Tilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit ja pienten yritysten tilintarkastus Suomessa - tilintarkastajien näkemyksiä - PDF\nTilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit ja pienten yritysten tilintarkastus Suomessa - tilintarkastajien näkemyksiä\nDownload "Tilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit ja pienten yritysten tilintarkastus Suomessa - tilintarkastajien näkemyksiä"\n1 Powered by TCPDF ( Tilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit ja pienten yritysten tilintarkastus Suomessa - tilintarkastajien näkemyksiä Laskentatoimi Maisterin tutkinnon tutkielma Olli Penttilä 2013 Laskentatoimen laitos Aalto-yliopisto Kauppakorkeakoulu\n2 Tekijä Olli Penttilä Työn nimi Tilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit ja pienten yritysten tilintarkastus Suomessa tilintarkastajien näkemyksiä Tutkinto Kauppatieteiden maisteri Koulutusohjelma Taloushallinto - laskentatoimi Työn ohjaaja Lasse Niemi Hyväksymisvuosi 2013 Sivumäärä 95 Kieli Suomi Tiivistelmä Tässä tutkimuksessa haluttiin saada lisää tietoa siitä, miten tiukentuva tilintarkastusalan sääntely ja kansainvälistyminen vaikuttavat suomalaisten tilintarkastustoimistojen ja yksittäisten tilintarkastajien toimintaan ja millaisia uusia haasteita muuttunut sääntely-ympäristö asettaa. Muutoksilla tutkimuksessa tarkoitettiin ensisijassa ISA-standardien tuloa osaksi hyvää tilintarkastustapaa ja EU:n tavoitteita yhtenäistää tilintarkastusta alueellaan. Painopistealueeksi valittiin pienten yritysten tilintarkastus ja mielenkiinnon kohteena olivat täten myös pienet tilintarkastustoimistot. Tutkimus toteutettiin laadullisena tutkimuksena ja empirian kerääminen valittiin tehtäväksi teemahaastatteluin. Haastateltaviksi valikoitui viisi auktorisoitua tilintarkastajaa, joilla oli taustaa eri tilintarkastustoimistoista. Näiden haastatteluiden perusteella koottiin saaduista vastauksista erilaisia teemoja. Tutkimuksessa eriteltiin haastateltujen tilintarkastajien näkemyksiä ja nämä kerättiin suurempien teemojen alle tuloksissa. Merkittävimpiä tilintarkastajien esille tuomia seikkoja olivat tilintarkastuksen jatkuva muutos ja oman osaamisen ylläpitäminen kansainvälistyvässä toimintakentässä. Erityisesti pienten tilintarkastustoimistojen todettiin olevan suuren paineen alla jatkossa, kun niiden toimintaa arvioidaan ISA-standardien mukaisesti. Toisaalta standardien soveltaminen nimenomaan pienissä tilintarkastustoimeksiannoissa oli haastateltavien mukaan hankalaa. Myös tilintarkastajien kommunikointi asiakkailleen on uusien haasteiden edessä uuden sääntelykentän vuoksi. Aikaisemmat käsitykset tilintarkastusalan alati monimutkaistuvasta sääntely-ympäristöstä ja sen aiheuttamista ongelmista sai vahvistusta tässä tutkimuksessa. Mielenkiintoisena seikkana voidaan tutkimuksen perusteella havaita, että tilintarkastus alana on haasteiden edessä säilyttääkseen houkuttelevuutensa pätevien työntekijöiden näkökulmasta. Toisaalta ala näyttää jatkossa keskittyvän entistä vahvemmin muutamalle suurelle kansainväliselle toimijalle, päinvastoin kuin Euroopan komissiossa on toivottu liittyen tilintarkastusyhtiöiden välisen kilpailun lisäämiseen. Avainsanat: tilintarkastus, tilintarkastuksen sääntely, ISA-standardit, tilintarkastustoimisto, pienet yritykset, kansainvälistyminen\n3 Sisällysluettelo 1. Johdanto Taustaa Ongelma ja tavoitteet Menetelmä, rajaukset ja rakenne 5 2. Tilintarkastusinstituutio ja pienten yritysten tilintarkastus Tilintarkastajien auktorisointi ja valvonta Tilintarkastusmarkkinat Agenttiteoria tilintarkastuksessa Pienten yritysten tilintarkastus Hyvä tilintarkastustapa Sääntelyn kehitys ja ISA-standardit Tilintarkastusstandardien tausta Suomessa EU -tason sääntelyn kehitys Kansainvälistä vertailua Tilintarkastusdokumentaatio ISA-standardien mukaan Sääntelyn ja standardien kritiikki ja puolustus Menetelmät Tutkimuksen luonne Aineiston kerääminen ja käsittely Tilintarkastajien näkemyksiä Hyvä tilintarkastustapa Pienten yritysten tilintarkastus Pienet tilintarkastustoimistot ISA-standardit Perushaasteet Kansainvälistyminen Tilintarkastuksen odotuskuilu Kehitysehdotuksia ja tulevaisuuden näkymiä Pohdinta ja loppusanat Tulosten analyysi Yhteenveto ja jatkotutkimusaiheet 86 Lähteet 89 Liitteet 94\n4 Taulukot Taulukko 1. Tutkimuksen haastattelut, sivu 46 Taulukko 2. Pienen tilintarkastustoimiston vahvuudet ja heikkoudet, sivu 62 Lyhenteet EU Euroopan Unioni HTM Kauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja IFAC International Federation of Accountants IFRS International Financial Reporting Standards IAASB International Auditing and Assurance Standards Board ISA International Standards on Auditing KHT Keskuskauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja PCAOB Public Company Accounting Oversight Board TEM Työ- ja elinkeinoministeriö TILA Keskuskauppakamarin tilintarkastuslautakunta TIVA Kauppakamarin tilintarkastuslautakunta TTL Tilintarkastuslaki (459/200/) VALA Valtion tilintarkastuslautakunta Lait ja asetukset Aktiebolagslag (551/2005, Ruotsin osakeyhtiölaki) Asunto-osakeyhtiölaki (1599/2009) Kirjanpitolaki (KPL 1336/1997) Osakeyhtiölaki (OYL 624/2006) Säätiölaki (109/1930) Tilintarkastuslaki (TTL 459/2007) Tilintarkastusasetus (735/2007\n5 1. Johdanto 1.1. Taustaa Keskustelu yritysten tilinpäätösraportoinnin ja tilintarkastuksen kansainvälisestä yhtenäistämisestä on ollut luvun alun keskeisimpiä teemoja laskentatoimen problematiikassa sekä teoriassa että käytännössä. Yksityisen sektorin oman kehitystyön tuloksena toimijat ovat olleet luomassa alan itsesäätelyä niin tilinpäätös- kuin tilintarkastussektorillakin (Alakare ym. 2008, 15). IFRS- tilinpäätösstandardien merkitys ja kehittäminen sekä tilintarkastusyhtiöiden toiminnan sääntely ovat saaneet vauhtia toden teolla muun muassa suuryritysten laskentaskandaalien vuoksi sekä pääomamarkkinoiden muuttuessa entistä globaalimmiksi. Tästä kehitystrendistä ehkä tunnetuin esimerkki on Sarbanes-Oxley- lainsäädäntö luvun alusta Yhdysvalloissa, jonka seurauksia muun muassa Cullinan (2004) pohti. Tämä lainsäädäntö tuli voimaan pitkälti Enron- skandaalin jälkimainingeissa tarkoituksenaan paikata muun muassa tilintarkastuksen puutteellista sääntelyä. Tämän myötä sääntely alalla on eittämättä tiukentunut myös muualla maailmassa ja myös julkinen taho on kiinnostunut enemmän tilintarkastuksen sääntelystä. Yksi merkittävä ajuri taloudellisen raportoinnin luotettavuuden parantamiselle ja tilintarkastuksen sääntelyn lisäämiselle sekä kansainväliselle yhtenäistämiselle on ollut viimeaikojen epävarmat taloudelliset markkinat, johon myös TEMin raportissa tartuttiin (TEM 2012, 97). Tässä tutkimuksessa keskitytään tilintarkastuksen sääntelyyn. Monesti tilintarkastusalan sääntelyn kehittyminen on lähtöisin Yhdysvalloista, jossa on merkittävät pääomamarkkinat ja josta tulee runsaasti vaikutteita myös eurooppalaiseen sääntelyyn. EU:ssa sääntely on toistaiseksi ollut kuitenkin maltillisempaa ja sääntelyn liika yksityiskohtaisuus on herättänyt kritiikkiä (Alakare ym ja Fraser, 2010). Samalla on esitetty myös vaihtoehtoja tilintarkastuksen sääntelyn keventämiseksi eri maissa erityisesti pienten yritysten kohdalla, jotta hallinnollinen taakka ei niille kävisi liian raskaaksi (Rehn 2009, 36). Tämä tilintarkastuksen kansainvälinen sääntelyn kehitys heijastuu vääjäämättä lopulta suomalaiseenkin tilintarkastuskäytäntöön globalisoituvassa maailmassa. Tämä luo edelleen paineita suomalaisten tilintarkastajien työn arvioimiseen uudella tavalla standardien kautta, 1\n6 johon myös Kosonen (2005, 78) viittaa väitöksessään suomalaisen tilintarkastuksen kymmenien vuosien kehityksestä. Tilintarkastusalalle on siis suunniteltu omat kansainväliset standardit. Näillä tarkoitetaan käytännössä tilintarkastajien kansainvälisen kattojärjestön IFAC:in julkaisemia ISAstandardeja (Alakare ym. 2008, 15). Tilintarkastuksen sääntely ja normitus on ISAstandardeja silmällä pitäen suunniteltu yleensä sopivan kaiken kokoisille yrityksille lähtökohtaisesti samanlaisina (Satopää, 2003). Ainakin Suomessa tämän järkevyydestä sen sijaan on keskusteltu aktiivisesti alan ammattikunnassa erityisesti Tilintarkastus - Revisionlehden sivuilla. Monesti on kuultu kysymys, tulisiko pienempien yritysten saada jonkinlainen erityiskohtelu tilintarkastuksen suhteen. Lähtökohtaisesti myös tilintarkastajan oletetaan toimivan samoja standardeja noudattaen riippumatta toimeksiantojen koosta tai tilintarkastusyhteisön koosta niin sanotun an audit is an audit - periaatteen mukaan (Fraser, 2010). Tämä asettaa luonnollisesti haasteita myös pienimmille tilintarkastusalan toimijoille. Suomessa voimassa olevan tilintarkastuslain mukaan ISA-standardit ovat osa hyvää tilintarkastustapaa ja näin ollen lain kautta kaikkia tilintarkastajia velvoittavia (KHT-yhdistys, 2013). Ne ovat siis hyvin merkittävässä asemassa arvioitaessa, miten tilintarkastaja tehtävästään suoriutuu ja voidaanko tilintarkastuksen lopputulokseen luottaa suhteessa sille asetettuihin tavoitteisiin. Merkittävänä erona IFRS tilinpäätösstandardeilla ja ISAtilintarkastusstandardeilla onkin tosiaan se, että IFRS- raportointistandardeita ovat velvoitettuja noudattamaan pääsääntöisesti listatut pörssiyhtiöt, kuten esimerkiksi EU:ssa alettiin toimia vuodesta Sen sijaan, ISA- tilintarkastusstandardit eivät lähtökohtaisesti tunne rajoja yritysten koon suhteen niiden soveltamisessa käytännön tilintarkastukseen. Kansainvälistyminen on yksi kaikkein näkyvimmistä kehityspiirteistä myös tilintarkastusalalla kuten Horsmanheimo & Steiner, (2008, 527) huomauttavat. Heidän mukaan nimenomaan uuden tilintarkastuslain säätäminen 2007, tilintarkastuksen laadunvarmistuksen sekä standardien ja suositusten kasvava merkitys ovat johtaneet siihen, että tilintarkastus on kehittynyt entistä vaativammaksi, kansainvälisemmäksi ja ammattimaisemmaksi kuin mitä se ennen oli. Erityisesti sääntelyn tiukentuminen on nostanut esiin ammattimaisemman tilintarkastuksen merkityksen (Alakare ym. 2008, 17). Suomessa tilintarkastuksen sääntely koostuu nykyäänkin sekä sitovasta tilintarkastus- ja muusta lainsäädännöstä että ohjeellisesta normistosta. Yhtenä keskeisenä osana 2\n7 tilintarkastuksen suorittamisessa on käsite hyvä tilintarkastustapa, jonka osana ISAstandardejakin nykyään pidetään (KHT-yhdistys, 2013). Tämän tutkimuksen taustalla on vahvasti myös Suomessa toteutettu tilintarkastuslain kokonaisuudistus keväällä 2007, joka paljolti juontaa juurensa alan kansainväliseen kehitykseen. Uusi tilintarkastuslaki astui voimaan Viime vuosina on kirjoiteltu runsaasti pienten yritysten tilintarkastuksista Suomessa. Usein nämä kirjoitukset kuitenkin rajoittuvat yhden tai kahden ihmisen yksittäisiin näkemyksiin tai mielipiteisiin, joten olisi toivottavaa, että näistä saataisiin syvällisempää vertailua aikaiseksi myös tieteellisemmän tutkimuksen valossa. Erityisesti vilkasta keskustelua on herättänyt ISAstandardien sopivuus suomalaisten pienyritysten tilintarkastuksiin sekä tilintarkastajien vaatimustason nouseminen standardien tuntemuksen suhteen. Tilintarkastus - Revision lehdessä Arnold Schilder laskentatoimen ammattilaisten kansainvälisestä kattojärjestöstä IFACista puhui kovasti ISA -standardien puolesta (Sviili 2009a, 35 38). Hänen mukaan standardit sopivat kaiken kokoisiin toimeksiantoihin, eikä tarvetta erillisille pienyritysten standardeille ole. Toisaalta olisi hyvä pohtia tilintarkastusasiakkaan näkökulmaa standardien mukaan suoritetusta tilintarkastuksesta (Sviili 2009b, 46), mutta myös pienten tilintarkastustoimistojen roolia. Onko laajojen ISAstandardien käyttö aina tarkoituksenmukaista pienimpien toimeksiantojen kohdalla ja kohtaavatko odotukset? Standardien soveltamisala onkin erittäin haasteellinen kysymys (Rehn 2009, 37). Tieteellisempien julkaisujen saralla ISA-standardien käytön seuraukset pienten yritysten tilintarkastuksiin ei ole vielä saanut merkittävällä tavalla huomiota. Sen sijaan on enemmän tarkasteltu muun muassa tilintarkastuksen merkitystä pienille yrityksille (esimerkiksi Niskanen et al. 2010) sekä tilintarkastuksen laatua suhteessa tilintarkastustoimiston kokoon (muun muassa DeAngelo 1981). Aiemmassa tutkimuksessa on myös pureuduttu pienten yritysten tilintarkastuksen vapaaehtoiseen kysyntään (muun muassa Collis et al. 2004). Suomessa on varsin alhaiset tilintarkastuspakon rajat verrattuna moneen muuhun maahan. Esimerkiksi Ruotsissa on hiukan korkeammat tilintarkastuspakon rajat kuin Suomessa Ruotsin osakeyhtiölainsäädännön mukaan, joten vapauksia tilintarkastuksen suhteen ei yrityksille Suomessa tässä suhteessa monesti jää, ellei yritys ole todella pieni. 3\n8 1.2. Ongelma ja tavoitteet Tämän tutkimuksen tarkoitus on syventyä lisääntyneen kansainvälisen sääntelypaineen ja erityisesti ISA-standardien tuomiin muutoksiin suomalaisten pienyritysten tilintarkastuksissa sekä tilintarkastajan että tarkastettavan yrityksen kannalta. Keskeisenä teemana tutkimuksessa kulkee taustalla myös hyvä tilintarkastustapa aiheen lähestymisessä. ISA-standardien velvoittavuus osana hyvää tilintarkastustapaa lienee keskeisimpiä muutoksia viime vuosina, joka koskettaa koko suomalaista tilintarkastusalaa vuoden 2007 tilintarkastuslain myötä. ISAstandardit ja niiden vaikutus tilintarkastajien työhön pienten yhtiöiden tilintarkastuksissa on siis aihe, johon kannattaa pureutua. Nykyiset käsitykset ja kirjoittelu aiheesta perustuvat hyvin pitkälti ammattilehtikirjoitteluun. Ideana on tavoittaa auktorisoitujen tilintarkastajien käsityksiä tutkittavasta aiheesta ja tarkastella niitä laadullisin menetelmin. On paikallaan vertailla tilintarkastajien käsityksiä ISA-standardeista riippuen muun muassa tilintarkastajan kokemuksesta alalta. Keskeistä on osoittaa myös mahdollisia kehityskohteita aiheen puitteissa. Voidaan siis miettiä, nouseeko tilintarkastajien näkemyksistä seikkoja, jotka poikkeavat nykyisistä käytännöistä ja tulisiko esimerkiksi valvovien viranomaisten tai lainsäätäjän reagoida tilintarkastuskentällä nousevien käytännön ongelmatilanteiden suhteen ja miettiä tehokkaammin ratkaisuja näihin tilanteisiin. Aihepiiriä on tutkittu aiemmin myös erityisesti suurten toimistojen, valvontaelinten ja selvitysmiesten ääntä kuullen. Senpä tähden onkin mielenkiintoista lähteä tutkimaan aihetta tilintarkastustyötä ammatikseen tekevien pariin ja saada tietoa, miltä haasteet näyttävät siitä näkökulmasta. Lisäksi muutama gradutyö on pyrkinyt kartoittamaan ISA-standardien vaikutuksia tilintarkastukseen (muun muassa Hahl, 2010 ja Viljanen, 2011). Tämä työ tavoittelee uutta näkökulmaa niihin verrattuna ja asettaa katseen myös tulevaan. Miten siis toimialan tulevaisuus näyttäytyy tilintarkastajille. 4\n9 Näistä lähtökohdista tämän tutkimuksen pääasiallisena tavoitteena on vastata seuraaviin kysymyksiin: 1. Miten hyvä tilintarkastustapa tulkitaan nykyään Suomessa tilintarkastajien keskuudessa tiukentuneen sääntelyn valossa erityisesti pienten yritysten tarkastuksissa? 2. Miten tilintarkastuksen lisääntynyt sääntely ja ISA-standardien aiheuttamat muutokset näkyvät Suomessa tilintarkastustyössä erityisesti pienissä toimeksiannoissa? 3. Millaisia haasteita tilintarkastajat liittävät erilaisten tilintarkastustoimistojen toimintaan tulevaisuudessa? Ennen kuin päästään pureutumaan tuloksiin ja siihen miten tutkimus toteutettiin, käydään tässä kappaleessa seuraavaksi vielä läpi tarkemmin tutkimuksen rakennetta ja sisältöä. Sen jälkeen kappaleet kaksi ja kolme esittelevät tutkimuksen teoriaa niin akateemisesta kuin tilintarkastuksen sääntelynkin näkökulmasta Menetelmä, rajaukset ja rakenne Tämän tutkimuksen rakenne noudattaa varsin perinteistä tieteellisen tutkimuksen laadullisiin menetelmiin perustuvaa kulkua. Jotta saatiin mahdollisimman syvällinen tietämys aihepiiristä, tutustuttiin aiempaan tutkimukseen ja kirjallisuuteen perusteellisesti ennen empiirisen osion työstämistä. Tätä taustaa on luonnollisesti esitelty tutkimuksen toisessa pääluvussa ja se muodostaa pohjan aiheen empiiriselle tutkiskelulle, joka toteutettiin haastatteluin. Haasteena teorian keräämisessä on tutkimuksen aiheeseen liittyvän aiemman tieteellisen pohdinnan niukkuus. Aihepiiriä käsitellään sen sijaan hyvin paljon erilaisissa viranomaisraporteissa sekä tilintarkastusalan ajankohtaisjulkaisuissa. Teoriaosion rungon muodostavatkin paljolti tämänkaltaiset lähteet. Luonnollisesti tutkimuksella on tieteellinen perusta, jotta myös empirian käsittely olisi perustelevissa ja sitä voitaisiin peilata aiempaan tietämykseen aiheesta (Hirsjärvi ym. 2005, ). Joka tapauksessa teoria tulee olla 5\n10 empiirisen analyysin pohjalla, jotta tutkimus olisi mielekäs vuoropuhelu empirian ja teorian välillä. Tässä asianmukaisesti kartoitettu teoriapohja on keskeistä. Lisäksi tässä tutkimuksessa on pikemminkin teoreettista käsitteistöä kuin teorioita. Agenttiteoriaa sivutaan tutkimuksessa tilintarkastuksen perimmäisenä ajurina. (Eskola & Suoranta 2008, 82 83). Kansainvälistä tieteellistä tutkimusta tehdään hyvin usein laajemmista käsitteistä, mutta tilintarkastusalan hyvinkin yksityiskohtaiset ajankohtaisilmiöt saattavat olla mielenkiintoisia tutkimuksen kannalta niin teorian kuin käytännön suhteen. Ilmiöt voivat olla hyvinkin maakohtaisia, mutta toisaalta samoja ongelmia voi löytyä muista maista esimerkiksi sääntelyyn liittyen. On kuitenkin tehtävä muutamia rajauksia tutkimuksen laajuudessa. Gradututkimuksen luonteen ja laajuuden suhteen voidaan tämänkaltainen tutkimus nähdä usein niin sanottuna pilottitutkimuksena eli laajemman tutkimuksen esiasteena ja valitun ongelman alustavana tutkimisena laajempaa hanketta varten. Toisaalta on paikallaan teorian kartoittamisessa tehdä kansainvälinen vertailu aiheeseen, koska tietyt ilmiöt toistuvat varmasti monessa maassa myös tilintarkastuksessa. Koska tarkoituksena oli nimenomaan tutkia tilintarkastajien näkemyksiä ja kokemuksia sekä tuoda näitä esimerkein mahdollisimman tehokkaasti esille, ainoa järkevä tutkimuksen toteutustapa tämän takia oli haastattelututkimus (Hirsjärvi & Hurme 2000, 34). Tätä tutkimusta on lähestytty toiminta-analyyttisestä näkökulmasta, jossa yrityksen taloustiede nähdään perusluonteeltaan ihmistieteenä ja todellisuus yrityksissä muodostuu ihmisten tekojen perusteella erilaisten prosessien kautta (Mäkinen 1980, 71). Toiminta-analyyttisessä tutkimusotteessa tutkitaan reaalimaailmaa yleensä vain muutaman kohdeyksikön kautta (Neilimo & Näsi 1980, 67). Tässä tapauksessa kyseeseen tuli viisi auktorisoidulle tilintarkastajalle suunnattua haastattelua. Empiiristen tulosten esittely tehdään teemoittelun avulla (Eskola & Suoranta 2008, ). Tutkimuksen toteutuksen menetelmät selitetään yksityiskohtaisemmin luvussa neljä. Tässä tutkimuksessa keskitytään aiheen tarkasteluun suomalaisessa tilintarkastuskentässä. Käytännössä tämä rajaus on pakko tehdä, koska kansainvälinen tutkimus samasta aiheesta vaatisi huomattavasti enemmän resursseja. Lisäksi keskitytään ensisijaisesti pienten yritysten tilintarkastuksiin tutkimuksen asetelman mukaisesti. Suurista tilintarkastustoimeksiannoista ei kovin paljoa mainita. Tutkimuksessa käsitellään paljon pienten toimeksiantojen toteutusta ja niihin liittyviä käytännön haasteita, joita tilintarkastajat kohtaavat. Oli kuitenkin rajattava pois 6\n11 tietoteknisten sovellusten tarkempi käsittely tässä tutkimuksessa, vaikka ne ovat merkittävä osa varsinkin Big Four -yhtiöiden tilintarkastusmetodologiaa. Niiden tarkempi käsittely olisi kuitenkin vaatinut hieman toisenlaista kysymyksenasettelua, joten niitä tutkiskellaan tekstissä vain pintapuolisesti sen mukaan kuin tulosten kannalta on relevanttia. Toinen merkittävä aihepiiri, joka on rajattu tämän tutkimuksen ulkopuolelle, on tilintarkastuksen laatukysymykset. Haastatteluvastauksissa tilintarkastajat kyllä viittasivat laatuun aika ajoin, mutta sitä ei haluttu ottaa varsinaiseksi tutkimuskohteeksi, koska se lienee yleisesti tutkittu omana kokonaisuutenaan. Siitä riittäisi siis aihetta toiseen tutkimukseen hieman toisesta näkökulmasta. Esimerkiksi Hahl (2010) on omassa gradussaan valinnut tutkimuskohteekseen myös laatukysymykset. Tutkimus etenee esitellen ensin teoriataustan aiheeseen, jonka jälkeen selvitetään miten tutkimus on toteutettu metodologisesti. Varsinaiset tulokset ja niiden pohdinta seuraavat metodologista osiota. Lopussa on yhteenveto, jossa tutkimuksen tulokset summataan ja jatkotutkimusehdotukset otetaan esille. 2. Tilintarkastusinstituutio ja pienten yritysten tilintarkastus 2.1. Tilintarkastajien auktorisointi ja valvonta Nykyisin Suomessa tilintarkastajien hyväksymisestä eli auktorisoinnista sekä valvonnasta vastaa KHT tilintarkastajien osalta Keskuskauppakamarin tilintarkastuslautakunta eli TILA. HTM tilintarkastajien osalta auktorisoinnista ja valvonnasta vastaavat paikallisten kauppakamarien tilintarkastusvaliokunnat eli TIVAt. Rekisteriä kaikista hyväksytyistä tilintarkastajista ylläpitää TILA. JHTT tilintarkastajia valvoo sen sijaan JHTT lautakunta. Lisäksi valtion tilintarkastuslautakunta eli VALA vastaa tilintarkastuksen yleisestä kehityksestä, ohjauksesta ja valvonnasta muun muassa kannanotoin. VALA ei ole viime vuosina antanut järin montaa kannanottoa, mutta on huomionarvoista, että se on antanut kannanoton KHT-yhdistyksen pyynnöstä tammikuussa 2011 koskien johdon vahvistuskirjeitä. Tätä aihepiiriä käsittelee ISA-standardi 580 ja se vaikuttaa olevan sisällöltään varsin uutta 7\n12 suomalaisessa tilintarkastuksessa, josta osittain on merkkinä myös tämä VALAn harvinainen kannanotto. (TEM, 2013). VALA voi tehtäviensä mukaan myös peruuttaa tilintarkastajan hyväksynnän tietyin edellytyksin. (TEM, 2013). VALA toimii valvontaorganisaationa, mutta kuitenkin pääasiassa sen rooli on olla muutoksenhakuelimenä TIVOjen ja TILAn päätöksistä (TEM, 2012). Tilintarkastajien auktorisointia ja valvontaa harjoittavien toimielinten kenttä on siis varsin monenkirjava nykyisin. Toisaalta on mielenkiintoista huomata, että tilintarkastajien valvontatehtävä siirrettiin vasta vuoden 2007 tilintarkastuslain myötä HTM- ja KHTtilintarkastajien yhdistyksiltä TILAlle ja TIVOille (Alander & Taskinen, 2009, 112). Tilintarkastuslain 6 luvussa säädetään KHT- ja HTM-tilintarkastajien auktorisoinnin nykyisistä edellytyksistä. Käytännössä edellytykset on jaettu yleisiin ja erityisiin edellytyksiin. Yleisiin edellytyksiin kuuluu muun muassa millainen henkilö on kyseessä, eli onko riippumaton toimimaan tilintarkastajana yleisesti. Erityisiin edellytyksiin kuuluu sen sijaan muun muassa vaadittava koulutus, työkokemus ja KHT- tai HTM-tutkinnon suorittaminen, jotta voisi tilintarkastajana toimia. (TEM, 2012). Kutila ja Ihantola (2009, 129) luokittelevat tilintarkastajien valvonnan Suomessa kolmeen osaan eli kurinpidolliseen valvontaan, laadunvalvontaan ja laadunvarmistukseen, joka käytännössä tarkoittaa laaduntarkastuksia. Valvontaelimien tehtäviin kuuluu muun muassa tilintarkastajien hyväksymisen edellytysten säilymisen seuraaminen ja lakien sekä säädösten noudattamisen seuraaminen. Kurinpidollisen valvonnan ei ole tarkoitus opastaa tilintarkastajia, joka erottaa sen laadunvalvonnasta ja laadunvarmistuksesta (Kutila & Ihantola, 2009, 130). Kurinpidollisen valvonnan suhteen tilintarkastajien valvonnassa sovelletaan rinnakkain seuraavia säännöksiä (Halonen & Steiner, 2010, 25): 1. Hyvä tilintarkastustapa 2. Ammattieettiset periaatteet 3. Kansainväliset tilintarkastusstandardit Kurinpidollisessa valvonnassa on tarkoitus miettiä, onko tilintarkastajan toiminta ollut moitittavaa. Sanktiot ja niiden tunnusmerkit tulevat myös tilintarkastuslaista. Ne vaihtelevat varoituksesta ja huomautuksesta aina hyväksynnän peruuttamiseen saakka, josta päättää käytännössä VALA. Myös vahingonkorvausvastuu on osa tilintarkastajan vastuuta kurinpidollisen vastuun lisäksi. (Halonen & Steiner, 2010, 25). 8\n13 Laadunvalvonta on sen sijaan määritelmältään tilintarkastajien omavalvontaa, joka ei perustu lakiin vaan ISA-standardeihin (Kutila & Ihantola, 2009, 130). IFAC on antanut laadunvalvonnasta standardin ISQC 1, joka ohjaa oikeanlaiseen laadunvalvontaan eli siihen, miten sisäinen laadunvalvonta tulisi oikealla tavalla järjestää tilintarkastusyhteisöissä. Lisäksi tilintarkastuslain 4 luvun 23 mukaan tilintarkastajan on itse huolehdittava työnsä laadusta ja osallistuttava tarvittaessa ulkoiseen laaduntarkastukseen. IFACin laadunvarmistusstandardi ISQC 1 määrittelee varsin seikkaperäisesti mitä sisäisen laadunvalvontajärjestelmän tulisi käsittää toimiakseen oikein. On selvää, että pienen tilintarkastustoimiston on paljon hankalampaa järjestää vedenpitävää ja kattavaa laadunvarmistusta (Halonen & Steiner 2010, 27), mutta toisaalta IFACin laatimassa standardien soveltamisohjeessa pieniin tilintarkastuksiin on selvitetty myös miten tähän tulisi suhtautua (IFAC, 2011). Valvovat elimet puolestaan valvovat tilintarkastusyhteisöjen omaa laadunvalvontaa ja tästä käytetään usein, niin kuin myös tässä tutkimuksessa, sanaa laadunvarmistus. Käytännössä laadunvarmistus tarkoittaa esimerkiksi TILAn suorittamaa laaduntarkistusta siitä, onko jokin tilintarkastusyhteisö järjestänyt asianmukaisella tavalla oman sisäisen laadunvalvontansa (Kutila & Ihantola, 2009, 130). Professori Edward Andersson tutki suomalaisen tilintarkastusjärjestelmän uudistamismahdollisuuksia työ- ja elinkeinoministeriön toimeksiannosta ja raportti tästä valmistui vuonna Anderssonin mukaan tilintarkastajien auktorisointi tulisi muuttaa kaksiportaiseksi. Uuden alemman tutkinnon vaatimustasoa vastaisi nykyinen HTM tutkinto, jonka jälkeen voisi erikoistua vielä suorittamalla nykyisiä KHT tai JHTT tutkintoja vastaavat testit. Tällöin ei myöskään tarvittaisi Anderssonin mukaan useaa eri tilintarkastajia edustavaa yhdistystä vaan ne voitaisiin yhdistää. Edelleen tämä johtaisi valvonnan uudelleen järjestämiseen siten, että valvontaa varten perustettaisiin uusi itsenäinen toimielin nykyisen TILAn pohjalta, mutta jossa olisi lisäksi TEMin asettamia jäseniä. (TEM, 2010a). Anderssonin raportti lähti lausuntokierrokselle ja siihen saaduista vastauksista, joita tuli 51 kappaletta, koottiin yhteenveto. Vastauksissa uudistusehdotuksista pidettiin laajalti hyvänä sekä tutkintorakenteen uudistamista että valvonnan keskittämistä. Toisaalta vastauksissa pidettiin hyvänä, että valvontaviranomainen rakennetaan TILAn pohjalle, mutta oltiin myös sitä mieltä, että on turvattava ennen kaikkea valvontaviranomaisen riippumattomuus suunniteltaessa sen kokoonpanoa ja hallinnollista sijoituspaikkaa. (TEM, 2010b). 9\n14 Edelleen, TEM asetti keväällä 2011 selvitysmies Pekka Timosen tutkimaan tarkemmin professori Anderssonin raportissa esille noussutta kysymystä tilintarkastajien valvontajärjestelmän vaatimuksista, jos ja kun sitä lähdettäisiin uudistamaan. Tarkoitus oli siis täsmentää Anderssonin ehdotusten toteuttamistapoja. Timosen raportti Tilintarkastajien auktorisoinnin ja valvonnan yhtenäistäminen julkaistiin huhtikuussa Raportissaan Timonen tuli siihen tulokseen, että ennen kaikkea tilintarkastajien valvonnan uskottavuus, riippumattomuus ja oikeusturva ovat seikkoja, jotka puoltavat sitä, että valvontaa ei voi enää uskottavasti järjestää elinkeinoelämän edunvalvontajärjestön yhteydessä toimivan TILAn kautta. Timonen esitti täten TILAn toimintojen uudelleen organisoimista patentti- ja rekisterihallituksen alaiseksi tilintarkastajien uudeksi valvontaviranomaiseksi. (TEM, 2011). Työ- ja elinkeinoministeriö asetti lisäksi tammikuussa 2011 erillisen työryhmän valmistelemaan tilintarkastusjärjestelmän uudistamista. Yhtenä osana tässä oli valvonnan uudelleen suunnittelu. Työ- ja elinkeinoministeriölle marraskuussa 2012 osoitetussa Tilintarkastajien tutkinnot ja valvonta- raportissa, työryhmä päätyi niin ikään esittämään valvonnan siirtämistä Patentti- ja rekisterihallituksen hoidettavaksi, jolloin siitä käytännössä tulisi uusi tilintarkastajia valvova viranomaiselin entisten TIVOjen sekä TILAn ja VALAn sijaan. Työryhmän raportti oli muotoiltu hallituksen esityksen muotoon, eli se sisälsi perustelut ja tarvittavat lakiehdotukset, jotka tässä tapauksessa olivat tarvittavat muutokset tilintarkastuslakiin tilintarkastusjärjestelmää koskevin osin. Perustelut käytiin huolella läpi raportissa. Yksi keskeinen taustalla oleva syy, miksi valvonta haluttaisiin siirtää yhdelle valvontaviranomaiselle, on EU- tason sääntelyn kehitys, jossa valvonta halutaan siirtää yhdelle viranomaistaholle. (TEM, 2012). Vaikka edellä selitetyissä raporteissa on esitetty kritiikkiä nykyistä TILA- keskeistä valvontamallia kohtaan, toisaalta tilintarkastuksen kansainvälinen tiivistyvä valvontayhteistyö on jo nykyisessä TILAssa otettu huomioon. Se solmi helmikuussa 2013 sopimuksen valvontayhteistyöstä Yhdysvalloissa toimivan viranomaisen eli PCAOB kanssa (TILA, 2013a). Näin ollen Suomessakin ollaan siis menossa jo selvästi kansainvälisen yhtenäisen valvonnan suuntaan, joka lienee myös Euroopan komission tavoitteena yhtenäisistä sisämarkkinoista myös tilintarkastuspalveluissa. Voidaan melkeinpä olettaa TILAn jo ennakoivan uutta asemaansa Patentti- ja rekisterihallituksen alaisena uutena viranomaistahona. 10\n15 2.2. Tilintarkastusmarkkinat Suomessa on ollut tähän päivään saakka verrattain pienet tilintarkastusmarkkinat tilintarkastajien määrällä laskettuna verrattuna moneen muuhun Euroopan maahan. Tilintarkastajien tutkinnot ja valvonta- työryhmän raportin mukaan Suomessa oli vuoden 2011 alussa yhteensä 1667 hyväksyttyä eli auktorisoitua tilintarkastajaa, jotka siis kuuluivat yhteen kolmesta nykyisistä tilintarkastajakategorioista. Näistä KHT tilintarkastajia oli 745, HTM tilintarkastajia 694 ja JHTT tilintarkastajia 228. Näiden kolmen luokan muodostamia tilintarkastusyhteisöjä oli vuoden 2011 alussa yhteensä 86. (TEM, 2012). Vuoden 2013 alkuun mennessä tilanne oli muuttunut siten, että KHT tilintarkastajia oli 756 ja HTM tilintarkastajia 636 (TILA, 2013b). Tästä voitaneen päätellä, että HTM tilintarkastajien joukko on jokseenkin pienenevä. HTM tilintarkastajista oli vuoden 2013 alussa jopa 52 % yli 60 vuotta täyttäneitä (TILA, 2013b) eli varsin lähellä hyväksynnän lakkaamisen ikärajaa, joka on tilintarkastuslain 6 luvun 35 mukaan 70 vuotta. Sen sijaan KHT tilintarkastajien joukko on parissa vuodessa hieman kasvanut. JHTT tilintarkastajia oli vuoden 2013 alussa 219, joten heidän määränsä on parin viime vuoden aikana pysynyt jokseenkin stabiilina, vaikka pientä vähenemistä myös tässä ryhmässä on siis ollut havaittavissa (VM, 2013). Tilintarkastusalalta on siis poistunut enemmän tarkastajia kuin mitä uusia tutkinnon hyväksytysti suorittaneita on ollut. Edelleen, vertailun vuoksi on mielenkiintoista ottaa luvut vielä Niemen (2004) tekstistä, jossa hän mainitsi, että vuonna 2002 Suomessa toimi 660 KHT tilintarkastajaa ja jopa 845 HTM tilintarkastajaa (Niemi, 2004). Tästä voitaneen sanoa, että HTM tilintarkastajien määrä on todella ollut laskemaan päin viime vuosien aikana melko dramaattiseen tahtiin. Syitä voi olla monia, mutta on mielenkiintoista havaita, että suurin osa HTM tilintarkastajista toimii itsenäisinä ammatinharjoittajina kuten Niemi (2004) huomautti. Perinteisesti HTM tilintarkastajien asiakaskuntaa ovat olleet pienet ja keskisuuret yritykset kun KHT tilintarkastajat ovat keskittyneet pörssiyritysten tarkastuksiin (Näsi 2009, 22). Myös TEMin arviomuistiossa 2008 oltiin huolestuneista tilintarkastusalan houkuttelevuudesta jatkossa. Siinä huomautettiin, että viime vuosina myös uransa keskivaiheilla olevia tilintarkastajia on jättänyt alan ja siirtynyt muihin tehtäviin (TEM, 2008). Täten pelkästään tilintarkastajien korkea keski-ikä ei selitä alan haasteita kuten muun muassa houkuttelevuutta. 11\n16 Toisaalta osana TEMin asettaman työryhmän uudistusehdotuksia, pohdittiin mahdollisuutta poistaa tilintarkastajien yläikäraja 70 vuotta, jolloin olisi periaatteessa mahdollista jatkaa toimessa vielä sen jälkeenkin halutessaan (TEM, 2012). Työryhmä ei lähtenyt arvioimaan kuinka tämä vaikuttaisi tilintarkastajien määrään. Suomen tilintarkastusmarkkinat ovat kehittyneet käytännössä siis kahden tilintarkastajia edustavan kategorian ympärille. Tilintarkastajana voi Suomessa toimia tällä hetkellä vain hyväksytty tilintarkastaja tilintarkastuslain mukaan. Näitä ovat juuri HTM- ja KHTtilintarkastajat ja HTM- ja KHT-yhteisöt. Lisäksi tähän kuuluvat julkisen puolen tilintarkastajia edustavat JHTT-yhteisöt JHTT tilintarkastajineen. Ennen uuden tilintarkastuslain siirtymäkauden päättymistä tilintarkastajana oli mahdollista toimia myös maallikkona vanhan tilintarkastuslain mukaan. (Halonen & Steiner, 2010, 23). Kuten TEMin asettaman työryhmän raportissa ehdotettiin (TEM, 2012), on myös kategorioiden omien edustajien parissa ollut ajoittain keskustelua siitä, että näiden kahden tilintarkastajia edustavan ammattikunnan olisi hyvä yhdistyä, jotta ne voisivat toimia tehokkaammin tilintarkastuksen edistämiseksi (Iivonen, 2011) Jo TEMin arviomuistiossa, joka valmistui 2008, pohdittiin tilintarkastusmarkkinoiden eri toimijoiden roolia sekä toisaalta Big Four -toimistojen asemaa verrattuna pienempiin toimistoihin. Muistiossa huomautettiin, että nimenomaan Big Four -toimistojen palvelukseen on hakeutunut tilintarkastajia, joilla on laajaa osaamista suurten yhtiöiden vaativasta tilintarkastusosaamisesta. Toisaalta myös nuoremman polven on helppoa ja luonnollista hakeutua töihin suuriin tilintarkastustoimistoihin pienten toimistojen sijaan jo pelkästään senkin vuoksi, että niillä on runsaasti enemmän paikkoja tarjottavanaan. Lisäksi havaittiin, että tilintarkastusmarkkinat ovat keskittyneet muutamalle suurelle toimistolle niiden fuusioiden kautta. Kun tarkastettavat kohteet ovat kasvaneet ja kansainvälistyneet, on myös niitä tarkastavien toimistojen täytynyt yhdistyä. Toisaalta pieniä toimistoja on runsaasti jäljellä niiden tarkastaessa pienempiä kohteita, mutta tältä väliltä on vaikea löytää keskikoon tilintarkastustoimistoja. (TEM, 2008). 12\n17 2.3. Agenttiteoria tilintarkastuksessa Tämän tutkimuksen kannalta on olennaista lyhyesti selostaa agenttiteorian taustaa, koska se liittyy tilintarkastuksen tarpeeseen kaikissa tilanteissa. Tilintarkastuksen pakollisuudesta pienissä yrityksissä sekä tilintarkastajan roolista pienissä tilintarkastustoimeksiannoissa on keskusteltu kauan ja monestakin näkökulmasta. Tilintarkastuspakon rajat ovat varsin merkittävä asia monen maan lainsäädännössä ja tähän on vastattu eri maissa monella eri tavalla. Perinteisesti tarve tilintarkastukselle on tullut johdon ja omistajien eriytyneisyyden aiheuttamasta agenttiteoriaproblematiikasta, joka ei tunne lähtökohtaisesti mitään kokorajoja kohdeyrityksen taloudessa, kuten vaikka liikevaihdossa. Tilintarkastuksen perimmäinen tarve on yleensä nähty muodostuvan agenttiteorian kautta. Agenttiteorian määritelmien mukaan yritys nähdään sopimusten verkostona, jossa päämies eli omistaja valtuuttaa agentin eli yrityksen johdon hoitamaan varallisuuttaan. Tästä syntyy muun muassa valvonnan kustannuksia, koska agentti toimii omaa etuaan tavoitellen. Riippumattoman tilintarkastuksen avulla voidaan tehokkaasti vähentää näitä valvonnasta syntyviä kustannuksia ja varmentaa taloudellisten resurssien allokaatiossa tarvittava informaatio (Niemi, 2004). Tämä on yleensä ajatusmalli suurten yritysten kohdalla, jossa omistus ja johto ovat tosiasiallisesti eriytyneet. (Jensen & Meckling, 1976). Pienissä yrityksissä tämä ongelma saattaa olla kuitenkin erilainen, koska johto ja omistaja ovat usein sama taho tai vähintäänkin lähestulkoon. Saattaa olla siis kenties hiukan erikoista osoittaa tilintarkastuskertomus osakkeenomistajille tilintarkastuksesta, jonka kohteena on ollut käytännössä sama taho. Olettama kuitenkin lienee, että omistaja tietää toimintatavat yrityksessä, jota itse johtaa. Kaikissa maissa tilintarkastus ei olekaan pakollista pienimpien yritysten kohdalla, käytännöt vaihtelevat jonkin verran (Rehn 2009, 35). Myös Suomessa pienimmät yhtiöt on vapautettu tilintarkastusvelvollisuudesta uusimman tilintarkastuslain nojalla. Silti myös näissä pienissä yhtiöissä on mahdollista valita vapaaehtoisesti tilintarkastaja. Tällöin tilintarkastus täytyy suorittaa pakottavaa lainsäädäntöä noudattaen ja tilintarkastajan on oltava hyväksytty eli auktorisoitu HTM- tai KHT-tilintarkastaja tilintarkastuslain mukaan. 13\n18 Tässä on agenttiteorian ja tämän tutkimuksen yhtymäkohta. Kysymys siis on, toimiiko agenttiteoria eri tavoin kun kyseessä on pienet tilintarkastuskohteet, verrattuna isoihin yrityksiin. Toteutuuko hyvä tilintarkastustapa myös pienissä yhtiöissä ja painottuuko niiden tilintarkastuksissa eri asiat, jos agenttiteoria ei pädekään niihin? Onko pienten yritysten tilintarkastus ja hyvä tilintarkastustapa jotain aivan muuta kenties? Toisaalta pienen yrityksen tai yhden henkilön omistaman yrityksen tilintarkastus voi olla tarkoituksenmukaista esimerkiksi silloin, kun yrityksen taloudellinen tila heikkenee tai sitä ollaan myymässä. Tällöin agenttiteoria saattaa taas ollakin paremmin selitettävissä myös pienen yrityksen tilintarkastuksessa Pienten yritysten tilintarkastus Pienten yritysten tilintarkastuksiin liittyy eittämättä niihin kuuluvia erityispiirteitä. Toisaalta voidaan ajatella, että nämä erityispiirteet johtuvat tarkastettavasta kohteesta ja sen sisäisistä prosesseista ja toisaalta siitä, että pienen yrityksen tilintarkastus hoidetaan luonnollisesti nopeammin kuin suuren yrityksen tarkastus ja näin tarkastustoimenpiteitä suoritetaan vähemmän. Toistuvasti tilintarkastuksen ammattikirjoittelussa on myös keskusteltu tilintarkastuksen hyödyistä pienille, omistajajohtoisille yrityksille, joissa perinteinen agenttiteorian problematiikka saattaa olla erilainen. Vapaaehtoisen tilintarkastuksen mielekkyyttä on pohdittu useaan otteeseen. Lisäksi usein keskustelun kohteena on ollut pienen tilintarkastustoimiston kyky tuottaa laadukasta tilintarkastuspalvelua. Tutkimuksen painopisteet ovat ehkä hieman muuttuneet viime vuosina. Nykyään uutena haasteena on erityisesti vuoden 2007 tilintarkastuslain myötä kansainväliset ISA -tilintarkastusstandardit, joita tulisi soveltaa yrityksen ja tilintarkastustoimiston koosta riippumatta, siis myös pienimpien tilintarkastusvelvollisten tilintarkastuksiin. Ennen ISA -standardien käyttöönottoa hyvän tilintarkastustavan lähteenä, KHT-yhdistys laati ohjeita pienen yhtiön tilintarkastukseen Suomessa. KHT-yhdistyksen laatimassa teoksessa Tilintarkastusalan standardit ja suositukset annettiin soveltamisohje 1005 Pienen tarkastuskohteen (pienyhtiön) tilintarkastuksen erityispiirteitä (KHT-yhdistys, 2009). Soveltamisohjeen päällimmäisenä tarkoituksena oli kuvata pienyhtiöön yleisesti liittyviä erityispiirteitä sekä sitä, kuinka nämä piirteet voivat vaikuttaa varsinaisten 14\n19 tilintarkastussuositusten soveltamiseen. Satopään (2007, 45) mukaan juuri tämän soveltamisohjeen 1005 asema ja tulevaisuuden käsittely oli tuolloin suomalaisen pienyritystarkastuksen erityismielenkiinnon kohteena. Soveltamisohje 1005 sisälsi pääpiirteittäin pienyhtiöiden tilintarkastusten erityispiirteiden esittelyä, ohjeita tilintarkastussuositusten soveltamisesta ja ohjeita siitä, miten tilintarkastajan pienyhtiölle suorittamat muut palvelut vaikuttavat tilintarkastustyöhön. Tosin viimeksi mainittuun kohtaan ohje otti kantaa varsin suppeasti. Keskeistä lienee jo se tosiseikka, että ohje antoi siis varaa tilintarkastajalle käyttää ammatillista harkintaa suositusten soveltamisessa. Ohjeessa todetaan, että mikäli jokin tilintarkastussuositus on sellaisenaan sovellettavissa pienyhtiön tarkastukseen, ei erillistä ohjeistusta soveltamisesta ole tarvetta antaa. Tilintarkastajan liikkumavara lienee siis suurempi niiden suositusten kohdalla, jotka soveltamisohjeessa 1005 on mainittu. Ohje 1005 muodosti eräänlaisen viitekehyksen hyvän tilintarkastustavan määrittämiselle pienyhtiöiden tarkastuksiin. Ohjeen 1005 mukaan pienyhtiöllä tarkoitettiin yleensä yhtiötä, jossa johto ja omistus ovat sama taho. Tällöin onkin tapana puhua omistajajohtajasta. Vaikka johto ja omistus olisivatkin eri henkilöitä, osallistuu omistaja kuitenkin usein aktiivisesti yrityksen päivittäiseen johtamiseen. Uudessa ISA-standardien tilintarkastusympäristössä ei ole enää erillistä suositusta tai standardia pienyritysten tarkastuksista sisällytetty IFACin laatimaan standardistoon, jonka KHT-yhdistys on kääntänyt suomeksi (IFAC, 2010). Sen sijaan, niin ikään suomeksi käännetty ohje siitä, miten ISA-standardeja tulisi soveltaa pienten yritysten tarkastuksiin, on laadittu IFACin toimesta (IFAC, 2011). Pienten yhtiöiden tilintarkastus on perinteisesti siis erotettu suurten yritysten tilintarkastuksesta, koska pienten yhtiöiden tarkastuksiin liittyy tiettyjä erityispiirteitä, jotka on otettava niiden tarkastuksissa huomioon. Toisaalta näitä piirteitä ei voine luetella tyhjentävästi. Myös Horsmanheimo & Steiner (2008) käsittelivät näitä pienyrityksen tarkastuksiin liittyviä erityispiirteitä teoksessaan. Vaikka kaikkein pienimmät yritykset on vapautettu tilintarkastuslain nojalla tilintarkastusvelvollisuudesta, saattaa juuri näissä yrityksissä olla kaikkein suurin tarve tilintarkastukselle. Usein kyseisten yritysten johtohenkilöt eivät ole talouden tai juridiikan ammattilaisia, vaan keskittyvät ainoastaan liiketoimintaan ja tarvitsevat näin ollen tukea kirjanpitoon ja tilinpäätökseen liittyvissä 15\n20 asioissa. Lisäksi pienyrityksissä tilintarkastajan neuvonantorooli korostuu (Horsmanheimo & Steiner, 2008). Toisaalta pienyrityksen tarkastettavaa materiaalia saattaa olla niin vähän, että kyseeseen voi tulla myös koko aineiston kattava tositetarkastus. Tämä ei olisi mahdollista saati tarkoituksenmukaista suurissa yhtiöissä. Myös sisäisen valvonnan luonne on pienyrityksessä erilainen. Sisäinen valvonta saattaa olla olematonta ja väärinkäytösten riski kasvaa, mikäli omistajayrittäjä ei itse aktiivisesti pyri valvomaan esimerkiksi päätöksentekoa. Tyypillinen riski voi olla esimerkiksi puutteellinen tehtävien hajauttaminen. Edelleen Horsmanheimon & Steinerin (2008) mukaan tilintarkastusevidenssin riittävyys ja täydellisyyden vaatimuksen täyttymisen todentaminen on tyypillinen pienyritystarkastukseen liittyvä seikka. Tähän voi olla syynä nimenomaan riittävien sisäisten kontrollien puuttuminen. Koskela (2005) käsitteli tyypillisiä pienyritysten taloudenpitoon liittyviä ongelmia laajemmin. Merkittäviä virheitä voi löytyä liittyen tilinpäätökseen ja verotukseen liittyen. Lisäksi väärinkäytökset voivat olla ongelmana. Tilinpäätökseen liittyviä virheitä voivat olla esimerkiksi pysyvien vastaavien jaksotusvirheet, vaihto-omaisuuteen liittyvät epäkuranttiudet, epävarmat myyntisaamiset, vakuudettomat lainasaamiset ja siirtyviin eriin sisältyvät virheelliset erät. Koskela (2005) väittää, että pieneen yhtiöön ei sen koon takia kovin helposti muodostu lainkaan asianmukaisia kontrollimekanismeja eikä johdolla ole resursseja valvoa kaikkea, muun muassa vaarallisia työyhdistelmiä. Näin saattaa aika ajoin syntyä väärinkäytöksiä raportoinnin tai varojen käytön suhteen puutteellisen kontrolliympäristön takia. Näitä tilanteita voivat olla esimerkiksi myynnin tulouttamatta jättäminen verojen välttämiseksi, kavallukset tositteita väärentämällä, selittämätön hävikki tai virheellinen palkanmaksu. Vaikka Koskela (2005) antaa ymmärtää, että tilitoimiston pienyritykselle toimittama kirjanpito ja tilinpäätös ovat ensimmäinen askel luotettavuuden lisäämiseen, tulee tätäkin tarkastella kriittisesti. Tilitoimisto saattaa myös tulla sokeaksi asiakkaan väärinkäytöksille toimimalla aina asiakkaan toivomalla tavalla. Tilitoimistolla ei välttämättä ole samaa ammatillisen skeptisyyden vaatimusta kuin tilintarkastajilla. Suomessa pienten ja keskisuurten yritysten tilintarkatusta on tutkittu aika ajoin tieteellisissä julkaisuissa. Koskelan (1990) tekemä kyselytutkimus pienten yritysten tilintarkastajille on 16\nTOIMINNAN JATKUVUUTTA KOSKEVA RAPORTOINTI SUOMALAISTEN PÖRSSIYHTIÖIDEN TILINTARKASTUS- KERTOMUKSISSA VUOSINA 2006-2012\nTAMPEREEN YLIOPISTO Johtamiskorkeakoulu / yrityksen taloustiede, laskentatoimi TOIMINNAN JATKUVUUTTA KOSKEVA RAPORTOINTI SUOMALAISTEN PÖRSSIYHTIÖIDEN TILINTARKASTUS- KERTOMUKSISSA VUOSINA 2006-2012 Yrityksen\nPIENTEN OSAKEYHTIÖIDEN VAPAUTTAMINEN TILINTARKASTUSVELVOLLISUUDESTA Vapaaehtoisen tilintarkastuksen valintaan vaikuttavat tekijät\nTAMPEREEN YLIOPISTO Taloustieteiden laitos PIENTEN OSAKEYHTIÖIDEN VAPAUTTAMINEN TILINTARKASTUSVELVOLLISUUDESTA Vapaaehtoisen tilintarkastuksen valintaan vaikuttavat tekijät Yrityksen taloustiede, laskentatoimi\n1 HE 24/2009 vp/asunto-osakeyhtiölaki Kuultavat: Mauri Marttila Tutkimusjohtaja Anu Kärkkäinen Päälakimies, OTK Suomen Kiinteistöliitto ry 24.9.2009 Talousvaliokunnalle Suomen Kiinteistöliitto ry haluaa\nKaisa Peltola SUOMALAINEN TILINTARKASTUSJÄRJESTELMÄ MUUTOKSEN ALLA\nKaisa Peltola SUOMALAINEN TILINTARKASTUSJÄRJESTELMÄ MUUTOKSEN ALLA Liiketalouden koulutusohjelma Taloushallinnon suuntautumisvaihtoehto 2014 SUOMALAINEN TILINTARKASTUSJÄRJESTELMÄ MUUTOKSEN ALLA Peltola,\nTilintarkastajan vapaaehtoisen valinnan hyödyt pienyrityksissä\nLAPPEENRANNAN TEKNILLINEN YLIOPISTO Kauppatieteiden osasto Kandidaatintutkielma Laskentatoimi Tilintarkastajan vapaaehtoisen valinnan hyödyt pienyrityksissä Benefits of Voluntary Auditing in Small Companies\nTilintarkastuksen laadunvalvonnan toteutuminen\nTilintarkastuksen laadunvalvonnan toteutuminen Leminen, Jere 2011 Kerava Laurea-ammattikorkeakoulu Laurea Kerava Tilintarkastuksen laadunvalvonnan toteutuminen Jere Leminen Liiketalouden koulutusohjelma


Eteläsavolainen digiloikka otettu sote-alan yhteistyönä - ePressi\nEteläsavolainen digiloikka otettu sote-alan yhteistyönä\nEtelä-Savo on harvaan asuttu ja ikääntyvä maakunta. Paikalliset palvelut vähenevät ja välimatkat palveluyksiköihin kasvavat. Yksi ratkaisu palvelujen saatavuuden parantamiseksi on digitalisointi.\nEri ikäiset asiakkaat maakunnassa ovat valmiita uusille digitaalisille palveluille. Asiakkaiden tarpeisiin lähtivät vastaamaan Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä Essote, Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä Sosteri, Diakonia ammattikorkeakoulu Diak ja Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu Xamk.\nKahden vuoden ajan DigiSote-hankkeessa on tehty kokeiluja ja saatu kokemuksia videovälitteisestä etälääkäripalvelusta ja etähoivapalveluista sekä 24/7-yhteydenottopalvelusta sosiaali- ja terveydenhuollon asiakaspalvelussa.\nUusia digipalveluja eteläsavolaisille kokeilujen kautta\nEssoten digikokeiluissa selvisi muun muassa se, että etävastaanotto kiinnostaa asiakkaita ja henkilöstöä. Ongelmaksi käyttöönotossa voi muodostua osaavan henkilöstön puute ja teknologioiden toimintavarmuus. Vaikka haasteita oli erityisesti teknologian toimivuudessa, myönteisiä tuloksia etävastaanottoa kokeiltaessa olivat sujuva yhteistyö lääkärin ja potilaan välillä, oman organisaation työskentelyn kehittyminen ja muuttumiskyvykkyyden sekä työn muutoksen hyväksyminen ammattilaisten keskuudessa. Prosessit ja niiden kehittäminen tulee olla kunnossa, ennen kuin teknologiaa otetaan käyttöön palvelun vaihtoehdoksi.\nItä-Savon sairaanhoitopiirissä Sosterissa Lasten ja nuorten palveluluukun käyttöönotto reilu vuosi sitten on muuttanut palveluihin ohjausta ja pääsyä radikaalisti.\n- Ennen asiakasta saatettiin pompotella luukulta toiselle, etenkin monimuotoisissa ongelmissa. Yhteydenottoihin vastasi kirjava ammattilaisten joukko, ja tieto oli hajallaan, lasten ja nuorten ylilääkäri Maija Tuominen sanoo.\nNyt tieto kaikista palveluista on koottu yhteen pisteeseen; palveluluukkuun. Luukun hoitajat kartoittavat tilanteen ja antavat tarvittaessa ajan palveluun - oli kyseessä sitten tarpeesta hoitajalle, lääkärille, erikoislääkärille tai vaikkapa lastensuojeluun. Tietoa saa myös kolmannen sektorin toimijoista. Sosterin palvelu on valtakunnallisesti laajin lasten ja nuorten yhden luukun palvelu.\n- Asiakkaan kannalta parasta tässä on se, että hänen asiastaan otetaan koppi heti, eikä yhteyttä tarvitse ottaa enää seuraavaan paikkaan, Tuominen summaa.\nAsiakas saa palveluluukkuun saa yhteyden puhelimella, chatilla ja sähköisellä yhteydenottolomakkeella. Palvelu löytyy osoitteesta www.sosteri.fi/luukku.\nDiakin asiantuntijat onnistuivat omassa osatoteutuksessaan poistamaan epäluuloja, joita sosiaalialalla usein on digitaalisuutta kohtaan. Asiakkaan tarpeet rohkaisevat uusiin toimintatapoihin. Työntekijöitä uudenlaiset työskentelytavat innostivat ja kannustivat uudenlaisten palvelukanavien käyttöön. Osallisuuden lisääminen, vuorovaikutuksen mahdollistaminen ja palvelujen parempi saavutettavuus ovat sosiaalialallakin ensisijaisia ja kilpailukykyä lisääviä tekijöitä, ei teknologian käyttö itsessään.\nDiakin tehtävänä oli myös suunnitella digitaalisuuden käyttöönoton malli, erityisesti henkilöstön näkökulmasta. Malli antaa suuntaa siihen, mitä asioita tulee ottaa huomioon, kun asiakaspalvelua digitalisoidaan. (Liitteessä kuva 1)\nUusia taitoja, työkaluja ja rohkaisua sote-alan työntekijöille\nXamkin terveys- ja informaatioteknologian asiantuntijat olivat mukana kaikissa hankekumppaneiden osatoteutuksissa ja mahdollistivat vuoropuhelun sote-alan ja IT-alan asiantuntijoiden välillä.\n- Kaikissa organisaatioissa henkilöstöllä on nyt paremmat digitaidot, uskallusta ja rohkeutta kokeilukulttuuriin ja uuden kehittämiseen, myönteisempi asenne digitaalisia ratkaisuja kohtaan sekä ymmärrys siitä, että kehityksen tulee olla asiakaslähtöistä ja läpinäkyvää, tiivistää projektipäällikkö Marja-Liisa Laitinen Xamkista.\nXamkin asiantuntijat hyödynsivät kehittämistyössä palvelumuotoilua sekä antoivat teknistä tukea, koulutusta ja neuvoja teknologiahankintoihin Sosterissa. Asiantuntijat kehittivät myös Sosterin kotisivuja käyttäjäystävällisemmäksi ja mallinsivat hoitopolkuja vastaamaan paremmin työntekijöiden tarpeita. Suurena ponnistuksena hankkeessa oli Essoten digitaalisuuden kehittämisohjelman suunnittelu. Tämä kehittämisohjelma on myös yhteydessä koko maakunnan digitalisaation kehittämiseen.\nDigipalveluiden kehittämisessä asiakkaiden tarpeet ovat ykkösenä\nKaikki uudet asiat ja niiden haltuunotto työssä vaativat opettelua, niin myös digitalisaatio. Hankkeessa saatiin selville, mitkä asiat saadaan digitaalisesti toimimaan jo tänään. Toisaalta tiedostettiin, että sote-alan muutokset vaikuttavat kehittämiskohteiden ja -työn valintoihin ja hidastavat digikehitystä.\nSote-alan organisaatiot ovat edelleen haasteen edessä uudistaessaan prosesseja ja kehittäessään niitä digitaalisiksi. Oppilaitoksilla on omat haasteensa kouluttaa osaavia sote-alan työntekijöitä, jotka hallitsevat myös työnsä digitaaliset vaatimukset. Yksityisten palvelutuottajienkin osaamisesta tulee pitää huolta. Tärkeimpänä palvelujen kehittämisessä ovat kuitenkin asiakkaiden tarpeet ja palvelujen käytettävyys.\nDigiSote-hanke järjestää kaikille avoimen ”Haloo, haloo – Missä digipalvelut?” -webinaarin\nkeskiviikkona 15.8.2018 klo 9-11.30. Seminaariin on mahdollista tulla myös paikan päälle Xamkin Mikkelin kampukselle, os. Patteristonkatu 3, tila D117.\nLisätietoa, ohjelma ja ilmoittautuminen: http://digisotehanke.fi/tule-mukaan-webinaariin/\nHankkeen julkaisu: ”Digi vie, sote vikisee. Kokemuksia sote-alan digitalisaatiosta DigiSote-hankkeessa Etelä-Savossa.” Verkko-osoite: http://urn.fi/URN:ISBN:978-952-344-090-6\nDigiSote-hanketta on rahoittanut Etelä-Savon ELY-keskus Euroopan sosiaalirahastosta.\nMarja-Liisa Laitinen, projektipäällikkö, Xamk, p. 040 826 6073\nPirjo Hilama, projektipäällikkö, Essote, p. 044 351 6537\nTaina Heino, lehtori, Diak, p. 040 507 2434\nMaija Tuominen, lastentautien ylilääkäri, Sosteri, p. 044 417 3590\nEteläsavolainen_digiloikka_tiedote_09082018 Kuva 1.docx


MIKSI SYÖPÄLÄÄKETUTKIMUS EI TARVITSE JULKISIA VAROJA – vessi.eu\nMIKSI SYÖPÄLÄÄKETUTKIMUS EI TARVITSE JULKISIA VAROJA\n6.8.2018 by Veli-Jussi Jalkanen·Kommentit pois päältä artikkelissa MIKSI SYÖPÄLÄÄKETUTKIMUS EI TARVITSE JULKISIA VAROJA\nEnnalta ehkäisy lääkehoitoa paljon tehokkaampaa syövän ehkäisyssä\nSyöpätutkimus EI TARVITSE julkisia varoja.\nSyöpälääketutkimuksiin on jo haaskattu satoja miljardeja viimeisen 50 vuoden aikana surkean laihoin tuloksin. Syöpäkuolleisuudessa aleneminen on ollut marginaalista ja on edelleen luokkaa 40 %.\nTehottomilla ja huonoilla syöpälääkkeillä on sen sijaan ylläpidetty potilaissa katteetonta toivoa ja saatu heidät ja yhteiskunta maksamaan jättimäiset katteet (kuukausiannoksen valmistus maksaa muutamia euroja ja ne myydään tuhansilla) ja lihottamaan lääketehtaitten kassoja tuhansilla miljardeilla viimeisen 40 v. aikana.\nUpporikkailla lääketehtailla on aivan riittävästi rahaa kehittää itse lääkkeensä, vaikka eivät nykyään käytäkään lääketutkimukseen kuin n. 12 % liikevaihdostaan.\nLääketeollisuuden moraalille ovat tyypillistä erilaiset vaaralliset ihmiskokeet (juuri hiljan kuoli tusinan verran lasia) ja epäeettiset julkisuudelta salatut ja epäeettiset ja vaaralliset lääkekokeet kehitysmaiden köyhillä.\nSyövän ennaltaehkäisevä terveystiede sen sijaan kaipaa huomattavaa panostusta, tutkimusta ja tiedotusta. Ennaltaehkäisy tulee halvaksi ja on tehokasta syöpäsairaan hoitoon verrattuna.\nNyt jo tiedetään suuri joukko syövän riskitekijöitä, joiden esto kansanterveydessä laiminlyödään. Näitä ovat tupakka, alkoholi, ylipaino, D-vitamiinin vaje, lihajalosteiden syönti, kemikaaleille altistuminen, homesienten myrkyille altistuminen, kännykkä yms. sähkömagneettinen säteily, ruuassa olevat lisä- ja vierasaineet, kuidun puute ruuassa ja istuminen tavallisella sisälantiota ja genitaaleja puristavilla tuoleilla.\nEnnaltaehkäisyssä ja hoidossa myös tunnetaan joukko lääkekasveja, joilla on yhdessä myös syöpää estävä ja jopa hoitava vaikutus, joka on myös klorofyllissä riittävästi ja säännöllisesti nautittuna.\nOkinavan saarella Japanissa perinteisellä elintavoilla elävillä syöpää ei juuri ole, mutta sieltä ”länteen” muuttaneet ja länsimaiset elin- ja ruokatavat omaksuneet sairastavat syöpää yhtä paljon kuin muutkin.\nPrevious Previous post: VOIKO LÄÄKÄREIHIN LUOTTAA\nNext Next post: YMPÄRISTÖMINISTERI TIILIKAINEN SORTUU HURSKASTELUUN


Saint Peppone - järkkyneen mielen luostari: Luostarin lahja Slush - tapahtumaan ja koko maailmalle: Horny Nun - hullujen kottaraisten kirous\nLuostarin lahja Slush - tapahtumaan ja koko maailmalle: Horny Nun - hullujen kottaraisten kirous\nMinä teen kuulkaas teillä rahaa ja mikäli kaikki menee niinkuin on suunniteltu ja sovittu, niin siihen ei mene kovinkaan pitkää aikaa. Nimittäin, tänään lähti hakuseen rahoitus uudelle nettipelille nimeltään Horny Nun joka on vastaus yhen Jykän tänään alkaneessa Slush-tapahtumassa esittäneeseen rukoukseen missä hän etsi uutta Angry Birdsiä. Oli siellä kuulemma ollut joku toinenkin Jykä joka oli samasta aiheesta puhunut mutta lälällää, minäpäs en kerro kumpaa Jykää tarkoitan.\nHorny Nun:ista on oikeastaan kiittäminen teitä ja teidän käytöstänne, sillä pelissä pelaajan pääasiallinen tehtävä on pelastaa Luostarin nunnat maksakirroosilta ja jatkuvan pielustelun mukanaan tuomilta vaivoilta. Peli on todella haastava ja monitasoinen eikä se suinkaan ole tuosta vaan läpipelattavissa sillä vaikeusaste nousee jokaisen tason myötä ja pelin sisään rakennettu tekoäly pitää huolen ettei peliä voi ”oppia” koska tapahtumat eivät etene uudelleen aloitettaessa saman kaavan mukaan. Loistava grafiikka ja mitä vaikeuteen tulee, niin Horny Nun:in demoversiota pelautettiin maailman huippupelaajilla yhden viikon ajan eivätkä edes he päässeet Luostarin ala-aulaa pitemälle kun joutuivat jonkun nunnan nuss eliminoimaksi vaikka heidän nimenomaan piti pelastaa nunnat.\nPeli alkaa Luostarin isoilta ala-ovilta jossa sisäänpääsyn esteenä on monimutkainen mutta ratkaistavissa oleva krypatus ja tämän suoritettuaan pelaajan on selviydyttävä ala-aulassa pikkujoulujaan viettävien nunnien kiimaisilta lähestymisiltä päästäkseen etenemään Luostarin käytävillä ja kammioissa missä varsinainen toiminta tapahtuu. Pelin vaikeutta kuvastaa hyvin ala-aulan haaste johon useimmat runkefäärdit kaatuvat pääsemättä koskaan taistelemaan Luostarin sisätiloissa. Vain todelliset pelurit pääsevät syvemmälle Luostariin ja ovat etuoikeutettuja pelaamaan tätä äärimmäisen koukuttavaa peliä.\nKuva ei liity peliin\nGrafiikka on laatukamaa ja hahmot ovat toteutettu samalla tapaa kuin netissä pyörivien ja aikusille suunnattujen fantasiapelien hahmot. Paljasta pintaa ja kiihkeitä tilanteita on siis luvassa. Pelin perusidea on saattaa nunnat takaisin ruotuun ja pelaajalle on tätä varten käytössään siveysvöitä, vihkivettä, kokoontaitettava rippituoli ja muita aseita joilla nämä kiimaiset kottaraiset saadaan kuriin. Alussa varustevalikoima on todella kehno ja niinpä pelaajan on etsittävä salalokeroita ja -ovia, joiden sisältä tahi takaa löytyy erilaisia aseita ja muita tarvikkeita kuten köysiä, soihtuja, Hesusteippiä, suklaata etc. Luonnolisesti nunnia taltutettuaan pelaajan asearsenaali kasvaa, samoin aneet joilla hän voi ostaa lisäaseistusta/tarvikkeita. Pelaajan koko kroppa on vaarassa mutta pelin menu-osiossa pääsee tarkastelemaan mitkä kehon kohdat ovat kaikkein alttiimpia kiimanunnien kosketukselle. Perinteisten kehonkohtien lisäksi mukaan on lisätty aika yllättäviäkin pisteitä. Nunnathan koittavat houkutella pelaajan joko kammioonsa tai käyvät tämän kimppuun missä tahansa ja tällöin pelaajan on toimittava tilanteen vaatimalla tavalla, esim. roimimalla vihkivettä tai pieksettävä biblialla lanttuun niin että roikaa karkoittaakseen tuon hornyhengettären kimpustaan. Myös nunnien tärviölle nussimat ja sekaiset munkkikokelaat aiheuttavat omat hankaluutensa, samoin kuin landseerin kokoiset satiaiset joita Luostarin käytävillä vilistää muiden ökkömönkiäisten kanssa.\nPeli etenee sitä mukaa mitä pelaaja saa nunnia taltutettua siveysvyöhön kahlitsemalla ja näin seuraava taso odottaa uusine haasteineen sillä peli ei ole suinkaan pelkkää nunnien nuhteettomaan elämään saattamista, vaan pelaajan on suoritettava monta vittumaista tehtävää ja arvoitusta. Luostarin käytävillä kuljeskelee satunnaisia matkailijoita joilta voi kysyä neuvoa tai oikeaa reittiä peliin upotetun online-keskustelu-moden avulla. Pelissä pääsee ja täytyy vaeltaa Blogspheren aavikoilla sillä Luostarin kaikki blogit elikkäs kääröt ovat mukana pelissä omina ”heimoinaan”. Pelaaja tarvitsee useimpien tehtävien suorittamiseen apua tai välineitä ja esim. kuva-arvoituksiin tai kryptausjuttuihin apua on haettava Taidemaalareitten tai Valokuvaajien heimosta ( pelissä noiden heimojen nimet ovat kylläkin Illusion ja Soultaker, jälkimmäisen nimi tulee alkuperäiskansojen uskosta että sielu jää vangiksi filmille), köyttä, vaatekappaleita vaativiin tehtäviin Ompelu-ja käsityöblogeista (molemmat yhteisnimikkeellä Craftsman) sekä ruokahuoltoon apua kaikista niistä joissa julkaistaan tai on julkaistu reseptejä (Lifesaver:eitten heimo). Vastaavalla tavalla jokaiseen tehtävään jossa pelaaja tarvitsee apua, on siihen myös apua antava heimo. Se on sitten eri asia saako sitä apua sillä myös näiden heimojen edustajat ovat sellaisia saatanoita että pitävät paaksaamisesta siinä määrin että pelaaja saa olla tarkkana ettei joudu vällykirouksen tappamaksi tai räpsähalvauksen kouriin. Toinen vaara on se, että mikäli pelaaja ei osaa käyttäytyä heimojen etiketin mukaan niin häneltä katkotaan munat ja keitetään sen jälkeen öljyssä. Oikeaan pelitunnelmaan pääseekin hankkimalla pelin liitännäisenä myytävän, paimenpoikaa muistuttavan laitteen joka antaa virhetilanteessa sellaisia laakeja sukukalleuksille ettei sitä unohda hetkeen aikaan ja tämä jos mikä lisää pelin haasteellisuutta.\nEi, tämäkään kuva ei liity peliin\nJokaisella tasolla eli Luostarin kerroksella ei olekaan loppuhirviötä suosittujen (ja kesyjen) pelien mukaan, vaan ns. ”Korkein palkinto” joka saattaa olla vaikkapa Luostarin kanssa yhteistyösopimuksen tehneen Happybirdin elikkäs selkätyöntekijän yhteystiedot ja mitä se sitten tarkoittaakin, selviää pelin aikana. Kyseisen kontaktin palveluiden hinnasta ei tarvitse olla huolissaan sillä Luostari kuittaa sen haluten näin palkita urhoollisen pelaajan ja voin kertoa jo nyt (ettei tule sitä tavanomaista kitinää) että molemman sukupuolen pelaajia palvellaan. Mitä pidemmälle pelaaja pääsee, niin sen suuremmaksi kasvaa ”Korkeimman palkinnon” sisältö ja tarjonta. Peli on yksinkertaisesti niin laaja-alainen ja monia tasoja (lisä-ja piilotasoineen) sisältävä, etten paljasta kaikkea nyt eikä aikani edes riitä, vaan kehotan ostamaan pelin heti kun se tulee markkinoille ja muista runkuista poiketen peliä valmistetaan het kaikille pelialustoille joten ei ole väliä onko sulla PC, Pleikkari, X-boksi tai joku muu – kaikilla pelaaminen onnistuu. Luostarin mottona kun on että jaettu ilo on moninkertainen ilo. Runsaasti loitsuja,kirouksia, kiperiä tilanteita ja aivan helvetin upeita maisemia (no niistä nunnista nyt puhumattakaan..) on siis luvassa. Pelihahmoista sen verran että pelaaja voi valita useista eri hahmoista aina Konneveteläisestä putkimiehestä Savolaiseen maagikkoon ja mukana on myös edellisten lisäksi monia fantasiahahmoja.\nUsko nyt jo etteivät nämä liity peliin, Horny Nun:issa on paaaaljon paremmat näkymät\nHyvää Slushia ja ennenkaikkea Horny Nun:ia teille kaikille, te rakkaat Luostarin asukit ja muut matkaajat – kyllä tästä vielä kunnon startup:it otetaan.\nPs. Sori kun tämä tulee nyt eikä lupaamani 12.00 aikoihin sillä tämä uusi päiväjärjestys aiheuttaa odottamattomia muutoksia näihin päiviin.\nHikisillä käsillään naputellut Peppone klo 15.58\nTunnisteet:matkailu,ihmissuhteet,elämä,ruoka craftsman, haaste, horny, illusion, kiima, kirous, loitsu, mode, nettipeli, online, palkinto, PC, PlayStation, soultaker, taso, tribe, vihkivesi, X-box


Samsungin ultraiso QLED-televisio myyntiin, hinta 20 000 euroa - AfterDawn\nAfterDawn > Uutiset > Samsungin ultraiso QLED-televisio myyntiin, hinta 20 000 euroa\nSamsungin "ultraiso" QLED-televisio myyntiin, hinta 20 000 euroa\nKirjoittaja Matti Vähäkainu @ 2.8.2017 19:08 Kommentteja (1)\nSamsung on kertonut, että sen uusi Quantum Dot -teknologiaa käyttävä "ultraiso" malli saapuu vihdoin laajemmin myyntiin. 88-tuumainen Q9-malli ei kuitenkaan irtoa kaupasta aivan tavallisten kuolevaisten kukkaroilla.\nQ9-televisiomalli asettuu aivan premium-markkinoiden yläluokkaan ja sillä onkin hintaa huimat 20 000 dollaria. Laite saapuu nyt myyntiin Yhdysvalloissa sekä Samsungin kotimaassa Koreassa, jonka lisäksi se tuli aiemmin myyntiin kaakkois-Aasiassa.\nSamsung kuitenkin lupaa, että television myynti alkaa myös Euroopassa pian. Tarkoituksena on saada 88-tuumainen "ultra-premium"-telkku myyntiin vielä tämän kuun aikana myös Euroopan markkinoilla.\nVerkkokauppa.comilla televisio on jo listattuna ja hintaa on 19 999 euroa. Toimitusajaksi luvataan 2-3 viikkoa.\nYhtiön mukaan kyseessä on ainut televisio, joka kykenee 100 prosentin värivolyymiin. Tämän lisäksi kaikki on tietysti tehdä, että kuva on mahdollisimman tarkka ja laadukas. Luonnollisesti televisio tukee 4K UHD -resoluutiota ja tarjoaa kaikki herkut WiFi-yhteydestä sisäänrakennettuun äänentoistoon sekä älyominaisuuksiin.\nQ9-television voi asentaa suoraan seinään ilman telineitä ja sen liittäminen lisälaitteisiin tapahtuu alle parin millin optisella kaapelilla.\nSamsungilta löytyy toki huomattavasti edullisempia QLED-malleja, joista 75-tuumainen malli on liki kymppitonnin hintainen, mutta 55-tuumaisesta mallista joutuu pulittamaan enää noin 1800 euroa.\nTägit: televisio Samsung taulutelevisio QLED\n<Applella on paljon suuremmat tavoitteet – Itsestään ajava auto on vain yksi isoista projekteista >IKEA alkaa myydä Teslan Powerwallin tapaisia akkuratkaisuja aurinkopaneeleille\n"Tämän lisäksi kaikki on tietysti tehdä, että kuva on mahdollisimman tarkka ja laadukas." Whaat?


Yritysviestinnässä kohti sähköistä suhdetoimintaa - Mediaviikko - Viestinnän ja median uutisia\nYritysviestinnässä kohti sähköistä suhdetoimintaa\n| perjantaina 30.11.2007 - Paavo Vasala\nYritysten viestintä, eli mainonta osana muuta markkinointiviestintää sekä tiedottaminen elävät nyt harvinaisen kiihkeää muutosaikaa. Syynä on ennen muuta digitaalinen informaatioteknologia, joka mullistaa tiedotusmaailmaa. Osaavalle viestinnälle muutokset merkitsevät aina mahdollisuutta menestyä kilpailussa muita paremmin. Ennakoin, että siirrymme nopeasti sähköisen suhdetoiminnan aikaan, jolloin massatiedottamisen sijaan syntyykin miltei yksilökohtainen yritysviestintä.\nMainonta on perinteisesti hoidettu isojen joukkotiedotusvälineiden kautta. Iso ilmoitus Hesarin etusivulla on taannut, että tuote tulee tunnetuksi ja kauppa alkaa käydä. Nyt kohteet ovat pirstaloituneet hajalleen mikä minnekin: töllöttäjiksi television ja radion sadoille vaihtoehtoisille kanaville, erikoislehtien lukijoiksi, ilmaislehtien selaajiksi, suoramainosten vilkaisijoiksi, nettisurffalijoiksi,ja taitaa monelle riittää, että näkee mainoksen kaupan katossa tai Hakametsän lätkäkaukalon seinässä.\nYrityksen pitää etsiä uudet keinot tavoittaakseen asiakkaansa. Ratkaisu ei ole varmaan sellainen, että laittaa mainoksia suunnitelmallisesti riittävän moneen mediaan, jotta tavoittaa mahdollisimman monen. Haulikkoammunta tuo laihan tuloksen. Liian moni hauli menee ohi. Tärkeintä on löytää yksilö, koska vain yksilö tekee ostoksen. Niinpä olennaista on muodostaa pitempikestoinen informaatiosuhde asiakkaan ja yrityksen välille.\nTiedottamisessa digitalisoitumisen muutos on varsin riipaiseva. Koska massamedian merkitys yleisen mielipiteen muodostajana supistuu kovasti, pitää tavoittaa yksilöt muita kanavia käyttäen. Nyt ei enää olekaan niin suurta väliä, mitä Helsingin Sanomat tai Kauppalehti kirjoittavat yrityksestä, koska näitä juttuja luetaan niukasti. Jatkossa lehtijutuista piitataan yhä vähemmän, verkkomedian julkisuudesta kyllä sitäkin enemmän. Sitä paitsi lehdet itsekään eivät käytä entiseen malliin tilaa yritystalouden asioihin, vaan pikemminkin viihteeseen.\nViestinnässä, niin mainonnassa kuin tiedottamisessa, siirrytään sähköiseen suhdetoimintaan, jossa markkinoinnin ja tiedottamisen nykyiset rajat hämärtyvät tai jopa katoavat kokonaan. Syntyy, ja on jo syntynyt, netin kautta tietokantoihin pohjatuvat kontaktointijärjestelmät. Niiden ansiosta mikä yritys tahansa voi poimia yksilön esiin erikoispiirteineen, ikään kuin inhimillisinä persoonina yrityksen keskustelukumppaniksi. Hänelle voidaan lähettää informaatiota sähköisesti monessa muodossa: sähköpostilla, webin kautta ja lopulta toimittaa tavara postissa tai saada asiakas kauppaan esimerkiksi sähköisen tarjouksen avulla.\nMonet vannovat kuitenkin ns. henkilökohtaisen viestinnän ja suhdetoiminnan puolesta. Sähköinen suhdetoiminta ei tietenkään poista ihmisyyteen kuuluvaa kahdenvälistä kommunikaatiota, joka säilyy elämän jännittävänä ytimenä. Sähköinen yksilökohtainen viestintä erityisesti netin kautta kuitenkin tuo uuden ulottuvuuden ja ratkaisee myös joukkoviestinnän tarpeita.\nHyvä esimerkki sähköisestä suhdetoiminnasta on mm. Lidlillä, joka lähettää viikoittain sähköpostilla tarjoukset halutuista tuotteista. Lidlin uutiskirje tulee säännöllisesti ja se on tehty ikään kuin nimenomaan yhtä vastaanottajaa varten. Interaktiivisuudessa on tosin vielä parannettavaa.\nSähköinen suhdetoiminta tulee ratkaisemaan myös yritystiedottamisen monet haasteet. Avainvaikuttajille voidaan suunnata tiettyjä viestejä ja muodostaa erityisiä yhteisöjä, joissa yksilö nousee tärkeimmäksi, tasavertaisena keskustelukumppanina.\nBlogit ovat eräs ilmiö kohti sähköistä suhdetoimintaa. Niissäkin korostuu individuaali. Yksilön ympärille muodostuu sähköinen suhdetoimintaverkosto, jossa ihmiset eivät fyysisesti tunne toisiaan, eivät puhu toisilleen tai eivät sano edes oikeaa nimeään toisilleen. Helsingin Sanomat onkin oikealla tiellä ostaessaan Blogilista.fi:n, jossa on luetteloitu jo noin 1300 suomalaistaa bloggaajaa. He ovat eräänlaisia mielipidejohtajia, joiden kautta sanoma kulkee massoille.


Aika 13.08.2004 - 31.12.2004\nSuoritin jatko-opintoja/tutkimusta Waterloon yliopistossa ajanjakson 13.8.-31.12.2004. Opintojen tarkoituksena oli täydentää pääaineopintoja väitöstyötä varten, jonka aihe on ”Pohjaveden Kestävä Käyttö”.\nVaihtopaikkaa hain Oulun yliopiston kansainvälisen toimiston kautta. Näin säästyin lukukausimaksuilta, jotka ovat Kanadassa melko suuret. Tiedon vaihtopaikasta sain huhtikuussa 2004, jolloin aloin tekemään matkajärjestelyjä. Asunnon hankin itse internetin kautta selailemalla paikallisia asunnon välitystoimistoja. Asunnon hankintaan ei tarvinnut kovin montaa viikkoa käyttää, koska tarjonta oli sen verran suurta. Lopulta mieleinen asunto löytyi ja käytännön järjestelyt olivat mutkatonta.\nKurssit valitsin jo etukäteen ollessani Suomessa. Suoritin yhteensä kolme kurssia, joista kaksi liittyi suoraan tutkimukseeni ja yksi oli englannin kielen kurssi, missä harjoiteltiin kirjoittamista ja pääpaino oli tieteellisen tekstin tuottaminen, joten siitä oli todella paljon hyötyä. Opintojen lisäksi tein myös tutkimustyötä johon sain kiitettävästi käytännön ohjausta yliopiston asiantuntijoilta. Tutkimustyöhön kuului Ahmaskankaan harjualueen pohjaveden virtauksen mallintaminen.\nOpintojen lisäksi oli tietysti vapaa-aikaakin, joka kului lähinnä matkustellessa. Kanada on iso maa, joten nähtävää siellä riittää. Vapaa-ajan matkusteleminen tapahtui pääsääntöisesti junalla tai autolla. Auton vuokraaminen oli edullista ja bensan hintakin on tunnetusti Pohjois-Amerikassa alhainen. Oman auton vuokraamisen etuihin kuuluu tietysti se, että saa matkustaa oman aikataulun mukaan.\nKokemus Waterloon yliopistossa oli sen verran mieluinen, että jään sinne myös ensi lukukaudeksi. Näin saan täydennettyä loput pääaine opintoni väitöstyötä varten. Suomeen palaan toukokuun alussa, jolloin jatko-opiskelu/tutkimus jatkuu Oulun Yliopistossa.