosuomalaisin maustein. Fuengirolassa pysyvästi asustava suomalaisväestö ja suomen kielellä saatavat palvelut pitävät huolen, ettei koti-ikävä pääse varjostamaan lomamatkaa. Helppo rantakohde suomalaislomailijoille Fuengirola on yksi Espanjan Aurinkorannikon tunnetuimmista lomakohteista ja erityisesti. Blanes on jo pitkään ollut yksi Costa Bravan suositummista perhelomakohteista. Matkailu valloitti tämän viehättävän kalastajakylän jo 1950-luvulla ja vuonna 2007 Blanes palkittiin ensimmäisenä rannikkokylänä Paras perhelomakohde-tittelillä Katalonian matkailuviraston toimesta. Huhtikuusta 2020 alkaen nimi ”Blue Star” tulee merkitsemään jotain uutta ja vielä parempaa. Toisaalta, lomakohteessa on useampikin kiva ravintola, joita haluan testata. Mutta toisaalta taas, olisihan se helpompaa, jos olisi jotain muutakin kuin. Barcelonasta on helppoa tehdä jännittävä päiväretki Sant Sadurní d'Anoian.\nHuhtikuusta 2020 alkaen nimi ”Blue Star” tulee merkitsemään jotain uutta ja vielä parempaa. Barcelonasta on helppoa tehdä jännittävä päiväretki Sant Sadurní d'Anoian kylään,. Rantaloma ja hiihtokeskus samassa paketissa. vuosikerta matkalehti.fi KOLMEN MAAN LOMAVERTAILU 12/2008 Nro 12 Tammihelmikuu 2008 19.vuosikerta Egypti & Jordania Punaisenmeren risteilyllä 3 6,90 Erikoista hotellia Tallinnasta Näin teetät asun thailomalla Gambia panostaa laatuun GILISAARET Testi: kolme Mitä. Päivä Marbellassa Karla K. · 26.11.2019 Vitetettiin eilen oikeen kunnon turistipäivää Marbellassa kun esiteltiin Córdobasta tulleille vieraille paikkoja. Täytyy kyllä sanoa, että on ihanaa saada kutsua tätä paikkaa kodikseen. Marbellan alue on laaja ja monet.\nMulla on ihan hirvee rantalomakuume meneillään! Mä en oo ollut pieneen ikuisuuteen Viroa etelämmässä ja tänä keväänä me päätettiin poikaystävän kanssa, et lähdetään kahdestaan pienelle rantalomalle tulevana kesänä. Kesä on sinänsä typerä aika lähteä hakemaan lämpöä etelästä, sillä hyvällä tuurilla täällä koti-Suomessakin piisaa niitä lämpöasteita, mut se. Farssi nimeltä Australia Things from East and West · 31.01.2017 Australia on aina ollut matkustuksen bucket listilläni kärkipaikalla niin kauan kuin muistan. Niinpä myös odotukset tälle reissulle olivat melkoiset; vaikka matkasuunnitelmia en ollut. Pohjois-Euroopan suurin matkailualan tapahtuma Matka2019 järjestetään jälleen 18.-20.1.2019 Helsingin Messukeskuksessa Eteläinen sisäänkäynti, Messuaukio 1, 00520 Helsinki. Myös kevään Koti ulkomailla-tapahtuma järjestetään tänä vuonna Matkamessujen yhteydessä erillisten messujen sijaan ja tapahtumiin pääsee samalla lipulla. Osallistu täällä arvontaan ja voita lippuja mes. Rantaloma Sitgesin suositussa lomakohteessa vain 30min Barcelonasta! Sis. lennot, majoitus 4 Terramar rantahotellissa puolihoidolla. Sitgesistä pääsee helposti kiehtovaan Barcelonaan, joten reissun aikana kannattaa tehdä päiväretki katsomaan kaupungissa olevaa upeaa Gaudin arkkitehtuuria.\nMatkavinkit TUI Inspiration.\nSplit 3, 5 tai 7 yötäpäiväretki alk. 449 € Tutustu Adrianmeren rannikolla sijaitsevan Splitin terrakottakattoihin ja turkoosiin mereen. Tarjous sisältää 3, 5 tai 7 yötä Hotel Split Innissä, aamiaiset, päiväretken, lennot ja matkatavarat.


miksi vesipullot ovat niin kalliita\nMiksi vesipullot ovat niin kalliita\nNäet heidät kaikkialla. Ne ovat kirkkaita värejä, joita löytyy toimistoissa, opiskelijoiden repuissa, kuntosaleilla ja ulkona. Hydro Flask on saattanut debytoida vuonna 2009, mutta jopa muiden tuotemerkkien ja kopioiden täynnä olevassa tilassa, Hydro Flaskista on tullut välttämätön tuhatvuotisten, Gen Zs: n ja VSCO-tytöt ... vaikka niiden hinta on 30 - 60 dollaria kullekin sen koosta riippuen (via CNN ).\nVesipullot eivät ole vain isoäitisi vanha termospullo, vaikka tekniikka, johon se perustuu, on melko samanlainen. Suosittu mekaniikka haluaisin muistuttaa, että tyhjiötekniikka, jota Hydro Flask käyttää, on yli 100 vuotta vanha ja sen otti ensimmäisen kerran käyttöön Stanley Thermos (kyllä,ettäTermospullo). Mitä Hydro Flask teki, oli mukauttaa kyseinen tekniikka, jotta sitä voitaisiin käyttää eri tavalla.\nVesipullo on rakennettu 'ei mitään'\nKolme lionia /\nKunSuosittu mekaniikkakysyi Hydro Flaskin toimitusjohtaja Scott Allenilta, mikä oli yrityksen menestyksen salaisuus, hänen vastauksensa oli 'ei mitään'. Se 'mikään' on tila, joka sijaitsee Hydro Flaskin funky-värisen ulkoteräksisen pullon ja sen sisäisen teräspullon välissä. Tunnetaan myös nimellä tyhjiöteknologia, 'mikään' pitää kylmät juomat kylminä ja kuumat juomat kuumana sen ajan.\nVielä nykyäänkin termos on synonyymi käsitteelle pitää kuumat juomat kuumana. Mitä Hydro Flask halusi tulla tunnetuksi pitämällä viileät juomat kylminä. 'Se on innovaation uutuus, eikä kukaan ollut liittänyt näitä pisteitä', Allen sanoo. 'Siellä oli suuri vesipullomarkkinat, mutta jos ajattelet jäävettä, se ei pitänyt sitä kylmänä.'\nHydro Flask päivitti Thermos-tekniikan\nHydro-pullo toi Thermos-tyhjiöteknologian 2000-luvulle monin tavoin. He loivat hunajakennokuvion ja teräskorvakkeiden korkit, joiden avulla pullo pystyi pitämään sisäiset lämpötilansa tehokkaammin. Ja joskus sileät, aina jauhemaalatut ulkotilat? Hydro Flask sanoo, että ulkokuoren on tarkoitus tehdä pullot riittävän kestäviksi elämään erämaassa muutaman päivän ajan ja tehdä markkinointilausunto samaan aikaan. Tyhjiötiivistystekniikka yhdessä kestävän ulkovärin kanssa ovat kaksi tekijää, jotka nostavat itse tuotteen hintapistettä.\nHydro Flaskin markkinointipojat täyttivät eristetyt pullonsa jäällä ja erittivät ne eri puolille maata, missä tuotemerkit, kuten S'well, Yeti ja aikoinaan suosittu Nalgene, täyttivät erottautumisen väkevillä vesipullomarkkinoilla. ilmasto oli kuumempi. Sitten he pyysivät vastaanottajia soittamaan vesipulloon, kun jää suli.\nSelittääkseen innovatiivisen markkinointiviikon Allan sanoo: 'Meidän oli saatava ihmiset kokemaan tuote, emmekä voineet tehdä sitä kertomalla heille tai kuvan kautta.' Ei kauan ennen kuin Hydro Flask oli yhteistyössä ulkoilmayritysten, kuten Patagonian ja REI: n kanssa, tullakseen vesipullovoimaksi, joka se on tänään.\nOnko Hydro Flask rahan arvoinen?\nTeknologian ja innovaatioiden lisäksi Hydro Flask tekee muutakin kuin pitää juomat kylmänä ja juotavana 24 tunnin ajan. Kuten kukaan kertoi sinulle, vesipullot, kuten muutkin edessään olevat vesipullot (kyllä, puhummesinä, Nalgene) ovat sosiaalisia merkittäjiä.\n`` Millennialsilla kunto ja terveys ovat itse signaaleja '', sanoo NYU: n markkinointiprofessori Tülin Erdem (via Atlantti ). 'He juovat enemmän vettä ja kuljettavat sitä mukanaan, joten se on esine, josta tulee osa heitä ja heidän itsensä ilmaisua.' Hintapisteissään Hydro-pullojen katsotaan myös olevan makea paikka teini-ikäisille, jotka haluavat, että heidän katsotaan olevan riittävän varakkaita varaaakseen kalliita vesipulloja, mutta eivät riittävän näyttäviä vilkkumaan todella huippuluokan merkkituotteita, joita heidän vanhempansa saattavat olla yhteydessä. Miksi? Koska he ovat teini-ikäisiä ja koska tällainen materialismi on heidän alla (kautta Syöjä ).\nVesipulloilla on käytännön tarkoitus\nNiille meistä, jotka eivät ole vielä lukiossa, Hydro-pullot täyttävät edelleen käytännön tarpeet. Niiden avulla voimme pitää vedemme lämpötiloissa, joihin todennäköisimmin haluavat hämätä . Lisäksi ne eivät hikoile työ- tai kuntosaleihimme, joten ei ole mitään mahdollisuutta, että tärkeät asiakirjat tai vaatteiden vaihdot kastuvat kylmän veden hiki.\nAikana, jolloin pullotetusta vedestä on tullut ympäristön ylellisyyttä, kenelläkään meistä ei ole varaa, maksamalla jopa 60 dollaria pysyvien välttämiseksi ostamaan kertakäyttöisiä muovisia vesipulloja, kestävä vesipullo näyttää melkein halpalta, kannattavalta investoinnilta, etenkin Hydro-pullo kestää paljon pidempään kuin halvemmat vaihtoehdot.\nOnko perunasalaatti vetistä? Tässä miksi\nNämä ovat nuorimpia teini-ikäisiä YouTubessa\nMitä puolikuu kynsilläsi todella tarkoittaa\nKynsien juuresta löytyvää valkoista puolikuuta kutsutaan lääketieteellisesti nimellä lunula. Ja jos et ole koskaan kiinnittänyt siihen paljon huomiota, olet todennäköisesti yllättynyt kuullessasi, että lääkärit pitävät sitä näkemyksenä nykyisestä terveydentilastasi.\nhauskoja sisaren hääpuheita


Mimmukan hääräilyt: Sny huhtikuu ja valmituneita KYK teoksia\nLähettänyt sadelikka klo 13.4.14\nAivan huippua! Kiva kun tykkäsit paketista.\nRosa Puro (SNY 2014 Kevät) kirjoitti...\nJa totta kai se käy, että sinä laitat ne johonkin. Jos joku osaa, niin sinä osaat.\nHieno paketti ja kivoja pääkappaleita :)\nKivasti mietitty paketti.\nJa upeita töitä olet tehnyt.


Rack One 73 Mineraaliliuos omena | korpimetso.com\nSupersuosittu omenalitku pikkusorkalle!!! Kelpaa myös pupujussille ja supikonnalle :-)\nRack One Boost 73 omena ravitsee ja houkuttelee sorkkaeläimiä ja pitää ne aloillaan ruokintapaikkojen läheisyydessä. Kiisselimäinen liuos pitää sisällään yli 60 erilaista mineraalia ja ravintoainetta, jotka takaavat maximaalisen sarvien kasvun sorkkaeläimille ja eläimen hyvinvoinnin. Erinomainen ravintohoukutin riistalle!!!\nTarjotaan nuolukiven, kannon päällä tai maaperään sekoitettuna merisuolan kanssa. Tuotetta voidaan kaataa myös esimerkiksi viljan päälle ruokintapaikoilla. Toimii myös eläinten ohjaukseen nuolukivelle tai ruokinnalle. Toimii siten että ainetta nokotellaan matkanvarrelle puihin, kantoihin ym. kun lähestytään nuolukiveä halutulta suunnalta. Näin eläimet seurailevat hajujälkeä.\nRack One Boost 73 vetää tuoksullaan kaukaa ja houkuttelee maullaan eläimiä kiintymään liuokseen ja sen kanssa tajottuun ravintoon.\nBoss Boar Sauce Sweet Berry Melassi


Jos olet biseksuaali, kumpi kiinnostaa sua enemmän? | Demi\nPoistunut demittäjä5.7.2019 16:02\nJos olet biseksuaali, kumpi kiinnostaa sua enemmän?\nEli biseksuaalit, kumpi sukupuoli kiinnostaa enemmän, mies vai nainen? Ja panseksuaalit saa vastata myös sen sukupuolen, joka kiinnostaa enemmän. Miksi?\nEnnen kuin joku triggeröityy tai jotain, tarkoitan kahdella sukupuolella fyysisiä sukupuolia, joita mun mielestä on kaksi (pois lukien intersukupuoliset). Mulle on ihan sama, ootko mies, nainen vai vaikka taisteluhelikopteri.\nMitä mun kohalla tuohon kysymykseen tulee, sanon et naiset kiinnostaa ainakin tällä hetkellä miehiä enemmän. Lähinnä siks, kun tuntuu, et oon saanu hetkeks miehistä tarpeekseni. Ja pidän naisia huomattavasti viehättävämpinä :3


Orgasmit vaimo nai vierasta - Hot datingsider\nKeskustelu - Härskein pettämiskokemuksenne Seksi Vauva ( vierasta ja vähän omaakin)Sitten tli vuoroni, mieheni etsi sopivan varatun. Se isokaluisempi, mutta että eniten häntä jännitti se saako vaimoni orgasmin. Valkoinen vaimo ja musta vieras mies. Vaimo, alexis Adams ja vieras mies. Vaimo on kotona kiimainen ja saa orgasmin. Keskustelu - Kokeilin mieheni toiveesta isomunaista ) Palvelun käyttö laskutetaan edullisemman Credio -erillislaskutuspalvelun kautta. Huhtikuu Aikuisviihde ilmainen siwa aukioloajat helsinki, Sex shop kokkola teini porno. YouPorn is the\nKeskustelu - Härskein pettämiskokemuksenne Seksi Vauva ( vierasta ja vähän omaakin)Sitten tli vuoroni, mieheni etsi sopivan varatun. Se isokaluisempi, mutta että eniten häntä jännitti se saako vaimoni orgasmin. Valkoinen vaimo ja musta vieras mies. Vaimo, alexis Adams ja vieras mies. Vaimo on kotona kiimainen ja saa orgasmin. Keskustelu - Kokeilin mieheni toiveesta isomunaista ) Palvelun käyttö laskutetaan edullisemman Credio -erillislaskutuspalvelun kautta. Huhtikuu Aikuisviihde ilmainen siwa aukioloajat helsinki, Sex shop kokkola teini porno. YouPorn is the largest Amateur porn video site with the hottest selection of free, high quality movies. Sonera on nyt Telia, jolta saat entistä sujuvammat ratkaisut tietoliikenteen ja puheviestinnän hallintaan niin suurille kuin pienillekin yrityksille.\nOsa kertoi, ettei mitän erityistä hetkeä ole jänyt mieleen. Nainen luulee, että mies on aina valmis seksiin. Jotkut taas toivoivat upean kokemuksen olevan vielä edessäpäin. 51 prosenttia vastaajista oli 55-64-vuotiaita 25 prosenttia alle 55-vuotiaita, 22 prosenttia 65-74-vuotiaita ja kaksi prosenttia yli 75-vuotiaita. Tilanne jäi mieleen, koska emme olleet koko illan vaihtaneet sanaakaan Keskustelin tuttavieni kanssa ja tarjosin daamille tulta. En ikinä olisi uskonut hänestä.\nJoillekin miehille seksi on hyvin merkityksellinen tapahtuma. Ikimuistettava tilanne oli, kun työtoverini halusi jälleen 3 vuoden jälkeen seksiä kanssani, vaikka oli löytänyt eronsa jälkeen uuden naisystävän. Hetken rupateltuamme olimme jo vuoteessa, ja pian alkoivat vaatteet lähteä. 17 min.12. Vain yksi yö, joidenkin vastaajien ikimuistoisin kokemus on tapahtunut tuntemattoman henkilön kanssa. Nainen usein tulkitsee miehen uuden idean siten, että mies olisi tyytymätön kumppaniinsa tai seksielämänsä. Vieraana ravitsemusterapeutti Reijo Laatikainen. Ilmaiset Porno Videot m:sta löydät suomen suurimman kokoelman ilmaisia seksivideoita. Mies johdatteli tilanteeseen hellästi, oli hellä ja tiesi mitä naiselle voi tehdä.\nAsiakaspalvelu, digipalvelut (09) 156 6227, painettu lehti (09) 156 665, avoinna mape 817. Mies haluaa, että nainen uppoutuu seksileikkiin, Parrott sanoo. Vaimon kanssa mentiin uimaan, kun ei muutoin oikein ollut kesäpäivänä mahdollista huomaamattomasti hoidella mielitekoa. Toisinaan ikimuistoisiin hetkiin on liittynyt työkaveri. Naisen ei pitäisi ottaa henkilökohtaisesti sitä, jos mies ei ole seksituulella. Mitä se sitten merkitseekän vuoden aikana kertoja on ollut jo neljä. Rakastan sitä miestä, mutta en jätä puolisoani. Mainos, mainos, kyselyyn vastanneiden unohtumattomat seksikokemukset vaihtelivat laidasta laitaan. Psykologian professori Les Parrot Seattlen yliopistosta on sitä mieltä, että miehet tuntevat joutuvansa aina tekemän aloitteen, mistä seuraa epätasapaino suhteen intohimossa. Vieraana laulaja Meiju Suvas.12.