Miten korvatavanhan talon erillispuhelinjärjestelmänä - Tips for you - Tipsed.Com\nMiten korvatavanhan talon erillispuhelinjärjestelmänä\nKoska kotitaloudet tullut vähemmän riippuvaisia langallista puhelinjärjestelmä ja riippuvaisempia matkapuhelimet, langaton kodin viestintäjärjestelmä järkevää.Jos et tarvitse lankaliittymiin, miksi integroida in-kodin kanssa tarpeeton tekniikka?Viiden kanavan langaton viestintäjärjestelmä voi tarjota viestinnän viisi yksikköä ja yksi tai kaksi ovikello yksikköä.\nValmista ensimmäinen konsoli ja antenni.Vedä antenni ulos kotelon pohja ja kohta se suoraan ylös.\nPaikallista viisi konsolit.Keittiö on ilmeinen ensimmäisen sijainnin.Lasten makuuhuonetta, den ja autotalli voisi olla hyvä paikoissa.Liitä konsolit osaksi lähellä virtalähteeseen.\nMount ovikello yksiköt.Aseta tuore paristo yksiköihin.Käytä asennuslevy ja lyijykynällä ruuvi paikoissa.Yritä pitää yksikköä pois suorasta sää.Kiinnitä asennuslevy seinään ruuveilla.Kallista ovikello yksikkö asennuslevyn ja kiinnitä se lukitusruuvill\na alla.Älä kiristä sitä vielä.\nSeinäkiinnitys tai yksinkertaisesti paikka muut konsolit pöydälle.Seinään asentaa konsolin, reitti virtalähde takana yksikkö.Käyttää mallia, joka tuli käyttöohjeessa ja merkitse kiinnitysruuvi sijainnit seinälle.Aja ruuvit jättäen noin 1/4 tuuman alttiina.Asenna konsolit ruuvit.He vain liukuvat.\nKytke konsolit ja testaa järjestelmän.Paina ovikello painiketta ja kaikki konsolit olisi soidessa.Tarvitset kaveri auttaa sinua tässä.Vastata ovikelloa soittajan pitämällä Talk painamalla konsolissa.Säädä äänenvoimakkuutta ovikello tarpeen.Säätö on takana.Kun sinulla on oikein, kiristää lukitusruuvi.\nTest konsoli-to-konsoli kutsumus.Paina konsolin -painiketta ja paina ja pidä puhelupainiketta.Odota äänimerkin ja puhua.Yksi vastaanottavan konsolit asema merkkivalot syttyvät osoittamaan miltä asemalta nimeltään ja äänen viesti.Vastata pitämällä puhelupainiketta.\nLabel asema merkkivalot ja painikkeet sijainti konsolit.\nPoista vanha tarpeeton laitteet ja hävitä.


Lohenkalastus, toisesta kulmasta – SILVERDREAM\nLohenkalastus, toisesta kulmasta\nKirjoitin jutun Chasing Silver- lehteen perhonheitosta veneestä.\nKäänsin alkuperäisen tekstin suomeksi, ja ajattelin, että voisin sen täällä luetuttaa kotimaisena versiona maustettuna muutamalla kuvalla.\nVesi virtaa kohtuullisen nopeasti, mutta vene pysyy paikallaan virrassa hyvin helposti. Trond, venemies, kipparoi venettä keulasta, Timo, kalaparini, istuu veneen lattialla odottaen vuoroaan, ja minä seison veneen perässä. On todella helppoa ylettyä hotspottiin poolissa. Tällä vedenkorkeudella on enemmän tai vähemmän mahdotonta kalastaa tätä poolia rannasta. Toinen venekunta on seuraavassa poolissa alavirrassa. Antti, Hilmar ja venemies Sverre kalastavat siellä. Eletään kesäkuun puolta väliä ja olemme lohijokien aatelisella, Altalla.\nLohenkalastus veneestä perhoa heittäen on helpoin ja kätevin tapa kalastaa Altalla, ja esimerkiksi Taylla Skotlannissa, ja muutamalla joella Kanadassa, sekä Kuolassa. Myöhemmin tässä artikkelissa keskitymme veneestä kalastamiseen Tenolla. Yhteistä näille joille on niiden koko. Kaikki ovat isoja jokia.\nVoi olla todella helppoa tai todella hankalaa heittää veneestä, mutta mikä parasta tässä hommassa on se, että veneestä tavoittaa jokaisen poolin. Vaikka veneestä on yleensä helppo kalastaa, on syytä hallita heittojen perustekniikat. Veneessä istuu venemies, ja todennäköisesti kalakaverisi, ja heittäessä olet vastuussa heistä. Aina ei ole mahdollista heittää paremmalta puolelta, joten ylipäätään heittotaito kannattaa hioa kuntoon jo ennen veneeseen menoa. Tottakai kaikenmaailman heitot olisi hyvä hallita.\nVeneestä kalastamisen ylivoimainen etu rannalta kalastamiseen on sijoittuminen. Varsinkin näillä isoilla joilla se tarjoaa miltei rajattomat mahdollisuudet. Mehän tiedämme, että sijoittuminen on avaintekijä onnistuneeseen kalastukseen. Kun sijoitumme oikein poolissa virtaan nähden, saamme kalastettua “oikean” mittaisella siimalla, ja näin saamme kunnon vedon siimaan. Meidän täytyy ymmärtää, että siima on meidän tärkein työkalumme; me heitämme siimaa, emme perhoa, ja siima tarjoaa perhon kalalle. Me emme tiedä mitä siiman päässä tapahtuu, mutta se mitä voimme manipuloida, on siima. Tästä johtuu, että joissain pooleissa upposiima tarjoaa perhon paremmin kuin pintasiima, ja joissain pooleissa taas asia on päinvastoin, jopa alhaisella vedellä.\nMyös liikkuminen joella on veneellä todella kätevää. Altalla veneet ovat kahdeksan metriä, tai pidempiä, ja erittäin tukevia. Ne on tehty kulkemiseen joella, ja heittämiseen veneestä. Nämä kaverit, venemiehet, ovat oppaiden kermaa, tuntien jokaisen poolin joessa.\nSverre ja Trond, Altan venemiehet, ovat työskennelleet koko elämänsä joella. Heidän kiinnostuksensa perhokalastukseen, ja heidän taitonsa venemiehinä, tekevät heistä halutuimpia oppaita Altalla. Nämä kaverit tekevät tienistinsä kalastuskauden aikana, joten työkalujen, veneiden ja koneiden pitää olla huippukunnossa. Nämä norjalaistyyliset veneet ovat totaalisen erilaisia kuin esimerkiksi Taylla Skotlannissa. Norjan veneet ovat pitkiä ja sulavia, kun taas Taylla veneet ovat lyhyitä ja leveitä. Altalla ja Tenolla veneet ovat tehty kulkemiseen joella, Taylla taas miltei joka poolilla on omat veneensä.\nP.S. Matin luvalla laitan hänen numeronsa tänne. Mikäli homma kiinnostaa, kannattaa ottaa häneen yhteyttä.\nMatti Rytinki 0400 346000\nKalastus Altalla kesäkuussa on rankkaa työtä, mutta erittäin hieno kokemus. Mutta puhutaan kalastuksesta Tenolla. Monta vuotta sitten olin kalastamassa Tenolla kesäkuun alussa. Vesi oli todella korkealla, ja kalastus rannalta ei todellakaan ollut miellyttävää. Olin onnekas tavatessani vanhan ystäväni Rytingin Matin, joka asuu ja tekee elantonsa Tenolla soutaen turisteja. Seisoin rannassa kun Matti tuli luokseni ja kysyi haluaisinko kyydin Norjan puolelle. Hänelle oli asiakas tulossa, mutta hänellä olisi aikaa heittää minut toiselle puolelle, ja tulla sitten möyhemmin hakemaan takaisin, kun sessio asiakkaan kanssa olisi ohi. Hyppäsin mielelläni ruuhkaiselta Suomen rannalta veneen kyytiin. Muutaman tunnin session jälkeen olin tyytyväinen kalastukseen Norjan puolella. Samaan aikaan Matti asiakkaineen tavoitti veneellä jokaisen alueen ottikohdan, ja minä saatoin vain uneksia noista kalatapahtumista rannalla. Se oli ensimmäinen kerta, kun tosissani mietin veneestä kalastusta perholla heittäen Tenolla. Monta vuotta myöhemmin saimme vihdoin Matin kanssa aikataulumme sopimaan yhteen, ja pääsimme kokeilemaan veneestä heittämistä Tenolla. Joella ei juuri ole tälläistä kulttuuria, joten olisimme miltei piononeereja asiassa.\nOli heinäkuun loppu. Olosuhteet olivat kohdillaan veneestä kalastamiseen. Tämä aika Tenolla tunnetaan Hampaattomana aikana lohelle. Lohi tavallaan menettää hampaansa, ja kansa jokivarressa uskoo, ettei kala tuolloin ole purullaan. Jos uutta kalaa ei tule jokeen, on noita vanhoja asukkeja todella hankala saada erehtymään vieheeseen. Olimme tietoisia ajankohdan haasteista, mutta olimmekin päättäneet retken olevan opettelua uuden suhteen. Meitä oli neljä koeryhmässä, Matti pomona, ystäväni Antti ja Timo, molemmat kokeneita lohestajia. Ja hännänhuippuna minä. Olimme päättäneet kalastaa Piltamoa, joka on noin vajaan kilometrin mittainen pätkä Alakönkään yläpuolella. Vain paikalliset, siis muun muassa Matti, saavat soutaa täällä. Turistilla ei ole itsekseen mitään asiaa veneellä alueelle. Piltamo on hyvä kalastaa myös rannalta, mutta mikäli haluaa päästä todellisille pelipaikoille, on vene ehdoton apuväline. Myös se, että Matti tuntee alueen kuin omat taskunsa lisää mahdollisuutta, että jokainen heitto voi olla “Se” oikea. Matin mukaan lohet makaavat noustessaan päivän ajan Alakönkään alla ja itse könkäässä, ja illan tullen ne nousevat Piltamoon, jääden sinne huilaamaan ennen matkan jatkumista. Tottakai Piltamo säilöö kalaa hurjat määrät, ja noissa happirikkaissa vesissä asuu noita Tenon petoja varmasti riittävin määrin. On hyvä ymmärtää minkälaisten kalojen kanssa Tenolla voi joutua tekemisiin. Esimerkiksi Vallen monttu, joka on Piltamon ja Könkään rajalla, ja on nimetty kuuluisan lohestajan Nils Vallen mukaan, voi historiallaan säväyttää jokaista lohestajaa. Nils Vallen kerrotaan aikanaan saaneen tuosta kuopasta kalan, joka painoi kuulemma 36 kiloa. Eikä Vallen poikakaan huonosti pärjännyt saaden kolmosella alkaneen kalan.\nTenon veneet ovat hieman erilaisia johtuen käyttötarkoituksestaan, kuin Altan vastaavat. Tenolla veneet on miltei yksinomaan tehty soutamista varten, ja pituutta näillä veneillä on 5-6 metriä. Matti oli keväällä tehnyt uuden veneen heittämistä varten, ja veneessä oli selkeästi korkeammat laidat, tasalattia ja se oli todella tukeva. Kun kalastetaan Piltamon kaltaisessa paikassa, vene ei voi olla yhtä pitkä kuin Altalla, koska virta on monessa paikassa suhteellisen vuolas. Vene on saatava käännettyä tarvittaessa nopeasti. Oli mahtavaa katsella ja oppia kuinka Matti käsitteli venettä virrassa. Hän kertoi, että aallot eivät ole pahoja, mutta kivet voivat olla. Normaalisti saattoi aivan helposti seistä veneen perässä, mutta mikäli halusi, oli veneen perässä lattialla pehmuste, jonka päälle halutessaan saattoi mennä polvilleen.\nOlin varustautunut kahdella setillä. Viisitoista kinttuiset, joissa toisessa oli inter-2-4 ja toisessa Skagit-runko Clear- inter tipillä. Aiemmin olin puhunut Matin kanssa soudussa käytettävistä siimoista. Matti käyttää Piltamossa vain kahdeksan metristä siimaa veneen perässä. Hän suositteli heittohommiinkin lyhyttä siimaa, jolla olisi helppo ronkkia myös pienemmät putamat, joten Skagit-runko oli hyvä valinta. Kun kalastetaan Tenollla on syytä panostaa välineisiin. Teno tuottaa maailman suurimmat Atlannin lohet, joten leikkiminen tikkunekuilla on tyhmää. Perukkeiden kannattaa ollaa 0,40 tai yli, koska kalat voivat olla reilusti yli 20 kg. Tottakai joku uskalikko ajattelee, että kyllähän nuo kalat kevyemmilläkin välineillä taittuvat, mutta Teno on lohijokien Kuningas, ja sitä pitää kunnioittaa. Ensimmäisen reissun jälkeen tietää mistä puhun. Sitä inhoaa tai rakastaa, yksinkertaista. Ja vaikka inhoaisit, silti löydät itsesi Tenon rannalta silloin tällöin. Tenolla on sanonta; Joki voi palkita sinut, mutta varmasti jonain päivänä se nöyryyttää sinut.\nJoka tapauksessa, olimme siis Piltamossa. Tuuli puhalsi kovaa ylävirrasta, ja Matin ehdotuksesta päätimme tehdä ensimmäisen kierroksen kahdella soutajalla. Matti ja Antti ottivat airomiehen paikat, ja minut arvottiin ensimmäiseksi heittovuoroon. Lievästi sanoen jännitti kun lähestyimme Piltamon niskaa. Niskalla virta on mukavan rauhallinen, ja oli todella helppo ja miellyttävä heittää perhoa seisten veneen perässä. Niska- alueella on kivikasoja joen pohjassa, joiden takana on syvemmät alueet joissa kalat yleensä oleskelevat. Ottavan kalan tavoittaa sieltä, mistä monttu lähtee madaltumaan, ja missä seuraava “niska” alkaa. Ajelhdimme aina tuollaisen kivikasan taakse, ja vene pysyi kuin itsestään paikallaan, ja kalastin muutamalla heitolla paikan läpi, jonka jälkeen valuimme seuraavalle kasalle. Olimme valuneet Patomontun kohdalle, ja Matti suositteli vaihtamaan upposiimaan. Minulla oli perukkeessa pieni putkiperho, ja suihkaisin siiman virtaan. Montun alapäässä siima pysähtyi, ja vavassa tuntui tuttu jytkytys. Kala! Matti tuli ohitseni koneelle ja minä istuin alas tuoliin. Matti käynnisti koneen ja ajoi hiljaa veneen rantaa kohden. Kala seurasi kuin koira perässä, ja kun vene osui rantaan, kala syöksyi keskivirtaan. Luulin alussa sen olevan titti, mutta syöksy paljasti kalan olevan paremman kokoinen.. Irti! Meistä kukaan ei surrut kalan menetystä, vaan olimme vilpittömän innoissamme: Tämä toimii täällä! Kalastimme poolit läpi, mutta emme saaneet tuolla laskulla kalakontakteja. Päätimme heti laskun jälkeen, että jutusta ei tehdä kalanväsytys-juttua, vaan kerrotaan veneestä kalastuksesta.\nTunnit kuluivat, ja pääsimme paremmin ja paremmin sisään hommaan. Muutaman laskun jälkeen Matti päätti soutaa yksin. Se oli helpompaa. Homma toimi kuin junan vessa, ja päätimme panostaa neljään tai viiteen paikkaan alueella, joissa oli hyvä pitää venettä paikallaan, ja siimamitan ja heittokulman sai uitolle sopivaksi. Yksi kierros kesti noin tunnin, ja sillä aikaa muut kalastivat rannalta halutessaan.\nMatkan suurin tavoite oli oppia uutta. ei niinkään perhokalastuksesta, vaan oppia Matilta, kaverilta joka kalastaa lohta työkseen. Hän kalastaa kauden jokaisena päivänä. Jos ei asiakkaan kanssa, niin sitten itsekseen. Suurimmat mielipide- erot olivat perhojen valinnoissa. Minä, joka rakastan isoja perhoja, en voinut ymmärtää miksi Matti ei antanut minun käyttää isoja putkia. Hän perusteli asian sillä, että jos alueella soudetaan vaappuja, niin miksi me tarjoaisimme isoja pyytöjä, koska ei vaappumiehilläkään ollut kunnon purua. Minä taas vänkäsin vastaan, ja perustelin isoja perhoja siiman tarjoamalla eri kulmalla, ja vauhdilla verraten vaappuihin. No, Matti selviytyi tästä kamppailusta voittajana, ja ehkä hyvä niin.\nYksi suuri ero venekalastajalla ja perhomiehellä on sijoittuminen. Kun Matti normaalisti soutaa, hän tekee työn veneellä. Nyt hänen täytyi sijoittaa vene niin, etä me saisimme siiman kulkemaan oikeaa vauhtia ja oikeassa kulmassa. Poolit missä kalastimme hoituivat helposti ampupäällä, ja rannaria tarvitsi olla ulkona vain kymmenen metriä. Selitin Matille, että perhosiima pelaa paremmin, kun on tietty määrä rannaria ulkona. Mikä on hyvä mitta rannarille, riippuu tietysti poolista, mutta suurimmaksi osaksi siitä, minkälaista ampupäätä käytät. Esimerkiksi, minä heitän usein upposiimaa. Suosikki upponaruni on Guiden Triple D inter-2-4. Mielestäni se toimii parhaiten kun rannaria on ulkona 10-15m. Siiman on helpompi mennä pinnan alle, ja jotenkin on parempi veto koko ajan siimaan. En käytä upponaruja upottaakseni ylettömästi perhoa, vaan kontrollodakseni paremmin perhon vauhtia. Kuten aiemmin mainitsin, joissain pooleissa upponaru pelaa paremmin kuin pintasiima, ja jossain taas päinvastoin. Me kaikki tiedämme, että ne kaverit, jotka osaavat valita tilanteeseen oikean siiman, saavat yksinkertaisesti paremmin kaloja kuin ne, jotka käyttävät koko ajan tilanteesta riippumatta samaa metodia.\nMielestäni toinen todella mieleenkiintoinen seikka oli Matin mietteet aktivisen veden syvyydestä. Tottakai kalan voi saada mistä vain, mutta Matti kertoi, että hänen mielestään paras paikka yhyttää lohi on vesi, jossa kala ei tavallaan pääse väistämään perhoa. Tämä tarkoittaa sitä, että vesi jossa kalalla on tilaa väistyä ylös ja alas, eli syvä vesi, on vaikeampi saada ottamaan pyytöön. Taas vesi, jossa se joutuu sivuttaiseen liikkeeseen on helpompi kalastajan kannalta. Eli kala ei haluaisi liikkua tai väistää sivuttaissuunnassa niin helposti. Tämä tarkoittaisi sitä, että hyvä ottivesi voisi olla metrin- puolentoista hujakoilla, kun puhutaan nousevasta kalasta. Tämä kuulostaa minun korvaani hyvin järkevältä. Todella mukava oli huomata se, että Matti oppi meiltä perhokalastuksesta, ja me Matilta kaikkea Tenon kalastuksesta, ennenkaikkea soutajan näkökulmasta.\nKalastimme noin kahdeksan tuntia päivässä. Se oli ainakin minulle tarpeeksi. Tuona aikana ehdimme kalastaa moneen kertaan poolit veneestä, ja olikin mukava aina vuoron päätteeksi mennä rantaan juomaan kahvit. Asuimme Timon viehättävässä mökissä Nuorgamissa, ja Matilla on kelpo teltta sänkyineen ja lämmittimineen Piltamossa, jota hän tarvittessa vuokraa asiakkailleen.\nTeno on iso joki. Lohen määrä joessa voi olla uskomaton, ja kalastusaluetta on parisataa kilometriä. Rajajokena Teno repii mielipiteitä kahden kansallisuuden välillä. Norjalaiset kritisoivat suomalaisia, ja päinvastoin. Yhdessä me kritisoimme niitä kansallisuuksia, jotka löytävät tiensä Tenolle kalastamaan lohta. Perhokalastajana en voi ymmärtää tätä. Tenolla on älytön potentiaali perhokalastajalle, varsinkin veneestä. Oikeilla säännöillä, saalisrajoituksilla, kiinteiden pyydysten ja kulkutuksen rajoittamisella, ja varsinkin meripyynnin lopettamisella, Tenolla olisi mahdollisuus jälleen tulla parhaaksi lohijoeksi koko telluksella.\nSamaan hengenvetoon, silläkin uhalla, että minut ristiinnaulitaan, minun täytyy avautua käytöksestä jokivarressa. Perhokalastajana, ja suomalaisena, minun on sanottava maanmiehilleni, että meidän täytyy pelata niillä säännöillä jotka meille on annettu. Sama tulee norjalaisiin. Heillä on paljon lohivesiä, ja paikallisina heidän tulisi ymmärtää, että ihmisillä, jotka tulevat kalastamaan lohta Norjaan, on hyvin rajattu aika käytettävänä kalastukseen, ja kalastus ei todellakaan ole halpaa. Niinpä he haluavat käyttää aikansa joella. Meidän, turistien, pitäisi taas antaa paikallisille tilaa, ja aikaa, koska se on heidän maansa. Kaikkien pitäisi unohtaa hetkeksi omat tarpeensa, ja keskittyä itse loheen, ja sen hyvinvointiin. Me selviämme, mutta selviääkö lohi?\nKaikenkaikkiaan, minun täytyy todeta, että venekalastus on todella tuottavaa. Näillä suurilla joilla, kuten Teno, se tarjoaa kalastajalle paljon enemmän mahdollisuuksia. Myös kulkeminen jokiveneellä on mahtava kokemus. Jokivarressa on paljon paikkoja mihin vain veneellä pääsee, ja kun on Matin kaltainen opas, mahdollisuudet kaln saantiin kasvavat huomattavasti. On niin paljon opittavaa näiltä kavereilta…\nUskon, että perhonheitto veneestä on Tenolla tulevaisuutta. Tottakai meidän täytyy kunnioittaa Tenon perinteisiä pyyntitapoja, mutta meidän pitää myöntää, että ajat muuttuvat. Me ihmiset olemme saaneet niin paljon tuhoa aikaiseksi niin lyhyessä ajassa, että lohen tulevaisuus ei näytä kovin valoisalta. Aika koittaa jolloin lohta ei saa tappaa, ja toivottavasti sukupolvien vaihtuessa myös asenteet Tenon varressa muuttuvat. Mutta varmaa on se, että minä palaan Tenolle, ja kalastan veneestä perholla.


Syksyn kestävyysseminaarit alkavat 4.10. - Urhea\nSyksyn Live-seminaarien teemana on kilpailuun valmistautuminen kestävyyslajeissa. Live-seminaarit voit seurata maksutta paikan päällä tai streamina osoitteessa https://pajulahti.com/kestavyys/ (linkki ko. päivänä) ja Kihun Youtube-kanavalla livenä, tai tallenteena jälkikäteen.\nKlo 14-15: Thierry Gueorgiou: Preparation for orienteering competitions\nKlo 15-16: Ville Oksanen: Kilpailuun valmistautuminen maastohiihdossa\nKlo 16-17: Mika Luoto: Henrik Göschin valmistautuminen Ironmanin 8 tunnin alitukseen\nPajulahden Kestävyysseminaari 2021 22.-23.11.2021\nKestävyysseminaari järjestetään ma-ti 22.-23.11.2021. Seminaariohjelman taustalla ovat lajien kanssa Kestävyyslajien yhteistyöhankeen taustatahot: Suomen Olympiakomitean Huippu-urheiluyksikkö, Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus KIHU, Kisakallion Urheiluopisto, HULA – Helsingin Urheilulääkäriasema, sekä Pajulahti Olympic Training Center. Tapaa kestävyyden huippuosaajat paikan päällä!\nTänä vuonna huippuesiintyjinä ovat Tokion Olympialaisissa pronssia saavuttaneen uimari Matti Mattsonin valmentaja Eetu Karvonen, Tokion ja koko kauden mailerikomeetta Sara Kuivisto yhdessä valmentaja Ari Suhosen kanssa, sekä valmentaja Valentin Kononen Tokiossa 9. sijoittuneen kilpakävelijä Aku Partasen taustalla.\nKorkean paikan harjoittelun huippuosaamista tuo Itävallasta Martin Burtscher ja tuoretta tutkimustietoa Snowpoliksesta Antti Leppävuori. Lisäksi mukana ovat asiantuntijat ravinnosta Kaisa Sali, psyykkisestä valmennuksesta Terhi Lehtoviita ja Robert Päkk, olosuhteista Esa Hynynen sekä kilpailuun valmistautumisesta ja Tokion kokemuksista Jussi Mikkola ja Olli-Pekka Kärkkäinen.\nLinkki Pajulahden urheiluopiston uutiseen\n*27.9. klo 15.25: stream-linkki päivitetty, linkki Pajulahden urheiluopiston uutiseen lisätty


Projektorihuone: Kulkurin elokuvapäiväkirja: Päivä ylhäisönaisena (1933)\nFrank Capra on pysyvä osa yhdysvaltalaista elokuvakaanonia, amerikkalaisen kansanluonteen, idealismin ja populisminkin kuvaajana. Näistä teemoista hän tuli tunnetuksi kuitenkin vasta toisen maailmansodan myötä. Varhaisin näkemäni Capran ohjaustyö tähän mennessä oli Tapahtuipa eräänä yönä (1934).\nPäivä ylhäisönaisena perustuu Damon Runyonin tarinaan ja oli ehdolla parhaan ohjauksen Oscarista vuonna 1933. Ohjaaja teki tarinasta uusintafilmatisoinnin vuonna 1961. Perimmältään kyseessä on lama-ajan elokuvayleisölle ideaali ryysyistä rikkauksiin –tarina.\nManhattanin kaduilla työskentelevä Apple Annie (May Robson) on uskotellut valtameren takana asuvalle tyttärelleen olevansa rikkaissa naimisissa ylhäisömiehen kanssa. Suureelliset kirjeet saavat lopulta hänet pulaan, kun tyttö tuo uuden, Espanjan aristokratiaa olevan sulhonsa näytille Atlantin takaa. Kaupungin yhden suurimmista gangstereista, Dave the Duden (Warren William) intresseissä on pitää yllä Annien kulisseja ja hän järjestääkin tälle tilaisuuden, hahmon, luksuslukaalin ja puolison.. sekä briljantit juhlat, joihin hän treenaa organisaationsa jäseniä vieraiksi ja tarjoilijoiksi.\nElokuvalla olisi ollut kaikki ainekset tulla yhdeksi amerikkalaisen elokuvan sympaattisimmista studioaikakauden tarinoista. May Robsonin alussa vahva roolityö kuitenkin hukkuu sivuhahmojen alle tapahtumien saadessa vauhtia ja pääosaan tulevat konnaorganisaation ja kaupungin herrojen ja viranomaisten väliset kuviot. Lady Annie on lopulta elegantti ilmestys mutta persoonanan pelkkä tyhjä kuori verrattuna hänen vanhaan, katujen miesten ja naisten rakastamaan hahmoonsa.\nLoppukohtaus, kaupungin pormestarin ja osavaltion kuvernöörin vierailu Annien juhlissa, on absurdi mutta jollain tavalla ihastuttava juonikuvio elokuvassa. Pienen ihmisen vaikuttavuutta ei kukaan olisi Capraa vastaavalla tenholla osannut kuvata.\nLähettänyt kulkuri klo 17.27\nTunnisteet: draama, komedia, salaliitto


One Look Could Kill: Tiedän mitä haluan, tiedän miten vähään kykenen\nOlipahan viikonloppu. Perjantaina Tinja tuli meille, ja kierreltiin Riihimäen keskustassa jonkin aikaa.\nMatkalla tuli sanottua enemmän ja vähemmän naurettavia kommentteja, kuten "ihmiset liukastelee kuivinakin! Miks tossa on puolikas makkara?!" Kuulosti siinä tilanteessa vähän häröltä, mutta roskiksen päällä tosiaan oli puoliksi syöty sininen lenkki. Yhtäkkiä myös tokaisin "haluun syödä omenan!" ja kun mun piti sanoa "laittaa housut päälle meillä" sanoinkin vahingossa "laittaa meille housut päälle". Artikulointikyky oli myös ajoittain hyvin selkeä. Kauppakeskus Atomissa oli aivan järkyttävä "Magdaleena - Elävä nukke"-show, herranjumala sen naikkosen vaatteita, ääntä ja koko olemusta. Sellanen sekoitus kapakkaruusua ja iskelmätähteä, huh huh. Pikkulapset on helposti vietävissä. Saatiin myös koirailmapallot kun pyydettiin, ja sattumalta Anni tuli juuri siinä vaiheessa vastaan. Saatoin hieman revetä, oli varmaan aikamoinen näky kun jonotettiin pallojamme. Atomista matka jatkui Hong Kongiin, josta evääksi tarttui pussillinen vaahtoankkoja.\nLauantaina suuntasimme Helsingin kautta Myyrmäen Arkkiin, Tragic Gunnsien keikalle. Helsingissä kierreltiin Forumissa, ostoksia ei kyllä pahemmin tullut tehtyä, vain Robert's Coffeen ihanat valkosuklaakaakaot sekä muutama sormus. Myyrmäkeen menevässä junassa oli hiukan hämmentävää, kun juna yhtäkkiä lähtikin takaisin tulosuuntaan jumitettuaan ensin Huopalahdessa tai vastaavassa. Tuli kuitenkin kuulutus, että vaihteet oli väärään suuntaan tai vastaavaa, hmph. Oli muuten kahdeksas Tragic Gunnsien keikka, jolla olen kolmen kuukauden sisällä ollut. Vaikka Myyrmäen asemalta piti matkaa keikkapaikalle olla vain parisataa metriä, niin eikös me oltu taas ihan hukassa. Kukaan paikallinen ei ollut edes kuullut Arkista, mikä oli tosi outoa. Lopulta soitin Petelle kysyäkseni että mihin suuntaan pitää kulkea Makuunilta ja joltain hammaslääkäriasemalta, ja Daven ohjeilla sitten löysimme itsemme vihdoin perille. Arkissa tavattiin Alex, mutta valitettavasti Elina ei ehtinyt mukaan. Paluumatka Arkista oli hyvin masentava, meillä ei ensin ollut istumapaikkoja, joten seisottiin, ja meidän kanssa samaan koloon ahtautui kolme umpihumalassa ollutta miestä. Näytti siltä, ettei ne edes huomanneet meitä, vaikka aina välillä sai tuupata vähän vauhtia niille kun huojuivat liian lähelle.\nSunnuntaina käytiin kahdella kirpputorilla, löysin mukavan paidan ja Tinja bongasi mulle söpön hameen. Hintaa molemmilla oli 2€ . Tinja puolestaan löysi kirjan eurolla. Kotimatkalla äiti pysäytti meidät kiinalaisen eteen, ja käytiin hakemassa mun elämäni ensimmäistä kertaa kiinalaista ruokaa. Vau, nyt on sekin kokeiltu. Annos on kyllä niin valtava, että syön siitä varmasti viikon. Haluttiin myös pulkkamäkeen, mutta ei se ollutkaan enää niin kivaa kuin pienenä. Laskettiin pieni mäki pari kertaa ja sitten häivyttiin. Valvottiin varmaankin puoli kolmeen asti, koska tuli Bonesin uusinnat. Viikonlopun aikana katseltiin myös Saksikäsi-Edward, rakastan sitä elokuvaa ja Johnny Deppin sekä Winona Ryderin roolisuorituksia. Myös From Hell tuli katseltua.\nSitten ne vaatteet. Ei kauhean edustavia kuvia, koska en omista hovikuvaajaa, mutta ehkä näistä vähän käsitystä saa. Paidasta kuvat sekä edestä että takaa, koska siinä on nätti avonainen selkämys. Paidan koko on L, eli normaalia reilumpi mulle, mutta tykkään että ton mallinen paita on löysempi päällä. Hame näyttäisi olevan alunperin Gina Tricotin. Kokonaiskuva hienosti seepiana, koska mun jalat on jostain käsittämättömästä syystä aivan mustelmilla enkä halua esitellä mustelmaisuuttani julkisesti.\nSain myös Tinjalta tuliaisia sekä ihanan värisen Mavalan kynsilakan.\nMua ärsyttää ehkä eniten maailmassa, etten saa käyttää koulussa kynsilakkaa kun sehän rikkoisi hotelli- ja ravintola-alan säädöksiä, mutta viikonloppuisin käytän sitten sitäkin enemmän kynsilakkoja ja koruja.\nThis one's for rock'n'roll, Em klo 15.12\nTunnisteet: kaverit, keikat, kirppis, musiikki, vaatteet\nSAARA 6. joulukuuta 2010 klo 22.04\nihanan paljon kuvia :-)\nEm 6. joulukuuta 2010 klo 22.07\nSAARA: voi kiitos :)\nAnonyymi 22. joulukuuta 2010 klo 2.06\nNää keikkakuvat on siistejä, valaistus vissiin ollu vähän kool :----)\nVähän söpöjä tuliaisiakin oot saanu, hihiw!\nKiinalainen ruoka on jees! Ja itseasiassa halpaakin pikaruokaa, jos menee luonasaikaan, jolloin saa syödä niin paljon kuin haluaa ( :\nEm 22. joulukuuta 2010 klo 9.31\nAnkka: Juu, keikalla oli yhdessä vaiheessa sellainen punertava valaistus, tykkään. Kiinalainen on kyllä annosten kokoon nähden halpaa. :)


Kirjoittamisen maisteriohjelma - Valintaperusteet | Taideyliopisto – Uniarts.fi\nKirjoittamisen maisteriohjelma - Valintaperusteet\nKirjoittamisen maisteriohjelma käynnistyy Taideyliopistossa syksyllä 2019. Kirjoittamisen maisteriopinnot ovat kaksivuotiset ja sisältävät täysipäiväistä opiskelua.\nMaisteriopintojen perusta on henkilökohtainen kirjoitustyö, lukeminen ja kriittinen ja reflektoiva taiteellinen ajattelu. Maisteriopintojen alussa opiskelija tekee koulutusohjelmajohtajan ohjauksessa työsuunnitelman oman taiteellisen projektinsa jaksottumisesta ja toteuttamisesta opintojen aikana. Opinnot rakentuvat omalle taiteelliselle projektille, jota tukevat eri kirjoittamisen osa-alueille sijoittuvat maisteriohjelman yhteiset opintojaksot, taide- ja teoriaopinnot, vapaavalintaiset opinnot ja työelämäopinnot.\nKirjoittamisen maisteriohjelmaan haetaan opiskelijoita,\njoilla on jo vankka suhde kirjoittamiseen\njotka ovat kiinnostuneita kirjoittamisesta ja lukemisesta laaja-alaisesti, sekä opiskelusta ja työskentelystä yhteistyössä toisten tekijöiden ja toisten taiteenalojen kanssa\njotka ovat valmiita sitoutumaan pitkäjänteiseen kirjoitusprojektiin monitaiteisessa kontekstissa\nKirjoittamisen maisteriohjelmaan voidaan hyväksyä henkilö, jolla on kokemusta kirjoittamisesta ja joka on suorittanut:\nalemman korkeakoulututkinnon (kandidaatin tutkinto, ammattikorkeakoulututkinto)\nBA- (Bachelor’s degree) tasoisen ulkomaisen tutkinnon, joka asianomaisessa maassa antaa kelpoisuuden vastaaviin korkeakouluopintoihin\nKirjoittamisen maisteriohjelman opetus- ja tutkintokieli on suomi.\nTaiteelliseen potentiaaliin, kirjallisiin taitoihin ja tekstuaaliseen hahmottamiskykyyn\nItsetuntemukseen kirjoittajana, taiteenalaan ja omaan projektiin liittyvään\nerityistuntemukseen sekä työskentelytaitoihin ja metodeihin\nKiinnostukseen ja kykyyn tehdä tutkimusta tai pohjatyötä osana taiteellista prosessia\nKykyyn pitkäjänteiseen yksintyöskentelyyn ja toisaalta kykyyn osata toimia monialaisessa yhteistyössä\nKykyyn antaa ja ottaa vastaan palautetta sekä hyödyntää sitä uudelleenkirjoittamisessa\nLiuskalla (=A4) on n. 30 riviä kirjoitettua tekstiä (riviväli 1.5, fonttikoko 12). Ennakkotehtävät tehdään suomen tai ruotsin kielellä ja ne toimitetaan sähköisesti. Merkitse nimesi jokaiseen tehtävään. Kirjoita tehtäväsi tietokoneella. Käytä sivunumerointia. Tulosta kirjoittamasi teksti itsellesi ennen ennakkotehtävien palauttamista, jotta hahmotat sen myös paperilta luettavassa muodossa.\nKirjoita teossuunnitelma tai konsepti oman projektin pohjaksi sekä lyhyt luonnos sen toteutuksesta ja lajityypistä (2-5 liuskaa). Projektin tulee sijoittua jollekin maisteriohjelman kolmesta osa-alueesta. Tarkemmat tiedot osa-alueista löytyvät tutkintovaatimuksista: Kirjoittamisen maisteriohjelma 2019-2023\nLiitä mukaan teksti- tai teosnäyte (enintään 10 liuskaa), joka liittyy teossuunnitelmaasi. Jos teosnäyte sisältää ääntä tai kuvaa tai sijoittuu monimediaaliselle alueelle, näytteen kesto voi olla enintään 5 minuuttia ja kuvien määrä enintään 10 kpl.\nKirjoita essee, jossa käyt keskustelua jonkin omaan projektiisi läheisesti liittyvän teoreettisen tekstin tai taiteellisen teoksen kanssa. (2-3 liuskaa).\nKerro, miksi haet kirjoittamisen maisteriopintoihin. Pohdi myös, mitä erityisesti haluat opiskella ja missä kirjoittamisen maisteriohjelma voisi sinua auttaa. Käytä taustamateriaalina kirjoittamisen maisteriopintojen tutkintovaatimuksia, jotka löydät täältä:\nKirjoittamisen maisteriohjelma 2019-2023. (Pituus enintään 1 liuska.)\nValintakokeet järjestetään Teatterikorkeakoulun Haapaniemenkatu 6:n tiloissa.\nHakijoita voidaan karsia valintakokeiden aikana.\nKirjoittamisen maisteriohjelmaan hakevien valintakoetehtävät ovat sekä kirjallisia että suullisia.\nValintojen yksilötehtävät voi suorittaa joko suomen tai ruotsin kielellä, ryhmätehtävät ainoastaan suomen kielellä.\nHakijoiden hakukelpoisuuspäätöksistä lähetetään hakijoille tieto sähköpostitse viimeistään viikolla 9-10. Ennakkotehtävien perusteella jatkoon päässeille lähetetään sähköpostitse kutsu toiseen vaiheeseen viimeistään viikolla 14 sekä mahdolliset lisätehtävät. Myös ennakkotehtävien perusteella karsituille ilmoitetaan asiasta sähköpostitse.\n2-4 vaihe: 16.4. - 18.4.2019\nKirjoittamisen maisteriohjelma löytyy Opintopolku.fi -hakujärjestelmästä nimellä\nMaisterihaku, kirjoittaminen, teatteritaiteen maisteri (2 v)


Pickala Golfin ja Kontramin tavoitteena on tehdä pitkäjänteistä yhteistyötä, joka hyödyttää molempia osapuolia brändiarvon kasvattamisessa, liiketoimintojen kasvussa ja yhteisen verkoston luomisessa. Sopimuskausi on viisi vuotta. Tavoitteenamme on lisätä ympäristövastuuta ja keventää hiilijalanjälkeä.\nKyse on IIoT-ratkaisusta, jossa WC:n säiliöihin asennetut anturit lähettävät säiliöiden pinnankorkeuden kaksi kertaa päivässä OverSight™-järjestelmään, joka optimoi ja hälyttää säiliöiden tyhjennykset automaattisesti ja kustannustehokkaasti suoraan jätehuoltoyhtiöllemme. Tällöin turhia tyhjennysajokertoja ei synny. Ympäristön kuormitus vähenee ja samalla syntyy myös suoria kustannussäästöjä. Oikein ajoitettu tyhjennysajo parantaa asiakaskokemusta. Pickalassa on laajalla alueella kahdeksan kenttävessaa, joihin Kontram asentaa langattomasti toimivat mikroaaltotutkat mittaamaan niiden täyttöastetta.\n- Haasteena on, että kenttävessat ovat kiireisinä aikoina kovalla koetuksella ja täyttyvät useasti. Kun se tapahtuu yllättäen, sillä on kauaskantoiset seuraukset. Yhteistyön myötä varmistetaan Pickalan korkea asiakaspalvelutaso ja vähennetään turhaa, ylimääräistä huoltoliikennettä kentällä, toteaa Pickala Golfin toimitusjohtaja Janne Pelkonen.\nJärjestelmän avulla vältytään epämukavalta tilanteelta, ettei vessaa voi käyttää ja pelaaja joutuu siksi ottamaan yhteyttä kenttämestariin, joka puolestaan joutuu tilaamaan tyhjennyksen pika-aikataululla sekä laittamaan lapun oveen, että vessa on epäkunnossa. Yksittäisen jätesäiliön pikatyhjennyksen kustannus on korkea.\n- Pelaajamäärän kasvun myötä Pickalalle on tullut tarve saada entistä kehittyneempää teknologiaa parantamaan palvelujen tasoa. Yhteistyö Kontramin kanssa vähentää työtä, kustannuksia ja kuorma-autojen ajokilometrejä, mutta ennen kaikkea se lisää asiakastyytyväisyyttä, Janne Pelkonen jatkaa.\n- Kontramin asiakkaat ovat pääsääntöisesti teollisuudessa, joissa mittaustarpeet ja olosuhteet ovat moninaisia ja haasteellisia. Mittauskohteita on aina metsäteollisuudesta elintarviketeollisuuteen. Pilviteknologian ja mittalaitteiden kehittyminen mahdollistavat uuden tyyppisten palvelujen tuottamisen teollisuudelle jo nyt ja ne tulevat yleistymään voimakkaasti lähitulevaisuudessa. Yhteistyön myötä saamme näkyvyyttä meille uudessa ympäristössä, ja samalla hyvän kehitysalustan skaalata järjestelmäämme yhteiskehityksen myötä. Pickalan mielikuva on laadukas ja se on omalla alallaan Suomen kärjessä. Kumppanuus sopii meille erinomaisesti, Kontram Oy:n Business Unit Director Eeli Anundi kertoo.\n- Tavoitteemme olla palvelevin golfyhteisö, joka tarjoaa ylivertaisen asiakaskokemuksen pelaajille. Tämä tavoite saavutetaan hankkimalla käyttöömme parasta mahdollista saatavilla olevaa teknologiaa. Sama arvomaailma yhdistää meitä Kontramin kanssa. Sitä Kontramin kehittämä OverSight™ -järjestelmä myös edustaa, Janne Pelkonen summaa lopuksi.\nKontram Oy on yksi Suomen johtavista automaation ja mittaustekniikan yrityksistä. Se toimittaa tuotteita, palveluja ja ratkaisuja sekä suomalaiselle että kansainväliselle teollisuudelle. Kontram kuuluu osaksi kansainvälistä Indutrade-konsernia, joka koostuu useista itsenäisistä teknistä kauppaa harjoittavista yrityksistä.\n050 573 0752


voit ajatella pornografista materiaalia verkossa, nimittäin pornovideo Luottokortti treffisivusto fantasia. Käyttäjät kuten sinä ovat arvostelleet seuraavat kolme treffisivustoa samasta. Luottokortti treffisivusto fantasia sisän salo Media, mistressmistress Pieni Rinta. Fantasia, lounas hieronta tissit sisän, lieksa, palvelu. Suosittu treffisivusto creampie sisän, lappeenranta Suihku saattajat. Fantasia, barrino mourns murdered nephew, cNN, suosittu, treffisivusto, käsityö - Iso Rinta Sosiaalinen Media Dominatrix Seksilelut - Iso Rinta Marraskuu Porno.\nSosiaalinen media: Suosittu treffisivusto fantasia\nEnnen valkoiseen pukeutuminen jonkun häihin oli suuri virhe, mutta nykyisin ei olla enä niin perinteikkäitä ja jopa morsiammet itse saattavat pukeutua täysin muihin väreihin kuin valkoiseen. F seksi asento nuorta pillua seksireffit seksikäs teija parinvaihtobileet takaapäin seksi amatöri pano sex private show helsinki tekokynnet varpaisiin aikuisviihde ilmainen porn movie golden rax oulu miten sheivata sissy slut seksiseuraa rovaniemi tallinn nainen etsii miestä oulu ilmaisia rakastelu tantra hieronta ilmaiset hieronta videot sihteeriopisto. HD xxx porno Disclaimer: on automaattinen hakukone mahdollistaa suostuu aikuisten l yt vapaa porno videoita. Mature pllu kuvia julkkiksista! Vinkki #3 : Lähesty ihmisiä pidemmällä lauseella kuin pelkällä moikkauksella. Syyskuu sex work net helsinki amatöri seksi sex girl pussy finnish girl fuck videot. Kaikilla on oikeus löytä uusia ystäviä ja ehkä jopa uusi kumppani, joten nyt rohkeasti mukaan! Elokuvat porno nainen etsii miestä. Warner Center, NoHo and Universal City in the San Fernando Valley. Tällä käyttäjät ovat aktiivisia ja kaikille avoimella keskustelufoorumilla voi vaihtaa päivän kuulumisia käyttäjien kesken. Ota tästä vinkit korvan taakse (ei tarvitse kaikkea ottaa yhtenä ja ainoana totuutena, mutta toivon mukaan saat uutta ajattelemisen aihetta Vinkki #1 : kirjoita deittiprofiilisi simppelillä 2 vaiheen kaavalla: Kerro itsestäsi, harrastuksistasi ja mikä on sinulle tärkeä elämässä Kerro millaista. Olemme luoneet tämän internet-sivuston ystäville, jotka ovat kiinnostuneita intiimilevyn eri suuntiin. Luonnollinen Chinesse pieni rinta. Ei siis kannata antaa sivuston nimen hämätä vaan jos haluat tavata koulutettuja uraihmisiä, suuntaa Eliittikumppaniin. Jotkut ihmiset puhuvat omaavansa periaatteen, että minähän en deittisivuista maksa mitän. Approved residential In the Hollywood district. Suihku postimyynti morsian sukupuoli - Ja se alaoven rako oli vaan ehkä todellinen asia sukupuoli kymmeneen senttiin.\nSuosittu treffisivusto fantasia - Korkea pä treffisivusto\nAmarillo helsinki ikäraja porno pelit Melding om grisekj ring R dmannens krav til, gauldal Bygg. Se on erikoistunut etenkin luotettavuuteen ja asiallisuuteen. Ja sitten: 5 pikavinkkiä, joilla otat deittisivustot onnistuneesti haltuun: Loppuun vielä muutama pikavinkki nettitreffeille.\nNaisen tissit paras porno sivu Treffit - Suomalainen, suosittu senssi- ja deittipalsta! Käyttäjäkunnassa on nuoria 5-kymppisiä sekä ihan nuorekkaisiin 70 sinkkuihin asti. Seksifantasia tarinat homoseksuaaliseen tube porno / Gay sexiseuraa, see more videos for, seksifantasia Tarinat Teen. ssä on paljon 30 ikäluokkaan sijoittuvaa sinkkua ja paljon myös keski-ikäisiä.\nTallink city hotel arvostelu seksiliike helsinki Rehevä nainen webcam pussy\nAlaston kuvagalleria court porno 761\nCaroline hieronta bondage fuck pics Sexitreffi estonia escort girls\nPäivän ajan treffisivusto: Suosittu treffisivusto fantasia\nKotisataman deitti on kristillinen deittipalvelu, joka on yllättävän suosittu kansalaisten keskuudessa. Jos olet kyllästynyt etsimän internet-sivustoja, joissa voit ajatella pornografista materiaalia verkossa, nimittäin pornovideo Luottokortti treffisivusto fantasia sisän salo, niin olet tällä. Oli miten oli, tässä mielestämme parhaat deittisivustot vuonna 2019:. Varmista, että toimittajillamme on mitä antaa sinulle. OkCupid on hauska mutta melko tuntematon sivusto Suomessa. Seksiseuraa Homoseksuaaliseen, virosta Miehet Iskuri Webcam seksi.\nSuosittu treffisivusto fantasia - Luonnollinen treffisivusto\nXnx ilmainen porno videoita Kallio thai hieronta porno russia / Naista pirkkala Mit mies haluaa naiselta s ngyss pillu haisee tissit kiinnostaa seksitreffit hieronta, kuopion aikuisviihde adult sex videos Venytyskorut netist sexsi treffit Free online dating usa site. Tästä artikkelista löytyy se paras deittisivusto jokaiseen eri tarpeeseen kaiken ikäisille ja -taustaisille ihmisille. Paikallisia sankareita haluavat naida ja liueta hellävaraisuuksissa, joista seksikäs tytöt ja mukavat kaverit kulkevat alastoman ruumiin läpi vapinaa jännityksestä. Ihan kaunis ja taitava huora imee ja nussii. Rentoudu ja koe kuvaamattomat orgasmit. Alaston siivooja sihteeriopisto vantaa, marraskuu. Karvainen porno videot, seksi! Se sopii myös sinkuille tai pariskunnille, jotka etsivät lähinnä seksiseuraa.\nYksi ajattelu “Suosittu treffisivusto fantasia”\nsuosittu treffisivusto fantasia sanoo:\n17.09.2018 klo 08:53\nPäivän ajan treffisivusto fantasia lähellä alavus.. Seksi fantasia alastonsuomi seinäjoki Korkeatasoisia espanja..\nSinkut kännissä paneminen\nVapaaehtoistyö ulkomailla alajarvi\nsuosittu treffisivusto fantasia päällä Suosittu treffisivusto fantasia


Kymenlaaksoon suojelualueita - FYFF\ndec 4, 2020 Aktuellt\nKymenlaaksoon ollaan perustamassa luonnonsuojelualueita. Suojeltaviksi suunnitellut alueet ovat valtion omistamia, jo aikaisemmin luonnonsuojelutarkoituksiin osoitettuja maita. Alueet kuuluvat pääosin eri suojeluohjelmiin, Natura 2000 -verkostoon ja METSO-ohjelmaan.\nKymenlaaksoon perusteilla luonnonsuojelualueita valtion maille – ensivaiheessa keskustellaan paikallisten kanssa (ympäristöminsiteriön tiedote 6.11.2020, ym.fi)\nYmpäristöministeriö käynnistää keskustelut sidosryhmien kanssa marraskuussa 2020.\nLuonnonsuojelualueiden perustaminen Kymenlaaksossa. Ennakkomateriaali marraskuu 2020 (pdf, 650 kt)\nKeskeisten paikallisten ja alueellisten sidosryhmien kanssa käytävät keskustelut ovat tärkeä osa alueiden perustamiseen liittyvää säädösvalmistelua. Näkemyksiä suunnitelmista kysytään muun muassa maakuntaliitolta, kunnilta sekä metsästys-, kalastus- ja luonnonsuojelujärjestöiltä. Lisäksi uusien luonnonsuojelualueiden perustamisasetukset lähetetään myöhemmin myös lausuntokierrokselle.\nKymenlaaksossa suojeltaviksi suunniteltuihin alueisiin lukeutuu muun muassa soita, lehtoja, vanhoja metsiä sekä vedenalaista luontoa Itäisen Suomenlahden merialueella. Alueet sijaitsevat eri puolilla Kymenlaaksoa ja pieniltä osin myös Uudenmaan alueella. Alueita on yhteensä 74 ja yhteispinta-alaltaan ne ovat noin 32 000 hehtaaria.\nKartta luonnonsuojelualueista (Itäinen Kymenlaakso), jotka on suunniteltu perustettavaksi (pdf, 126 kt)\nKartta luonnonsuojelualueista (Läntinen Kymenlaakso), jotka on suunniteltu perustettavaksi (pdf, 162 kt)\nKartta Itäisen Suomenlahden vesien luonnonsuojelualueesta (pdf, 121 kt)\nHamina (pdf, 1 140 kt)\nIitti ja Heinola (1822 kt)\nKotka (1 361 kt)\nKouvola (2 765 kt)\nLoviisa (1 012 kt)\nMiehikkälä (854 kt)\nPyhtää (979 kt)\nVirolahti (523 kt)\nLuonnonsuojeluun osoitettujen alueiden käyttöä määrittää luonnonsuojelulaki. Luonnonsuojelualueilla on yleisenä tavoitteena säilyttää alueet luonnontilassa ja vapaina ihmisen aiheuttamilta häiriöiltä. Jokamiehen oikeuksia ei alueilla kuitenkaan ole yleensä tarpeen rajoittaa, ja marjastaminen, sienestäminen ja liikkuminen ovat jatkossakin sallittuja. Liikkumisen rajoitus edellyttää, että alueen eläimistön tai kasvillisuuden säilyminen sellaista vaatii.\nMetsästystäkin alueilla usein sallitaan. Metsähallitus voi esim. sallia alueilla hirvenajoa ja vieras- tai haittalajien metsästystä. Valtioneuvoston asetukseen yli 100 ha:n kokoisilla alueilla voidaan sisällyttää muitakin metsästystä sallivia säännöksiä, vaikka pääsääntöisesti eläinten tappaminen on näillä alueilla lain mukaan kiellettyä. Samalla on kuitenkin huolehdittava, että alueiden muuta käyttöä tai luonnonarvoja ei haitata tai vaaranneta.\nNyt käynnistyneiden keskustelujen tarkoituksena on koota tietoja ja selvittää eri tahojen näkemyksiä paikallisista erityispiirteistä ja metsästystä sallivien poikkeusten tarpeista. Sidosryhmäkeskustelujen jälkeen järjestetään joulukuussa 2020 vielä avoin virtuaalinen yleisötilaisuus kaikille asiasta kiinnostuneille.\nPalautetta voi lähettää osoitteeseen kirjaamo@metsa.fi otsikolla Kymenlaakso säädösvalmistelu 6059/2020 10.1.2021 asti.\nKoronaepidemiasta johtuen osallistamistilaisuudet järjestetään virtuaalisesti, osallistujille mahdollisimman helposti käytettävin menetelmin. Kaikkiin tilaisuuksiin on ilmoittauduttava ennakkoon. Tilaisuuksista, niiden ajankohdista ja niihin osallistumisesta tiedotetaan sidosryhmille erikseen. Yleisötilaisuus järjestetään virtuaalisesti 8.12.2020 kello 17.30-19.30. Ilmoittautuminen 6.12. mennessä (webropolsurveys.com).


Sunday feelings - Fantazya\nTaas vaihteeks on niin sunnuntai olo kuin olla ja voi. Masentaa jo valmiiks alkava viikko ja tunnit kuluu aivan järkyttävän kovaa vauhtia. Meillä jäikin nyt sit tänä vuonna MP-messut välistä. Niksu raukka tuli kipeäksi. Tai on sillä jo tänään parempi olo, mutta ei viitsi kipeenä lähteä liikenteeseen. Messujen välistä jäämisen vuoksi mä kävin sit eilen äidin kanssa shoppailemassa ja kovasti kuulkaas shoppailinkin :O Rahaa paloi, mutta sain kyllä kaikkia ihania juttujakin. Kevät ja kesä, mä alan todellakin olla valmis :) En ole vielä kerennyt ostoksia kuvailemaan, mutta ajattelin sitä mennä kohta tonne hommailemaan. Jalat tuli kyllä eilisestä käppäilystä kipeeks ja pää meinas jossain vaiheessa taas haljeta, mutta muutoin kyllä oli todella kiva päivä.\nTänään ohjelmaan kuuluukin vain ruokakaupassa käyntiä ja olemista. Mitäpä sen kummempaa tässä nyt hommailemaan. Tare ja Catakin viettää laiskaa sunnuntaita. Hirveen rauhallisia molemmat. Tarea ei nyt sen pahemmin jaksa edes kiinnostaa mitä ympärillä tapahtuu, Cata käy välillä puskemassa ja kehräämässä. Me möllikät vaan hengaillaan :D Olis voinut tänään hyvin jättää meikkaamattakin, mut nää viikonloput kun on ainoita hetkiä milloin mä oikeastaan jaksan kunnolla panostaa meikkaamiseen, niin pitihän sitä tänäänkin. Mut tänään oli kyllä vammameikkipäivä. Ei onnistunut ei sit mitenkään. Vammanaama taas vaihteeks. Kyllä näillä nyt sunnuntain voi hengailla.\nEi vaan ottanut onnistuakseen. Utuinen ruskea yläluomi ja alas vähän sinistä. Kulmat ei todellakaan olleet taaskaan yhteistyössä ja mua ketutti taas koko pärstä. No näitä päiviä mulla on kyllä niin usein :D\nTosiaan, ei siis mitään sen kummallisempaa, kuhan vaan sunnuntai möllöttelyä. Toivottavasti teillä ei ole yhtä möllötysolo :) Mukavaa sunnuntain jatkoa siis :)\nMilma 3. helmikuuta 2013 klo 13.34\nKaunis meikki taas että höpö höpö sille vammanaamalle :D\nMeilläkin on aina ötöillä sunnuntai, en tiedä mistä ihmeestä se johtuu mutta sunnuntaina kaikki vaan nukkuu. Vaikka meillä on arkivapaitakin ja usein onkin tietää noi että on kuitenkin arkipäivä ja silloin riehutaan ja piinataan mutta ei sunnuntaisin :)\nJanet 4. helmikuuta 2013 klo 12.55\nVoi kiitos ihuna ♥ Mut kyllä se vaan oli ihan vammisnaamukka :D\nSunnuntaihan on lepopäivä, josko noi elukat sen jotenki aavistaa :D Mä muistan jo lapsuudesta asti, kun mulla on aina ollut sellainen sunnuntaifiilis, oli sit vapaata tai töitä, jotenkin sellanen möllikkä olo. Onneks en ilmeisesti ole ainut ;D\nlittleB 3. helmikuuta 2013 klo 16.58\nOliskin vaan möllötystä ohjelmassa, mutta ei :/ Mä tässä just kotiuduin töistä ja pitäs vaan reippaasti tarttua imurin varteen ja siivota tää kämppä, sit voin vähän hölläillä. 7 päivää töitä (plus koulua) takana tällä viikolla, puuuuuh!\nJanet 4. helmikuuta 2013 klo 12.56\nNo joh! Sähän olet painattanut menemään oikein urakalla. Muista tosiaan hölläillä, ettet ittees puhki kuluta ♥ Mä taisin sit möllöttää sunkin puolesta eilen. Meillä se imuri vaan odottelee, et joku käyttäis :D\nReetta 3. helmikuuta 2013 klo 22.24\nNo ei täälläkään mitään ihmeellistä ole tehty, käytiin leffassa mutta muuten ollaan laiskoteltu :D\nVoi, teillä onkin ollut kivaa tekemistä :) Pitäis itekkin mennä taas leffaan pitkästä aikaa :)\nMukavaa alkanutta viikkoa myös sinne :) ♥\nmaisamiisa 4. helmikuuta 2013 klo 11.08\nMikä vammameikki, kaunis se on ollut jälleen kerran!\nMulla sunnuntai meni iltavuorossa töissä, olis kyllä niin tehnyt mieli jäädä kotiin möllöttämään :D\nOijoi, ostitko jo ihania kevätvärejä?\nJanet 4. helmikuuta 2013 klo 12.59\nVoi kiitos ihunainen ♥ :)\nUskon kyllä, et olis tehnyt mieli jäädä möllöttämään. Mä en myöskään koskaan sunnuntaisin jaksais tehdä juur mitään, mutta nykyisin välillä noi PartyLitet sit vie sitä möllötys aikaa :D\nJOo joo joo :):) ostin ja ihania on. Pistän piakkoin tuutista ulos :)


| Olet sivulla: Etusivu « Työnhakijan palvelut « Työnhaku Suomessa « Työnhakijat kysyvät\nKuka maksaa työttömyysetuuden ja minkä suuruinen se on?\nTyöttömyysetuuden maksaa joko Kansaneläkelaitos (peruspäiväraha ja työmarkkinatuki) tai työttömyyskassa (ansiopäiväraha). Peruspäivärahan ja työmarkkinatuen suuruus on 32,46 euroa (vuonna 2013). Ansiopäivärahan suuruus riippuu työttömyyttä edeltävänä aikana ansaitun palkan määrästä. Sekä ansio- että peruspäivärahaan maksetaan lapsikorotus.\nMitä seuraa jos irtisanoudun työstäni?\nTyöstä eroaminen ilman pätevää syytä vaikuttaa työttömyysajan toimeentuloturvaasi. Mikäli työ- ja elinkeinotoimisto katsoo, ettei pätevää syytä irtisanoutumiseen ollut, voidaan sinulle asettaa kolmen kuukauden korvaukseton määräaika, ns. karenssi, jonka ajalta työttömyysetuutta ei makseta. Eräissä tapauksissa seurauksena voi olla myös työttömyysetuuden menettäminen toistaiseksi. Päätökset ovat aina tapauskohtaisia.\nMistä löydän avoimet työpaikat Suomessa ja ulkomailla?\nTyö- ja elinkeinotoimistojen kautta ilmoitetut paikat niin Suomessa kuin ulkomailla löydät näiltä työhallinnon internet-sivuilta kohdasta Avoimet työpaikat (linkit mm. etusivulla ja kohdassa ”Työnhakijan palvelut”). Voit rajata hakuasi esimerkiksi työn sijaintipaikkakunnan tai –maakunnan mukaan tai katsella paikkailmoituksia ammattialoittain tai ilmoitustuoreuden mukaan. Paikkatiedot ovat reaaliajassa työnvälityksen järjestelmän kanssa. Sivuiltamme löydät myös linkit ulkomaisiin työpaikkatietokantoihin, mm. Ruotsin ja Norjan työnvälitysten sivuille sekä EU ja Eta-maat kattavaan EURES- järjestelmään. Kannattaa myös katsastaa linkkilistamme muihin työnhakuun liittyville sivuille. Näihin tietoihin pääset Työnhakijan palvelut-osion alla kohdista Työnhaku Suomessa ja Työnhaku ulkomailta.\nMiten saan listan uusimmista työpaikoista?\nVoit rastittaa ilmoitukselle tuoreustekijän, valittavana on viimeisen 24 tunnin, 3 päivän, viikon tai kahden viikon aikana ilmoitetut paikat. Samalla lomakkeella voit rajata haettavaksi myös paikkakunnan tai maakunnan tai tietyn ammattialan töitä.\nCV tulee sanoista Curriculum Vitae eli "elämäkerta". Työnhaussa tämä tarkoittaa ansioluetteloa, yhden tai kahden sivun mittaista, yksilöllistä tiivistelmää työ- ja elämänkokemuksestasi. Työnhaussa CV on käyntikorttisi, josta täytyy mahdollisimman nopeasti selvitä täysin vieraalle ihmiselle, mitä osaat ja millaisesta työstä olet kiinnostunut.\nMitä laitan palkkatoivomukseen, kun en tunne alan työehtosopimusta?\nMikäli sinulla ei ole aiempaa kokemusta alalta, voi palkkatoivomuksen tekeminen olla vaikeata. Työntekijälle maksettavan palkan vähimmäismäärä määritellään alan yleissitovassa työehtosopimuksessa. Eri alojen työehtosopimukset sisältävät erilaisia korvauksia mm. ilta- ja yötyölisiä, arkipyhäkorvauksia ym. Alan työehtosopimuksessa kerrotaan myös mm. koulutuksen ja työkokemuksen vaikutus palkkaan. Tietoa työsuhdelainsäädännöstä ja keskeisistä työehtosopimuksista saat oman työmarkkinajärjestösi henkilöstöltä tai paikallisesta työsuojelupiiristä mikäli et kuulu liittoon. Yhteystiedot työsuojelupiireihin löydät Internetistä osoitteesta www.tyosuojelu.fi\n© Työ- ja elinkeinoministeriö | Sivu päivitetty 13.08.2013


Havis Amandan piilottaminen herätti ihmetystä - Kaupunki | HS.fi\nHavis Amanda katoaa näkyvistä kahdeksi kuukaudeksi. Helsingin Juhlaviikkoja varten patsaan ympärille rakennetaan hotelli, jossa on vain yksi huone.\nJulkaistu: 15.7.2014 21:08\nHavis Amanda katoaa näkyvistä kahdeksi kuukaudeksi. Helsingin Juhlaviikkoja varten patsaan ympärille rakennetaan hotelli, jossa on vain yksi huone. Merinäköalan kruunaa Manta, joka kohoaa huoneeseen keskeltä vuodetta.


Transtaiteilijoiden asema kohenee Kuubassa | Maailma.net\nTranstaiteilijoiden asema kohenee Kuubassa\nTranstaiteilijat voivat saada virallisen näyttelijän aseman, mutta se vaatii muun muassa koulutusta.\nKuubalaisen Riuber Alarcónin esittämä Margot Parapar juonsi toukokuussa Havannassa järjestettyä gaalatilaisuutta sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolesta. (Kuva: Jorge Luis Baños / IPS)\nIvet González Suomen IPS 31.5.2016\n(IPS) -- Sukupuolirooleilla leikittelevät transtaiteilijat ovat pitkän taistelun jälkeen pääsemässä osaksi Kuuban virallista kulttuurielämää.\n"Edistystä on tapahtunut, mutta homo- ja transpelko istuu yhä tiukassa", sanoo Riuber Alarcón, 40. Hänen naishahmonsa Margot Parapar kuuluu kuubalaisen drag-kulttuurin ikoneihin.\nKampaajaksi opiskellut Alarcón ryhtyi 20 vuotta sitten hankkimaan lisäansioita esiintymisillään. Hän sai ensimmäisten joukossa näyttelijän aseman, joka on voitu vuodesta 2012 myöntää ehdot täyttäville transtaiteilijoille.\n"Emme ole enää laittomia. Näyttelijän asema on tunnustus minun ja monien muiden työlle, vaikka keskustelu jatkuu siitä, onko drag-esitys taidetta", sanoo Latin Dance Ballet -ryhmään kuuluva Alarcón.\nEi tuttu televisiosta\nKaikkia esteitä ei kuitenkaan ole voitettu. "Ei löydy transtaiteilijaa, jolla olisi televisio-ohjelma tai joka ylipäätään olisi päässyt esiintymään valtion kanavilla", Alarcón huomauttaa.\nHän johtaa Margotin roolissa Havannan homofobian vastaista gaalaa. Seksuaalikasvatuksen keskus Cenesex on järjestänyt näitä tapahtumia saarivaltion eri kaupungeissa vuodesta 2008 seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen aseman parantamiseksi.\nVirallisen aseman saaminen ilman taidealan opintoja edellyttää transtaiteilijoilta vähintään keskiasteen teknisiä opintoja, aktiivista näyttämöuraa ja listaa julkisista esiintymisistä. Lisäksi on kuuluttava ryhmään, jota johtaa alan ammattilainen, selittää näyttämötaiteen neuvoston taiteellisen kehittämisen johtaja Noel Bonilla.\nHän ei pysty kertomaan, moniko aseman on saavuttanut, sillä sen voi myöntää muukin laitos kuin hänen johtamansa neuvosto.\nTutkija Marta María Ramírez pitää transtaiteilijoiden aseman virallistamista varovaisena askeleena eteenpäin. Hän toivoo drag-esiintyjille jatkokoulutusta taidelaitoksissa niin, että he pääsisivät samalle viivalle koulutettujen taiteilijoiden kanssa.\nJosé Ángel Rodríguez, 28, tunnetaan roolihahmostaan Sofia Di Loren. Hän pitää ongelmallisena pakollista kuulumista taiteilijaryhmään. "On korkeatasoisia taiteilijoita, jotka eivät pääse esiintymään, koska he eivät ole mukana missään projektissa."\nPedro Manuel González, 57, esitti Santa Claran El Mejunje -kulttuurikeskuksessa 20 vuotta venäläisnaista nimeltä Roxana Rojo. Roolihahmo juonsi muun muassa pienteatterifestivaalit vuosina 1998–2013.\n"Minulle ei koskaan tarjottu mahdollisuutta virallistaa asemaani, ja nyt on liian myöhäistä aloittaa mitään uutta", González sanoo. Hän kuitenkin iloitsee kollegojensa uudesta mahdollisuudesta ja pitää sitä saavutuksena taistelussa hyväksymisen ja tunnustuksen saamisen puolesta.\nHlbti-oikeudet maailmalla genderseksuaalisuusvähemmistöpolitiikkakulttuuripolitiikka Kuuba Suomen IPS\nHlbti-aktivisti Brian Wasswa murhattiin kotonaan, ja samaan aikaan poliitikot ovat lisänneet homovastaisia puheitaan.\nLue lisää Ugandan sateenkaariyhteisö jälleen vaarassa – Kansalaisaktivisti murhattiin, ministeri ehdotti homoudesta kuolemanrangaistusta


Haluatko maalata vesiväreillä? Täältä löydät tärkeimmät tuotteet ja ideat - halusit sitten maalata vesiväreillä, tusseilla tai vesilukoisilla liiduilla. Olemme keränneet tänne myös paljon ideoita erilaisista vesiväritekniikoista. Kaikkiin ideoihin on saatavilla ohjeet, joiden avulla on helppo aloittaa luova vesivärimaalaus.\nInspiration: v14958 Bullet Journal ja vesivärejä\nInspiration: V14815 Drawing gum maskausnesteellä koristellut onnittelu- ja paikkakortti\nVesiväreillä on maalattu tekstin yli, joka on kirjoitettu onnittelu- ja paikkakorttiin drawing gum maskausnesteellä. Tämän jälkeen ne on koristeltu vesiväreillä maalatulla tagilla.\nInspiration: v14329 Piirustuskumilla tehdyt kuvat


Lontoon kävelykierros: Wizards and Wanderings - 🛳 - Travel To You | Painos: 2020\nLontoossa jalka Tällä kävellä vierailet pääasiallisella sivustolla, jossa julkiset leikkaukset pidettiin yli 400 vuotta ja kohtaavat synkkä näköinen portti, jonka päällä ovat kivikullat. Kävely vie kirkossa, jossa Lontoon suuren tulipalon tuhoutuessa Samuel Pepys katseli torilta ja todisti tuhoisen tuhoamisen kohtauksen. Se kulkee nykyaikaisten toimistorakennusten takana, joita kauhistuttavat käytävät muistuttavat päivien kuluttua - ja Lloyd's Insurance -rakennuksen hehkuvaa modernia. Ja jos kaikki ei ole tarpeeksi maagisia, voit myös kävellä kauniilla viktoriaanisilla markkinoilla, joka on Diagon Alley -paikka Harry Potter -elokuvissa. Kävelyn viimeinen osa vie sinut vanhojen kujia labyrinttiin, jonka kautta kirjaimellisesti kävelet ajassa taaksepäin. Täällä läpäiset kunnioitettavat vanhakaupungit, mukaanlukien sellainen, jossa perustettiin kuuluisa ns. Hellfire-klubi, kun tutustut sikareihin, joissa Charles Dickens aloitti kaikkein haisevimmat tarinat, Joululaulu.\nKuvaesitys: Tower of London at Night. Mielenkiintoisen osan historiaa osallistuu avaimen seremoniaksi; tornialueiden lukitseminen. Kuva: rmludwig / Frommers.com Yhteisö.\nLontoon torni Jätä Tower Hill -metroasema ja risteä Trinity Square Gardensille. Veer lähti ja seurata polkua, kun se heiluttaa oikeutta liikennöidä Mercantile Marine Memorialin kunnioittamalla kauppamerenkalastuksen ja kalastuslaivaston 24 000 miestä, jotka toisen maailmansodan aikana "antoivat henkensä maahansa ja eivät ole vakavia, meri." Nouse kolmeen vaiheeseen. Oikealla on muinaisen rakennusteline.\nVuosina 1381-1777 yli 125 ihmistä tytöitiin täällä. Sir Thomas More, Thomas Cromwell, Protector Somerset ja Monmouthin Earl ovat vain muutamia niistä, jotka kohtasivat valtavia väkijoukkoja, joihin nämä julkiset silmälasit osoittautuvat vastustamattomaksi magneettikentältä. Viimeinen oli 80-vuotias Jacobit, Lord Lovatt, joka teloitettiin täällä 9. huhtikuuta 1747. Hän oli hämmästynyt niiden ihmisten määrästä, jotka olivat tulleet katsomaan häntä kuolemaan. "Jumala säästää meitä", hän huudahti, "miksi siellä olisi sellaista hälinästä ottaakseen pois vanhan harmaat päätä?"\nTytärhön tullessaan hän huomasi, että mies ilmestyi hermostuneeksi ja sanoi: "Vilpittele sydämesi, en pelkää, miksi sinun pitäisi olla?" Polvillaan hän pani pääsä lohkoon, kiitti sielunsa Jumalalle ja hänestä tuli viimeinen ihminen, jonka päätettäisiin Englannissa.\nKuvaesitys: Raven at Tower of London. Kuva Donna K / Frommers.com Yhteisö.\nKaikki Hallows-by-the-Tower Kun käännyn takaisin tähän muistomerkkiin, jätä puutarhaksi portti Mercantile Marine Memorialin oikealla puolella ja ylitää risteytys, jonka jälkeen pääset käsiksi kaikkien Hallows-by-the-Towerin seurakuntaan.\nHänen ovellaan on astunut piispa Lancelot Andrewsin ja William Pennin tykkääjiin, jotka molemmat kastettiin täällä vuonna 1555 ja 1644 vastaavasti. Valtakunnallinen tuomari Jeffries oli naimisissa kirkossa vuonna 1667, samoin kuin John Quincy Adams - myöhemmin Yhdysvaltojen kuudes presidentti - vuonna 1797. Lontoon suuren tulipalon jälkeen vuonna 1666 Samuel Pepys nousi torninsa yläosaan ja , katsellen alas lohduttavia jäänteitä, julisti sen "surullisimmaksi näkyksi tuhoon". Victorian kuoronpojan haamu hautaa kirkkoa ja joulukuussa 1920 hän osallistui kuorokokeiluun ja kuunteli joululahjoja ennen katoamistaan.\nKuvaesitys: Kaikki Hallows-by-the-Tower Lontoossa. Kuva Chris March / Flickr.com.\nSt. Olave's Poistu kirkosta ja mene vasemmalle Byward Streetin suuntaan. Risteile jalankulkijan ylitys kohti Hung, Drawn ja Quartered pubia, joka on nimetty läheisiin teloituksiin. Cross Great Tower Street seuraavalla risteyksellä, swing oikealla julkisilla käymälöillä ja ottaa ensimmäisen vasemmalle Seething Lane.\nOikealla olevasta puutarhasta näet pimeän Samuel Pepysin rinnan, joka merkitsee laivaston toimipisteen, jossa hän aloitti uransa vuonna 1660. Seething Lanen vasemmalla puolella on kiehtova, mutta äärimmäisen hirvittävä, näköalapaikka St Olaven, Hart Street (www.stolaveschurch.org.uk). 1700-luvun loppupuolelta peräisin oleva kyyhkyset, ristikkäiskivet ja raivokkaat piikit koristeltu yhdyskäytävällä oli tarkoitus toimia estäväksi ruumiinappeja kohtaan, jotka ovat halukkaita ryöstämään temppelissä haudatut haudat.\nKuvaesitys: St. Olaven hautausmaa Lontoossa.\nLontoo Mene oikealle pitkin Crutched Friarsia, kelloa ja kolme valoa, jotka merkitsevät sitä, joka muistuttaa Pyhän Ristin Friarsin talosta, joka kerran seisoi täällä.\nLyhyt historia sitä voidaan lukea Crutched Friar pubin seinään, hieman vasemmalla puolella. Heitä kutsuttiin Crossed- tai Crux-Friareiksi, jotka ajan mittaan muuttuivat korruptoituneiksi nykyiselle nimelle Crutched.\nKuvaesitys: Crutched Friar Pub Lontoossa. Kuva Ewan Munro / Flickr.com.\nLeadenhall Market Hieman kauempana käännytään vasemmalle heikosti valaistuun ranskalaiseen tavalliseen tuomioistuimeen, joka on hieman enemmän kuin tumma tunneli, joka syöksyy synkkien kaarien läpi ja jolla on häpeällinen tunnelma. Käänny vasemmalle kauemmas puolelle ja kulje kapean St Katharine -rivin läpi, jolloin se avautuu vilkkuvan Fenchurch Streetin päivänvaloon, josta käännyt vasemmalle. Risteä ristiin menemällä ohi Lontoon kadun ja karkaa sitten vasemmalle oikealle Fen Courtiin. Rinnakon haut, jotka kulkisitte, kuului nykyään kuolleelle St Gabriel Fen -kirkolle. Käänny vasemmalle Fenchurch Avenuelle, vasemmalle Lime Streetille, käänny oikealle Lloyd's Building -rakennukseen - sen lasihissit ja kiiltävä teräs ulko - ja jatka Leadenhall Marketin hienoihin sisätiloihin.\nArkkitehti Horace Jonesin suunnittelema 1881, Leadenhall Market on paikka vaeltaa vapaa-ajalla ja löytää piilotettuja kauppoja, putiikkeja ja ihastuttavia ruokapaikkoja. Se tuli äskettäin hopeisen näytön tähdeksi, kun sitä käytettiin elokuvan Diagon Alleyn sijainnissa Harry Potter ja viisasten kivi. Keskustan alapuolella, käänny vasemmalle ja vie toinen oikealle Bullin pääsiirtoon rakennukseen, jossa on sininen ulkopuoli. Tätä käytettiin sisäänkäynnin Leaky Cauldron pubissa samassa elokuvassa.\nKuvaesitys: Leadenhall Market Lontoossa.\nPyhän Pietarin Lopeta Bullin Head Passage mennä oikealle pitkin Gracechurch Street, rajat varovaisesti sen toiselle puolelle ja juuri ennen ede ja Ravenscroft vaatekauppa menevät vasemmalle St Peter's Alley.\nOikealla on St Peter upon Cornhillin kirkko, joka on Lontoon vanhin kristitty sivusto, joka juontaa juurensa 179-luvulla, jolloin sen perusti Lucius, Englannin ensimmäinen kristillinen kuningas. Seuraa kuja, kun se kulkee oikealle ja käänny oikealle Cornhillin suuntaan St Peter'sin etuovelle. Katsokaa rakennusta oikealle ja sinä näet kolme terrakotta-demonia, jotka hiljenevät sinua, heidän kasvonsa ovat väärällä vihamielellä.\n1800-luvulla rakennus, josta he katsoivat alas, suunnitteli arkkitehti nimeltä Rentz. Valitettavasti hän tarttui avoimesti kirkkokuntaan ja kirkkoherra loi niin paljon, että Rentz joutui tarkistamaan suunnitelmansa. Kermit olivat hänen kostonsa ja kaikkein hirvittävin kasvot sanotaan kuuluvan kirkkoherraan.\nKuvaesitys: Pyhän Pietarin kirkko, Lontoo. Kuva jofo2005 / Flickr.com.\nSt. Michael's Alley Taaksepäin pitkin Cornhillia. Saapuessasi seuraavaan kirkkoon, St Michael's, mene vasemmalle St Michael's Alley.\nSe oli tässä läheisyydessä, että Dickens asetti Scroogen Counting Housein Joululaulu. Pidä eteenpäin pimeässä käytävässä, joka kulkee 1600-luvulla perustetun George and Vulture pubin ja on paikka, jossa ensimmäisen kerran kokoontui St Francis of Wycomben (yleisesti tunnettu Sir Francis Dashwood's Hellfire Club) ensimmäinen kokous toukokuussa 1746.\nKuvaesitys: St. Michael's Alley Lontoossa. Kuva Jim Linwood / Flickr.com.\nMiten seikkailevat vastuullisesti Pembrokeshire, Walesissa\nKuvissa: Wales on Euroopan suurin Elvis Presley -festivaali\nOvatko Eurail kulkevat jättiläishäiriöön tai säästävätkö rahaa?\nMy 18 Nykyiset suosikki ravintolat Euroopassa\nReader Stories: Kuinka Erin on Readjusting to Life Back Home\nMinä halveksin Sunny Beachia\nMiten matkustaa maailmaan pyörätuolilla\nMiten tulla Master Writer (ja valokuvaaja)\n14 suosikkikulttuurilippua 2013\nOnko Travel Blogging Real Journalism?\nVagabonding: Melko harvinainen haastattelu pitkän matkan maailmanmatkalla


Kataa, katava, katka, marjakataja\nKataja on koko Suomessa yleinen kangasmaiden, kallioiden, laidunmaiden ym. valoisten paikkojen pensas tai matala puu. Katajan ulkomuoto vaihtelee suuresti sekä ympäristön että perinnöllisen muuntelun vaikutuksesta. Komeimmat katajikot ovat siellä, missä muiden puiden varjostusta ei ole. Puumaiset katajat ovat rauhoitettuja, mutta niiden puuaineksen jalostaminen on silti sallittua. Ahvenanmaalla kaikki yli 7 metriä korkeat katajat on rauhoitettu. Katajia kasvaa lähes koko Euroopassa Välimeren ympäristöä lukuunottamatta sekä Aasiassa, Afrikassa ja Amerikassa. Kataja onkin laaja-alaisin paljassiemeninen kasvi maailmassa. Suvun tieteellinen nimi Juniperus lienee peräisin latinan kielen sanoista "juvenis", nuori ja "parere", synnyttää. Nimi viittaa ehkä katajanmarjojen käyttöön sikiönlähdetyksessä. Toisen selityksen mukaan sukunimi viittaa keltin kielen sanaan "juneprus", kitkerä. Lajinimi "communis" tarkoittaa yleistä.\nKataja on kaksikotinen: hede- ja emiyksilöt ovat eri pensaissa. Kesäkuussa voi nähdä keltaisen siitepölypilven irtoavan hedepensaasta. Hedelmöityneen emikukan kehittyminen siniseksi "katajanmarjaksi" vie kolme vuotta. Marja ei oikeasti ole marja vaan meheväsuomuinen käpy. Marjamaisten käpyjen keruu katsotaan jokamiehen oikeuksiin kuuluvaksi, vaikka muutoin käpyjen keräämiseen tarvitaan aina maanomistajan lupa. Katajassa on aina sekä vihreitä että sinisiä "marjoja", joten sanonta, jonka mukaan piiat ovat neitsyitä kaikkien katajanmarjojen ollessa yhtä aikaa kypsiä, ei ole mitenkään piikojen siveyttä mairitteleva.\nTunnetuin katajanmarjojen käyttötapa on viinojen maustaminen. Englantilaisen ginin ja hollantilaisen geneverin makujen ja nimien pohjana on kataja. Suomen viinateollisuuden tarvitsemista katajanmarjoista suurin osa tulee ulkomailta. Myös katajakaljaan ja olueeseen on maku saatu katajanmarjoista, ja oikeaoppisesti valmistettu sahti sihdataan katajanhavujen läpi. Karjalassa on tehty "liiriksi" kutsuttua juomaa katajanmarjoista. Marjat sopivat lisäksi riistaruokiin, marinadeihin, hapankaaliin, leipätaikinoihin sekä pienessä määrin tuorejuustojenkin mausteeksi. Katajanmarjojen pureskeleminen auttaa poistamaan pahanhajuista hengitystä. Katajanhavuja on perinteisesti käytetty lihan ja kalan savustuksessa aromiaineena. Nuorissa versoissa on runsaasti C-vitamiinia, ja niistä voi hauduttaa terveellistä teetä kaatamalla versojen päälle kiehuvaa vettä ja antamalla hautua tunnin verran. Niitä voi myös syödä silputtuna voileivän päällä ja salaatin joukossa. Jos ottaa katajanoksia sisälle maljakkoon talvella, niistä saa aikaisin vihreitä versoja käytettäväksi. Katajaa on käytetty pettupuunakin.\nMarjojen yliannostus voi ärsyttää virtsateitä ja aiheuttaa veri- ja valkuaisvirtsaisuutta. Katajanmarjoja ei suositella käytettäväksi kahta viikkoa pitempään. Munuaistauteja sairastavien sekä raskaana olevien on syytä välttää katajan käyttöä kokonaan. Katajan eteeristä öljyä ei pidä nauttia sisäisesti.\nKatajan puuaines on kestävää ja tuoksuvaa. Siitä on valmistettu veitsiä, pannunalusia, vanteita, jousipyssyjä ja monenlaisia muitakin tarve- ja koriste-esineitä. Katajavedellä on pesty ja raikastettu voi- ja maitoastioita, ja huoneita on pesty katajavettä ja -luutia apuna käyttäen. Katajavedellä on myös pesty kädet tautisten ihmisten kättelyn jälkeen. Katajansavulla on ollut tärkeä merkitys asuintilojen ja postin desinfioinnissa tartuntatautien aikana.


Perkkaan Huollon Historiaa\nLinkit | Sivukartta | Ohje | RSS\nPERKKAAN HUOLTO OY - HISTORIA\nPuheenvuoro Perkkaan Huolto Oy:n 40-vuotisjuhlassa 22.11.2012\nKari Teppola, Perkkaan Huollon asiakas vuodesta 1972 alkaen\nPerkkaa tunnetaan aina 1500-luvun puolivälistä asti ja se nivoutuu mielenkiintoisella tavalla kahden tilan - Albergan säteritilan ja Bergansin ratsutilan - historiaan. Nykyisiä perkkaalaisia edeltää siis ainakin 20 sukupolvea suomalaisia, joille asuinalueemme on ollut yhtä läheinen kuin meille.\nNykyisen Perkkaan historia alkaa vasta 1960-luvun lopulta. Silloin Helsingin kaupunki yritti saada mm. Bergansin maat itselleen alueliitoksella laajentaakseen kaupunkia ja rakentaakseen asuntoja maaltamuuton aiheuttamaan suureen asuntopulaan. Helsinki yritti siis samaa temppua, jossa se vuonna 2009 onnistui ottaessaan lainsäädännön avulla Sipoon lounaisosan itselleen.\nEspoon vastatoimi Helsingin pyrkimyksille oli Perkkaan kaavoittaminen ja rakennuttaminen mahdollisimman nopeasti. Siihen tarjoutui oiva tilaisuus kun Suomen Siemens Oy osti Bergansin tilan vuonna 1970 ja teki aluerakentamissopimuksen Espoon kaupungin kanssa. Ensimmäinen kivitalo, Everstinkuja 5, valmistui Perkkaalle jo joulukuussa 1972.\nSen myötä Helsingin kiinnostus Perkkaaseen lopahti, sillä se halusi nimenomaan rakentamatonta maata. Valtioneuvoston olikin helppo päättää maaliskuussa 1973, että pääkaupunkiseudun kunnallista jaotusta ei ollut syytä muuttaa.\nPerkkaan ensimmäisen vaiheen rakentaminen jaettiin silloisen tavan mukaan kahdelle suurelle aluerakentajalle nimittäin Helsingin Asuntokeskuskunta Hakalle ja Keskus-Sato Oy:lle. Edelleenkin alueen vanhat asukkaat puhuvat Saton taloista ja Hakan taloista.\nHaka ja Sato olivat hyvin edistyksellisiä aluerakentajia monessa mielessä. Ne päättivät myös alueellisesta huoltoratkaisusta Perkkaalle. Sitä ennenhän vakiintunut tapa oli yhtiökohtaiset talonmiehet. Perkkaan Huolto Oy perustettiin 5.10.1972. Osakkaina olivat Keskus-Sato Oy, Helsingin Asuntokeskuskunta Haka ja Hakan Kiinteistöt Oy.\nJotta taloyhtiöt saatiin sidotuksi Perkkaan Huollon asiakkaiksi, rakentajat tekivät taloyhtiöiden nimissä huoltosopimukset Perkkaan Huollon kanssa jo ennen kuin osakkeet luovutettiin asukkaille. Sopimuksissa oli lisäksi pitkä irtisanomisehto.\nAluerakentajat omistivat Perkkaan Huollon alkuvaiheessa kokonaan. Osakkeet oli tarkoitus luovuttaa taloyhtiöille vuonna 1977 kun Perkkaan piti olla valmis. Taloyhtiöiden vaikuttamismahdollisuuksia varten oli perustettu neuvottelukunta, jossa kaikki huoltosopimuksen tehneet taloyhtiöt olivat edustettuina. Päätösvalta oli kuitenkin aluerakentajilla.\nPerkkaan II-vaiheen rakentaminen ei kuitenkaan toteutunut suunnitelmien mukaisesti. Perkkaan Huollon osakkeiden luovutus lykkääntyi taloyhtiöiden sinnikkäästä pyrkimyksestä huolimatta aina vuoden 1983 loppuun asti. Vasta tällöin rakentajat luovuttivat 71 prosenttia osakekannasta taloyhtiöille. Loput osakkeet ne jättivät itselleen tulevia taloyhtiöitä varten. Olennaista ratkaisuissa oli taloyhtiöiden pääseminen Perkkaan Huollon enemmistöomistajiksi. Perusta hyvälle huoltoyhtiötoiminnalle oli luotu.\nMyöhemmin Keskus-Satolle jääneet osakkeet siirtyivät Polar-rakennusyhtiöiden omistukseen. Helsingin Asuntokeskuskunta Hakan nimi oli muuttunut jo aiemmin Rakennuskunta Hakaksi ja viimevaiheessa Haka Oy:ksi. Loput huoltoyhtiön osakkeista saatiin Perkkaan Huollon haltuun vastikkeetta vasta vuosina 1999 ja 2002. Tämän jälkeen taloyhtiöt ovat omistaneet Perkkaan Huollon sataprosenttisesti.\nAivan uudenlaista potkua saatiin Perkkaan Huollon toimintaan 1980-luvun alussa, kun kolme Saton puolen taloyhtiötä havaitsi rakennuksissaan piilevän vian ja reklamoi siitä ennen 10-vuotisen takuuajan umpeutumista. Rakentaja ei ollut halukas korjaamaan vikaa. Niinpä taloyhtiöt korjauttivat viat itse ja sen jälkeen yhteisvoimin haastoivat rakentajan oikeuteen. Kiista voitettiin ja taloyhtiöt saivat tuntuvan korvauksen. Kun korjaustoimet oli jo rahoitettu normaalilla tavalla, jäi yhtiölle rahaa muuhun talojen ehostamiseen. Tässä vaiheessa taloyhtiöt toteuttivat talojen maalaamisen koordinoidusti siten, että luvat kaupungin julkisivulautakunnalta hankittiin yhdessä, maalaaminen toteutettiin ryhmähankkeena ja maalaustyön valvonta annettiin ulkopuoliselle valvojalle.\nOikeudenkäynnin valmistelussa ja maalaushankkeessa Perkkaan Huollolla oli merkittävä osuus. Jatkossa pidettiin normaalina, että isommat hankkeet koordinoidaan Perkkaan Huollon välityksellä. Kun Perkkaa paremmaksi -projekti sitten käynnistyi vuonna 1987 Kirsi ja Simo Mäkisen idean pohjalta, luonteva erillishankkeiden koordinointipaikka oli Perkkaan Huolto.\nPerkkaan Huollon hallituksessa ovat istuneet lukuisat perkkaalaiset. Koskaan ei ole tarvinnut asiantuntemusta ja vastuunkantoa etsiä alueemme ulkopuolelta. Pitkäaikaisista ja ansiokkaista hallituksen puheenjohtajista mainittakoon Keskus-Satoa edustanut Pertti Saari sekä taloyhtiöitä edustaneet Pekka Lehto, Aarre Aaltonen, Pentti Ripatti ja Kari Eljos, joka edelleen johtaa huollon hallitusta. Aarre Aaltonen ehti olla hallituksen puheenjohtajana peräti 13 vuotta ja hallituksessakin kaiken kaikkiaan 22 vuotta. Kari Eljos kolkuttelee Arskan puheenjohtajaennätystä, sillä hänellä on puheenjohtajana menossa jo 10. vuosi.\nIsännöitsijöitä Perkkaan Huollolla on ollut seitsemän. Erityisen hyvillä mielin muistelemme Sakari Suomalaista. Myös Tuula Haajaisen kanssa yhteistyö on sujunut hyvin. Heihin olemme voineet luottaa.\nTilintarkastajista haluan mainita erityisesti Pertti Hiltusen KHT, joka on jo pitkään nauttinut meidän osakkeenomistajien luottamusta tarkastaessaan sekä taloyhtiöiden että Perkkaan Huollon taloutta ja tilinpäätöksiä.\nOlen puheenvuorossani keskittynyt Perkkaan Huollon historiaan. Yhden tulevaisuuteen liittyvän asian haluan kuitenkin nostaa esille.\nMarkkinoilla on yhä enemmän huoltoyhtiöitä, joissa omistus on yksityisissä käsissä erillään taloyhtiöistä. En sinänsä vastusta yksityistä omistusta, päinvastoin. Perkkaan Huoltoa havitteleville ostajille kannattaa kuitenkin vastata kielteisesti. Kun omistamamme huoltoyhtiön ei tarvitse maksaa osinkoa, saamme nauttia Espoon vastaavien kerrostalojen edullisimmasta hoitovastikkeesta. Lisäksi taloyhtiöiden itsensä omistama huoltoyhtiö sisältää paljon niitä positiivisia asioita, joita ennen edustivat talokohtaiset talonmiehet.\nNäillä sanoin onnittelen Perkkaan Huoltoa saavutetusta kunniakkaasta iästä ja toivotan yhtiölle, sen hallitukselle ja toimivalle johdolle sekä henkilöstölle mitä parhainta jatkoa tästä eteenpäin.\nPerkkaan Huolto Oy © 2015


Olenko ääniyliherkkä? - Fit you too!\n10 vastausta artikkeliin “Olenko ääniyliherkkä?”\nheinäkuu 6, 2018 5:36 pm\nMulla on 30 jälkeen tullut sama juttu, eli liittyisikö ikään, en nimittäin muista olleeni lapsena/nuorena/parikymppisenä ”ääniyliherkkä”. Vanhemmiten varmaan kuormittuu helpommin ja nopeammin.\nheinäkuu 9, 2018 9:49 am\nEn minäkään muista että tätä olisi ollut 10v sitten! Eli voi hyvin ollakin, että liittyy jotenkin ikään.\nheinäkuu 6, 2018 7:15 pm\nKannattaa tutustua hyperakusiaan eli ääniyliherkkyyteen ja sen hoitoon. Itselläni todettiin vuosia sitten tinnitus ja hyperakusia, eli tietyn taajuiset voimakkaat äänet (esim. tiskikoneen tyhjennys, painojen pudottaminen salilla) aiheuttavat korvissa hieman kuin fyysistä kipua ja rätinää.\nHyperakusiassa huonoin vaihtoehto on suojautua ns. normaaleilta ääniltä jotka eivät vaaranna kuuloa, sillä äänet alkavat tuntua entistä kovemmilta ja häiritsevimmiltä ilman suojausta. Parasta on siis vain yrittää totutella ääniin ja taustahälinään, vaikka se ikävältä tuntuukin! Itse ainoastaan nukun korvatulpat päässä herkkäunisuuden vuoksi, ja korvien soiminen nykyään jopa rauhoittaa nukahtamaan 😀\nheinäkuu 9, 2018 9:53 am\nEn ollut koskaan kuullutkaan hyperkusiasta, mutta kiitos että kommentoit! Mä itseasiassa keskustelin erään henkilön kanssa joka juurikin sanoi, että tiskikoneen tyhjentäminen on vaikeaa juuri kovien äänten takia. itse en koe äkillisiä ääniä niinkään ärsyttävinä, vaan sellaista tasaista huminaa. Mulla ei onneksi oo nukkumisen kanssa vaikeuksia, eli en heräile ääniin helposti.\nheinäkuu 7, 2018 8:18 am\nItselläni on ääniherkkyys erilaisille äänille, kuten rapina (esim pussin rapina saa mut ihan raivon partaalle), maiskutus, leuan lonksutus (tyttäreni leuat loksuu syödessä ja on todella raivostuttavaa , varsinkin kun sitä on pakko sietää) 🙂\nTälle on diagnoosi nimeltään misofonia ja tässä siitä vähäsen:\nMisofonia on neurofysiologinen tila, jossa aivot ovat herkistyneet joillekin jokapäiväisille äänille ja saavat ihmisen niin sanottuun taistele tai pakene -tilaan. Tällaisia ääniä, jotka voivat saada misofoniasta kärsivän herkistymään, ovat usein matalia ja toistuvia, kuten syömisen äänet maiskutus, hörppiminen ja rouskutus tai toisen ihmisen hengitysäänet\nKeskeisin oire on kuitenkin vastenmielisyys tiettyjä ääniä ja näköaistimuksia kohtaan. Yleisimpiä ääniä, jotka aiheuttavat inhoa, ovat esimerkiksi viheltäminen, naputus, pureskelu, hengittäminen, sireeni, haukkuminen, huutaminen, kynän naputtelu ja kellon tikitys. Näköhavainnoista yleisiä ovat esimerkiksi jalan heiluttaminen, sormen liikkeet ja pureskelu.\nMulle itselleni on lapsuudesta saakka ollut kellon tilitys punainen vaate. En voi kuunnella sitä missään. On ääni joka saa kans mut raivon valtaan ja voisin heittää kellon vaikka ikkunasta läpi. 🙂\nJoten joo, on ääniä joita ei voi sietää. Normi äänistä on ehkä kovat äänet, kovaääninen puhe on yks jota en voi kans sietää. 🙂\nMoikka ja kiitos kommentista! Siinä olikin hyvin infoa! Aika ikävältä kuulostaa ja voisin kuvitella että etenkin just lapsiperheessä hankalaa välttää kaikenlaisia ääniä. Tsemppiä!\nheinäkuu 7, 2018 9:46 am\nTunnistan saman. Itse uskon, että kun elämäntilanne on kuormittava ja stressaava niin äänetkin kuormittaa. Itsellä samanlainen elämäntilanne ja teen töitä ihmisten kanssa. Työpäivän jälkeen tuntuu että on pakko saada olla vaan hiljaisuudessa. Ja itseasiassa ilman kaikenlaisia ärsykkeitä kuten puhumista ja puhelinta myös.\nMä luulen et tää elämänmeno on muutenkin niin hektistä ja kaikki aistit valppaana olemista jatkuvasti et siitäkin syystä ihminen kaipaa vaan rauhoittumista.\nMinkätakia oon ite aloittanut uuden harrastuksen parissa: lepäilyn 😂 siis mikään ei oo ihanempaa kun varata itselleen lepäilytreenit 3 kertaa viikossa. Ei mee aikaa matkustamiseen kun sohva löytyy olohuoneesta. Ja tää on ainut harrastus jotain en oo viikon jälkeen lopettanut🙈\nAivan mahtava toi sun uusi harrastus! Miksi se on niin vaikeaa ottaa aikaa itselleen tekemättä MITÄÄN? Tekee niin hyvää mielelle ja keholle ottaa pieni tauko ja pitäs itsekin päästä siitä ajatuksesta eroon, että koko ajan pitäisi tehdä jotain. Varmasti niin kuin sanot, niin kuormittava elämäntilanne vaikuttaa myös tähän ääniyliherkkyyteen. Sitä alkaa todella rakastaa hiljaisuutta! <3\nheinäkuu 7, 2018 10:56 pm\nTunnistan kyllä jotenkin saman.. Me olemme melko rauhallinen pariskunta vaikka kyllähän melki 2 vuotias poikamme sitä ääntä saa kuuluviin. Mutta esim. Tv meillä on aina todella pienellä volyymilla. Ja kun sukulaiset tulevat käymään lapsien kanssa ja tv pauhaa täysillä, tunnen helposti oloni ärsyyntyneeksi ja väsyneeksi. Sama on autossa haluan kuunnella musiikkia mutta en todellakaan lujaa. Ja paras hetki päivästä kun on ilta ja on ihan hiljaista 😀\nheinäkuu 9, 2018 10:00 am\nItsekin rakastan niitä hetkiä, kun kotona on täysin hiljaista. Sitä ihanuutta ei tee mieli rikkoa sitten jollain äänellä. Mäkin muuten inhoan, jos TV on liian kovalla!! Todella ahdistavaa!


Sininen keskitie: Lapsen stressi\nSyyskuun aikana meidän perheessämme on alkanut uusi arki. Aikuisen näkökulmasta ei muutos ole mitenkään valtava, mutta pienen lapsen näkökulmasta pienikin muutos voi olla iso juttu, saati useampi asia kerrallaan. Vähän aikaa sitten sattuikin viikko, johon osui monta erikoistilannetta yhtä aikaa. Harmitti jo etukäteen, että viikosta tuli hulivilisorttinen mutta ajattelin, että koska arkemme on muutoin kovin tasaista ja säännönmukaista, kestämme huliviliviikon. Lisäksi, minkäs mahdat, välillä sattuu kaikki yhtä aikaa. No hyvinhän se kestettiin, kaikki ovat elossa ja tuloksena oli paljon iloisia kokemuksia. Mutta toki stressaavampi aika näkyi myös lapsissamme. Varsinkin toinen lapsistamme on ollut aina herkempi muutoksiin ja näyttää se olemalla levottomampi, ärtyisämpi ja kuin kissa kuumalla katolla.\nKaupassa silmäni osuivat Kotivinkki lehteen, jossa yksi otsikko oli: "Tunnista lapsen stressi" ja jutussa oli haastateltu psykologian professori Salmela-Aroa. Itse teksti oli aika lyhyt ja toteava sekä tuntui keskittyvän lähinnä kouluikäisen stressin ja uupumuksen tunnistamiseen. Mutta mietin myös näitä pienempiä lapsia, alle kouluikäisiä. Sillä, viime aikoina kolmivuotias esikoiseni on tuottanut ikävän tunnetta ihan eri lailla kuin aiemmin. Se on ihan silmiinpistävää. Esimerkiksi, kun menen vain lenkille (joka ei kestä tuntia pitempää), saattaa esikoiseni varmistella "Ethän ole äiti liian kauan?" ja kertoa, että "Äiti, minulle tulee kamala ikävä!" ja lähtiessä pitää vilkuttaa vielä seuraavissa liikennevaloissakin (no ainakin kotipihan ajan) ja hyvästelyseremoniat kestäisivät kauan, jos en aikuisena olisi napakka ja sanoisi tarpeellisten halien ja pusujen jälkeen moikka ja kohta nähdään. Tämä ikävässä vellominen on joskus jopa ärsyttänyt minua ja huomasinpa päästäneeni ilmoille sanat "Kuules, monet sinun ikäiset ovat jo kahdeksan tuntia joka päivä hoidossa ja pärjäävät ihan hyvin, ei tämä ole mitään!" mutta sitten tajusin (ja korjasin sen lapsellenikin), että eihän lapsen mieli toimi niin, suhteuttaen, vaan tunne on aina yksilöllinen.\nTämä esikoisen puhuma ikävän tunne on saanut minut ajattelemaan miten paljon lapset sitten pienempänä, vauvoina kokevatkaan ikävää ja eron aiheuttamaan stressiä mutta eivät osaa kertoa sitä. Vai onko niin, että isompana kun lapsi alkaa hahmottamaan aikaa, tunteitaan ja ehkäpä jopa kuoleman pelkoa, tulee ikävästä jollakin tapaa monisäikeisempi ja ahdistavampi? Mietin myös, miten erilailla lapset näyttävät stressiä. Toiset näyttävät sen ulospäin, toiset kokevat sen omissa ajatuksissaan, jopa niihin vetäytyen. Toiset reagoivat muutoksiin voimakkaammin, toiset sietävät muutoksia taas joustavammin. Erot johtuvat varmasti ihan uniikeista persoonallisuuseroista, hieman peritystäkin ja kasvatus- ja kasvamisympäristöstä. Mutta varmaan sen voi sanoa, että kaikki meistä kokee stressiä, sillä stressi on arkinen asia. Jo kaupassa käyminen tuntuu itselleni joskus stressaavana: ison kaupan valot, äänet ja ihmiset tuntuvat hengästyttäviltä, enkä koe oloani kovinkaan rennoksi. Stressi siis kuuluu elämään mutta kysymys lieneekin missä menee yksilön sietoraja?\nMillä tavoin teidän lapsenne reagoivat muutoksiin tai osoittavat stressaantuneensa asteen liikaa? Kuinka teillä vähennetään stressiä? Mietin kovasti itse tuota viimeistä kysymystäni, miten meillä. Luultavasti menoa hiljentämällä ja tylsistyttämällä. Annetaan kaikille aikaa löhöilyyn, ajatteluun ja nukkumiseen. Omia stressinlievittäjiäni ovat hyvän kirjan lukeminen, oma rauha, päikkärit, lasi viiniä, sauna, hyvä tv-sarja tai elokuva, liikunta, lenkki ystävän kanssa, rauhallinen oleilu perheen kanssa ja mitä näitä nyt onkaan. Kun mietin lasteni stressinlievitystä, niin ensimmäisenä mieleeni tulee läheisyys, kosketus, halailu ja yhdessä olo. Lisäksi leikki, musiikki ja uni. Myös kylpy on usein lapsiamme rentouttava.\nSyksy on muuten tullut. Tiedetään, tiedetään. Ulkoretkellä seisoimme lasten kanssa lehtisateessa. Esikoinen kysyi miksi lehti tippuu niin hiljaa? Mutta tiedättekö, mikä on parhain mittari syksyn tulosta? Se, että yöllä jaloissani surisee rukki, tai kaksi. Siis kissamme hakevat öisin minusta lämpöä ja hurruuttavat samalla ajatukseni stressittömämpään olotilaan...\nTunnisteet: jaksaminen, kehitys, lapsi, onni, terveys, tuki, tunteet, tuumailu\nMetsämansikka 15. syyskuuta 2013 klo 18.17\nKappas.. taas osui sun mietinnät just niin oikeaan saumaan, ettei oo tosikaan. Täällä on myös pähkäilty esikoisen ikävöinnin ja stressaantumisen kanssa. Uusia harrastuksia alkoi tälle syksylle useampia ja niitä on nyt sitten hysteerisenä itketty moneen otteeseen. Jätettiinkin toinen harrastus nyt sitten pois ja koetetaan totutella ensin siihen puistoiluun ilman äitiä.\nMulla on muuten puhelin kieltäytynyt kirjautumasta blogger-profiiliin niin en ole päässyt vähään aikaan kommentoimaan, kun koneelle en ole ehtinyt istahtaa. Mutta olen ollut hengessä mukana ja lukenut kaikki jutut :)!\nbleue 15. syyskuuta 2013 klo 19.43\nTässäon varman joku ikävaihejuttukin menossa... Älyä lisää, ja sitä kautta pelkoja, joita ei vielä osaa sitten niin sanoa...? Tsemppiä kovasti puistoilujatkoon, kyllä se varmasti siitä helpottuu ja kaverien seura alkaa voittaa puoleensa :)!\nMinulla oli tuo sama puhelinjuttu. Kiva kuulla että olet ollut "kuulolla" :).\nONIA 15. syyskuuta 2013 klo 21.24\nMinä välillä mietin, että kuinkahan kamalan stressaavaa tämä meidän arki lapsille on, kun on kaksi kotia ja vanhempien vastuuvuorot vaihtuvat aina aika lennossa. Stressaavaa on varmasti se, että vanhemmasta "eroamisia" on niin usein, vauvahan nyt ei osaa vielä mitenkään edes hahmottaa sitä, että koska toinen vanhempi näkyy taas. 3-vuotiaalle voi jo selittää, että mikä päivä on kenenkin ja koska isi taas tulee. Esikoisella kuitenkin on lisäksi kerho kolme kertaa viikossa, joten näitä "heippa"-hetkiä tulee aika paljon.\nKoska elämä nyt kuitenkin on tätä, niin pyritään tekemään arjesta muuten kohtalaisen tylsää ja stressitöntä. Meillä parhaiten toimivat rutiinit, tietty turvallinen päivärytmi vaikka sen toteuttaja vaihtuisikin. Varmasti tärkeää on paitsi kuopukselle pitkät päiväunet, myös esikoiselle iltapäivän rauhallinen hetki - yleensä videon katselu, lueskelua yksin tai äidin kanssa, välipala kiireettömästi kotona. Huomaan, että kerhon tai puistoilun jälkeen lapsi selvästi hakeutuu leikkimään itsekseen ja kehittääkin noina hetkinä parhaat mielikuvitusjutut - sosiaalinen elämä on toki hyväksi, mutta kyllä se myös väsyttää.\nJa huomaan olevani samaa maata esikoisen kanssa siinä, että hulina ja hälinä eivät miellytä - siispä sellaiset "lähdetäänpäs iltakävelylle sirkukseen" -tyyppiset ideat ovat pelkästään huonoja. Väsyneenä tai nälkäisenä kauppareissun yrittäminen on myös ihan turha ajatus. Ylipäänsä kaipaamme seurustelun ja sosiaalisen toiminnan vastapainoksi omaa tilaa, aikaa omille ajatuksille ja puuhille - minä ehkä puntissa roikkuvaa vauvaa vähän enemmän ;)\nTämä taisi nyt poiketa muutenkin aiheesta, mutta olen huomannut, että näillä 3+-vuotiailla taitaa olla joku äidistä (?) eroamisen vaikeuden kausi - meillä se näkyy kerhoonvienneissä, ja olen kuullut samaa kaveripiiristäkin. Kaipa se on taas joku vaihe itsenäistymisen tiellä.\nHuh, kerrankin kerkesin kommentoimaan edes jotakin! :)\nbleue 16. syyskuuta 2013 klo 11.34\nKiitos hyvästä pohdinnasta. Jäin itse miettimään niin, kommenttisi luvun jälkeen, että joskus se, että pohtii toisen kanssa asioita, joista ei ole oikein varma ja punnitsee vaihtoehtoja, selkeyttää omaa ajatusta päätöksiin ja siten ikään kuin sitoutuu itsekin päätökseensä paremmin. Tulee asian suhteen sujut. Ja luulisin, että jo pienetkin lapset aistivat sen, että jos aikuinen on asian kanssa luottavainen, myös lapsi uskaltaa näin ajan mittaan olla.\nMeillä oli muuten myös 3+ sellainen kausi, ettei haluttu jäädä kerhoon, vaan vedettiin kunnon itkushow. Se oli varsin hämmentävää itselleni. Nyt 4- (:D) tämä ikävä on meillä näyttäytynyt erilailla, se ei ole tunteiden hallitsematonta mylläkkää vaan ihan sitä että sanotaan ja surraan, että on ikävä ja etpä lähtisi, mutta sitten ero itsessään sujuu ilman suurempaa draamaa- vai miten tämän selittäisi...\nMutta joo hyviä arkipointteja toit tuossa muutenkin esille, siis että arjessa huomioidaan se lapsen stressitila, eikä vaadita häneltä selvästi siihen tilanteeseen liikaa, vaikka aikuisella tekisikin mieli käydä vaikka sirkuksessa iltakävelyllä! Erittäin hyvä pointti.\nKiva kun ehdit kommentoimaan :)!\nLeijonalapsen äiti 16. syyskuuta 2013 klo 14.48\nMoi! Minäkin sentään joskus maailmassa ehdin kommentoida :)\nMeillä lapsi reagoi melkein kaikkeen kiukuttelemalla ja riehumalla. Ja niitä tunteita kuule meillä riittää! Stressiä ovat aiheuttaneet tietysti vauva ja päivähoito, mutta ihan vaan normaalit siirtymät (yökyläilyn jälkeen kotiin, lähtö muskariin, lähtö pihalle ja sieltä takaisin, iltatoimet, pukeminen...) saavat myös joskus kaaosta aikaan. Ja väsyneenä kaikki kertautuu. Nykyään poika myös kovasti pelkää pimeää ja muunkinlaisia pelkoja on, kuten isän kuviteltu hurjasteleminen silloin kun ollaan auton kyydissä ja lentokoneen tärinä nousussa ja laskussa, on alkanut ilmaantua. Selvästi poika jännittää tilanteita joissa arvelee ujostelevansa tai pelkäävänsä jotain, ja se vaan ruokkii tunnetta. Mitä ilmeisimmin täysin normaalia kehitystä, mutta onhan se sekä lapselle että vanhemmalle vähän raastavaa.\nKoetetaan lievittää stressiä valmistelemalla näitä pakollisia siirtymiä etukäteen ja puhumalla asioista. Iltaisin vireystilan mukaan joko yritetään vähän rauhoittua ja katsellaan vaikka dvd:itä, tai käydään purkamassa ylimääräiset höyryt pienellä kolmipyörälenkillä. Joskus pitää oikein itse pysähtyä kun huomaan että en ole tarpeeksi päivän mittaan huomioinut esikoista, ja tämä sitten purkautuu kiukutteluna. Silloin aina tarjoan mahdollisuuden tulla syliin. Ja yritetään myös joka ilta pitää pieni jutteluhetki, jossa puretaan päivän tapahtumat ja valmistellaan seuraavaa päivää.\nPäivähoito on ollut aika stressaavaa herkälle pienelle miehelle, mutta nyt onneksi on sieltä tullut viestiä, että poika näyttää kotiutuneen - kepposten määrällä mitattuna siis :)\nVauvan stressistä en osaa sanoa tarkemmin. Eihän toista lasta voi mitenkään paapoa samalla intensiteetillä kuin ensimmäistä, mutta itku rauhoitetaan aina sylissä, ja syliaikaa kyllä tulee muutenkin kun pitää varjella isoveljen pahimmilta riehumisilta. Onneksi näyttää olevan aika leppoisaa ja pienestä säikähtämätöntä sorttia tuo pikkuveli.\nbleue 16. syyskuuta 2013 klo 15.00\nIhana, että sinäkin ehdit kommentoida :)! Ajattelin jo kyllä, että parempi on minun pysyä näissä kirjoissa vaan :D.\nSe on raastavaa. Erilaisten tunteiden sietäminen ja niiden kokemisessa auttaminen ynnä muu ynnä muu. Varsinkin jos itsellä on paukut vähissä huonoista yöunista tai muusta. Se on monen asian summa ja aina perhekohtaista miten asiat ratkaistaan. Hyviä juttuja sinäkin sanoit miten huomioida oikein ajatuksen kanssa, joka päivä, kumpikin lapsi erilailla. Näin ainakin itseni pitää aika ajoin muistutella itseäni, etten vaan rullaa arkea arkilasit päässäni, vaan herään välillä katsomaan missä mennään ja onkohan toimintani nyt tässä ajassa riittävän hyvä.\nNämä kakkoset taitavat olla universaalisti melkoisen joustavia tapauksia, heh. No joo, ei ihan näinkään ainakaan meillä, kuopus pitää kyllä todella hyvin puoliaan itsekin ja on varsinainen pippurimylly sille päälle sattuessaan, että yksilöitä itse kukin :D.\nEucco 28. syyskuuta 2013 klo 14.15\nStressi ja ikävä on ollut täälläkin Mini 4veen teemoja. Stressiä on tuottanut ensin puolitutun ihmisten kuolema ja sitten meidän oman kissan kuolema ja toisen kissan sairastuminen ja silmän poisto. Siinä on aika paljon käsiteltävää aikuisellekin, saati sitten neljäveelle. Meillä aika luontaisa asioiden käsittelytapa on jutteleminen, kirjoittaminen (kirjoitetaan lapsen kanssa runoja paljon niin että hän antaa aiheet ja tarinan kulun ja minä riimitän ja sanoitan :D ) ja piirtämällä. Tai lähinnä niin että lapsi kertoo mitä miettii ja minä kuvitan ne. Sitten tietty samalla jutellaan asioista paljon, ollaan kotosalla paljon ja tehdään mukavia tuttuja asioita ja sopivasti uusia jänniä asioita. Eli normiarkea, mutta ehkä kun on stressaavia asioita niin enemmän "liikutaan sisäänpäin" ja sitten kun on vähemmän stressaavaa niin liikutaan enemmän ulospäin, kyläillään enemmän, koetaan uusia juttuja enemmän. Mini suhtautuu aika lailla kaikkiin asioihin rauhallisesti, matalalla temperamentilla (isin poika) joten stressaantuneena normaalisti pitkä pinna lyhenee, turhautuminen heilahtaa nopeasti tasolle "legot oppii lentämään".\nIkävä on ollut myös aika tän hetken juttu, tuntuu ehkä että sen kokeminen ja siitä puhuminen vähän liikkuu aaltoillen ajan hahmottamisen kanssa. Toisaalta ajan hahmottaminen tuo mukanaan kamalan tunteen siitä miten pitkä aika voi olla edessäpäin, toisaalta taas tuntuu että hiljalleen ipana on alkanut hahmottaa myös sitä että sen pitkänkin ajan tuolla puolen on jälleennäkeminen. Ipana puhuu ikävästä paljon, mutta toisaalta käsittelee ja hanskaa sen tosi upeasti nyt. Ja tuntuu itse asiassa siltä, että kun lähden töihin niin kotiin isän kanssa jäävä lapsi ikävöi perään enemmän kuin päiväkotiin jäävä lapsi. Päiväkotiin mennään hihat heiluen innoissaan leikkimään mutta kotiin jäädään "Eiks isi vois mennä töihin ja sinä jäädä kotiin" nurinoiden kanssa :D Sori vaan lapsi, äitistä tuli just ens viikosta lähtien osa-aikainen työntekijä, joudut olemaan kotona vielä entistäkin enemmän!\nMinullakin on aina ikävä lastani kun ei olla yhdessä, eipä se ole ihme jos silläkin on minua :D\nbleue 28. syyskuuta 2013 klo 19.23\nHyviä pointteja :)! Ja ihania purkuväyliä!!!\nVai osa-aikainen... Voisin varmaan vastata sähköposteihin joku päivä :D!


Lähettänyt Katjuksa klo 14.07\nReippaita sukkia ja olet kuitenkin jaksanut aikas monta paria neuloa.\nToivon sinulle ja läheisillesi levollista ja onnellista yhdessäoloa joulun aikaan! Parempaa ensi vuotta!\nToivotan teille rauhallista joulua ja hyvää uutta vuotta 2013!\n18. joulukuuta 2012 klo 16.08\nKauniita sukkia olet jaksanut sentään tehdä, hyvä niin. :) Sehän on kuin terapiaa, kun puikkoja kilkuttelee.\nOikein hyvää ja levollista joulua sinulle ja perheellesi sekä suotuisaa uutta vuotta! Sinulle itsellesi ennen kaikkea jaksamisia!\n18. joulukuuta 2012 klo 19.46\nOnpas sukkia! Paljon olet saanut aikaiseksi!\nKatselin blogiasi kunnolla, kun kerrankin ehdin oikein ajan kanssa koneelle. Huomasin sairastumisesi ja toivotankin sinulle isosti tsemppiä lämpimän halauksen kera. Hyvä, että sinulla on tukea ja apua, ei kaikkea tarvitse itse jaksaa. Nyt tarvitset voimia.\nLämmintä joulua perheellesi, paljon voimia ja jaksamista, hyvää mieltä ja uusia ideoita!\n19. joulukuuta 2012 klo 15.26\nHyvää Joulun jatkoa sinulle!!\n25. joulukuuta 2012 klo 23.21\nKivoja ja lämpimiä sukkia olet tehnyt. Ihanaa loppuvuotta Sinulle\nHei ja hyvää tätä vuotta 2013!!


mikael.jamsanen.com | Joroinen ja Lake Tahoe Ironman | Mikael Jämsänen - Dream Big\nIronman Lake Tahoe ja Joroisten puolitriathlon\nby Mikael | Jul 17, 2014 | Blogi | 0 comments\nHuikeeta, nyt ollaan matkalla kohti elämäni ensimmäistä puolitriathlon kilpailua. Edessä on siis 1,9km uintia, 90km pyöräilyä ja 21.1 km juoksua. Autosta välitän näin iloiset terveiset kaikille, fiilis on mahtavin ja tätä olen odottanut. Levänneenä ja kaikki akut ladattuna olen valmis kohtaamaan suuren matkan ja haasteen. Odotan vain sitä tunnetta ja sisäistä voimaa kun laitan märkäpuvun päälle ja lasit silmille, katson järvelle ja hiljennyt, kiitän kaikkea elämässäni ja matka voi alkaa. Toiset käyttävät pelkoa jarruna, minä olen aina pyrkinyt käyttämään sitä moottorina elämäni matkalla. Tämä on neljäs triathlon kisani reiluun kuukauteen ja välissä on painettu treeniä suurella sydämellä nuorten puolesta. Juhlapäivä odottaa ja suuri sellainen, jännitystä on ilmassa ja itsensä voittaminen on taas tavoitteena. Tätä kisaa varten on tehty valmisteluja lyhyistä sprinteistä ja olympia matkoista onnistuneesti. Kisat ovat menneet hyvin ja eteenpäin on menty lajissa isojakin harppauksia, tiedän olevani valmiina tähän kisaan. Tämä kisa on osa sisäistä matkaani kohti suurten unelmien\nViime viikonloppuna oli Lahden Royal-Pyöräily 130km ja lähdin tekemään hyvää valmistavaa pyörätreeniä, testiä missä mennään kovassa vauhdissa. Ystäväni yllytti ennen lähtöä että mennään 35 keskarin ryhmään, jos ei maistu niin otetaan askel taakse ja tiputetaan vauhtia. Alku oli tiukkaa ja mentiin jopa 38 keskinopeutta ensimmäiset kympit ja parhaimmillaan kaverin kello näytti että mentiin 68km/h jotain mäkeä alas ryhmässä. Ajatus tästä pitkästä matkasta rupesi tuntumaan hurjalta, että miten tästä selvitään maaliin asti kun otetaan ihan realiteetit huomioon että minulla on ollut kisapyörä vasta reilut 6 viikkoa alla, eikä pyörätreeniä ole kerennyt liika tekemään. Rohkeasti matkaan ja katotaan mihin jalat ja kunto kestää oli päämäärä josta en halunnut luopua. Kehitystä ei tule ellei ole valmis menemään mukavuusalueen ulkopuolelle, rajoja täytyy rikkoa. Matka taittui hyvin, mentiin hyvää vauhtia ja kokemus ryhmässä polkemisesta innosti suuresti. Matkassa oli erittäin mukava jutella sillä meillä oli upea aurinkoinen päivä menossa. Tankkaukseen olin ottanut Myproteinin energiageelejä taskuun ja proteiinipatukkaa. Niitä otin matkalla aina sopivien välein, sillä kaikki oli taas uutta. En tiennyt yhtään miten jalat reagoi tähän vauhtiin ja matkaan yhdessä, voi tapahtua mitä vaan.\nOltiin päästy 80km niin vielä tuntui hyvälle, intoa riitti ja lähdin jopa vetämään porukkaa hyvällä energialla. Ei ole olisi ehkä kannattanut, sillä 110 km kohdalle tuli katkeaminen. Jalat ei yksinkertaisesti enään jaksanut polkea eteenpäin, se raja tuli vastaan ja oma kunto. Jäin ryhmästä yksin polkemaan pitkin tien vartta. Siinä oli kestämistä, järkyttävä vastatuuli eikä ketään missään. Uskoa ja tahtoa kuitenkin löyty ja maalin oli päästävä keinolla millä hyvänsä. Viimeiset 20km oli kovaa taistelua, mutta opettavaista ja ajattelin vain että tämä on hyvää treeniä Ironman –kisaan. Siellä näitä kilometrejä on edessä ja nyt pitää saada kilometrejä alle vain hyvällä sykkeellä. Loppujen lopuksi aika oli 3h ja 55min, olin voittanut itseni jälleen. Huikea tunne tehdä suuri ja iso suoritus, tämä antaisi hyvä eväät Joroisille.\nIronman –kisaani tuli muutos ja olen matkalla nyt kohti Californian Lake Tahoe Ironman –kisaa. Haluan toteuttaa matkallani lisää hyväntekeväisyyttä ja auttamista. Tulen keräämään varainkeruuna Ironman Foundationin kautta varoja USA:ssa Los Angelesissa asuvien lasten auttamiseen ja antaa heille mahdollisuus hyvään elämään, tästä olen kovin kiitolllinen. On suuri asia tehdä hyvää ja auttaa matkallani muita, tämä tuo lisä motivaatiota harjoitteluun, sillä tavoite on kerätä paljon rahaa heidänkin auttamiseen USA:ssa. Tätä matkaa varten olen aloittanut kontaktoimaan ihmisiä auttaamaan, kaikesta on apua ja jos sinulla tuttuja niin otathan yhteyttä.\nTähän matkaan tarvitsen myös lisää sponsoreita jotka ovat tukemassa matkaani lasten auttamiseen. Pienellä panoksella voit olla mukana auttamassa, joten otathan rohkeasti yritys yhteyttä ja ole mukana tekemässä hyvää niin saat näkyvyyttä kisa-asuun ja videoilleni. Haluan kuvat matkaani ja dokumentoida sen kaikkien nähtäväksi, sekä jakaa intohimoani kaikille ja tuoda esille suurta elämän rohkeutta ja päättäväisyyttä sekä inspiroida ihmisiä uskomaan omiin unelmiinsa, oli ne muiden mielestä miten mahdottomia tahansa.\nIronman-projektini toimii kaikille ihmisille symbolina elämänvoimalle, vaikeidenkin asioiden kohtaamiselle ja rohkeudelle niiden ylitsepääsemiseksi. Paljon on kiinni uskosta ja unelmista meidän kaikkien kohdalla, ja nimenomaan tähän Ironman, eräänlainen ultimaattinen sietokykytesti perustuu. Lake Tahoe on yksi maailman haasteellisimmista paikoista toteuttaa Ironman juuri olosuhteiden ja todella jyrkän vuoriston ansioista, huikea matka siis tiedossa ja tästä olen kiitollinen. Aina pitää yrittää, eikä koskaan saa luovuttaa omista unelmis\nPian ollaan Joroisilla ja pidetään huikea viikonloppu mahtavien ihmisten kanssa. Muistathan että voit olla mukana kampanjassani Suomessa asuvien lasten auttamiseen ja elämäntaidot kouluun –projektissa. Uutena projektiin mukaan lähtijöitä on Vuoden 2013 liikuntatuote Selätin ja Suomen tietoliikenne Oy, kiitollinen heille suuresti nuorten puolesta, jotka haluavat sen myös projektille käytännössä osoittaa.\nTsemppiä kaikille tulevaan viikonloppuun, olette sankareita kaikki ja itsensä voittajia. Muistakaa nauttia matkasta ja fiiliksestä, SE on JUHLAPÄIVÄ NY 🙂