Tunnusta ja tunnista opittu! - PDF\nDownload "Tunnusta ja tunnista opittu!"\n1 Tunnusta ja tunnista opittu! Vapaan sivistystyön opitun tunnustaminen formaalissa oppilaitoksissa Selvitys muodoista, käytänteistä, yhteistyösuhteista ja ongelmista. Jukka Määttä Vapaan sivistystyön yhteisjärjestö 1\n2 SISÄLLYS Tiivistelmä 3 Esipuhe 4 1. Johdanto 5 2. Opitun tunnustaminen Opitun tunnustaminen ja tunnistaminen Opitun tunnustaminen eri oppilaitosmuodoissa 6 Perusopetus 6 Lukiokoulutus 7 Ylioppilastutkinto 7 Ammatillinen peruskoulutus 7 Ammattikorkeakoulu 7 Yliopisto/korkeakoulu Opitun tunnustamien Eu-maissa 9 3. Vapaa sivistystyö ja opitun tunnustaminen Vapaan sivistystyön muutokset Oppilaitosmuotojen lähtökohdat Kansanopistot Kansalaisopistot Opintokeskukset Kehittämistoimet Selvityksen toteutus Tavoitteet Menetelmät Aineistot Kyselyaineisto Haastatteluaineisto Analysointi Luotettavuus Tulokset Kyselyn tuloksia Opitun tunnustamisen muodot 14 Hyväksilukeminen Opintojen tunnistettavuus Yhteistyösopimukset Opitun tunnustamisen kehittäminen Haastatteluista poimittua Hyviä kokemuksia ja haasteita kentältä Hyviä käytäntöjä Taiteen perusopetus opitun tunnustamisen haasteena Yhteenveto tuloksista Pohdinta Erilaisia lääkkeitä Tunnistamisen helpottuminen Lopuksi 27 Lähteet 29 2\n3 Tiivistelmä Määttä J Tunnusta ja tunnista opittu? Vapaan sivistystyön opitun tunnustaminen formaalissa oppilaitoksissa Selvitys muodoista, käytänteistä, yhteistyösuhteista ja ongelmista. Selvityksessä kartoitettiin, millä tavoin kansalaisopistoissa, kansanopistoissa ja opintokeskuksissa opittua tunnustetaan formaalissa koulutuksessa. Mitä ovat tyypillisimmät käytänteet, muodot, ongelmat ja yhteistyösuhteet. Selvityksen tarkoituksena oli yhtäältä tuottaa perusdokumentti opitun tunnustamiseen Vapaan sivistystyön yhteisjärjestölle (VSY) opetusviranomaisten kanssa tehtävää kehitystyötä varten. Toisaalta oli tarkoitus tuottaa informaatiota vapaan sivistystyön toimijoiden keskuuteen heidän oman toimintansa kehittämiseksi. Tässä työssä opitun tunnustaminen jaetaan käsitteellisesti opitun tunnistamiseen ja opitun tunnustamiseen. Tunnistamisella tarkoitetaan opitun näkyväksi tekemistä ja tunnustamisella opitun tunnustamista (arvostamista) formaalissa koulutusjärjestelmässä (perusopetus, lukiokoulutus, ammatillinen aikuiskoulutus, ammatillinen perustutkinto, ammatti- ja erityisammattitutkinnot, ammattikorkeakoulu ja yliopistot/korkeakoulut). Tunnustaminen rajattiin tarkoittamaan: - hakeutumisoikeuden saamista tai helpottumista johonkin toiseen oppilaitokseen, - opitun hyväksilukemista ja/tai - näyttötutkintoa jossakin toisessa oppilaitoksessa. Selvitys toteutettiin sähköisenä kyselynä ja osittain tarkentavina haastatteluina joko paikan päällä tai puhelimitse. Kysely kohdistettiin rehtoreille, ja siihen saatiin 187 vastausta (vastausprosentti 55 %). Parhaiten vastasivat opintokeskukset ja kansanopistot. Opitun tunnustaminen oli yleensä tuttu vapaan sivistystyön toimijoille, ja monissa oppilaitoksissa oli vireillä siihen liittyviä kehittämistoimia. Opitun tunnustaminen kosketti selvimmin kansanopistoja ja kansalaisopistoja. Tyypillisimmillään opitun tunnustaminen oli opintojen hyväksilukemista, joskus se oli myös sisäänpääsyn helpottumista ja näyttötutkintoja. Parhaiten hyväksilukeminen onnistui jo olemassa olevien tunnistamisjärjestelmien piirissä olevien opintojen kohdalla (avoimen korkeakoulun opinnot, kielitutkinnot ja ATK-ajokortit). Yhteistyöllä lähinnä toisen asteen oppilaitoksen kanssa oli päästy toimiviin hyväksilukemisen käytäntöihin. Ongelmiksi koettiin yhteisten pelisääntöjen puute toisaalta oman oppilaitoksen piirissä ja varsinkin vastaanottajaoppilaitoksissa. Myös vastaanottajaoppilaitosten asenteet vapaan sivistystyön koulutuksen laatua kohtaan koettiin ongelmaksi. Vastaanottajaoppilaitoksissa opitun tunnustamisen käytännöt olivat vielä muotoutumatta ja niihin liittyvä kehittämistyö oli meneillään. Jokainen yksittäinen oppilaitos voi omalta osaltaan vaikuttaa solmimalla yhteistyösuhteita mahdollisiin vastaanottajaoppilaitoksiin. Tärkeä osa opitun tunnustamisen kehittämistyötä on myös vapaan sivistystyön oppilaitosten sisäinen laatutyö ja sen ohessa tehtävä opitun tunnistettavuuden helpottaminen, dokumentoitavuus. Yhteismitallisten käytäntöjen luominen ja edistämien on myös tärkeää tunnustamisen edistämiseksi (yhteiset todistuspohjat, opintoviikon sisällön määritteleminen yms.). Sisältökohtaisesti taideopinnot laajan vapaan sivistystyön opintokokonaisuutena vaativat vielä tunnustamismielessä kehittämistoimia. Koulutuksen rahoituksen suuntaaminen ja opiskelijoiden opintososiaalisiin etujen edistäminen vapaassa sivistystyössä parantaa välillisesti myös opintojen tunnustamista. Opitun tunnustamisen näkökulmasta vapaan sivistystyön opinnot ovat erilaisia ja vaativat myös erilaisia kehittämistoimia opitun tunnustamisen edistämiseksi. Perinteisiä, omaehtoisia ja vapaatavoitteisia opintoja, joille vapaan sivistystyön koulutuksen järjestäjät haluavat varata oman selvän tilan myös tulevaisuudessa, voidaan kehittää dokumentoimalla opetussuunnitelmat ja antamalla todistuksia tunnistettavuuden helpottamiseksi. Vapaan sivistystyön itsensä kehittämien uusien opintojen (kansalais- ja tietoyhteiskuntaopinnot) suuri haaste tulee olemaan markkinointi, miten saada mahdolliset vastaanottajatahot vakuuttuneeksi opintojen arvosta ja tunnustamaan ne. Vastaanottajaoppilaitosten kanssa yhteistyössä tai muiden ehdoilla tehtävien opintojen haaste liittyy yhteistyöhön ja oman vaikutusvallan turvaamiseen. Kehittämishaasteet voidaan ryhmitellä viiteen osaan: 1) kumppanuuksien rakentaminen muiden oppilaitosten kanssa, 2) yleiseen tunnistamista ja tunnustamista edistävään laatutyön, 3) opintojen yhteismitallisuuden edistämiseen, 4) sisältökohtaiseen kehittämistyöhön ja 5) opitun tunnustamiseen liittyvien rakenteellisten uudistusten vauhdittamisen. 3\n4 ESIPUHE Työ sai alkunsa tarpeesta selvittää, millä tavoin vapaan sivistystyön (kansalaisopistot, opintokeskukset ja kansanopistot) opintoja tunnustetaan formaalissa koulutuksessa. Vapaan sivistystyön koulutus on jäänyt syrjään tutkintoon johtavaan koulutuksen verrattuna. Opitun tunnustaminen on nähty yhtenä keinona nostaa vapaan sivistystyön koulutuksen arvostusta ja luoda sille kysyntää. Selvityksen tarkoitus oli toimia pohjana kehitettäessä vapaan sivistystyön opintojen opitun tunnustamista. Työskentelyä tuki ohjausryhmä, johon kuuluivat Leena Saloheimo ja Anneliina Törrönen Vapaan sivistystyön yhteisjärjestöstä, rehtori Juha Sihvonen Valkeakoski-opistosta, suunnittelija Tytti Liinakoski Suomen kansanopistoyhdistyksestä ja projektipäällikkö Sulevi Riukukoski Etelä-Pohjanmaan korkeakouluyhdistyksestä ja Vihreästä opintokeskuksesta. Lisäksi työtäni ovat kommentoineet opetusneuvos Pentti Yrjölä ja Kansalais- ja työväenopistojen liiton toiminnanjohtaja Eeva-Inkeri Sirelius. Heille ja kaikille niille vapaan sivistystyön parissa työskenteleville, jotka ovat jaksaneet vastata kysymyksiini, lausun parhaimmat kiitokset. Työ on ensimmäinen koko vapaan sivistystyön kenttää kuvaava selvitys opitun tunnustamisesta. Laajuudessaan se on rajallinen, mutta antanee kehittämistyölle pohjadokumentin. Kirjoittamisessa olen pyrkinyt sellaiseen laajuuteen ja esitystapaan, että raportti avautuisi myös vapaata sivistystyötä vähemmän tuntevalle. Kontiolahdella Höytiäisen rannalla Jukka Määttä 4\n5 1. Johdanto Opitun tunnustaminen on nostettu yhdeksi tärkeimmäksi 2000-luvun koulutuksen kehittämisalueeksi. Opitun tunnustamisella tarkoitetaan opitun arvostamista ja sen näkyväksi tekemistä. Yksilön kannalta laajempi epävirallisen aseman tunnustaminen merkitsee joustavampaa koulutus- ja työuran rakentumista. Koulutusjärjestelmän toimivuuden kannalta yksilöiden koulutusajat lyhenevät ja päällekkäinen koulutus vähentyy. Tältä osin saadaan aikaan myös säästöjä. Myös vapaassa sivistystyössä opitun tunnustaminen on noussut keskeiseksi kehittämiskohteeksi. Pientä ristivetoa on sen suhteen, millainen painoarvo opitun tunnustamiselle annetaan. Kriitikoiden mielestä sen esille nostaminen liian voimakkaana uhkaa viedä vapaan sivistystyön autonomian. Toisten mielestä tämä on tärkeä kehityssuunta tutkintoja arvostavassa koulutusmaailmassa ja näin ollen myös vapaan sivistystyön kannattaa olla siinä mukana. Vapaan sivistystyön yhteisjärjestö (VSY) käynnisti opitun tunnustamiseen liittyvän kehittämishankkeen vuonna 1999 (ks. Törrönen 2002.). Yhtenä osana kehittämishanketta haluttiin kartoittaa, millä tavoin vapaassa sivistystyössä opittuja asioita tunnustetaan formaalin koulujärjestelmän piirissä ja tämän vuoksi tehtiin tämä selvitys. Ohjausryhmän ja toimeksiantajan (VSY) kanssa käytyjen keskustelujen perusteella työ haluttiin rajata hyvin käytännönläheiseksi ja mahdollisimman konkreettiselle tasolle. Käsittelyn ulkopuolelle jäi opitun tunnustaminen työelämässä, vaikka se on keskeinen osa opitun tunnustamista. Käytettävissä olevien resurssien perusteella rajaus katsottiin tarkoituksenmukaiseksi. Tämän selvityksen pohjamateriaalina on käytetty aikaisemmin toteutettuja selvityksiä käsityön opitun tunnustamisesta vapaassa sivistystyössä (Vainikka 2001) ja kansanopistojen pitkäkestoisten linjojen opintojen tunnustamisesta (Sahlberg 2002). Myös opetusministeriön muistio opitun tunnustamisen kehittämisestä (Jäppinen 2002), parlamentaarisen aikuiskoulutustyöryhmän muistio (OPM 2002c) sekä opitun tunnustamisen maakuvaus (Nyyssölä 2002) ovat toimineet tämän työn taustamateriaalina. Käsillä oleva raportti koostuu opitun tunnustamisen mahdollisuuksien kuvauksesta vastaanottajaoppilaitosten sekä vapaan sivistystyön oppilaitosten näkökulmasta. Tulososassa kuvataan kyselyn tulokset ja loppuun on koottu myös kehittämisehdotuksia opitun tunnustamisen edelleen kehittämiseksi. 2. Opitun tunnustaminen 2.1 Opitun tunnustaminen ja tunnistaminen Opitun tunnustamisen ajankohtaisuus tulee selvästi esille koulutuspolitiikkaa ohjaavista tärkeimmistä asiakirjoista: hallitusohjelmasta, koulutuksen ja tutkimuksen kehittämissuunnitelmasta, komission asiakirjoista sekä parlamentaarisen aikuiskoulutusneuvoston muistioista. Myös EU:n komission elinikäisen oppimisen muistiossa (OPM 1998) ja parlamentaarisen aikuiskoulutustyöryhmän mietinnössä (OPM 2002c) painotetaan opitun tunnustamista ja sen julkituomista. Samoin koulutuksen ja tutkimuksen kehittämissuunnitelmassa painotetaan opitun tunnustamista koulutusjärjestelmän tehokkuuden ja joustavuuden takaamiseksi. Samaisessa raportissa todetaan tarve kehitellä järjestelmiä, joilla muualla kuin muodollisessa koulutuksessa hankittu osaaminen voidaan arvioida ja tunnustaa. Euroopan unionin piirissä virallisessa koulutuksessa opitun tunnustamisesta käytetään nimitystä validointi (ks. Nyyssölä 2002). Björnevold (2000) jakaa validoinnin kolmeen elementtiin: 1) tunnistamisella (identification) pyritään löytämään arkioppimisen ja epävirallisen oppimisen kautta hankitut tiedot ja taidot, 2) Arvioinnin (assessment) avulla määritellään niiden vastaavuus virallisessa koulutuksessa hankittuihin tietoihin ja taitoihin ja 3) tunnustaminen (recognition) antaa arkioppimisen ja epävirallisen oppimisen kautta hankituille tiedoille ja taidoille tunnustuksen virallisessa koulutuksessa. (Nyyssölä 2002, 19.) Tässä raportissa käytetään käsitettä opitun tunnustaminen, vaikka se on hieman kankea suomen kieleen. Opitun tunnustamisella tarkoitetaan yleisesti opitun näkyväksi tekemistä ja julkista tunnustamista. Opitun näkyväksi tekemisellä tarkoitetaan opitun tunnistamista ja niitä välineitä, joilla opittu voidaan osoittaa (esim. todistus). Opitun tunnustaminen on aikaisemmin opitun arvostamista toisessa oppilaitoksessa tai työelämässä. Raportti keskittyy non-formaalin koulutuksen 1 yhden koulutusmuodon, vapaan sivis-tystyön, opitun osaamisen hyödyntämiseen. 1 Oppiminen jaotellaan EU:n piirissä karkeasti kolmeen osaan: 1) formaaliin, 2) non-formaaliin eli epäviralliseen oppimiseen sekä 3) informaaliin eli arkioppimiseen. Formaali oppiminen tapahtuu virallisessa tutkintoon johtavassa koulutuksessa. Sen sijaan non-formaali oppiminen tapahtuu ohjatussa ja järjestelmällisessä koulutuksessa, josta saa todistuksen mutta joka ei kuulu virallisen koulutusjärjestelmän (ei-tutkintoon johtavan) piiriin. Informaali oppiminen tapahtuu koulutusjärjestelmän ulkopuolella ihmisten arjessa: perheessä, työn ja harrastusten parissa. (Nyyssölä 2002, 18.) Vapaa sivistystyö yhtenä aikuiskoulutuksen osa-alueena luetaan non-formaalin eli epävirallisen oppimisen piiriin. 5\n6 Opitun tunnustamisen muodot Opitun tunnustaminen voidaan jakaa kolmenlaiseen tunnustamisen (validoinnin) muotoon: hyväksilukemiseen, hakeutumisoikeuteen ja näyttötutkintoon (ks. Jäppinen 2002). Hyväksilukeminen tarkoittaa, että henkilö voi aikaisemmin oppimallaan (koulutus, harjoittelu, työkokemus tai muu mahdollinen kokemus) korvata joitakin parhaillaan suorittamansa tutkinnon osia. Koulutukseen hakeutumisoikeus tarkoittaa mahdollisuutta hakeutua viralliseen koulutukseen, vaikka henkilö ei ole suorittanut yleisvaatimuksena olevaa pohjakoulutusta. Näyttötutkinnot tarjoavat mahdollisuuden suorittaa tutkinnossa vaadittu osaaminen hankintatavoista riippumattomissa kokeissa. Ammatillinen näyttötutkinto on erityisesti aikuisille tarkoitettu joustava tutkinnon suorittamistapa. Näyttötutkinnossa on tutkinnon perusteissa määritelty ammattitaito, joka tutkintotodistuksen saamiseksi on osoitettava. Samoin niissä määritellään tutkinnon osat sekä tavat, joilla ammattitaito osoitetaan. Näyttöjä on tason mukaan kolmenlaisia: ammatilliset perustutkinnot, ammattitutkinnot ja erityisammattitutkinnot. Näyttötutkinnot ovat nuorten koulutuksessa suoritettuja tutkintoja vastaavia. Näyttötutkintoihin osallistuminen ei edellytä koulutukseen osallistumista, mutta suurin osa kokeisiin osallistuvista osallistuu myös valmentavaan koulutukseen, Vapaan sivistystyön oppilaitoksissa, etenkin kansanopistoissa, järjestetään näyttöihin valmentavaa koulutusta. Koulutus mukailee tutkintojen perusteiden ammattitaitovaatimuksia. Näyttöihin verrattavia tutkintoja ovat yleiset kielitutkinnot ja tietokoneen ajokorttitutkinnot. Yleiset kielitutkinnot ovat aikuisille suunnattuja kielitutkintoja, joita säätelevät niistä annetut laki 668/94 ja asetus 669/94. Tutkinnot suoritetaan ennalta määrättyinä vastaanottoaikoina ja niitä ottavat vastaan koulutetut arvostelijat. (ks. tarkemmin Oph 2003). Tietokoneen ajokorttitutkinnot ovat myös näyttötutkintoja. Niitä on kolmentasoisia: tietokoneen käyttäjän A-kortti ja tietokoneen käyttäjän AB-kortti. Kansallista tietokoneen ajokorttia hallinnoi Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus. Ajokortin voi suorittaa missä tahansa koulutusorganisaatiossa, joka on ottanut tuotteen koulutusvalikoimaansa. Näyttöön arvotaan tehtävät moduulikohtaisesti valtakunnallisesta tehtäväpankista (ks Opitun tunnustaminen eri oppilaitosmuodoissa Tässä luvussa käsitellään vapaan sivistystyön opintojen tunnustamisen mahdollisuuksia vastaanottajaoppilaitosten näkökulmasta mm. lainsäädännön kautta. Jokaisen oppilaitosmuodon yhteydessä esitellään hyväksilukemisen ja hakeutumisen periaatteita sekä näyttötutkintomahdollisuuksia. Kyselyn perusteella tärkeimmät vastaanottajaoppilaitokset olivat yliopisto, ammattikorkeakoulu, ammatilliset oppilaitokset ja lukiokoulutus. Luvun sisältö on koostettu kirjallisten lähteiden ja oppilaitosten wwwsivuilta poimitun materiaalin sekä muutamien vastaanottajaoppilaitosten haastatteluiden perusteella. Perusopetus Perusopetuksen oppimäärän voi suorittaa kokeiden avulla (peruskoululaki 628/1998, 38, peruskouluasetus 852/1998, 23 ). Yleensä tämä menettely koskee aikuisia ja heidän määränsä on vuosittain hyvin pieni. Lain mukaan opiskelu voidaan järjestää normaalia poikkeavalla tavalla, jos oppilaalla katsotaan joltakin osin olevan perusopetuksen oppimäärää vastaavat tiedot. Tällöin on kysymyksessä oppilaan vajavuus tai muut oppimisongelmat, jotka huomioidaan tarvittaessa tavoitteissa ja oppimisjärjestelyissä. (Nyyssölä 2002, 21.) Lukiokoulutus Myös lukion oppimäärän voi suorittaa kokeiden avulla ilman aikaisempaa opiskelua (peruskoululaki 628/1998, 38, peruskouluasetus 852/1998, 23 ). Lukiolain (629/1998, 20 ) mukaan lukion opiskelijaksi voidaan ottaa henkilö, joka on suorittanut perusopetuksen oppimäärän tai sitä vastaavan oppimäärän. Opiskelijaksi voidaan ottaa myös henkilö, joka ei ole suorittanut oppimäärää, mutta jolla katsotaan muutoin olevan riittävät edellytykset lukioopinnoista suoriutumiseen. Tarvittaessa lukiokoulutukseen hakeuduttaessa voidaan ottaa hakijalta huomioon muu koulutus, harrastukset ja muita lisänäyttöjä (OPM 1998). Käytännössä tämä koskee erityislukioita. Lukiolain (23 ) mukaan opiskelijalla on oikeus lukea hyväkseen sellaiset lukion oppimäärän opinnot, jotka ovat tavoitteiltaan ja sisällöiltään lukion opetussuunnitelman mukaisia. Tämän asian edistämiseksi lukiokoulutuksen kehittämistyöryhmä suosittelee hyväksilukemisen periaatteiden selkiinnyttämistä ja käytänteiden kirjaamista selkeästi paikallisiin opetussuunnitelmiin (OPM 2002b). 6\n7 Ylioppilastutkinto Ylioppilastutkinto on valtakunnallinen lukion päättövaiheessa suoritettava tutkinto. Se tuottaa jatkoopintokelpoisuuden korkea-asteen opintoihin. Ylioppilastutkintoon voi myös osallistua opiskelija, joka ei ole opiskellut vaadittavia oppimääriä, mutta jolla muutoin katsotaan olevan riittävät edellytykset kokeesta suoriutumiseen (Ylioppilastutkintoasetus 1000/1994, 7 ). Nämä tilanteet ovat hyvin harvinaisia ja käytännössä jää rehtorin harkittavaksi, mikä on kokelaan valmius osallistua kokeeseen (Nyyssölä 2002, 24). Ammatillinen peruskoulutus Ammatillista koulutusta koskevan lain (630/1998, 27 ) mukaan ammatilliseen perustutkintoon johtavaan koulutukseen voidaan ottaa opiskelijaksi henkilö, joka on suorittanut perusopetuksen oppimäärän tai sitä vastaavan oppimäärän. Opiskelijaksi voidaan ottaa myös henkilö, joka ei ole suorittanut oppimäärää, mutta jolla katsotaan muutoin olevan riittävät edellytykset opinnoista suoriutumisen. Oppilaitokset voivat käyttää myös joustavaa valintaa niiden kohdalla, jotka eivät täytä pääsyvaatimuksia. Tällöin hakijalla on yleensä yksilöllisiä syitä, kuten erityislahjakkuutta, alaan liittyvää koulutusta tai harrastustoimintaa. Ammatillisen perustutkinnon voi suorittaa myös näyttötutkintona. Ammatillisen koulutuksen lain (630/1998, 21 ) mukaan opiskelijalla on oikeus lukea hyväkseen muualla oppimansa tiedot ja taidot, jos ne vastaavat tavoitteiltaan keskeisiltä sisällöiltään opetussuunnitelmaa. Opintojen hyväksilukemisessa keskeistä on opintojen arvioitavuus. Mikäli opintoja ei kyetä arvioimaan helposti (vrt. tunnistettavuus), niin silloin hyväksilukemisen voi tehdä vain asianomainen opettaja tai opettajat yhdessä. Jos kyseessä on opintokokonaisuuden osa, varsinaista näyttöä ei vaadita, jos opintokokonaisuus kyetään arvioimaan. Näyttö tulee kyseeseen koko opintokokonaisuutta arvioitaessa. Ammatillisessa koulutuksessa aikaisemmin ja muualla opittujen tietojen ja taitojen hyväksilukeminen on vakiintunut käytäntö. Se on myös valtioneuvoston selonteon mukaan lisääntynyt, mutta opinnot ovat olleet pääasiallisesti aikaisempia tutkintotavoitteisen koulutuksen opintoja. (Nyyssölä 2002, 28.) Näyttötutkintoihin osallistuminen ei edellytä koulutukseen osallistumista, mutta suurin osa kokeisiin osallistuvista osallistuu myös valmentavaan koulutukseen. Vapaan sivistystyön oppilaitoksissa, etenkin kansanopistoissa, järjestetään näyttöihin valmentavaa koulutusta. Koulutus mukailee tutkintojen perusteiden ammattitaitovaatimuksia. Ammatillisen koulutuksen järjestäjät kiinnittävät huomiota omaan opetussuunnitelmaansa. Jos esimerkiksi valinnaisiin tai jopa ammatillisiin opintoihin on suoritettava vastaavia opintoja, niin hyväksilukeminen on yleensä neuvottelukysymys. Ammattikorkeakoulu Ammattikorkeakoulujen yleisenä kelpoisuusvaatimuksena on toisen asteen tutkinto tai vastaava ulkomailla suoritettu tutkinto (Laki ammattikorkeakouluopinnoista 255/1995, 13 ). Opiskelijaksi voidaan ottaa myös henkilö, jolla katsotaan olevan riittävät tiedot ja taidot ammattikorkeakouluopinnoista suoriutumiseen. Tätä valintaa kutsutaan erityistapausvalinnaksi. Ammattikorkeakouluun hakeuduttaessa työkokemus luetaan eduksi, mutta sen painoarvo vaihtelee vuosittain ja aloittain. Ammattikorkeakouluissa on yleensä nuorille ja aikuisille omat koulutuksensa, vaikka tutkinnot ovatkin tasa-arvoisia keskenään. Aikuisten tutkintoa koskevat pääsyvaatimukset ovat samat kuin nuorilla, mutta työkokemuksen osuus on suurempi. Yleensä ammattikorkeakouluilla on omia vaatimuksiaan työkokemuksen laajuuden ja sisällön sekä aikai-semmin suoritettujen opintojen ajantasaisuuden suhteen. Tämä kaikki vaikuttaa suoritettavan tutkinnon laajuuteen. Asetus ammattikorkeakouluopinnoista (256/1995, 12 ) säätää, että opiskelija saa tutkintosäännössä määrätyin perustein lukea tutkintoa suorittaessaan hyväksi muussa kotimaisessa ja ulkomaisessa korkeakoulussa tai muussa oppilaitoksessa suorittamiaan opintoja sekä korvata tutkintoon kuuluvia opintoja ja harjoittelua muilla samantasoisilla opinnoilla tai vastaavalla harjoittelulla ja työkokemuksella. Nyyssölän (2002, 29) mukaan hyväksilukemisia on niukasti. Aikuiskoulutuksen osalta ammattikorkeakoulujen aikuisten opintojen hyväksilukemista on selvittänyt työryhmä (ks. OPM 2002a). Vaikka ammattikorkeakouluilla tulisi olla omassa tutkintosäännössään kirjattuina hyväksilukemisen periaatteet, niin tämä on toteutunut vaihtelevasti. Myös ammattikorkeakoulujen hyväksilukemisen käytänteet vaihtelevat suuresti sekä hyväksiluettavien opintojen määrän että tuoreuden suhteen. (OPM 2002a.) Samainen työryhmä toteaa suosituksissaan, että toisen asteen koulutusta ei lueta hyväksi, koska se on jo ammattikorkeakoulun pohjakoulutusvaatimus. Työryhmä toteaa myös, että hyväksiluettavien opintojen tulee olla vähintään samantasoisia ja tuoreu- 7\n8 deltaan alle 10 vuoden ikäisiä. Uudemmista opinnoista voidaan lukea hyväksi vähintään opintoviikkoa ja hyväksilukemisen perusteet tulee kirjata ammattikorkeakoulujen tutkintosääntöön. Lisäksi todetaan, että Arenen tulee asettaa työryhmä ammattikorkeakoulujen käytäntöjen yhdenmukaistamiseksi. Työryhmä esittää myös, että varsinaista näyttötutkintojärjestelmää ei luoda ammattikorkeakouluihin vaan kehitetään henkilökohtaista opetussuunnitelmaa elinikäisen oppimisen ja urasuunnitteluin välineeksi. (OPM 2002a.) Eräät ammattikorkeakoulut ovat tehneet opintojen hyväksilukemista koskevia täsmällisiä ohjeita. Esimerkiksi Hämeen ammattikorkeakoulu on määritellyt opinto-oppaassaan tarkasti hyväksilukemisen periaatteet:... Opiskelijalla on velvollisuus näyttää toteen opintojen taso. Hyväksiluettavuutta arvioitaessa otetaan huomioon myös opintojen laajuus, sisältö sekä suoritettujen opintojen ikä ja suoritettavan tutkinnon vaatimukset. Pääsääntöisesti ei yli seitsemää vuotta vanhempia opintoja hyväksilueta. Toisen asteen opintoja ei lueta hyväksi, ellei opintoja ole erikseen hyväksytty ammattikorkeakoulussa hyväksiluettaviksi. Opintoihin ei hyväksytä alle yhden opintoviikon suoritusta eikä opiskeltavan koulutusohjelman opiskelijavalinnan perusteisiin sisältyviä suorituksia. Hyväksilukemista anotaan koulutusohjelmalta erillisellä lomakkeella. Anomukseen tulee liittää jäljennös todistuksista... (www.hamk.fi/opiskelu/opintoasiat/hyvaksiluku.htm) Samantyyppisiä ohjeita on myös muilla ammattikorkeakouluilla (ks. esim. Kemi-Tornion ja Oulun ammattikorkeakoulut). Ammattikorkeakoulut haluavat selvästi pitää oman tasonsa korkea-asteen oppilaitoksina. Yliopisto/korkeakoulu Yliopistojen yleinen pääsyvaatimus on ylioppilastutkinto, vastaava ulkomailla suoritettu tutkinto tai vähintään kolmivuotinen tutkinto (Yliopistoasetus 115/1998, 12 ). Yliopistoon voidaan ottaa opiskelijaksi myös henkilö, joka on suorittanut avoimen yliopiston edellyttämät opinnot tai jolla katsotaan muutoin olevan riittävät tiedot ja taidot opinnoista suoriutumiseen. Nämä mainitut erillistapausvalinnat tulevat kyseeseen yleensä maisterikoulutusohjelmissa, muuntokoulutuksessa ja avoimen yliopiston väylän kautta tulevien opiskelijoiden kohdalla (ks. tarkemmin Nyyssölä 2002, 26). Yliopistojen tieteenalakohtaisten asetusten perusteella voi opiskelija yliopiston päätöksen mukaan lukea hyväkseen kotimaisissa tai ulkomaisissa korkeakouluissa taikka muissa oppilaitoksissa suorittamiaan opintoja sekä korvata tutkintoon kuuluvia opintoja muilla opinnoilla. Yliopistoissa muun kuin varmasti todennetun samantasoisen koulutuksen hyväksilukeminen on harvinaista. (Nyyssölä 2002, 29.) Yliopistot toimivat omalla tavoitteistollaan ja haluavat pitää kiinni autonomisuudestaan. Sen vuoksi ne eivät hyväksy muiden kriteereillä tuotettuja opintoja. Opintojen tulee olla yleensä yliopistotasoisia ja mieluiten vielä oman yliopiston vaatimusten mukaan suoritettuja. Tällä hetkellä yliopistot ovat alkaneet tehdä aikaisempaa enemmän yhteistyötä ammattikorkeakoulun kanssa ja ammattikorkeakouluopintojen tunnustaminen on tällä hetkellä heille keskeinen asia ja selvittelyn aihe. Yliopistoissa vapaan sivistystyön opinnoille on vaikeaa saada tunnustusta muutoin kuin avoimen yliopiston kanssa tehdyn yhteistyön kautta. Silloinkin yliopisto määrittelee tarkasti vaatimukset esimerkiksi yliopistollisissa arvosanaopinnoissa. 8\n9 2.3 Opitun tunnustamien Eu-maissa Eu-maiden opitun tunnustamisen järjestelmistä saa yleiskuvaa Jens Björnevåldin julkaisuista (ks. esim. Björnevåld 2000) tai Cedefopin julkaisuista (ks. Descy & Tessaring 2002). Björnevåldin mukaan EU:n piirissä on huomioitu, että merkittävä osa oppimisesta tapahtuu virallisen (formaalin) koulujärjestelmän ulkopuolella. Tämä on johtanut erilaisiin aloitteisiin ja kokeiluihin. Tällä hetkellä ollaan kiinnostuneita siitä, millä tavoin yksilö kykene käyttämään ammattitaitoaan, eikä niinkään siitä, millä tavoin ammattitaito on hankittu. Lähestymistapa on johtanut uusiin oppimisen tunnustamisen muotoihin (nonformaali oppiminen). Tämän huomioiminen on myös elinikäisen oppimisen strategian mukaista. Björnevåld jakaa Euroopan maat sen mukaan kuinka tärkeän aseman epämuodollinen oppiminen on saanut kussakin maassa. Saksa ja Itävalta kuuluvat ensimmäiseen ryhmään ja nämä maat suhtautuvat hyvin pidättyväisesti epämuodolliseen koulutukseen. Kreikka, Espanja, Italia ja Portugali kuuluvat toiseen ryhmään ja näissä maissa ei ole vahvaa ammatillisen koulutuksen perinnettä. Non-formaali oppiminen tunnustetaan, mutta toteutustavat vaihtelevat. Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska kuuluvat kolmanteen ryhmään ja varsinkin Suomessa ja Norjassa non-formaali oppiminen on keskeisellä sijalla koulutuskeskusteluissa. Myös tähän liittyviä kokeiluja ja uudistuksia on tehty. Tanska ja Ruotsi eivät ole olleet tähän saakka asiasta erityisen kiinnostuneita. Neljänteen ryhmään kuuluvat Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Muodollisten järjestelmien ulkopuolella tapahtuva oppiminen tunnustetaan näissä valtioissa lähes yksimielisesti. Näissä maissa korostetaan kansallisia ammattipätevyyksiä. Viimeiseen ryhmään kuuluvat Belgia ja Ranska. Ranskaa voidaan luonnehtia yhdeksi edistyneimmistä maista. Sen ensimmäinen asiaa koskeva aloite tuli jo vuonna 1985, jolloin esiteltiin bilan de competence. Huolimatta edelläkävijän asemastaan non-formaalin koulutuksen tunnustaminen Ranskassa on edelleen hyvin rajallista. (Björnevåld 2000, Descy & Tessaring 2002.) Edellä kuvattu EU-maiden tilanne opitun tunnustamisen edistymisessä keskittyi ammatillisen koulutuksen alueella. EU-maiden koulutusjärjestelmien erilaisuudesta johtuen yhtenäistä kuvaa on vaikeaa saada. Vertailua hankaloittaa myös Suomen vapaan sivistystyön ainutlaatuisuus. 9\n10 3. Vapaa sivistystyö ja opitun tunnustaminen 3.1 Vapaan sivistystyön muutokset Vapaan sivistystyön muuttunutta kuvaa voidaan valottaa kansalaisopistoihin, kansanopistoihin ja opintokeskuksiin vuosina tehtyjen valtakunnallisten arviointien avulla (ks. Yrjölä 1995, 1997 ja Määttä & Yrjölä 2002). Arvioinnit olivat ensimmäisiä uuden arviointikulttuurin läpileikkauksia näistä vapaan sivistystyön oppilaitosmuodoista. Arviointien perusteella vapaan sivistystyön oppilaitokset ovat olleet 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa varsin tuotteliaita. Osallistumismittareiden mukaan (opiskelijaviikot, opetustunnit ja opiskelijamäärät) kasvu on ollut nousevaa viimeisten vuosien aikana. Kaikissa arvioinneissa todettiin vapaan sivistystyön arviointiin liittyvä pulma. On vaikeaa arvioida vapaan sivistystyön tavoitteena olevaa yksilön henkilökohtaista ja persoonallista kasvua määrällisin mittarein. Toimintaympäristön muutokset (rahoitusjärjestelmän uudistuminen, lakiuudistus, formaalin koulutuksen laajentuminen, maan sisäinen muuttoliike ja ikärakenteen muutokset asiakaskunnassa) ovat asettaneet uusia haasteita oppilaitoksille. Näistä ulkoisista paineista huolimatta oppilaitokset ovat selviytyneet toiminnallisesti ja taloudellisesti kohtuullisesti. Kansanopistoille se on merkinnyt toiminnan hajaantumista koulutuskysynnän mukaan jopa vapaan sivistystyön perinteisten tehtävien ulkopuolelle. Kansalaisopistojen tärkeimmät koulutustuotteet (kielet ja taideaineet) ovat elinvoimaisia edelleen varsinkin suurten ikäluokkien ikääntyessä ja siirtyessä laajemmin asiakaskunnaksi. Opintokeskukset ovat profiililtaan niin erimuotoisia, että niistä on vaikeaa luoda kokonaiskuvaa, mutta näyttää siltä, että nekin ovat pysyneet hyvin toimin-takykyisinä. Arviointien perusteella ei ole täysin selvää, mikä on vapaan sivistystyön oppilaitosten yhteinen funktio. Koulutuksellista tasa-arvoa oppilaitokset edustavat kohtuullisen hyvin, sillä varsinkin kansalaisopistojen sekä kansanopistojen verkko levittyy koko maahan. Myös opintokeskukset jäsenjärjestöineen ovat laajoja valtakunnallisia toimijoita. Arvioinneissa huomautetaan siitä, että valtiovalta ei ole ottanut selvästi kantaa siihen, millaiseen toimintaan ensisijaisesti tulisi rahaa kanavoida. Ohjaus tapahtuu pää-asiallisesti rahoitusjärjestelmän kautta. Tällä hetkellä vapaassa sivistystyössä ollaan muotoilemassa erityisille kohderyhmille sopivia opintoja yhteiskunnallisten tarpeiden mukaan. Suuntaviiva-päätökset tehtäisiin vapaan sivistystyön oppilaitosten keskusjärjestöjen ja ylläpitäjien edustajien esitysten pohjalta. Nämä opinnot luettaisiin erillisen rahoituksen piiriin ja toteutuksessa siirryttäisiin asteittain sellaiseen malliin, jossa suuntaviivaopinnoilla olisi omat valtakunnalliset perusteensa ja johon oppilaitokset voivat laatia omat tarkennetut opetussuunnitelmansa (ks. tarkemmin OPM 2002d). Valmisteluryhmä esittää suuntaviivaopintojen painopistealueiksi seuraavia aihealueita: - kansalaisopinnot, - kansalaisen tietoyhteiskuntaopinnot - yleissivistävät opinnot - hakeva toiminta sekä - ohjaava ja valmentava koulutus, - maahanmuuttajakoulutus, - yrittäjyys ja - työelämävalmiudet ja muut tärkeäksi katsottavat aiheet. Vuosittain määriteltäviä suuntaviivaopintojen paino-pistealueita on muutama. Pääasiallinen tavoite on sivistyksellinen tasa-arvo, mikä edellyttää opintojen suuntaamista tietyille kohderyhmille. (OPM 2002d.) Parlamentaarinen aikuiskoulutustyöryhmä (OPM 2002d) määrittelee vapaalle sivistystyölle kaksi tulevaisuuden haastetta: Miten vapaa sivistystyö voisi panostaa nykyistä enemmän sisällöllisiin tavoitteisiinsa ja omien ydintoimintojensa kehittämiseen? Tarvitaan uusia keinoja, joilla non-formaalista oppimista voidaan edistää ehdoin, jotka ovat rinnasteisia formaaliseen koulutukseen. Vapaan sivistystyön tulisi voida panostaa enemmän elinikäisen oppimisen tavoitteiden mukaisiin itsensä kehittämisen ja aktiivisen kansalaisuuden tavoitteisiin. Miten vapaan sivistystyön tarjontaa voitaisiin suunnata nykyistä enemmän sellaisille erityisryhmille, joita aikuiskoulutus ei nyt tavoita tai joita se ei tavoita riittävästi? Näin vapaa sivistystyö voisi palvella paremmin elinikäisen oppimisen sosiaalisen inkluusion tavoitetta. Kysymykseen tulevia ryhmiä ovat ainakin vähäisen pohjakoulutuksen saaneet, pitkään koulutuksesta poissa olleet, ikääntyneet, pitkäaikaistyöttömät, vammaiset, kuntoutettavat, maahanmuuttajat ja haja-asutusalueilla asuvat. 10\n11 3.2 Oppilaitosmuotojen lähtökohdat Kansanopistot Kansanopistoja on Suomessa tällä hetkellä 91. Viimeisen viiden vuoden aikana vain yksi opisto on lakannut toimimasta ja yksi opisto on aloittanut toimintansa kansanopistona. Kansanopistojen vapaan sivistystyön koulutuksessa oli vuonna 2000 opiskelijoita ja opiskelijaviikkoja suoritettiin (Määttä & Yrjölä 2001, ). Kansanopistot ovat taustoiltaan hyvin heterogeenisiä. Kristilliset (42 kpl) ja sitoutumattomat (36 kpl) opistot muodostavat suurimmat opistoryhmät. Kristillisiin opistoihin lukeutuu monipuolinen joukko erilaisia opistoja. Eniten edustettuina ovat suuret herätysliikkeet, kuten evankeliset ja heränneet. Sitoutumattomat ovat ns. grundtvigilaisia eivätkä ne ole sitoutuneet minkään yksittäisen liikkeen arvoihin. Kansanopistojen joukkoon mahtuu myös järjestöopistoja (5 kpl) yhteiskunnallisia opistoja (4 kpl) sekä erityisopistoja (3 kpl). Suurin osa opistoista on yksityisten kannatusyhdistysten ylläpitämiä, vaikka viime aikoina on tapahtunut yhdistymisiä mm. kuntiin tai koulutuskuntayhtymiin. Näiden määrä on toistaiseksi pysynyt hyvin pienenä. Kansanopistot kattavat koko maan, ja näin ollen ne ovat osa moniarvoista yhteiskuntaa ja tukevat koulutuksen alueellista tasa-arvoa. Kansanopistojen toiminnallinen rakenne on muuttunut vuosien mittaan. Osa opistojen ylläpitämästä koulutuksesta ei ole vapaan sivistystyön koulutusta, vaan opistot järjestävät myös perusopetusta, lukiokoulutusta, ammatillista peruskoulutusta ja ammattitutkintoja. Parikymmentä opistoa on mukana eri tavoin ammattikorkeakouluissa joko omistajana tai ainakin tarjoten niille tila- yms. infrastruktuuripalveluja. Tämä opistojen toiminnallinen erilaisuus asettaa ne erilaiseen asemaan kansalaisopistojen sekä opintokeskusten rinnalla. Kansanopistojen kokonaiskoulutuksen volyymi on noussut viime vuosina. Kaikkiin muihin oppilaitoksiin verrattuna kansanopistot ovat hyvin erilainen oppimisympäristö muun muassa sisäoppilaitosperinteen vuoksi. Toisaalta opistot eroavat keskenään myös hyvin paljon toisistaan. Karkeasti noin puolet kansanopistoista on vapaaseen sivistystyöhön keskittyneitä, noin kuudesosa on suuntautunut ammatilliseen koulutukseen ja loput ovat profiililtaan monipuolisia tuottaen erilaista koulutusta. Kansanopistojen suuri haaste on pitkien, koko lukuvuoden kestävien, perinteisten kansanopistojen linjojen koulutuskysynnän turvaaminen. Tähän opitun tunnustaminen nähdään yhtenä tärkeimpänä kehittämistoimena, jota monissa opistoissa on hyödynnetty mm. avoimen korkeakoulun kanssa tehtävällä yhteistyöllä. Lukuvuoden aikana opiskelijat suorittavat enemmän tai vähemmän vuorovaikutteisesti oman linjan opetuksen kanssa yliopistollisen arvosanan tai arvosanoja. Kehitteillä oleva asia, johon viittaa esim. Såhlberg (2002), on kansanopistotodistus. Samoin on esillä ollut kaksivuotinen kansanopistotutkinto, mikä olisi toisen asteen tutkintoon rinnastettavissa ja tuottaisi kelpoisuuden hakeutua esim. ammattikorkeakouluun Kansalaisopistot Kansalaisopistoja on yhteensä 258. Kansalaisopistot ovat etupäässä kunnallisia aikuisoppilaitoksia. Kansalaisopisto toimii jollakin tavalla kaikissa kunnissa. Opetuksen painopistealueet määräytyvät paikkakunnan mukaan. Suosituimpia aineita ovat kielet (17 %), musiikki (17 %), muut taideaineet (16 %), käden taitojen aineet (25 %) ja muut aineet (25 %). Myös kansalaisopistojen kautta järjestetään paljon avoimen yliopiston opetusta. Lisäksi ne huolehtivat isosta osasta lasten ja nuorten taiteen perusopetusta. Yleisin toimintamuoto on viikoittain kokoontuva opintopiiri, joskin lyhytkestoiset intensiivikurssit ovat yleistymässä. (www.minedu.fi/ opm/koulutus/aikuiskoulutus/kansalaisopistot.html.) Osallistumiskynnys kansalaisopisto-opiskeluun on yleensä matala ja kansalaisopistoille povataan tulevina vuosina kasvavaa koulutuskysyntää suurten ikäluokkien siirtyessä eläkkeelle. Viime aikoina opistot ovat jonkin verran yhdistyneet talous- ja resursointisyistä. Yleensä liittoutuminen muiden opistojen kanssa on koettu hyväksi ratkaisuksi, kun vain palvelujen määrä ja laatu säilyy samana. Kansalaisopisto on vahvasti alueellinen toimija ulottuen läpi maan. Kansalaisopistojen suuri haaste opitun tunnustamisessa liittyy arvostukseen (tunnustamiseen). Opintojen pienimuotoisuus ja harrastuspainotteisuus ei ole vaatinut dokumentointia (opetussuunnitelmat ja todistukset). Suuri osa opiskelusta on perinteistä vapaata sivistystyötä, omaehtoista ja omiin tavoitteisiin tähtäävää, omaksi iloksi ja hyödyksi opiskelua ilman välineellisiä, esimerkiksi opitun tunnustamiseen liittyviä tarkoitusperiä. Siitä huolimatta kansalaisopistoissa opiskellaan paljon sellaisia aineita, joita voidaan ja voitaisiin hyödyntää entistä laajemmin opitun tunnustamismielessä myös muualla: koulutuk- 11\n12 sessa ja/tai työelämässä. Kielitutkinnot, atk-ajokortit, avoimen yliopiston opetus, taiteen perusopetus, musiikki ja käden taitoihin liittyvät perusvalmiudet ovat tästä hyviä esimerkkejä Opintokeskukset Opintokeskukset eroavat hiukan toimintatavoiltaan kansalaisopistoista sekä kansanopistoista. Opintokeskuksia on yksitoista ja ne ovat kaikki hieman erinäköisiä aatteensa, laajuutensa ja toiminta-ajatuksensa puolesta. Monien yhteistyöjärjestöjen kautta opintokeskusten toiminta opintopiireineen levittäytyy alueellisesti jopa koko maahan. Leimallinen piirre opintokeskuksilla on niiden näkymättömyys. Yhteistyöjärjestöjen kautta kanavoitunut toiminta ei juuri näy ko. opintokeskuksen toimintana vaan yhteistyössä mukana olevan järjestön toimintana (esim. eläkeläisjärjestöt ja SPR). Lisäksi toiminta rajautuu ainakin osittain ns. aatteellisissa opintokeskuksissa oman jäsenistön ja oman liikkeen piiriin hiukan vastaavalla tavalla kuin useimpien aatteellisten ja järjestökansanopistojen toiminta. Opitun tunnustamista ajatellen opintokeskuksissa suoritetaan atk- ja kieliopintoja, joissa on mahdollisuus näyttöihin. Lisäksi monissa opintokeskuksissa tai niiden kanssa yhteistyössä toimivissa suurissa järjestöissä on oma sisäinen koulutusjärjestelmänsä. Opiskelijoille on tärkeää opitun tunnustaminen ko. yhteisön sisällä, kun esimerkiksi ammattiliitto haluaa kouluttaa omaa jäsenistöään entistä vaativimpiin tehtäviin. 3.3 Kehittämistoimet Opitun tunnustamisen tärkeys vapaassa sivistystyössä liittyy formaalin koulutuksen laajentumiseen ja toisaalta sen arvostuksen kasvuun. Tällöin vapaa sivistystyö ei-tutkintoon johtavana koulutuksena on jäänyt arvostuksessa ja myös koulutuskysynnässä jälkeen. Tilannetta vahvistaa myös järjestävän oppilaitoksen näkökulmasta tutkintotavoitteisen koulutuksen parempi kannattavuus (esim. kansanopistojen kohdalla) ja opiskelijan näkökulmasta opintososiaalisten etuuksien kohdentuminen tutkintotavoitteiseen koulutukseen. Näiden seikkojen vuoksi on nähty tärkeäksi kehittää vapaan sivistystyön koulutusta niin, että sille on arvoa ja tunnustettavuutta myös muodollisesti formaalissa koulutuksessa sekä myös työelämässä. Tähän kehittämistarpeeseen liittyen Vapaan sivistystyön yhteisjärjestö sekä oppilaitosmuotojen etujärjestöt (Kansalais- ja työväenopistojen liitto sekä Kansanopistoyhdistys) ovat tuottaneet ja/tai teettäneet erilaisia kehittämishankkeita, tutkimuksia ja selvityksiä, joita esitellään lyhyesti seuraavassa. Näkyvin kehittämishanke on Vapaan sivistystyön osaaminen ja pätevyys (VSOP) -ohjelma (ks. Se alkoi 1998 syksyllä vapaan sivistystyön opetus- ja suunnitteluhenkilöstön kouluttamishankkeella. VSOP-hankkeen alkuvaiheen valmistelutyön tuloksena syntyi myös Vapaan sivis-tystyön visio VSOP-ohjelman tärkein osa on ollut henkilöstön osaamisen kehittäminen. Siihen on kuulunut myös alan tutkimuksen kehittämistoimintaa. (www.vsop.ohjelma.fi) Visiotyö nosti esille kolme keskeistä kehittämisaluetta: - opitun tunnustaminen - ikääntyvien opintopalvelut - kansanvallan kehittäminen kansalaisyhteiskunnassa Osana VSOP-ohjelmaa on selvitetty opitun tunnustamisen toteutumista hyvien käytänteiden ja sopivien muotojen kehittämiseksi. Vuonna 2001 VSY teetti selvityksen käsityön opitun tunnustamisesta. Tulosten mukaan 44 oppilaitoksessa (mukana 110) käsityöopetus (esim. erilliset käsityökurssit) oli hyväksytty 16 jonkin muun oppilaitoksen opetukseen. Tärkeimpiä vastaanottaja-oppilaitoksia olivat lukiot ja käsi- ja taideteolliset oppilaitokset sekä myös muiden alojen ammatilliset oppilaitokset. Opintojen hyväksilukemista koskevia sopimuksia on tehty 19 kansalaisopistossa. Yleensä kurssisisällöt ja opintojen laajuus (tuntimäärä) olivat hyväksymisen kriteereinä. Todistus ja portfolio olivat tärkeimpiä hyväksymistä osoittavia dokumentteja. Selvitys toi esiin opitun tunnustamiseen liittyvän sekavuuden, kaivattiin yhteisiä pelisääntöjä, yhteistyötä, vakioituja näyttömuotoja ja yhteisten kriteereiden määrittämistä. (Vainikka, 2001.) Kansanopistojen pitkäkestoisten linjojen opintojen opitun tunnustamisesta tehtiin selvitys vuonna Se oli osa VSY:n Opitun tunnustamisen hanketta, jonka Kansanopistoyhdistys organisoi. Kyselyyn valittiin 35 opistoa ja vastauksia saatiin 17 opistosta. Tulokset mukailivat käsityön opitun tunnustamisen tuloksia. Tärkeimpinä opitun tunnistamista kuvaavina dokumentteina pidettiin todistusta, opintojen määritystä opintoviikkoina ja näyttötutkintoa. Ongelmina oli koettu virkamiesohjauksen puuttuminen ja yhteistyösuhteiden vakiintumattomuus. Juuri vakiintumattomuutta pidettiin keskeisenä ongelmana, kun ei ole ollut takuita toiminnan jatkuvuudesta. Toisaalta esiin nousi hyviä malleja. Kansanopistot olivat luoneet itsenäisesti erilaisia käytänteitä ja luoneet 12\n13 erilaisia yhteistyösuhteita. Yhteistyöllä ja sopimuksilla oli päästy hyviin tunnustamisen käytäntöihin. Kysely tuotti paljon myös kehittämisideoita, joissa peräänkuulutettiin yhteisiä malleja ja käytäntöjä. Kehittämistoimenpiteinä esitettiin: 1) valtakunnallisen raadin perustamista, joka laatisi yhteisen todistuspohjan kansanopistoihin, 2) opintoviikkokäsitteen rajaamista ja täsmentämistä, 3) koulutuspassin/opintokirjan kehittämistä vapaaseen sivistystyöhön ja 4) portfoliomallin aikaansaamista kansanopistokenttään. (Sahlberg 2002, 9.) 4. Selvityksen toteutus 4.1 Tavoitteet Selvityksen tavoitteena on toimia kehittämistyön pohjana vapaan sivistystyön opitun tunnustamista koskevalle kehittämistyölle, mitä tehdään toisaalta vapaan sivistystyön sisällä sekä toisaalta VSY:n ja opetusviranomaisten kanssa yhdessä. Toisena tavoitteena on tarjota malleja ja hyviä käytänteitä yksittäisille oppilaitoksille opitun tunnustamisen kehittämiseksi. Selvityksessä pyrittiin vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: 1) Millä tavoin vapaan sivistystyön opinnot tun nustetaan formaalissa koulutuksessa? 2) Millaisia yhteistyösuhteita on solmittu ja mitä on gelmia niihin sisältyy? 3) Mitä yleisiä ongelmia opitun tunnustamisessa on vapaassa sivistystyössä? 4) Millaisia hyviä käytäntöjä on käytössä ja millaisia haasteita on vielä olemassa? 4.2 Menetelmät Tiedonkeruumenetelmänä käytettiin kyselylomaketta, teemahaastattelua ja puhelinhaastatteluja. Täydentävänä aineistona olivat aikaisemmin tehdyt selvitykset sekä kehittämisasiakirjat. Kyselyn avulla luotiin yleiskuva koko vapaan sivistystyön toimijoista. Haastattelut toimivat täydentävänä informaationa, syvensivät yleiskuvaa ja loivat lisäymmärrystä ongelmien ratkaisemiselle. 4.3 Aineistot Kyselyaineisto Kyselyaineisto kerättiin sähköisesti StatQ-ohjelmistolla. Kaikille kansalaisopistoille, kansanopistoille ja opintokeskuksille lähetettiin kysely sähköpostin välityksellä helmikuun alussa Kysely toistettiin vastaamattomille helmikuun puolivälissä. Kyselyn keräämisestä tiedotettiin VSY:n nettisivuilla, Kansanopisto-lehdessä sekä toimijoiden omissa sisäisissä tiedotteissa. Kyselyä edelsi myös VSYn lähettämä sähköpostitiedote, jossa motivoitiin vastaamaan kyselyyn. Kaikkiaan kyselyitä lähetettiin 357, joista palautui väärän osoitteen vuoksi 14, ja näin ollen 343 vastaajaa tavoitettiin. Heiltä saatiin yhteensä 187 vastausta, joista suomenkielisiä oli 170 ja ruotsinkielisiä 17. Vastausprosentti oli näin koko kyselyssä 55 %, suomenkielisillä 56 % ja ruotsinkielisillä 43 %. Vastauksia tuli kansalaisopistoista 123 (ruotsinkielisiä 9), kansanopistoista 55 (ruotsinkielisiä 7) sekä opintokeskuksista 7 (ei ruotsinkielisiä). Yleensä oppilaitoksen vastauksen antoi rehtori (82 %). Vastauksia tuli Uudeltamaalta 35 (ruotsinkielisiä 8), Varsinais-Suomesta 12 (ruotsinkielisiä 1), Satakunnasta 8, Hämeestä 8, Pirkanmaalta 15, Kaakkois-Suomesta 17, Etelä-Savosta 9, Pohjois-Savosta 12, Pohjois-Karjalasta 8, Keski- Suomesta 14, Etelä-Pohjanmaalta 11 (ruotsinkielisiä 1), Pohjanmaalta 8 (ruotsinkielisiä 6), Pohjois- Pohjanmaalta 14, Kainuusta 5 ja Lapista 7. Näin ollen kyselyä voidaan pitää alueellisesti kattavana. Monipuolisen tiedottamisen ja uusintakyselyn vuoksi voidaan olettaa, että kaikki asiasta kiinnostuneet oppilaitokset saivat asiasta tiedon ja mahdollisuuden vastata kyselyyn Haastatteluaineisto Selvitystä varten haastateltiin vapaan sivistystyön kattojärjestöjen (VSY, SKY ja KTOL), vapaan sivistystyön oppilaitosten, eräiden vastaanottajaoppilaitosten, opetushallituksen ja ministeriön asioista vastaavien virkamiesten edustajia. Haastattelut olivat hyvin keskustelunomaisia tilaisuuksia. 13\n14 4.4 Analysointi Kyselyn tulokset analysoitiin StatQ:n oman analysointiohjelman mukaan. Ohjelma antaa suoria jakaumia ja ristiintaulukointeja ja testaa tarvittaessa myös tilastollisen merkitsevyyden. Avoimet kysymykset ja haastattelut analysoitiin sisältö analyyttisesti. Vastaajien yksilöidyt tiedot pysyivät tuntemattomina, koska ohjelma automaattisesti hävittää lähettäjän identifiointitiedot. Käytetyssä versiossa ei ollut myöskään mahdollisuutta siirtää tiedostoa toiseen ohjelmaan, jolloin analyysimahdollisuudet rajoittuivat kuvaileviin menetelmiin. Selvityksen tarkoituksen huomioon ottaen se oli tässä yhteydessä riittävää. 4.5 Luotettavuus Kyseessä oli siis kokonaistutkimus ja vastausprosentti oli 55 %, mitä voidaan pitää kohtuullisena tämän tyyppisessä kyselyssä. Oppilaitosmuodoittain tilanne vaihteli, mikä vaikuttaa jonkin verran yleistettävyyteen. Toisaalta vastaamishalukkuus kertonee myös asian koetusta tärkeydestä. Kansanopistot ja opintokeskukset vastasivat kyselyyn aktiivisemmin. Kansalaisopistojen hiukan heikompaan vastausprosenttiin voi olla monia syitä. Ehkä aihe koettiin heidän piirissään vieraampana, opitun tunnustamisella ei saata olla sellaista painoarvoa kuin esimerkiksi kansanopistojen pitkien linjojen kohdalla. Toisaalta monissa kunnissa opistojen toiminta oli liitetty muiden oppilaitosmuotojen yhteyteen ja vastaajaksi valikoitui sivistystoimen johtaja tai laajemman oppilaitoksen rehtori eikä hänellä riittänyt mielenkiintoa tai aikaa kyselyyn vastaamiseen. Vastausprosentti on tärkeä, kun kuvataan kokonaistilanne vapaan sivistystyön toimijoilla. Muutoin yleistettävyys ei ollut merkittävä asia kyselyssä eikä selvityksessä. Ne henkilöt vastasivat kyselyyn, jotka pitävät sitä tärkeänä. Laajat avoimet vastaukset ja selvitykset, loppuun liitetyt runsaat kommentit sekä haastattelut tuottivat laajan ja rikkaan aineiston, joista oli poimittavassa myös kehittämisideoita. 5. Tulokset Tuloksia koskeva luku on jaettu neljään osaan: kyselyn tulosten esittelyyn (5.1), sidosryhmien haastattelujen tulosten esittelyyn (5.2), hyvien käytäntöjen ja kehittämishaasteiden kuvaukseen (5.3) sekä yhteenvetoon (5.4). 5.1 Kyselyn tuloksia Kyselyn tulokset esiteltiin pääosin kyselylomakkeen (ks. liite 2) mukaisessa järjestyksessä. Vastaajista opitun tunnustamista piti erittäin tärkeänä 59 %, melko tärkeänä 28 % ja jonkin verran tärkeänä 13 %. Vain yksi vastaaja ei pitänyt asiaa lainkaan tärkeänä. Opitun tunnustamista pidettiin erityisen tärkeänä seuraaville oppijoille (poimittu avoimista vastauksista): 1) aikuisille, joilla on jo kokemusta tai muita opin toja (ehkä vanhentuneita) takana, 2) nuorille jatko-opintoihin suuntaaville, 3) koulunsa keskeyttäneille, 4) opintojensa täydentäjille, 5) vapaatavoitteisille, jotka haluavat kehittää itseään ja tunnistaa myös oppimansa tulokset sitä kautta saada arvostusta opinnoilleen ja 6) opiskelijoille, joilla ei ole mahdollisuutta (aika, maantieteellinen etäisyys tai muu syy) osallistua täysipäiväisesti tutkintoon johtavaan opiskeluun Opitun tunnustamisen muodot Opitun tunnustamisen muotoja ovat selvityksen rajauksen mukaan: 1) hakeutumisoikeuden saaminen tai helpottuminen, 2) opintojen hyväksilukeminen ja 3) näyttötutkinnot. 14\n15 Hakeutumisoikeus Taulukko 1. Millä tavoin opiskelijoittenne hakeutuminen helpottuu toiseen oppilaitokseen? Kansalais- ja työväenopistot Kansanopistot Opintokeskukset Kaikki Helpotus f % f % f % f % Hyväksytään opiskelijoiksi 7 5,7 5 9, ,4 Saavat lisäpisteitä hakeutumiseen 55 44, ,0 1 14, ,2 Saavat osallistua suoraan pääsykokeisiin 6 4,9 7 12, ,0 Muuta 21 17, , Huom! Vastauksessa oli mahdollista valita useampi vaihtoehto. Tämän vuoksi prosenttilukujen summa ylittää sadan. Lisäpisteiden saaminen pääsykokeisiin oli tärkein yksittäinen tekijä, mikä helpotti hakeutumista toiseen oppilaitokseen. Suora hyväksyminen oli harvinaista. Yksittäisillä oppilaitoksilla oli olemassa yhteistyösopimuksia vastaanottavien oppilaitosten kanssa,.jotka mahdollistivat hyväksymisen suoraan opiskeli- jaksi. Näiden osuus oli hyvin pieni kokonaisuudesta. Vastaanottajaoppilaitoksiin hakeuduttaessa seuraaviin opintoryhmiin kuuluminen oli helpottanut hakeutumista. Tiedot on koostettu kyselyn avoimista vastauksista Taulukko 2. Formaaliin koulutukseen hakeutumista helpottavat opinnot ja niiden vastaanottajaoppilaitokset Opinnot Vastaanottajataho * Avoimen yliopiston opinnot Yliopisto, ammattikorkeakoulu * Peruskoulun arvosanojen korottamiskurssit Peruskoulu * Lukion opintoja korvaavat kurssit, abikurssit Lukio * Taiteen perusopetus, musiikki, kuvataide, teatteri, kirjoittajakoulutus Konservatoriot, musiikkiopistot, ammatilliset oppilaitokset * Kädentaidot, harrastustavoitteiset opinnot Ammatilliset oppilaitokset, lukio * Kirjanpitokurssi, ay- ja järjestötoiminta, liikunta- ja terveyskasvatus, ensiapu, media-ala Ammatilliset oppilaitokset, ammattikorkeakoulu, lukio * Teologiset aineet Yliopisto, sisarkirkot * Eritysryhmät esim. vammaiset Erityisammattikoulu Avoimen yliopiston arvosanaopinnot (approbatur ja cum laude approbatur tai niiden osat) olivat kaikkein useimmin mainittuja. Joukossa oli yliopistojen tiedekuntien yleisopintoihin liittyviä kursseja, kuten tieteellistä kirjoittamista ja viestintää sekä kieliopintoja. Kädentaitojen ja taiteen opintojen merkitys oli merkityksellisintä toisen asteen oppilaitoksissa: lukiokoulutuksessa ja ammatillisissa oppilaitoksissa. 15\n16 Hyväksilukeminen Selvästi tärkein opitun tunnustamisen muodoista oli opintojen hyväksilukeminen. Opintojen korvattavuuden laajuus Oppilaitos Ei lainkaan Alle 5 ov Yli 5 ov Yliopistossa/korkeakoulussa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Taulukko 3. Missä seuraavista oppilaitoksessa tiedätte opintojanne hyväksiluettavan ja kuinka paljon? Oppilaitosten määrä. Ammattikorkeakoulussa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Ammatillisessa oppilaitoksessa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Aikuiskoulutuskeskuksessa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Lukiossa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Toisessa vst:n oppilaitoksessa Kansalais- ja työväenopisto Kansanopisto Opintokeskus Yhteensä Kaiken kaikkiaan opintojen hyväksilukeminen kosketti kansanopistoja ja kansalaisopistoja. Opintokeskuksille se ei ollut niin merkittävä asia. Vastaanottavista oppilaitoksista yliopistot olivat merkittävimpiä. Siellä myös luettiin suurimpia kokonaisuuksia hyväksi. Yleensä kysymys oli yliopiston omin kriteerein toteutettavasta arvosanaopetuksesta. Yliopistot eivät juuri suostu lukemaan hyväksi suoraan vapaan sivistystyön itsensä toteuttamia opintoja muutoin kuin poikkeustapauksissa. Tällöin voi olla kysymys saman opettajan vastaanottamista opinnoista sekä kansanopistossa että yliopistossa. Ammattikorkeakoulu oli myös tärkeä hyväksilukija. Suurempien kokonaisuuksien hyväksyminen oli selvästi harvinaisempaa kuin yliopistoissa. Tämä johtunee suoraan siitä, että avoimen ammattikorkeakoulun opinnot eivät ole vielä saavuttaneet samantasoista vakiintunutta asemaa kuin avoimen yliopiston opinnot. Toisaalta, kuten jo taustaosas- 16\n17 sa todettiin, ammattikorkeakoulut tuntuvat olevan hyvin nihkeitä tunnustamaan muita kuin samantasoisia opintoja (ammattikorkeakoulu tai yliopisto). Ammatilliset oppilaitokset olivat merkittäviä hyväksilukijoita etenkin kansalaisopistoille. Hyväksiluettavat kokonaisuudet olivat yleensä pieniä. Ammatilliset aikuiskoulutuskeskukset olivat vain muutamille opistoille tärkeitä hyväksilukijoita. Lukio oli erittäin tärkeä yhteistyökumppani ja hyväksilukija monille kansal aisopistoille. Lukiokoulutuksessa hyväksiluettavien opintojen laajuus jäi yleensä alle viiden opintoviikon. Seuraavassa on luokiteltu tyypillisimmät hyväksiluettavat opintoryhmät avointen kysymysten vastausten perusteella. 1) Käsityö: kädentaidot: tekstiilityö, koneneulonta, tekstiilityön kurssit, pukuompelu, kudonta, ompelu ja huovutus, verhoilu ja entisöinti, graafinen suunnittelu, graafinen tekniikka, värioppi 2) Taide: kirjansidonta, lasityöt, kuorolaulu, musiikki, taide- ja taitoaineet, ilmaisutaito, draama, grafiikka ja taidehistoria, valokuvaus, kuvaamataito 3) Yliopistolliset arvosanat: kasvatustiede, aikuiskasvatus, oikeustiede, lääketiede, psykologia, erityispedagogiikka, ympäristötiede 4) ATK: Atk:n peruskurssi, atk-ajokortit 5) Hengelliset aineet: lähetystyö, ortodoksinen teologia 6) Kieliopinnot ja kansainvälisyys 7) Retkeily yms. opinnot: EA-koulutus, köysitoiminnan ohjaaja, uimaopettaja, retkeilyn peruskurssi, anatomia, liikunnan mekaniikka 8) Muut: Ammatilliseen koulutukseen liittyvät osiot aihepiireinään lapsenkaitsijakurssit, ay- ja järjestötoiminta, johtajuus, kirjanpito, organisaatiokäyttäytyminen, päihdetyö, nuorisotyön lisäkoulutus, video, arkkitehtuuri, filosofi, opintokerhon-ohjaaja, abikurssit, lukiokurssit. Hyväksiluettavat opinnot olivat sisällöltään tyypillisiä vapaan sivistystyön opintoja. Toisaalta osa oli helposti tunnistettavia, kuten avoimen yliopiston opinnot, atk-ajokortit ja kielitutkinnot. Ongelmia hyväksilukemisessa Avoimiin kysymyksiin tulleet vastaukset mukailivat jo aikaisempien selvitysten tuloksia (vrt. Vainikka 2001 ja Sahlberg 2002). Opintokokonaisuuksien kokoa pidettiin ongelmallisena: Hyväksiluettavat kurssit ovat usein pieniä ja erillisiä. Suurempien opintokokonaisuuksien kohdalla homma ei toimi. Sääntöjä ja sopimuksia kaivattiin: Hyväksyminen jatko-oppilaitoksissa lienee satunnaista - hyväksyminen pitäisi saada säännöllisten sopimusten piiriin: siis tietyin yhdessä sovituin kriteerein opittu tunnustetaan automaattisesti. Aina ei ollut tietoa asioista: Ei tietoa vastaavuuksista eikä vastaanottavilla oppilaitoksilla sisällöistä. Ei myöskään kokonaiskuvaa meillä siitä, mihin opintojamme opiskelijat myöhemmin käyttävät.... Myös kriittisiä näkemyksiä esitettiin: On myös hyvä muistaa, että tarvitaan aidosti vapaata sivistystyötä, joka saa voimansa osallistujien lähtökohdista, kiinnostuksesta ja harrastuneisuudesta. Opintoviikkojahti voisi särkeä paljon.... Tämä on vapaata sivistystyötä ei ammatillisia pätevyyksiä tavoittelevaa meritointia Suurimmat ongelmat liittyvät käytäntöjen vakiintumattomuuteen, satunnaisuuteen ja yksittäisesti tehtyihin sopimuksiin. Yleistä ja kattavaa järjestelmää, säännöstöä tai normitusta, mihin voisi vedota, ei ole olemassa. Näyttötutkinnot Ammatilliset näyttötutkinnot eivät suoraan liity vapaan sivistystyön opintoihin. Vapaan sivistystyön piirissä voidaan kuitenkin toteuttaa näyttötutkintoon valmistavaa koulutusta. Näyttöjen antamisoikeus oli yhdellätoista oppilaitoksella (6 %), näyttöihin valmentavaa koulutusta oli 38 oppilaitoksessa (20 %) ja molempia edellä mainittuja oli 26 oppilaitoksessa (14 %). Valtaosassa oppilaitoksia ei ollut lainkaan näyttötutkintoihin liittyvää koulutusta. Näyttötutkintoihin liittyvää koulutusta oli oppilaitoksissa seuraavissa tutkinnoissa ja koulutuksissa. Luettelo on hajanainen, koska siinä on mukana sekä ammattitutkintoja että erilaisia koulutuksia yms. Tiedot kerätty suoraan editoimatta kyselyn avoimista vastauksista. 17\n18 Taulukko 4. Näyttötutkintoihin liittyvää koulutusta Media-assistentti, koulunkäyntiavustaja, lähihoitaja, tietojenkäsittelyn ammattitutkinto, sihteerin ammattitutkinto, perhepäivähoitajan ammattitutkinto, nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajan perustutkinto, A-, AB-koulutukset, yleisiin kielitutkintoihin valmentaminen, audiovisuaalisen viestinnän ammattitutkinto, eräopaskoulutus, erä- ja luontomatkailulinja, ohjaava koulutus, johtamisen erikoisammattitutkinto, luonnontuotealan ammattitutkinto, matkailun ohjelmapalveluiden ammattitutkinto, matkanjohtajan koulutus, työvälineohjelmistotuki, laivuritutkintoon valmentaminen, suntion ammattitutkinto, lapsi- ja perhetyön perustutkinto, koulunkäyntiavustajan erikoistumistutkinto autismiin, talonrakennusalan ammattitutkinto ja erikoisammattitutkinto, maanrakennusalan ammattitutkinto, turvallisuuskorttikoulutus, märkätilasertifiointi, tulityökorttikoulutus ja musiikkioppilaitoksen näyttötutkintoihin valmentava koulutus Opintojen tunnistettavuus Opintojen tunnustamisen ehtona on niiden näkyväksi tekeminen, tunnistaminen. Vastaanottaville oppilaitoksille oli selvästi tärkeää opintojen riittävä laajuus, sisällöllinen vastaavuus, omien kriteereiden täyttyminen sekä kouluttajan asiantuntemus. Taulukko 5. Mitä kriteerejä muut oppilaitokset odottavat tunnustaakseen vapaan sivistystyön opinnot? Kriteerit f % Opinnot ovat riittävän laajoja ,8 Sisällöt ovat vastaavia ,8 Opinnot ovat hyväksyvän oppilaitoksen ,5 vaatimusten mukaisia Kouluttajat ovat päteviä 93 49,7 Asiasta on tehty sopimus 70 37,4 Hyväksiluettavat opinnot on arvioitu 58 31,0 Muulla tavoin 9 4, Yhteistyösopimukset Toiminnan jatkuvuuden, vakauden ja suunnittelutyön kannalta tärkeitä asioita opitun tunnustamisessa on yhteistyö vastaanottavien oppilaitosten kanssa. Vastaukset mukailivat Sahlbergin (2002) ja Vainikan (2002) selvityksiä. Todistus oli edelleen ylivoimaisesti tärkein tunnistamisen dokumentti. Joissain tapauksissa opetussuunnitelma, portfolio, opintokirja ja erillinen näyte toimivat tunnistamisen välineenä. Dokumentti f % Opintotodistuksella ,3 Opettajan laatimalla kirjallisella arviolla 68 36,4 Opetussuunnitelmalla 58 31,0 Portfoliolla 31 16,6 Opintokirjalla 22 11,8 Erillisellä näytteellä 22 11,8 Opintopassilla 3 1,6 Taulukko 6. Millä dokumenteilla opiskelijat pystyvät osoittamaan opintojensa tunnustettavuuden? Taulukko 7. Onko oppilaitoksellanne opitun tunnustamiseen liittyviä yhteistyösopimuksia seuraavien oppilaitosten kanssa ja mitä sopimukset koskevat? Ei sopimuksia Hakeutumisoikeutta Hyväksilukemista Näyttötutkintoja Muuta Oppilaitos f % f % f % f % f % Yliopisto/korkeakoulu ,8 15 8, ,6 7 3,7 12 6,4 Ammattikorkeakoulu ,9 3 1, ,7 4 2,1 5 2,7 Ammatillinen oppilaitos ,1 3 1, ,1 10 5,3 6 3,2 Aikuiskoulutuskeskus ,9 3 1,6 11 5,6 5 2,7 2 1,1 Lukio 92 49,2 3 1, ,4 3 1,6 6 3,2 Toinen vst:n oppilaitos ,4 6 3, ,3 7 3,7 7 3,7 18\n19 Kaikkein eniten sopimuksia oli solmittu lukioiden kanssa. Sopimukset koskivat miltei aina hyväksilukemista. Toiseksi eniten oli yliopistojen kanssa tehtyjä sopimuksia. Nämä sopimukset koskivat hyväksilukemista ja hakeutumisoikeutta. Myös ammatillisia oppilaitoksia koskevia sopimuksia oli tehty. Huomattavaa kuitenkin oli, että suurimmalla osalla oppilaitoksista ei ollut mitään sopimuksia. Hakeutumisoikeutta tai sen helpottumista koskevissa sopimuksissa sovittiin lisäpisteiden antamisesta hakeutumiseen tai hyväksymisestä suoraan opiskelijaksi (esim. approbaturin kiitettävät tiedot). Sopimuksissa saattoi olla myös rajoituksia suoraan hyväksyttävien määrästä eli ns. kiintiöpaikat. Hyväksilukemista koskevissa sopimuksissa oli määritelty ne kriteerit, joilla opinnot on toteutettava, jotta ne voidaan hyväksilukea, sekä myös hyväksilukemisen kohde vastaanottavan oppilaitoksen opetussuunnitelmassa. Sopimusten tekemisen ongelmat Sopimuksia oli selvityksen perusteella tehty jonkin verran, mutta niiden tekeminen ei yleensä sujunut ongelmitta. Esteitä oli monia ja osa niistä oli sellaisia, että ne pysäyttivät yhteistyön kokonaan, vaikka näennäisesti isosta asiasta ei olisi ollutkaan kysymys. Sopimusten tekemisen ongelmana oli niiden yksittäisyys, tunnustettua sopimusmallia ei ollut olemassa. Ei ole olemassa valmista sopimusmallia, jota soveltaa. Sovitaan tapauskohtaisesti. Erilliset sopimukset pitäisi olla kaikkien oppilaitosten kanssa. MAHDOTON YHTÄLÖ! Myös asenteelliset ja vapaan sivistystyön arvostukseen liittyvät seikat saattoivat olla esteenä: Kun esim. lukioiden ei ole pakko tehdä sopimuksia, osa rehtoreista ei halua sitoa käsiään. Sama koskee yliopistoja ja ammattikorkeakouluja. Vapaan sivistystyön opinnot kantavat leikkikoulun imagoa. Joissakin tapauksissa voitiin pelätä toisen reviirille tulemista: Lisää byrokratiaa, mutta mahd. myös vastaanottavan oppilaitoksen opettajien pelkoja siitä, että viedään virka (esim. lukiossa, jos oppilaat suorittavat kursseja jossain muussa oppilaitoksessa kuin omassa. Toinen osapuoli ei kokenut saavansa yhteistyöstä mitään hyötyä Niistä pitäisi olla yhteisesti hyväksytty hyöty molemmille osapuolille. Muilla oppilaitoksilla ei ole ollut tarvetta hyödyntää kansalaisopiston kursseja/opetusresursserja ja esim. ostaa ko. opetuspalveluja. Asetelma koettiin myös yksisuuntaiseksi, jossa vastaanottava oppilaitos sanelee ehdot: Sopimukset tehdään yleensä ao. oppilaitoksen ehdoin eikä opistolla ole juuri sananvaltaa. Myös hyviä ehdotuksia oli tarjolla: Tarvitaan kolmikantasopimus hyväksilukemiseen: lähettävä oppilaitos, vastaanottava oppilaitos ja valtakunnallinen asiantuntijaelin. Yleisimmin vastauksissa toistui ongelmina yleisen sopimusmalliin puuttuminen sekä sopimusten yksipuolisuus. Vapaan sivistystyön oppilaitos oli altavastaajan asemassa, koska vastaanottavalla oppilaitoksella ei ole velvollisuutta esimerkiksi solmia sopimuksia hyväksilukemisesta. Myös asenteelliset ongelmat tulivat vastaan monissa vastauksissa Opitun tunnustamisen kehittäminen Selvitystyön aikana opitun tunnustamiseen liittyviä kehittämishankkeita oli meneillään 32 (17 %) oppilaitoksessa ja suunnitteilla niitä oli 25 (13 %) oppilaitoksessa. Hankkeet voidaan karkeasti luokitella kolmeen kategoriaan: 1) Suunnitteilla olevat hankkeet; joissa ollaan mukana VSY:n tai SKY:n toimesta tai OPH:n rahoituksen kautta. Hankkeista ei ole vielä tuloksia. 2) Alueelliset yhteistyöhankkeet: koulutuskuntayhtymässä tai muussa alueellisessa oppilaitosverkostossa on oppilaitosten kesken sovittu tunnustamisesta esim. opintotarjottimen rakentaminen 3) Yksittäiset omat hankkeet: omat sopimukset vastaanottajien kanssa, opintoja suunnitellaan yhdessä. Tarkempi selko yksittäisistä hyviä käytäntöjä sisältävistä hankkeista on luvussa\n20 5.2 Haastatteluista poimittua Tämän luvun asiat perustuvat opetusviranomaisten, vastaanottavien oppilaitosten ja sivistystyön keskusjärjestöjen kanssa käytyihin keskusteluihin. Haasteltujen henkilöiden nimet ovat liitteenä. Viranomaisnäkökulmasta opitun tunnustaminen tulee olemaan kuluvan vuosikymmenen tärkeimmistä kehittämisen painopistealueista elinikäisen oppimisen jälkeen. Tosin se on käynnistynyt suhteellisen hitaasti. Siitä huolimatta opitun tunnustamista pidetään tärkeänä. Se on suunniteltu ja kirjattu kehittämispainopiste. Sitä tullaan perustelemaan myös taloudellisin argumentein. Laajempi opintojen tunnustaminen vähentää päällekkäistä koulutusta, lisää joustavuutta ja tehostaa koulutusta. Virkamiesten mukaan muulla Euroopassa ei juuri olla Suomea pidemmällä. Ehkä Norja (vrt. Brörnevåld 2000) on ainut mainitsemisen arvoinen maa. Euroopan unionin piirissä on meneillään kehittämistoimia, mutta toistaiseksi niiden toiminta on jäänyt keskusteluryhmien tasolle. Opitun tunnustamiselle on jo luotu ulkoiset puitteet lainsäädännön kautta. Opiskelijalla on subjektiivinen oikeus käyttää aikaisemmin oppimaansa hyödyksi. Jokaisella oppilaitoksella on hyvin paljon itsenäistä päätäntävaltaa ottaa huomioon opiskelijan aikaisempi oppimishistoria, esimerkiksi vapaassa sivistystyössä opittu. Oppilaitokset ovat luoneet jo jonkin verran sisäisiä käytäntöjä aikaisemmin opitun tunnustamiseen. Asian tunnettavuuden lisääntyessä käytännöt tulevat yhtenäistymään. Viranomaisille tulee paljon yhteydenottoja ja oppilaitokset kaipaavat normeja hyväksilukemisen käytäntöihin. Parhaillaan on meneillään suunnittelutoimia (työryhmät), joilla yritetään löytää ratkaisu myös näihin pulmiin. Ministeriössä kehitellään myös seurantajärjestelmää, jonka avulla voidaan selvittää hyväksiluettujen opintojen laajuutta. Opitun tunnustaminen koskettaa kaikkea koulutusta painopisteen ollessa tutkintoon johtavassa koulutuksessa. Erityisesti yliopistojen, ammattikorkeakoulujen ja toisen asteen raja-aitoja pyritään madaltamaan, Omaa kiihkeää keskustelua käydään ammattikorkeakouluopintojen hyväksilukemisesta yliopistoihin ja päinvastoin. Huomattavaa haastatteluissa oli, että vapaa sivistystyö on usein unohdettu saareke, painopisteen ollessa tutkintoon johtavassa koulutuksessa. Vapaa sivistystyö oli myös jäänyt maakuvauksesta (Nyyssölä 2002) kokonaan pois. Pelkästään vapaaseen sivistystyöhön kohdistuvia toimia ei opetushallinnossa ole. Tämä asettaa vapaalle sivistystyölle itselleen kehittämispaineita. Kansanopistoilla ja kansalaisopistoilla on omat etujärjestönsä. Opintokeskusten yhteistyöelin on epävirallinen Opintokeskusseura, joka edustaa opintokeskuksia erilaisissa neuvotteluissa. Vapaan sivistystyön oppilaitosmuodot ovat toiminnallisesti erilaisia. Tältä osin niiden saattaminen samanlaisten kehittämistoimien piiriin näyttää olevan vaikeaa. Toki yhteistyötä on löydettävissä, kuten parhaillaan meneillään olevien kansalaisopintojen kehittely. Kansanopistojen opitun tunnustamisen kehittäminen kulminoituu pitkien linjojen kehittämiseen, ja siinä yhteydessä valtakunnallisen kansanopistotodistuksen ja mahdollisesti kaksivuotisen kansanopistotutkinnon rakentaminen ovat tärkeitä kehittämistoimia. Kansalaisopistojen tavoin avoin korkeakoulu, kielitutkinnot ja atk-ajokortit ovat tärkeimpiä tunnustamisjärjestelmiä. Kansalaisopistoilla opinnot ovat lyhytkestoisempia ja pienempiä kuin kansanopistoilla. Kansalaisopistot toimivat kuntalaisten tarpeiden mukaan. Opitun tunnistamisessa heille on suuri asia kehittää tunnistamisen menetelmiä (esim. todistus) osana laatutyötä. Opintokeskukset ovat lyhytkurssien puolesta verrattavissa muihin, mutta niille on tärkeää myös oman jäsenistönsä sisäinen kehittäminen. Tässä ei ollut mahdollista haastatella kattavasti opintokeskusten edustajia, joten luotettavan kokonaiskuvan luominen oli mahdotonta. Ne haastattelut, joita tehtiin vastaanottajaoppilaitoksiin, olivat yhdeltä piirteeltään samanlaisia. Oppilaitoksen tasosta riippumatta oudoksuttiin ajatusta, että vapaan sivistystyön opintoja tulisi tunnustaa (hyväksilukea tai antaa pisteitä hakeutumiseen). Monille oppilaitoksille monet muut oppilaitokset olivat tärkeämpiä yhteistyötahoja myös opintojen tunnustamisessa kuin vapaan sivistystyön oppilaitokset. Yliopistoille sitä olivat ammattikorkeakoulut. Aina ei ollut niin tärkeää se, missä opinnot oli suoritettu, vaan opintojen tunnistettavuus ja sisällöllinen vastaavuus. Näin oli varsinkin toisen asteen oppilaitosten kohdalla. Yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen kohdalla tilanne oli toinen. 20


Bo8news.biz poisto | Threat 2 Remove\nHome » Adware @fi » Bo8news.biz poisto\nMITEN VOI Bo8news.biz NÄKYVÄN MINUN TIETOKONE?\nBo8news.biz voidaan asentaa eri lataa sivustoja, kuten download.com, cnet ja vastaavat. Ainakin se on mitä kehittäjät tämä kyseenalainen ohjelma on sanonta. Nämä mainokset viittaavat siihen, saada kuponkeja alennuksia ostaa tietyt halvempaa. vaikka se väittää, että voit suoratoistaa musiikkia sen kanssa, ohjelma näyttää lukuisia mainoksia. Bo8news.biz luo tonnia mainoksia, jotka sisältävät linkkejä näille sivuille, ja näyttää ne tartunnan selaimet. Bo8news.biz toimii myös tällä tavalla.\nBo8news.biz voi tunkeutuu satunnainen tietokoneiden avulla eri freewares ja sharewares. Heti adware lisätään selaimen, se alkaa seuranta käyttäjien selailun toimintaa. Ne on asetettu kaapata kunkin web-selaimet (Internet Explorer, Google Chrome, Mozilla Firefox, jne.) ja sitten alkaa aiheuttaa Varo, että ”niputtaminen” tuli niin suosittu, että se ei ole väliä, onko voit ladata ohjelmia luotettavista lähteestä tai lähteen kanssa huono maine. Jotta vältetään tätä tapahtumasta tulevaisuudessa, sinun pitäisi olla varovainen, kun asennat kaikenlaisia freewares ja sen verkon tietokoneisiin. niin\nVoit ladata //settings URL bar, paina Lisäasetukset, siirry luettelon loppuun ja paina Palauta selaimen asetukset. Että suosittelemme seuraavasti: Sinun pitäisi pysyä varovaisia ja asentaa ilmaisia ohjelmia huolellisesti, koska yleensä tällaiset ei-toivotut ohjelmat ovat piilossa takana ”default”, ”säännöllistä” tai ”standard” vaihtoehdot asennus. Siksi se on erittäin suositeltavaa tarkistaa ”Custom” ja ”Advanced” vaihtoehtoja, jos adware voi olla piilossa, ja näin välttää rasittavaa ads by Bo8news.biz vilkkuu näytöllä.\nPoistaa Bo8news.biz, käyttää anti-malware työkaluja kuten Anti-Malware Työkalu, Anti-Malware Työkalu tai Hitman. Voit poistaa Bo8news.biz ads tietokoneesta käsin tai automaattisesti. Kuitenkin, useimmat niistä ovat mahdollisuus jättäytyä pois asennuksen tiedostojen sisältöä, joten varmista, että poista asennus ohjelmia, kuten Bo8news.biz, kun kohtaat niitä. Huomaa, että adware olisi poistettava avustuksella automaattinen haittaohjelmien tunnistamiseen ja poistamiseen työkaluja; Siirry alas alla tämän artikkelin löytää se. Siksi suosittelemme, että poistat Bo8news.biz adware ilman viivettä.\nMiten poistaa Bo8news.biz adware tietokoneesta?\nSe ei ole vaikea poistaa Bo8news.biz Box adware järjestelmästä. Se ei ole vaikea tehdä Ohjauspaneelin kautta, ja jos haluat poistaa kaikki muut liittyvät sovellukset, tarkistaa järjestelmän kanssa Anti-Malware Työkalu ilmainen skanneri, ja kun mahdollisesti ei-toivottuja sovelluksia havaitaan, investoida tietokone turvallisuus työkalu poistaa ne. Voit välttää tämän sovelluksen, sinun täytyy olla varovainen, kun asennat freeware järjestelmään. näyttää eri mainoksia kaikki web-selaimet kaikenlaisia muotoja kuten pop-up, pop-under, in-teksti, bannerin tai kontekstuaalisia mainoksia. Siksi sinun ei pitäisi pitää se asennettu tietokoneeseen. Noudata kaikki vaiheet ja jos teet sen oikein, virus on kadonnut tietokoneesta ei ole aikaa.\nManuaalinen Bo8news.biz poisto\nAlla ohjeet siitä, miten poistaa Bo8news.biz Windows ja Mac-järjestelmissä. Jos noudata ohjeita oikein, voi poistaa ei-toivotut sovellus Ohjauspaneelissa, poistaa tarpeettomia selainlaajennus ja poistaa tiedostoja ja kansioita, jotka liittyvät Bo8news.biz täysin.\nPoistaa Bo8news.biz Windows\nPoistaa Bo8news.biz laajentaminen selaimen\nBo8news.biz lisätä laajennuksia tai lisäosat selaimissa. Se käyttää niitä tulvia selaimesi mainoksia ja reroute vieraalla verkkosivuilla. Täysin poistaa Bo8news.biz, sinun täytyy poistaa nämä laajennukset kaikki web-selaimet.\nEtsi Bo8news.biz koskevat laajennukset\nValitse Bo8news.biz koskevat laajennukset


LIIKUNTAPAIKAT - 02/2015 - Kuntatekniikka\nMaalämpö ja aurinkoenergia hyötykäyttöön\nMänttään nousee modernien energiaratkaisujen jääareena\nVanha katettu tekojää saa Mäntässä pian väistyä uusiutuvaa energiaa monipuolisesti hyödyntävän jäähallin tieltä. Viereinen uimahalli saa uudesta areenasta energiakaverin.\nHavainnekuva Mäntän uuden jääareenan pääsisäänkäynnistä.\nTeksti Jarkko Piiparinen\nKuvat ARK-BAU Oy\nNykyisen Mänttä-Vilppulan jääurheilun historian juuret yltävät aikaan, jolloin jääkiekko ei ollut tunnettua Suomessa. Jouluna 1919 Gösta Serlachiuksen poika R. Erik jätti saapumatta Mänttään joulunviettoon, koska osallistui jääkiekkoturnaukseen Saksassa. R. Erik oli yksi Suomen pioneereja jääkiekon saralla.\nNyt, lähes vuosisata myöhemmin Mäntässä halutaan olla taas edelläkävijöinä ja tällä kertaa jäähallirakentamisessa. Kaupunkiin on rakenteilla uusi jäähalli, jonka on määrä valmistua ensi syksynä. Mäntän Jääareenasta on tarkoitus tehdä energiatehokas ja uusiutuvaa energiaa käyttävä jäähalli.\nHallihanke VTT:n tutkimuskohteena\nMäntän Jääareena Oy on mukana VTT:n ja Suomen Projektori Oy:n kanssa yhteistyöhankkeessa, jossa tutkitaan uudenlaisia energiaratkaisuja. Hallin energiaratkaisut ovat ainutlaatuisia aiemmin jäähalleissa käytettyihin toimintamalleihin verrattuna.\nVTT teki koko hallin energiasimuloinnin kehittämällään simulointiohjelmalla. VTT:n tutkimuksissa selvitettiin muun muassa energian kulutustaso, vuorokautinen huipputeho laitteiden optimointia varten sekä hallin sisäilman sisältämä vesimäärä eri kosteusolosuhteissa. Areenasta testattiin vuoden ajalta energiankulutusta ääriolosuhteissa ja eri kosteusolosuhteissa, RH 60 % ja RH 70 %.\nHankkeen suunnitteluvaiheessa selvitettiin myös vaihtoehtoiset runkoratkaisut kuten teräs- ja puurunkoinen vaihtoehto. Tässä hallissa päädyttiin teräsrunkoiseen halliin kustannussyistä. Suunnittelussa on haasteelliseksi muodostunut hallin monikäyttöisyys ja ympärivuotinen käyttö sekä eri energiaratkaisut ja niiden hyödyntäminen.\nKesällä hallia käytetään muun muassa konserteissa, ja tarkoitus on hyödyntää areenaa myös messukäytössä sekä erilaisissa näyttelyissä. Jääareenakiinteistö rajoittuu vieressä olevaan täysimittaiseen jalkapallokenttään, joten hallin sosiaali- ja pukutilat ovat kesäisin jalkapalloharrastajien käytettävissä. Ympärivuotinen käyttö on vaatinut ilmanlaadun ja käyttömukavuuden sekä energiatehokkuuden johdosta muun muassa kolme erillistä lämmöntalteenottokonetta.\nMäntän jääareenan energiakehityshankkeen ydinajatuksena on ollut keskittyä hyödyntämään maksimaalisesti jäänmuodostumisen yhteydessä tuleva energia. Lisäksi tuotetaan uusiutuvalla energialähteillä lisäenergiaa areenan käyttöön. Ylijäämäenergia on tarkoitus käyttää vieressä olevan uimahallin tarpeisiin.\nEnergiatehokkaita jääareena- tai jäähallikonsepteja ei ole aiemmin kehitetty tai tutkittu riittävästi. Tässä kohteessa käytetään maalämpöä ja aurinkoenergiaa uusiutuvina energiajärjestelminä. Valaistuksena käytetään led-valaisimia ja liiketunnistimella toimivia valaisimia.\nVesikatolle sijoitetaan aurinkopaneeleita sähkön tuotantoa varten. Tuotettu sähkö hyödynnetään lämpöpumpun käyttöenergiaksi. Maalämpöjärjestelmän pumput ovat korkealämpötilapumppuja.\nTiettävästi jäähalleissa ei ole aikaisemmin käytetty energiatuottamiseen maalämpöä ja aurinkoenergiaa. Selvitysten perusteella jäädytyksestä muodostuvan ylimääräisen energian ja uusiutuvan energian käytön yhdistämisellä sekä niiden maksimaalisella hyödyntämisellä saadaan ylimääräistä energiaa arviolta 200 000 – 300 000 kWh vuodessa. Se voidaan luovuttaa tai myydä lähiympäristöön. Tarkemmin määrä riippuu hallin käyttöasteesta.\nHallissa on tarkoitus käyttää jään laadun parantamiseksi ja energian kulutuksen pienentämiseksi niin sanottua laitapuhallusjärjestelmää, jota on jo aikaisemmin käytetty Suomessa muutamissa halleissa.\nKesäaikana pääasiallisena energianlähteenä on maalämpö joka hyödyntää kaiken aurinkopaneeleista saatavan sähkön.\nProjektinjohtototeutus tuo joustavuutta\nEnergiajääareenan toteuttamisessa on käytetty ns. projektinjohtorakennuttamismallia, jolloin itse rakentamisessa on pystytty hyödyntämään markkinoilta löytyvä paras tietämys, ratkaisut ja osaaminen sekä kustannustehokkuus. Hallin hinta tulee jäämään alle tuhanteen euroon neliömetriltä.\nProjektinjohtototeutusmallin avulla on pyritty mahdollistamaan myös paikallisten pienurakoitsijoiden osallistuminen kilpailutuksiin ja sitä kautta hallin rakentamiseen.\nProjektinjohtototeutusmalli on mahdollistanut myös tiukan aikataulun ja rakennusaikaisen suunnittelun. Siitä on hyötyä varsinkin tällaisessa hankkeessa, jossa joudutaan tekemään muutoksia suunnitteluun ja toteutukseen kesken projektin. Toteutusmallin ansiosta perustus- ja maarakennustyöt olivat jo käynnissä, kun taloteknistä suunnittelua aloitettiin.\nHankkeessa on kymmenkunta osaurakoitsijaa, muun muassa perustus-, maarakennus-, runko-, vesikatto- ja sisustus- sekä projektijohtourakoitsija. Näiden lisäksi erillisiä tilaajan hankintoja on lähes saman verran.\nHallin katsomokapasiteetti jääurheilukäytössä on 742 henkilöä ja erillisissä yleisötilaisuuksissa 1 200 henkilöä.\nHallin tilavuus on noin 34 000 m³. Hallissa on kaukalon lisäksi kuusi erillistä puku- ja pesuhuonetta, kahviotilat, kuivaustilat ja erillisiä tiloja henkilökunnalle. Mäntän jääareena on monitoimihalli, jota tullaan käyttämään ympäri vuoden monipuolisesti kesä- ja talvilajeihin sekä näyttely-, konsertti- ja messutilaisuuksiin.\nJarkko Piiparinen työskentelee Suomen Projektori Oy:n toimitusjohtajana.\nPerinne velvoittaa Mäntässä\n■ Mänttä saa uuden jäähallin vahvan kiekkoperinteensä tukemana. Harjoitusjäähallina toiminut katettu tekojäärata on tullut käyttöikänsä päähän ja nykyistä hallia voidaan käyttää enää vain kuluva kausi. Ensi vuonna se puretaan.\n– Uusi halli nähtiin vahvan kiekko- ja jääurheiluperinteen kaupungissa tarpeelliseksi. Pieneksi paikkakunnaksi meillä on vahva harrastuspohja, Mänttä-Vilppulan kaupungin talousjohtaja ja Mäntän jääareena Oy:n toimitusjohtaja Markus Auvinen kertoo.\nUuden areenan kustannusarvio oli 3,1 miljoonaa euroa. Uusiutuvan energian hyötykäyttöratkaisut nostavat hintaa jonkin verran, mutta lisäinvestoinnit niihin maksavat itsensä takaisin käyttökustannusten kautta nopealla aikataululla. Opetus- ja kulttuuriministeriön avustus hankkeelle on 750 000 euroa.\nValtuusto hyväksyi rakennushankkeen joulukuussa 2013 ja velvoitti selvittämään energiatehokkuusratkaisuja. Lisäksi kaupunginhallitus ohjeisti yhtiötä toukokuussa 2014 lähtemään mukaan energiahankkeeseen VTT:n ja Suomen Projektori Oy:n kanssa.\n– VTT:llä ja Suomen Projektori Oy:llä on aiemmin ollut yhteistyötä muun muassa nollaenergiakerrostalohankkeissa. Osittain sattumien summan kautta löysimme toisemme ja perustimme kolmikantaisen yhteistyö- ja kehittämishankkeen.\nRakennustyöt käynnistyivät lokakuussa ja tuleva jääkiekkokausi on tarkoitus päästä aloittamaan uudessa hallissa.\n– Rakennusaikana halliyhtiössä on ”virkamieshallitus” ohjaamassa hanketta. Urakan valvontatehtävissä käytetään konsultin lisäksi kaupungin oman henkilöstöä, Auvinen sanoo.\nMäntän jääareenan rakentamista voi seurata osoitteessa www.mantanareena.com\nHavainnekuva uuden jääareenan katsomosta. Jääurheilukäytössä katsomokapasiteetti on 742 henkilöä.


Nettivaraosa - Leon Hardiritt Waffe - 9,5 ja 10 leveät 3-osaiset Japan. - Vanteet - Nettivaraosa\n9,5 ja 10 leveät 3-osaiset Japan.\nLeon Hardiritt Waffe 9,5 ja 10 leveät 3-osaiset Japan.\nMyynnissä kuvan mukaiset laatu 3-osaiset Japanilaiset takovanteet Leon Hardiritt Waffe tuning studiosta Super Star. Etuvanne 9,5x20 ET 38 takavanne 10x20 ET 34. Keskireikä 73,1 mm. Jako 5x114,3 mutta käy epäkeskopulttilla 5x112 . Suorat ( tarkistettu rengasliikkeessa ). Kantariosumia ei ole.\nLipat on kiillotettu ja keskiö maalattu ammattilaisena.\nHyvässä kunnossa setti !\nNettivaraosa ID 2876234


Kallista hoivaa jonotetaan urakalla - Puheenaiheet.fi\ntiistai 23. heinäkuu 2019\nAttendon antamien tietojen mukaan Tyrvään kartanon henkilökunnan määrä väheni kahdessa vuodessa 25 prosenttia.\nKallista hoivaa jonotetaan urakalla\nAihealueet: Iäkkäät, Kaupunki, Koti, Talous, Terveys, Turvallisuus, Uutiset\nSote-uudistusta odoteltaessa nousi Sastamalaan monia yksityisiä hoivakoteja. Niitä syntyi jopa siinä mitassa, että Aamulehti uutisoi vanhusten hoivapaikoista tulevan ylitarjontaa kaupungissa. Vielä ylitarjontaa ei ole ilmennyt, vaan hoitopaikkaa on jonotettava yli kolme kuukautta.\nKeskimääräinen jonotusaika tehostetun palveluasumisen paikalle oli viime vuoden jälkimmäisellä puolikkaalla 109 päivää eli kolme ja puoli kuukautta. Edelliseen puolivuotiskauteen verrattuna jonotusaika pidentyi viisi päivää. Sotesin asettama tavoite on 90 päivän jonotusaika. Siitä on nyt ajauduttu aina vain kauemmaksi.\nSen lisäksi, että hoitopaikkoja ei ole tarpeeksi, ne myös maksavat.\nViime vuoden lopussa Esperi Care Oy:n omistukseen siirtyneessä Iltala-kodissa vanhuksen asuminen ja hoito maksavat 3985,43 euroa kuukaudessa. Hinta koostuu vuokrasta (390), siivouksesta (47,37), vaatehuollosta (33,26), ruoasta (15,12 euroa päivässä) ja hoivapäivän hinnasta (102,04). Iltala on sieltä halvemmasta päästä.\nYksityisen hoitokodin Tupahoivan kuukausihinta on 4430,02 euroa. Hinta koostuu samoista asioista kuin Iltalassakin. Molemmissa valmistetaan ruoka itse, mikä tietysti nostaa ruuan hintaa. Vuokra on keskimääräistä edullisempi.\nAttendon Tyrvään kartanon ikäihmisten tehostettu asumispalvelu maksaa 4095,79 euroa kuukaudessa. Erityisasumispalvelut eli muistisairaiden hoito on kalliimpaa: Dementikon hoitopäivä maksaa 135,43 euroa ja normivanhuksen 102,15 euroa. Tämä ero nostaa dementikon kuukausimaksun 5094,19 euroon.\nYli viiden tonnin kuukausihintaan sisältyy 25,8 prosentin liikevoitto. Kuukausihinnasta Attendo nettoaa 1273 euroa liikevoittoa asukasta kohden. Normivanhusta kohti voitto-osuus on karvan verran yli tuhat euroa kuussa.\nJos Tyrvään kartanon kaikki 15 hoitopaikkaa olisivat täynnä dementikkoja, Attendo keräisi maksuja näillä hoitohinnoilla 917000 euroa vuodessa. Voittoa summasta olisi liki 230000 euroa.\nTuloksen tekemiseen lienee vaikuttanut myös työntekijöiden määrän huomattava vähentäminen. Vuonna 2015 Tyrvään kartanossa työskenteli 27 henkilöä, vuonna 2017 enää 19. Joka neljäs käsipari oli poissa. Lisäksi ruoka tuodaan Attendon Kyröskoskella Hämeenkyrössä toimivasta yksiköstä.\nTyrvään kartanon taloustiedot perustuvat Taloussanomien yritysrekisterissä oleviin tietoihin vuodelta 2017.\nHoivajätti Mehiläisen Villa Marttilanharjussa hoitokuukausi maksaa ainakin 4039,42 euroa kuukaudessa. Muista poiketen he eivät ole ilmoittaneet Sotesin palvelutuottajarekisteriin hintoja siivoukselle ja vaatehuollolle. Esimerkiksi saman hoivayhtiön Villa Luoto Porissa kyllä on hinnoitellut kyseiset palvelut ja lisäksi tukun muitakin.\nMikäli otetaan huomioon ainoastaan tehostetun palveluasumisen 30 paikkaa, kertyy niistä maksuja Villa Marttilanharjulle vuodessa 12 kuukautta x 30 asukasta x 4000 euroa eli 1,44 miljoonaa euroa. Yhden asukkaan maksut ovat vähimmillään 12 x 4000 eroa eli 48000 euroa vuodessa.\nYritystoiminnalle tärkeät asiat esillä tiistaina\nSadan tuhannen arvoiset alumiinimuotit murtovarkaille\nViikon visa 47: Mårtensonin kanssa seilannut sai suurimman ahvenen\nIso, arvokas omakotitalo tuhoutui tulipalossa Kallialassa\nKiistaa etuajo-oikeudesta Nokialla\nYlöjärven järjettömän pahoinpitelyn uhri kuoli\nHukkaan mennyt kolmivuotias hukkui jokeen Lahdessa\nPalomiehet pelastivat syvältä siilosta hukassa olleen kissan Kokemäellä


Nousuaika tulee vielä. Yrittäjä, valmistaudu nyt! - Fano Oy\nHurjan huhtikuun jälkeen on helppo huokaista, kesää kohti mentäessä mielikin virkistyy lämmön ja valon myötä. Tästäkin selvitään vielä! Onko sinun katse jo tulevassa, oletko kilpailussa mukana kun rajoitteet hellittävät ja kauppa käy? Lue ja pohdi miten yrityksesi markkinointi vastaa kysyntää nyt ja tulevaisuudessa!\nVaikka maailma tuntuu seisahtuneen, menee aika kuitenkin ihan liian nopeasti. Tai siltä ainakin täällä tuntuu. Onneksi on viimein toukokuu ja kesä on aivan just täällä!\nHuhtikuu oli hurja. Mediat ovat täynnä terveyteen liittyvää uutisointia enkä keskity nyt siihen, tiedämme kaikki mikä on tilanne. Itse olen kauhulla seurannut talouden kehitystä ja kriisin aiheuttamia muutoksia. Mukana oli hyviäkin uutisia uusista, nopeasti kehitetyistä liiketoiminnan muutoksista, mutta vielä enemmän sydäntä riipiviä surullisia asioita. Lomautuksia, irtisanomisia, ensimmäiset konkurssit. Valitettavasti talouden näkökulmasta ollaan todennäköisesti vasta alussa.\nToivon todella, että rajun laskun jälkeen koittaa nopeasti jyrkkä nousu ja Korona-kriisin aiheuttamat tuhot jäävät lopulta ennustettua pienemmiksi. Nyt on kuitenkin yritysten oltava valppaina. Kun maailma liikahtaa eteenpäin, jäät jalkoihin jos et ole käyttänyt tätä aikaa hyödyksesi liiketoimintaa kehittäen ja markkinointia jatkaen. Voit tehdä markkinointia pienellä tai suurella budjetilla, mutta älä lopeta, vaan etsi nykytilanteeseen sopivat ratkaisut.\nTiesitkö, että Facebookin maksullinen markkinointi on nyt edullisempaa kuin pitkään aikaan yritysten käyttäessä vähemmän rahaa maksulliseen markkinointiin? Tämä on mielenkiintoista, sillä ihmiset käyttävät sosiaalista mediaa enemmän kuin koskaan ennen ja juuri nyt somemarkkinointi on todella tärkeää!\nMieti hetki, mistä ja miten tavoitat asiakkaasi tällä hetkellä? Mistä ja miten voit tavoittaa heidät tulevaisuudessa? Onko yrityksellesi kustannustehokkain tapa printti-, some-, tv- vai radiomainonta? Verkkokurssi, nettikauppa, sähköpostimarkkinointi tai aktiivinen blogi tuovat tuotteitasi tai palveluitasi ostajien tietoisuuteen ja vahvistavat brändisi mielikuvaa kun se tehdään oikein. Agressiivisen ”nyt heti” – myynnin sijaan on hyvä pohtia myös pitkän matkan myyntiä, löytääkö asiakkaasi luoksesi sitten kun tarvitsee juuri sinun tuotetta tai palvelua?\nSomessa toteutettavaan markkinointiin on noin miljoona erilaista näkökulmaa, mutta loppupeleissä toteutus on hyvin yksinkertaista. Keskity siihen, mitä unelma-asiakkaasi haluaa sinulta ostaa. Puhuttele häntä. Miten viestit, millaiset kuvat häntä kiinnostavat? Mistä somekanavasta unelma-asiakkaasi tavoitat? Voisitko tehdä videoita ja tuoda palvelusi helpommin lähestyttäväksi?\nSomemarkkinointi ei missään nimessä ole ydinfysiikkaa, voit helposti toteuttaa sitä myös itse. Mutta jos et sitä vielä aktiivisesti toteuta, tee suunnitelma ja ryhdy toimeen! Tai jos koet asian haastavana, pyydä apua. Joku viisas minulle hetki sitten totesi, että ”jos et vartissa keksi ratkaisua, kannattaa avata suu ja pyytää apua”. Olen samaa mieltä, yksin ei tarvitse tehdä ja osata kaikkea.\nTsemppiä toukokuuhun, toivotaan että tästä kuukaudesta tulee kaikin puolin valoisampi.


Wharfedale Diamond 10.x -kaiuttimet | sivu 2 | DVD Plaza\nLaittakaahan kuvia kaiuttimista. Mallilla ei ole väliä kunhan näkisi vähän "livenä"...\nTarkoitus olisi pistää ensimmäiset settikuvat galleriaan, kunhan vain sivusurroundeille tilatut jalustat saapuvat (toivottavasti jo ensi viikolla) - tämänhetkinen sijoittelu kun on enemmän funktionaalinen kuin tyylikäs\ntechneck Uusi jäsen\nNyt on pari Diamond 10.2 -kaiuttimia hankittu. Testaillut tässä erilaisilla musiikki cd:illä. Hyvin soivat ja tunnelmallinen ääni. Bassoa piti vahvistimesta säätää hieman pienemmälle, kun tämä olohuone ei ole mikään hirveän suuri.\nItsekin innostuin näistä 10.2:sta ja kävin koekuuntelemassa. Mukaan lähti kuitenkin AE:n NEO-1 kaiuttimet. W10.2 oli edelleen liian tumma ääneltään makuuni, AE soi luonnollisemmin.\nLaittakaahan kuvia kaiuttimista. Mallilla ei ole väliä kunhan näkisi vähän "livenä"... :thumbsup:\nKaverille kuunneltiin ja ostettiin tänään 10.3:t. On ne kompaktit lattiamallit. Vain 800 mm korkea tolppa. Ehkä hienoin kaiutin alle 400€ luokassa.\nKuuntelimme Wharfedale 10.3 ja Epos ELS 8.\nWharfedale antaa bassoa matalempaan ja jopa hieman vähemmällä yläbasson kuminalla. Ei kumina Eposissakaan suuri ollut, mutta vähän kuitenkin. Kumpikin oli aika vähän soitettuja , 200h rankkaa soittoa varmasti vähentää kumahtelua, yleensä. Eposissa oli ehkä hieman nasaaliutta keskialueella, sointi kokonaisuutena hieman keskialuevoittoinen. Diskanttitoisto oli Eposissa puhtaampaa, sanoisin että muutkin alueet olivat puhtaampia vaikka siinä oli pientä "honotusta" keskialueella. Wharfedale oli sekin puhdas, mutta keskialue hieman vähemmän tyrkyllä. Kuitenkin vain Eposiin verrattuna, joka yleensä on aukinainen keskialueelta, tälläkin kertaa. Ilman vertailukohtaa Wharfedale oli erotteleva ja puhdas.\nNopea hevin rytkytys tyyliin Liquid Tension Experiment, kulki kuin urheiluauto tuhatta ja sataa Eposilla. Tuntui kuin levyä pikakelattaisiin ja se on hyvä juttu nopeassa hevissä. Niin kontrolloitu ja nopea sen toisto oli. Wharfedale hieman täyteläisempänä soi muhkeammin, ihan aavistuksen "hidastellen". Bassoa tosiaan oli Wharfessa aika paljon enemmän vaikka ei sekään discojumputukseen pysty.\nYleispätevämpänä pidin Wharfedalea, varsinkin kun jalustojen kanssa ei tarvise duunata, valmis setti. Silti itse valitsisin Eposin sen aukinaisen keskialueen ja menevyyden takia. Ilman subbaria siitä ei ihan kokoäänialueen kaiuttimeksi ole.\nTänään taas kävin ihailemassa Wharfedale 10.5 kaiuttimia. Onko kukaan päässyt kuuntelemaan 10.6:sta? Onko kovin paljon eroa tuohon 10.5:een?\nMoi, kävin tänään paikallisessa katselemassa ja kuuntelemassa erilaisia kajareita sekä viritinvahvareita. Polte ekalle "kunnon" setille olisi kova, ja myyjän kanssa tuumittiin jotta alkuun voisi käydä seuraavanlainen setti, vahvistin marantz SR4003 sekä etukaiuttimiksi pari Wharfedale Diamond 10.4 ämyreitä. Varsinainen kysymys kuuluukin, onko tämä paketti hinta-laatu suhteeltaan - 850e - hyvä, keskinkertainen vai peräti surkea? Itse en todellakaan näistä ymmärrä ainakaan toistaiseksi käytännössä mitään, joten vinkkejä kaivataan jottei aloittelijaa kusta pahemman kerran silmään :hitme:\nTänään sitten sain kotiin Wharfedale Diamond 10.5 ja ensimmäiset savut on otettu. Ja ei voi kun olla tyytyväinen. :thumbsup:\nKäväisin Jkl:n Audiocenterin keskeneräisissä tiloissa heittämässä melko pikaisen kuunteluvisiitin. Tarkoitus oli saada vain äkkiseltään pienet maistajaiset, eikä ryhtyä sen tarkempaan analyseeraukseen.\nEnsimmäisenä kiinni Genelecin 6020:t. Hyvin oli kaikki muuten kohdillaan, mutta basson taso omaan makuun suurehko, onneksi tuohon on säätömahdollisuus, jota ei kuitenkaan tullut kokeiltua. Ulottuvuudeltaan musiikille ihan riittävä alapää. Lisäksi tuntuivat tarvitsevana lyhyehkön kuunteluetäisyyden tai tasasivuisen kuuntelukolmion, näin ääni avautui paremmin. Kauempaa ääneen tuli pykälä enemmän ummehtuneisuutta, jos tällainen ilmaisu sallitaan. Kokonaisuutena hyvin toimiva setti. Täytyy myöhemmin tehdä vertailu 6010:iin, virtapiuhat olivat ilmeisesti vielä muuton jäljiltä kateissa, joten jäivät tällä kertaa testaamatta.\nSeuraavaksi viereiseen kuuntelupisteeseen iskettiin kiinni näppärän kokoiset Tangent EVO E4:t. Heti huomasi, että nämä ovat melko halvan luokan pömpelit. Bassopuoli oli sanalla sanoen heikko, eikä äänessä ollut oikein mitään kuunteluun innostavaa. Kaiuttimien välinen balanssi oli kummallisesti pielessä, vaikka suuntaus oli kohdillaan. Äänellisesti nämä eivät paljoa markettitasosta eronneet, pettymys odotuksiin nähden. Halpa hinta, pieni koko ja hyvä äänenlaatu harvoin löytyvät samasta pakkauksesta. Harmi, sillä nämä olivat yhtenä vaihtoehtona minulla PC:n kavereiksi.\nViimeiseksi EVOjen tilalle Wharfedale Diamond 10.1:t. Tangenteihin verrattuna ääneen tuli high fidelityä ämpärikaupalla. Balanssi oli ihan mallillaan ja muutenkin sointi äkkiseltään kohtuu menevä. Bassopuoli oli pikemminkin pyöreä kuin napakka tai tiukka ja lisäksi herätti tilassa jonkinlaisen brummikaiun. Joissakin äänteissä oli ripaus liikaa pistävyyttä. Teatterikäytössä varmasti menevät pelit ja kyllähän näillä musiikkiakin kuuntelee. Äänen puolesta Genet olivat tämän sekalaisen testiryhmän ykköset, mutta parhaan hintalaatusuhteen ja ulkonäön perusteella "toimituksen valinta" -merkinnän voisi antaa Wharfendaadeleille.\nTestimateriaalina toimi Jenni Vartiainen, Dido ja Sentenced.\nMaRsY Uusi jäsen\nKuinkas moni on hankkinut tai koekuunnellut Diamond 10.4 torneja? Itse sovin erään liikkeen kanssa testistä kyseisten ämyreiden kanssa ja Helium3 tulevat samalla testiin. Näistä kahdesta valitsen parhaat, veikkaisin Wharfedalen vievän voiton. Ajattelin kysyä vain 10.4 malleista mielipiteitä ja muita tietoja näin etukäteen.\nSopiiko Wharfedale 10.cs keskikaiuttimeksi hyvin tuolle 10.4 etupäälle? Takapään voisivat hoitaa Diamond 10.2- mallit. Onko hyvä yhdistelmä? Vahvarina toimii Yamaha HTR-6130 :naminami:\nOnko kukaan vertaillut Onyx-sarjaa ja 10.x lattiamalleja keskenään.\nItse kun ostin 10.5 eteen niin myyjä sanoi että CS on vastaava keskikaiutin malli.\n10.6 lattiakaiuttimet tuli hankittua eilen. Täytyy sanoa, että olen ostokseen kyllä erittäin tyytyväinen. Laitan kuvia tuossa myöhemmin tänään kunhan pääsen kotiin.\nHuuh laita ihmeessä :thumbsup: Onhan ne mustat, onhan?\nMustathan ne. Pölyä näyttävät keräävän aikaa hyvään tahtiin mutta tässäpä nyt kuitenkin näitä kuvia.\nE: lisätään vielä, että kaiuttimien korkeus on 900mm ilman jalustapiikkejä ja tuon tv-tason korkeus on 455mm.\nWasahifistä kävin hakemassa Wharfedale Emerald 97:t kun kuulosti niin hyvälle ja hintakin (290e käytetyt) oli niin halpa.\njos olet luopumassa noista emerald 97 kaiuttimista, niin olisin kiinnostunut niistä.\nEn kyllä noista malta luopua. Pidän niistä sen verran, että tulevat olemaan tässä taloudessa pitkän aikaa .\nHuuto.netissä olen välillä nähnyt noita myytävän, joten sieltä ainakin voisi kyseiset kaiuttimet löytyä.\nKertokaapas kokemuksia onko hirveesti eroa noissa 10.3 ja 10.4 malleissa? Pääsen vasta seuraavalla viikolla kuuntelemaan kyseisiä malleja.\nNäkyvätkö esim. 10.0:n hopeiset "hilut" etukankaan ollessa paikallaan? Eli kajastavatko "koristeet" kankaan läpi?\nTämä manuaali ei kerro onko 10.0:ssa pulttikiinnitystä varten olevat kierreholkit. Oletan että on, sillä manuaalissa mainitaan että "the 10.0 model can be stand or wall mounted". Tämä nyt ei voine tarkoittaa muuta kuin juurikin näitä "jenkoja"? 9.0:ssa on kierteet ja sen manuskassa on sama lause.\nNämä Diamond x.0 -purkit eivät taida juurikaan kiinnostaa, kun myyjien varastomallit alkavat tavallisesti x.1 -versioista...\nEipä juurikaan, ulkonäkö tipahtaa mielestäni rajusti kun lyö kankaan kiinni.\nEuronicsillä(konala) oli noita esillä, vähän reppanan näköiset kun olivat niin pienet, mutta kaiuttimia esitellyt myyjä ainakin itse kehui harkitsevansa niitä itselleen, hinta ei ainakaan päätä huimaa (siellä taisi olla 169e/pari).\npete84 Uusi jäsen\nkummat kannattaisin hankkia pieneen olohuoneeseen, 10.2 jalustakaiutin vai 10.3 lattiakaiutin? lisäks tietysti tulossa subbari.. onko makuasia (ulkonäkö) vai soiko 10.2 paremmin kuin 10.3 pienessä tilassa? onko kokemuksia tai muuta perstuntumaa.:hitme: Ja siitä subbarista, mikä subbari siihen rinnalle?\npete84 sanoi: ↑\nkummat kannattaisin hankkia pieneen olohuoneeseen, 10.2 jalustakaiutin vai 10.3 lattiakaiutin?\nKymppi piste kakkonenhan on reilusti isompi kuin numeroltaan isoveljensä 10.3. Kakkosen 165mm vastaan kolmosen 125mm elementti, siitä miten se äänenlaatuun vaikuttaa voi olla monta mieltä. Jos harkinnassa on kerta kaiuttimien kylkeen subi, en myöskään pois sulkisi 10.1:stä vaihtoehdoista, vastaa lähinnä juuri tuota 10.3:sta. Pienikokoinen, yllättävän suuriääninen. Paikallisessa expertissä (Lpr) noita pääsee kuuntelemaan, mutta sen suurempaa analyysiä en ole käynyt tekemässä. Eli perstuntumalla mennään.\nParas vaihtoehto olisi tietysti jos kantaisit nuo kaikki kotiisi kuunteluun. Huoneen koollahan on todennäköisesti suuri merkitys tähän valintaan. Ovh hinnoista puhuttaessa, 10.1 päädyttäessä subin budjetti kasvaisi vajaan satasen 10.2 verrattuna ja kolmosiin nähden jo n.150. Tuolla rahallahan voisi hommata esim. Bk Gemini2:n sijaan xls200. Siitä mikä niiden ero olisi onkin aivan toinen tarina.


Suolainen klassikkoherkku taipuu myös kasvisversioksi - porkkanapiilot syntyvät käden käänteessä - Uutiset - Iskelmä\nSuolainen klassikkoherkku taipuu myös kasvisversioksi - porkkanapiilot syntyvät käden käänteessä\n06.11.2020 12:15 - Emmi Moilanen\nNakkipiilot taipuvat myös kasvisversioksi, jossa täytteenä toimii porkkana.\nNakkipiilot ovat suolaisten välipalojen ja juhlatarjoilujen klassikko. Nyt Pure Wow -sivusto kirjoittaa samankaltaisesta reseptistä, jossa nakit korvataan porkkanan paloilla. Alla olevan reseptin kylkeen voit halutessasi vielä valita mieleisen majoneesin, johon dipata porkkanaherkku.\nVoit lukea ohjeen kokonaisuudessaan alta.\nPorkkanaa lyhyiksi paloiksi pilkottuna, esimerkiksi 40 palaa\n¾ teelusikallista suolaa\n½ teelusikallista mustapippuria myllystä\nPitsataikinaa tai lehtitaikinaa\n1. Lämmitä uuni 200 asteeseen ja päällystä uunipelti leivinpaperilla.\n2. Laita porkkanan palat astiaan, johon olet sekoittanut jo oliiviöljyn, suolan, pippurin ja juustokuminan.\n3. Jaa taikina 40 samankokoiseen palaan. Kaulitse palat ohuehkoiksi levyiksi ja kääri porkkanan palat rullaten taikinan sisään.\n4. Siirrä taikinaan käärityt porkkanat pellille ja sivele jokaisen palan päälle vielä oliiviöljyä ja ripottele päälle seesaminsiemeniä.\n5. Paista uunissa niin kauan, kunnes taikinan pinta on kauniin kullan sävyinen ja porkkanat mureita.\n6. Anna jäähtyä hetki ja porkkanapiilot ovat valmiita tarjoiltaviksi.\nLue myös: Kokeile makeaa mukijälkiruokaa - keksiannos valmistuu vain muutamassa minuutissa\nLue myös: Poista rasvatahrat vaatteesta vaivatta - näppärä niksi vaatii vain kaksi ainesosaa