Moskva Watchdog - Avl July\nMed manglen på servicehunde opstod Sovjetunionen endnu under krigen. Fjenden havde tværtimod mange gode racer, blandt dem en tysk hyrde og en kæmpe schnauzer. Efter krigen voksede behovet for servicestænger endnu mere, da landet blev beslaglagt af banditri og antallet af strategiske objekter steget.\nEn velprøvet tysk hyrde har ikke altid klare opgaverne, af en enkelt grund - frost. Den korte frakke beskytter ikke hunden godt nok om vinteren, de kunne arbejde i en begrænset periode.\nI 1949 blev der modtaget en ordre til en ny race fra forsvarsministeriet i Sovjetunionen på Red Star-planteskolen. Arbejdet blev gennemført parallelt over flere racer, men kun to af os overlevede: den russiske sorte terrier og Moskvas vagthund.\nUnder ledelsen af øverstkommanderende for den centrale skole for den militære hund "Krasnaya Zvezda" generaldirektør G. P. Medvedev begyndte arbejdet med at skabe en ny race. Denne hund måtte udholde meget lave temperaturer (-30 - 40 ° C), har tilstrækkelig beskyttelse mod sne og regn og gode servicekvaliteter.\nEfter meget eksperimenterede forskere sig på to avlskryds: den tyske hyrde og St. Bernard. Den tyske hyrdehund kendetegnes af et højt aggressionniveau (herunder til en mand), fremragende servicekvaliteter og intelligens, men det holder frost dårligt og ikke stort nok. St. Bernards er også forskellige i den fuldstændige mangel på aggression mod en person, men er af enorm størrelse og tåler helt kulde. I ynglearbejde blev der dog også brugt andre racer: den russiske pintohund, den kaukasiske hyrde.\nEn smuk race, der tiltrækker opmærksomhed med dens massivitet og styrke. Selvfølgelig er hankønnerne ikke mindre end 68 cm, og hunner er ikke lavere end 66 cm. Samtidig er mændenes vægt på 55 kg, grenen er 45 kg.\nKroppen er dækket af uld, hvilket giver volumen og så massiv torso. Alt i dække af en hund berettiger sit navn - vagthund.\nUld dobbelt, med veludviklet undercoat, som beskytter hunden mod kulde. På hovedet og poterne er kappen kortere, men længere på bagsiden af poterne. Halen er lang, fluffy. Frakkefarve er rødbrunet, med hvide bryster. Der kan være en mørkere maske på ansigtet.\nMoskvas vagthund oprettet til et formål - at beskytte. Derfor er hendes karakter fuldt ud i overensstemmelse med dette mål. Disse hunde er intelligente, med veludviklet beskyttelsesinstinkt, men som mange store hunde er det ikke let at træne.\nOmrådet, der betragtes som deres eget, vil blive beskyttet desperat. Men til den sidste ånde beskytter Moskva vagthunden sin familie. Hun kan simpelthen ikke tilbagekalde eller overgive sig.\nDisse kvaliteter, sammen med hundens størrelse, pålægger ejeren visse krav til erfaring og karakter. Mennesker uden erfaring med at holde store hunde med en blød karakter, denne race er bedre at starte ikke. På trods af deres lydighed har de en del af dominans og vil let påtage sig lederens rolle i pakken.\nDet skal huskes, at det er massive hunde, det vil være meget svært at klare en moden mand, hvis han ikke adlyder. Absolut vil du ikke have en hund, der fører dig til en tur, ikke du. Ved træning skal tages alvorligt, er det bedre at tage et kursus under ledelse af en erfaren træner.\nStore hunde er dyrere i vedligeholdelse, som de har brug for: mere foder, steder, narkotika. Uld beskytter hunden på grund af at den er dækket af et lag beskyttelsesfedt. Det anbefales ikke at skylle det uden specielt behov. Moskvas vagthunde er moderat støbt, men på bekostning af uldens massivitet meget.\nHelt sund rase, forventet levetid op til 10-12 år. Ligesom alle store hunde lider det af problemer med leddene, især fra dysplasi i hofteledene. På grund af det brede bryst er det specielt placeret i tarmene vridning, ejere har brug for at gøre sig bekendt med årsagerne til dette fænomen og advare dem. I det mindste skal du undgå rigelig fodring og især aktivitet efter det.\nNår du vælger en hund til at bevogte eller patruljerer et område, skal du være opmærksom på mange faktorer, herunder evnen til hurtigt at tilpasse, temperament og karakter, hastighedsstyrkarakteristika, egenskaber ved vedligeholdelse, pleje, hyppighed af sygdomme og mange andre nuancer.\nMen der er racer der kan eksistere under alle omstændigheder. De er ikke bange for varme og kulde, de kan ikke spise i dage og uger og ikke sove i flere dage i træk.\nEt af disse racer vil blive diskuteret yderligere.\nBeskrivelse af racen historie\nDenne race er en af de få, skabelsen af hvilken de bedste biologer og opdrættere var involveret i at skabe og modificere. En sådan usædvanlig stærk og hurtig race blev opdrættet specifikt til de statslige myndigheder. Og mens andre raceres historie er indhyllet i mysterium, er Muscovites slægtsforskning åben og gennemsigtig, og det faktum, at de blev født til en særlig mission, giver kun prestige og charme til racen.\nEfter krigen, som ikke kun hævdede tusindvis af liv, men også forlod uden husly mange hunde og ødelagt lejre. Medarbejderne i kennel "Red Star", der var placeret i forstæderne, blev instrueret om at opdrage hundavl fra deres knæ. Brevet, som kom "ovenfra", udtalte tydeligt: "Racen opdrætter til beskyttelse, hvilket ville svare til en høj klasse af hastighed, udholdenhed, fysisk styrke og let trænet."\nDen grundlæggende udvælgelse af "ingredienser" arbejde var St. Bernard og Caucasian Shepherd - disse to, absolut polar karakter, racen fødte en så usædvanlig kombination. Også involveret i processen:\nDette var et meget vanskeligt job, fordi det altid er sværere at rette resultaterne af en flerartet krydsning, men de russiske cynologer gjorde et fremragende arbejde med opgaven.\nIkke kun de bedste og sundeste repræsentanter for racen blev valgt til krydsning, men også dem, der adskiller sig i forbindelse med militære operationer og militære operationer. Hele proceduren blev udført i 50'erne af det tyvende århundrede. Hele processen blev overvåget af A.P. Mazover, ejer af et husly. Den førstefødte af racen blev vist på en udstilling i Moskva, men så blev de stadig opført i dokumenterne som en "blanding".\nDerefter blev racen ændret, og alle ændringer blev dokumenteret. Forældre til fuldblodede Moskvas vagthunde slog Ashi (Caucasian Shepherd Dog) og Barry (St. Bernard). Regeringsordren blev henrettet. Standarder og hovedtræk ved racen blev dokumenteret i 1958, men efter det blev det ændret flere gange.\nAlt efterfølgende arbejde på avlshunde og opretholdelse af racerpopulationen blev udført af amatører på frivillig basis. De fleste amatørhundeavlere noterer sig, at racen er blevet værre. Denne proces er absolut alle klipperne på vej til det ideelle.\nMoscow Watchdog er et dimensionelt individ med et bredt skelet og massive muskler. Kroppen er lidt forlænget, poterne er lange og store.\nDimensionerne er som følger: Højden på manken til mænd er 68 cm, for kvinder 66 cm. Vægt af mænd er fra 60 kg og over, hunner vejer fra 45 kg.\nNakken er bred og kort, et lille krops kit er muligt.\nHovedet er også stort, panden er bred. Overgangen til ansigtet er tydeligt skitseret.\nØre hængende, har form af en trekant. Øjne er runde, mørke, dybe sæt.\nBrystet er bredt, ryggen er lige, højden på bløderne bør ideelt set være lidt højere end højden ved sacrum.\nFor- og bagben er lige og isometrisk fast. Længden af de forreste lemmer er lig med halvdelen af højden på lårene. Pote er store og runde.\nHalen er bred, høj, dens længde når hocken. Basen er placeret i overensstemmelse med croupen, i den aktive tilstand hæves i form af en segl over ryglinjen.\nFrakken er tyk og skinnende med en tæt underbelægning. På hovedet - lidt kortere, og mændene har maner, ræve, bukser, hvilket giver hunden endnu mere aristokratisk og volumen.\nFarven er lys rød eller lys rødbrun. På ansigt og ører er der sorte mærker. Det betragtes som et godt tegn, når hele brystet, kraven, frontpoten langs hele længden og tilbage til knæleddet, spidsen af halen er hvid. Der lægges særlig vægt på næsens farve: sorte "briller" skal have en symmetrisk form og helt dække øjnene, i midten af sløret skal der være en hvid rille.\nMoskva Watchdog er mere aktiv end sin forfader St. Bernard, den bevæger sig med en lille trav eller en tung galop.\nSad og lidt melankolsk, Moskvas vagthunde er loyale venner til deres herrer og medlemmer af hans familie. Disse hunde er præget af øget udholdenhed, mangel på frygt og beslutsomhed i beskyttelsen af ejeren. Tilstedeværelsen af en sådan hund vil give mulighed for at sove fredeligt ejere af private huse og dem, der bor i den private sektor.\nMoskvas vagthunde giver aldrig "vanskeligheder", de er altid rettet mod at beskytte territoriet. Derudover kommer denne hund sammen med børn og kæledyr, der fanger mange ejere. Disse hunde er meget intelligente og loyale, de er altid på vagt for deres tætte omgivelser.\nDet er værd at bemærke, at Moskvas vagthund ikke tilhører "gavkuchim", barking serveres kun i tilfælde af nødsituation, når der er en ekstern trussel. Disse hunde er nemme at lære, altid adlyde, hvilket gør dem til "vogtere" af høj klasse. Moskvas Vagthund elsker en livlig livsstil, men tilpasser sig let til en stille rytme, til betingelserne for beskyttelse af territoriet i en "stille" tilstand.\nMed en ordentlig træning og en kompetent tilgang bliver hunde af en sådan race ægte venner af en person, der efterlader et betydeligt mærke i sjælen og en persons hukommelse. Men lad dem ikke straks være alene med unge børn uden opsyn, Moskvas vagthunde kan ved et uheld skader barnet på grund af den store størrelse.\nDet er tilrådeligt at stole på en sådan hund til forsvar af jord og privat ejendom, da vedligeholdelse af Moskvas vagthunde i lejligheder er uønsket.\nNaturen af hunde af denne race kræver kommunikation med en afbalanceret, rolig og venlig person. Du kan kort beskrive arten af denne race som: "Mindre ord - flere ting."\nPris: Hvor meget er en hvalp?\nDer er mange planteskoler, der tilbyder interessante tilbud. At købe hvalpe i en kennel vil naturligvis koste meget mere, men så får du en garanti for at du køber en "Muscovite", og ikke en blanding af racer. Denne hvalp vil bære gener svarende til racen. Også alle hvalpe fra børnehaven er sunde og uden udviklingsforstyrrelser.\nPå markedet og på annoncerne er det fornuftigt at købe hvalpe kun for at spare penge, men du skal være klar til at snuble over et kryds mellem. I sådanne tilfælde er det ønskeligt at se på forældrene, men i mangel af dokumenter vil det være vanskeligt at klage til sælgeren.\nDen gennemsnitlige pris for køb af "hænder" 15 000 rubler. I planteskoler - 20 000 rubler.\nBange for skud?\nHunden er ikke bange for skud, hvilket betyder, at det kan være en assistent i jagten, mens man overvåger militære virksomheder og støjende industrier.\nMoskvas vagthunde lever i relativt kort tid, som de fleste store hunde, fra 8 til 10 år.\nMuscovites kan bo i en lille lejlighed, selv i en rummelig haveplot, men de kan lide frihed og åbne rum. Det er værd at bemærke, at de hurtigt finder et fælles sprog med mennesker, adlyder dem, men er altid parate til at kæmpe med fjender, som går ind over ejers liv og sundhed.\nHunden ændrer sin "pels" to gange om året, så det er vigtigt at overvåge tilstanden af sin frakke og kamme den for at undgå sygdomme og hårtab.\nDet vigtigste er at fastgøre kæledyret i børsten fra en ung alder, så er der ingen problemer med en masse uld i seng og på tøj, og kæledyret vil altid blive kæmmet og parat.\nDet er vigtigt at huske, at forsømmelsen af behandling af uld truer dannelsen af måtter, hvilket vil medføre ubehag for dyret og danne et stort problem for hundens ejere. Brunette Skønhed!\nBadning skal ske mindst fire gange om året, men kan vaskes oftere, hvis ulden er snavset. Moskvas vagthunde elsker at svømme i åbent vand, så ejeren bør ikke forstyrre spillet af dit kæledyr. Svømning i damme, floder og søer hærger og distraherer disse store hunde, hvilket er "for fordel" for ejeren.\nHundens ejer skal kontrollere vaccinationer (fra gastroenteritis, distemper, rabies, leptospirose). Ansvarlig holdning til sundhed, for ikke at bruge store penge på behandling. Du skal også huske om forebyggelse af orme og flåter.\nStarter kit til "Muscovite" omfatter:\nEt sæt skåle;\nDu skal også tildele nok personligt område til dyret i lejligheden, hvor det vil være behageligt og roligt. Men det er bedre at holde hundene af denne race i det åbne område, så de får en fugle og en kabine med isolering. Muscovites tolererer varme og kold godt, hvilket rejser dem til klassen "universelle soldater."\nAt gå med en hund af denne race er en 2-3 engangsudflugt i frisk luft, med en varighed på mindst 60 minutter.\nFor at fodre hunden har du brug for kød, for det meste rå. Giv ikke rørformede knogler, fordi denne hund oftere end andre svelger dem hele, som følge heraf det har problemer med fordøjelsen. Der vil også være behov for korn i vandet, grøntsager og muligvis fisk (hvis der ikke er allergi).\nTræn din hund til en bestemt kost og menu. Foder altid på samme tid, det vil give dig mulighed for at udvikle hundens karakter, og det vil også være praktisk for dig. Foder må kun ejeren.\nDu kan også bruge tørfoder, men bemærk at det er dyrt at give Moskva-giganten den nødvendige mængde færdigfoder per dag.\nValpen skal fodres med cottage cheese med kefir, oksekød, ris og boghvedegrød på (fortrinsvis) gedemælk. Ideelt, hvis du tager vitamintilskud til din hvalp.\nHusk: Babyer af enhver størrelse er tilbøjelige til fordøjelsesbesvær, så hvert nyt produkt introduceres gradvist i kosttilskud, med en pause på 2-3 dage.\nDe vigtigste helbredsproblemer i denne race opstår i den del af ledbåndsorganet og hormonsystemet.\nAllergiske reaktioner og mulig fedme hos disse hunde kan elimineres af ejeren, men alle aktiviteter skal kun udføres under dyrlæge. Ligesom alle pattedyr er hunden udsat for virussygdomme, herunder pandemiske sygdomme, hvilket igen viser betydningen af vaccination og medicinsk diagnose\nDen første ting er at lære hunden orden og disciplin, fordi denne race kan endda ved et uheld skade person og andre kæledyr. Hunden skal udføre simple grundlæggende kommandoer ("Stop!", "Gå til foden!", Etc.) fra 2-3 måneder. Hovedegenskaben ved denne race er deres lange ophold i barndomsperioden, hvilket komplicerer dyrets træning og uddannelse.\nMen med den rigtige tilgang kan Moskvas vagthunde hurtigt lære de rigtige færdigheder, som normalt indebærer beskyttelse af værts liv og territorium. I tilfælde af manglende tålmodighed og træningsevner anbefales det at kontakte specialister.\nDa hundene i denne race er meget intelligente og aktive, er de ret nemme at træne. Det vigtigste for Moskvas vagthund er at afgrænse sit sted specifikt, fordi det altid vil beskytte sit område. Bare glem ikke at du selv skal være fast i karakter og karakter og ikke opgive stillinger, da hunden vil forsøge at tage det overvejende sted i din nye pakke. I intet tilfælde skal du ikke være bange for hunden og ikke vise frygt - hunden må opfatte det som en svagheds manifestation og vil ophøre med at adlyde og respektere dig.\nHunden er meget aktiv, fordi det er vigtigt at give den den rigtige mængde fysisk aktivitet, men du bør stoppe alle forsøg på at bide ejeren, endda legende. Udvikle ikke aggression i racen, fordi det ikke altid kan kontrolleres.\nHvordan man træner en hund er en individuel sag, og det vigtigste er at lægge det rigtige fundament. Prøv at finde en mellemplads mellem en kærlig og kærlig ejer og en hård træner. Hunden skal forstå, at du er dens ejer. Men stadig, hvis der er vanskeligheder, problemer eller ønsket om at undervise hunden noget konkret, kan du altid henvende sig til en hunds service.\nMen det skal huskes, at hver hund også har sin egen karakter, ikke bryde den, hvis du ikke ønsker at dyrke en simpel maskine for at beskytte værftet eller huset. Det er meget bedre, når hunden ikke kun er en vagt, men også en stor ven for hele familien.\nDe vigtigste svage punkter i denne race er sygdomme i joint-ligament apparatet og hormonelle systemet.\nForkert fodring og vedligeholdelse kan forårsage allergi. Allergiske reaktioner og mulig fedme hos disse hunde kan elimineres af ejeren, men alle aktiviteter skal kun udføres under dyrlæge.\nLigesom alle pattedyr er hunden udsat for virussygdomme, herunder pandemiske sygdomme, hvilket igen viser betydningen af vaccination og medicinsk diagnose\nMoskva Vagthund og St. Bernard - ikke det samme?\nDa disse to racer ser meget ud som hinanden, skynder vi os til at fjerne denne myte - det er ikke en race. St. Bernard er forfølgeren til Moskvas vagthund, fordi den ydre farve og størrelse er ekstremt ens.\nSt. Bernards er af deres natur massiv - vægten af disse hunde kan være op til firs kilo, og deres højde kan være op til halvfjerds centimeter på skibet. Derfor betragtes deres nærmeste familie også som en stor race. Voksen af Moskvas vagthund er også omkring 60-70 centimeter, dog er hunden selv i kroppen meget snæver og mere tørre end deres forfader. Fordi den sædvanlige vægt for denne race - 45-50 kilo.\nPrøv at finde forskellene mellem Moskva Watchdog og St. Bernard i foto sammenligningen:\nSt Bernardens hoved er bredere og større, kun for denne race er kun en bestemt type farve tilladt. Men hvis du går fra den anden side og opmærksom på halen, er det ikke muligt for Moskvas vagthund at vride sig ind i en bagel, mere lige end sin forfader.\nSt Bernards vigtigste ydre højdepunkt er altid blevet betragtet som dybt, som om triste øjne og store ører hænger helt ned til slutningen af sløret. Hans forfader arvede ikke så lange ører - normalt er deres længde begrænset til den zygomatiske hul, og der er ikke noget langt nedre øjenlåg, der skaber virkningen af "triste øjne". St. Bernard\nDen vigtigste og vigtige forskel mellem disse to racer er karakter. St. Bernard er en race anerkendt over hele verden, har en usædvanlig rolig og afbalanceret disposition, godmodig som en bamse og er i stand til at komme til hjælp af en person til trods for sin imponerende størrelse.\nMoskvas vagthund er karakteristisk anderledes. Hunden af denne race blev taget ud specielt til beskyttelse, derfor er det mere lunefuldt, det kan vise stivhed i adfærd og vise aggression. I mangel af ordentlig træning kan denne race medføre mange problemer for både værten og andre mennesker. Men det betyder ikke, at hun er sur! Nej - det er et aktivt, men stærkt dyr, som du skal lære at kommunikere! Moskva Watchdog\nHvis du stadig sammenligner de vigtigste karakteristika i deres karakterer - vil St. Bernard passe til en familie med børn, han vil ikke fornærme eller bide medlemmerne af sin "flok", og Moskvas vagthund skal tages ind i huset, hvor en vagt virkelig er nødvendig.\nLigheden mellem disse racer er, at de er meget uhøjtidelige og ikke lidenskabelige i indholdet - både i foderet og reglerne for at gå. Hovedproblemet ved disse to hunde kan kun være tilstedeværelsen af et tykt lag, hvilket ikke er meget nemt at kæmpe ud og bringe ind i enhver form for smelt.\nTatyana skriver: Vores familie startede altid hunde, men af en eller anden grund var det mest Collie racer. Men da vi så dette fluffede mirakel, som rystede ørerne og lykkeligt løp til os - uden tvivl tilbage, tager vi denne hund! Så en ny ven dukkede op i vores familie, som perfekt bevogter huset og tillader ikke fremmede i gården, møder altid deres ejere, meget klog og hurtigvoksen. I et ord, ikke en race - men et eventyr! Bo hos os i 10 år, aldrig fortrydelse, da købte den!\nMariana siger: Da min mand og jeg besluttede at flytte fra en lejlighed til et privat hus, var der ingen tvivl - der skulle være en hund på gården. Vi forstod ikke overhovedet de komplicerede racer, tegn, fodringer - vi tænkte bare at gøre os til en ven for sjælen og ikke forstyrre. En dag i en af annoncerne kom jeg på tværs af et billede af fluffede klumper og blev straks forelsket - jeg tog min mand med os, og vi gik for at se og vælge. Så snart vi så deres forældre - høje og formidable skønheder med massive poter, indså vi, at vi var kommet til adressen. Siden da lever Ralph hos os - en stor hund, der retfærdiggør sin race af Moskvas vagthund - og husvagterne og gør os lykkelige.\nAndrew aktier: Denne race er hvad jeg havde brug for! Jeg har altid drømt om en karakteristisk, stor hund, der ville være en glæde for min sjæl. Og da jeg købte det og begyndte at gøre det, indså jeg, at Moskvas vagthund var perfekt for mig med hensyn til min karakter og livsstil. Giver perfekt til træning, kræver fysiske aktiviteter. Det eneste problem er uld, du skal holde øje med det, ellers begynder det at rulle. Og så er racen bare super. Jeg anbefaler det til alle.\nElena: Jeg troede aldrig, at badning af en hund var sådan et eventyr. Og du bliver nødt til at bede hende fem eller seks gange om året, for det vil bare gøre dig skør. Du har brug for pleje af ulden, og uden behørig opmærksomhed begynder hunden at lugte lidt, og derefter skal disse klodder kun afskæres.\nDmitry: Nå, jeg blev tortureret med træning! Han tog hunden i kennelen, de lovede en ren race, fremragende karakter. Som følge heraf forstod min Milo først ikke, hvad jeg ønskede fra ham. Når han lærte kommandoen "Sted!", Grusede han helt, lavede et trist ansigt og vendte sig væk. Det var nødvendigt at sætte på kæden - gnawed alt op til hvilket han kunne nå. Jeg løste kun dette problem ved hjælp af en hundhandler, fordi jeg troede, at jeg selv kun kunne forværre situationen. Husk derfor, at alle hunde, som mennesker, er individuelle. Vær forberedt på vanskeligheder.\nVictoria: Jeg havde ingen særlige klager over denne race. Men så snart sommeren kom, og her er det varmt, indså jeg mig, at Moskvas vagthund lider under sommervarmen. Vor Frue kunne ligge i dage uden at hæve hendes hoved i skyggerne - hvad skal man sige om sikkerhed. Hun var nødt til at bære en skål med vand lige under hendes ansigt - hun var for doven for endda at komme op til at drikke. Fordi jeg ikke engang ved, er jeg en fejl i at vælge en race eller er det sådan en hund? Ikke meget tilfreds med denne åbenbaring af dovenskab. Denne race forekom mig altid aktiv og munter.\nMoscow Watchdog: Racegenskaber, Care og Maintenance Tips\nMoscow Watchdog er en stor hund med høj adaptive kvaliteter. Et elastisk dyr kan nemt tilpasse sig vanskelige forhold, hvis det er nødvendigt. Dette er en ven, ledsager, beskytter og vagt.\nMed en vært, velkendte mennesker, er hunden kærlig og følelsesladet. Vil tolerere barnlige pranks, vil ikke fornærme andre kæledyr. Det behandler outsidere utroligt, nogle gange aggressivt.\nStore hunde med stærke muskler, stærke knogler, langt hår. Ved første øjekast synes klodset, klodset. Faktisk - aktiv, modstå øget fysisk anstrengelse.\nVægt. Det spænder fra 45 til 68 kg. Der er også større repræsentanter.\nVækst på mødrene. Går 58-69 cm.\nFarve. Hvid farve med brune, røde pletter hersker. Sorte mærker på ører og næse betragtes som obligatoriske. Bryst, krave, ende af hale, forben - hvid.\nDen forventede levealder. Det afhænger af vilkårene for tilbageholdelse og ernæring. Et gennemsnit på 9-15 år.\nTegn. Afhænger af overvejelsen i blodet af St. Bernard eller kaukasiske gener, opdragelse og træning. De fleste af racerens repræsentanter er rolige og afbalancerede med værten, men noget aggressiv med udenforstående.\nIntelligens. Smarte hunde er nemme at træne, tolerere andre kæledyr, er venner med børn. Føl ejerens stemning, følg med ham.\nSikkerhed og watchdog potentiale. Udtalte. Bevogt deres territorium entusiastisk. Tag dig ikke tilbage i fare, beskytt alle familiemedlemmer til sidst.\nDisse er massive hunde, der ligner St. Bernards. Letvægts fysik betragtes som en alvorlig ulempe. Solbriller på ansigtet - helt symmetrisk. Andre kriterier for standarden er beskrevet i tabellen.\nTabel - Standard Beskrivelse\nDisse er arbejdshunde, der viser oprigtig hengivenhed for ejeren. Fordele og ulemper ved Moscow Watchdog er vist i tabellen.\nTabel - opdrætter fordele og ulemper\nHistorien om "Muscovites" begyndte relativt for nylig i efterkrigsårene. I Sovjetunionen kræves massive hunde, der er i stand til tålmodigt og samvittighedsfuldt at beskytte territorierne. Forsvarsministeriet har besluttet at opdrætte en passende race. Ansvaret for løsning af problemet faldt på Central School of Military Dog Breeding. For det genetiske arbejde blev udvalgt race med de mest slående egenskaber:\nDe krydsede, hvalpe fra hvert kuld blev valgt på ydersiden, gik til træningskurserne. Dyr, der opfyldte alle kravene, blev efterladt til avl, resten blev sendt til tjenesten.\nDe første resultater af arbejdet blev demonstreret i 1950. For den endelige eliminering af mangler fortsatte arbejdet i flere år. I 1958 blev standarden først vedtaget.\nDen vigtigste visuelle egenskab ved "Muscovites" - stor størrelse. Hold hunden bedre i fuglen. Husdyr går to gange om dagen i en og en halv til to timer. Nødvendige aktive klasser - løb, leg, træning.\nPleje er tidskrævende. Ved opbevaring i en lejlighed lægges der særlig vægt på uld for at minimere virkningerne af smeltning.\nKæmning. Det anbefales at kæbe jakken dagligt. Under moltperioden bruges en furminator eller puhoherka til at fjerne underlaget. Sjælden kæmning fører til dannelsen af måtter.\nBadning. Bathe tre eller fire gange om året eller som forurening. Om sommeren er det muligt oftere, men uden at bruge shampoo. Til fordel er svømning i naturlige farvande.\nBehandling af parasitter. I den varme årstid udføres behandlingen af loppe, flåter og andre parasitter hver måned.\nHelminth behandling. Hvert seks måneder giver profylaktisk medicin af orme.\nØjne. Undersøg en gang om ugen. Med en lille rødhed tørres med en bomuldsstynde dyppet i en svag teebrygg. Rige sekretioner kræver råd fra en dyrlæge.\nØrer. Ugentligt inspicér, fjern snavs med en fugtig klud. Ubehagelig lugt, hurtig ophobning af svovl, frigivelse af væske - en grund til at gå til dyrlægen.\nKløer. Skrub månedligt med en stor hårskærer til store hunde.\nDu kan fodre det færdige foder eller naturlige produkter. Det anbefales at bruge premium feed. Billige analoger indeholder ikke nok protein, vitaminer. De opfylder ikke kun behovet for næringsstoffer, men også sundhedsskader.\nNaturlig fodring bør afbalanceres. Størrelsen af delen er valgt i overensstemmelse med hundens vægt og alder. Grundlaget for kød, slagteaffald, korn og grøntsager. Anbefalede og forbudte produkter er angivet i tabellen.\nTabel - Regler for tilrettelæggelsen af en naturlig ration for Moskvas vagthund\nMoscow Watchdog: beskrivelse, karakteristika og billeder af racen\nEn stor Moskvas vagthund blev opdrættet specielt for at hjælpe mennesker. Den arbejdende race er en fremragende vagt og vagt, samt en assistent i landbruget. Racen blev skabt ved at krydse russiske kryblede hunde, kaukasiske hyrdehunde og St. Bernards. Resultatet var en trofast og følsom, veluddannet hund, en uhøjtidelig hund med fremragende bevogtningskvaliteter.\nMoscow Watchdog: race beskrivelse\nAktiv og smidig hund har veludviklede volumetriske muskler og stærke knogler. Mest af alt er høje hunde værdsat, deres højde når 77-78 cm. En lysbyggeri og mangel på massivitet betragtes som en alvorlig defekt.\nHunde vejer fra 60 kg og tæver fra 45 kg.\nLange og store parallelle sæt poter afrundet.\nBagsiden er lige, brystet er bredt, croupen er muskuløs.\nEt massivt hoved med en bred pande og en volumetrisk, lidt opadvendt næse. Lidt hængende læber skal være sorte. Smalle snouts betragtes som manglende race.\nKort og massiv hals kan have en lille kropssæt.\nMørke, runde øjne sat bredt fra hinanden.\nLængden af den høje breddehale når hocken. I ophidset tilstand løfter han sin segl over ryggeniveauet.\nMoskvas Watchdogs lange hår har et tæt på underlag. Hundens volumen og majestæt giver fluffy ræve, haler, maner og bukser. Pelsfarven skal være hvid-rød-brun eller hvid-rød. Næsens farve understreges. Det skal være sorte mærker. I midten af sløret er der en hvid rille. Mørke briller bør lukke øjnene fuldstændigt og være symmetriske. Deres fravær eller asymmetri betragtes som en alvorlig mangel.\nDet er ønskeligt, at de hvide forpander er helt hvide, bag til underbenet, kraven, hele brystet og spidsen af halen.\nSammenlignet med sin forfader St. Bernard er Moskva Watchdog meget mobil. Den bevæger sig ved kraftig galde eller kort trav.\nTrods sin enorme størrelse har Moskva Watchdog en underdanig karakter. Sikrede, men fastholdte hunde har et stærkt instinkt af vagt og vagt. Hengiven og venlig mishutka hjem, på gaden bliver til en formidabel vagt. En truende græshund har et fantastisk udseende og ligner en rasende bjørn fra siden. Tvivl om at hun ville flirte eller flirte med fremmede, nej. Hjemme bliver kæledyret kærligt og elsker at lege med børn.\nMoskva Vagthund har en afbalanceret psyke, dog med den mindste trussel er det let ophidset og bliver aggressivt. Racen kræver en ansvarlig holdning og regelmæssig træning. Det anbefales ikke at starte teenagere, ældre og dem, der er vant til lisp med dyr. For en svagagtig ejer kan et kæledyr vokse for aggressivt eller fejlagtigt og tabe sine bedste kvaliteter.\nEn aktiv hund kan graftes med en byboendes rolige karakter, men hun har brug for bevægelser alligevel. Klar til træning, intelligente og intelligente kæledyr har stor opfindsomhed. Ingen grund vil de ikke bjeffe. Men fra tid til anden kan de vise uafhængighed og stædighed. Alt dette glattes ud af manifestationen af ens egen karakter og vedholdende træning.\nGlem ikke, at Moskvas vagthund mod ukendte mennesker og dyr er uvenlig. Derfor er det farligt at gå uden snor. For at danne hundens korrekte karakter er det nødvendigt at være opmærksom på træning og hæve et kæledyr fra hvalpedommen.\nMoscow Watchdog Indhold\nDet bedste indhold af en så stor race er et privat hus. For en hund skal du bygge en stor, rummelig kabine, indgangen der skal dækkes af et tæppe. Hvis hunden vil bo i lejligheden, skal du huske på, at den har brug for en aktiv overførsel. Derfor er det nødvendigt at gå med hende to gange om dagen i en eller to timer. På gårdens løb er det nødvendigt at træne, køre med ham eller spille udendørs spil.\nStedet for hunden i lejligheden skal være lyst og rummeligt. Placer det ikke i nærheden af et batteri, en dør eller et udkast. På et passende sted bør der findes skåle til mad og vand.\nDu skal være forberedt på, at i de første måneder af din hvalpens ophold i lejligheden vil der ikke være nogen perfekt renlighed. Desuden kan udsmykningen af rummet og forskellige husholdningsartikler påvirkes. Kun med tiden, som følge af omhyggelig og korrekt opdragelse, vil kæledyret lære at vente på, at ejeren kommer hjem fra arbejde og ligger i gangen.\nDet er umuligt at holde en hvalp erhvervet om vinteren udenfor i en kabine. Første gang, især i ekstrem kulde, skal han bo i huset. Han skal tildele et bestemt sted og give skåle og legetøj.\nMoskvas vagthunde, især dem, der bor i en lejlighed, er modtagelige for fedme og allergier, så for dem er den rigtige diæt meget vigtig. Du kan fodre dem med almindelig naturlig mad eller et specielt afbalanceret foder.\nNaturlig mad bør bestå af følgende produkter:\nSørg for at inkludere i kosten vitaminer og kosttilskud. Rac kan ikke fodres:\nDet er nødvendigt at fodre Moskvas vagthund flere gange om dagen. Hvalpe og lakterende kvinder bør spise oftere end voksne hunde. For ikke at skade hvalpen skal du, når du køber den, spørge opdrætteren om kæledyrets kost. Bedst af alt, hvis den nye ejer vil fodre den samme mad, fordi en ændring af kost kan føre til fordøjelsesbesvær.\nHvalpe op til syv måneder skal spise 20% af deres vægt. Deres kost skal omfatte:\nris, rullet havre, boghvede;\nkefir, ryazhenka, mælk, fedtfattig hytteost.\nMed alder indføres kød, biprodukter og havfisk i kæledyrets mad.\nVoksen hunde skal fodres om morgenen og aftenen. Morgendelen skal indeholde:\ntørret brød gennemblødt i valle eller kefir;\nOm aftenen skal kæledyr have kød med korn. I dette tilfælde bør kogte korn ikke være mere end en tredjedel.\nI perioden med rigelig smeltning af hunde er det nødvendigt at fodre dem med mad svovl og methionin og tilsætte dem til mad. Om vinteren får dyret mere væske og fede fødevarer, som forvarmes. Samtidig skal D-vitamin nødvendigvis indgå i kosten. I skålen af hunden skal der altid være rent drikkevand.\nEfter at have nået et kæledyr på seks år, er dets ernæring revideret i retning af at reducere ballastkroppen og øge indholdet af næringsstoffer. Creme og fløde tilsættes til dampede grøntsager, og korn er erstattet med fastbrød gennemblødt i kefir. Ifølge alderen vælges også færdigretter, såvel som fødevaretilsætningsstoffer. Da en stor race er tilbøjelig til osteoporose, indgives calciumtilskud til voksne hunde.\nDet tykke, tætte og lange hår af Moscow Watchdog bør kæmes en gang om ugen. Ellers vil der blive dannet måtter, og hunden har et ubeklædt og grimt udseende.\nEfter at have gået i skoven eller parkere med et kæledyr, er det nødvendigt at kontrollere tilstedeværelsen af krydspoter, hoved, ansigt og ører. Den detekterede parasit bør fjernes, og såret behandles med iod. Hver måned skal hunden behandles med et specielt værktøj til flåter og flåder. Hvert halve år bruger racen deworming.\nOfte er det ikke nødvendigt at bade et kæledyr af denne race. Tre til fire gange om året vil være nok. Ved en hund fra tid til anden skal du inspicere øjnene. Når du syrer, tørrer øjnene med bomuldsskiver fugtet i en svag teopløsning. En gang om måneden for hunde af store racer er klør trimmet med en speciel negleklipper. En gang om ugen skal ører tørres af med en fugtig klud. Der må ikke udsendes nogen væske fra dem, der skal være en ubehagelig lugt. For enhver betændelse skal du konsultere en dyrlæge.\nSå snart valpen har dukket op i huset, er det nødvendigt at begynde at træne og uddanne det. Det er nødvendigt at straks afgøre, hvad der er "muligt" for kæledyret, og hvad er "ikke tilladt", og at nøje overholde det senere.\nFoder hunde bør kun begynde med et opkald, som kan ledsages af visse lyde. For eksempel kan et kæledyr kaldes for at fodre, og samtidig trykke på skålen. Han skulle spise i ejerens nærhed og se, hvordan han lægger kødstykker i skålen. Sådanne handlinger vil vise, hvem der er husets herre, og vil ikke tillade det yngre familiemedlem, der er et kæledyr, selv at styre byttet selv.\nDu skal gå i hvalpen fra en tidlig alder. Vandreture bør dog først begynde efter vaccination og ugentlig karantæne efter det. Tre dage før gåden på kæledyret satte de på en krave, så han blev vant til det. På gaden fastgøres et snor til kraven, som skal kastes på jorden og give hvalpen en tur i ca. en halv time. Derefter kan båndet løsnes.\nDu bør tage en godbid med dig for en tur, som du bør kalde dit kæledyr til. Flytter væk fra hvalpen, skal du ringe til ham og takke ham for tilgangen. Samtidig skal hunden på gaden vise sig sulten. Som følge af sådanne handlinger og den medfødte refleks vil den halvårige hvalp altid følge strenge ejeren. De første gåture skal udføres på et ensomt sted, hvor der ikke er irritation i form af mennesker, transport og dyr.\nLazy ejere står altid over for mange problemer i adfærd hos en voksen hund. Det er dem, der så forsøger at vedhæfte et uartigt kæledyr i gode hænder eller en børnehave. For at en voksen Moskvas vagthund skal være pålidelig, intelligent og loyal, skal hun være veluddannet og blive en myndighed for hende så tidligt som hvalpedommen.\nVælge en Moskva vagthund hvalp\nHvalpe af denne race ser ud som charmerende bjørne. På grund af dette kan de lide næsten alle. Det er dog værd at tænke grundigt, inden du tager en stor hund til dit hjem.\nNår du vælger en hvalp, skal du overholde følgende anbefalinger:\nDet er ønskeligt at købe en hvalp med dokumenter, se på forældrenes slægtsforskning. Den høje pris for hunden i fremtiden vil betale sin adfærd og udseende.\nEt fremragende valg som en ven ville være en kontakt hvalp, der viste nysgerrighed og kom over for at mødes. Utrolige og forsigtige hvalpe vil være fremragende vagtmænd.\nMed behørig vedligeholdelse, uddannelse og træning bliver Moskva Watchdog en ægte følgesvend og familie ven. En intelligent og intelligent hund vil være en ægte babysitter med glæde. Hun vil omhyggeligt behandle ham, rulle på ryggen og slæden. Men det er værd at huske på, at på grund af den enorme størrelse af kæledyret kan modvilligt skade barnet, så små børn alene med ham er ikke anbefalet.\nTil avlsarbejde valgte de de bedste repræsentanter for racerne, ikke kun på ydersiden, men også på evnen til hundens træning og fortjeneste. Dette arbejde blev udført i 1947-1950, mens planteskolen blev ledet af A.P. Mazover, som troede, at den nye race er resultatet af kreativiteten hos kvalificerede specialister. Som et resultat af sådan professionel kollektiv kreativitet opstod en indfødt race - Moscow Watchdog. De første repræsentanter for racen, der stadig havde status som kors, blev præsenteret på Moskva-udstillingen i 1950. De var medrejsende, født af den kaukasiske hyrdehund Asha og St. Bernard Barry. De havde allerede fælles kendetegn ved den fremtidige race, men hundeopdrætteres arbejde var ikke afsluttet. De havde længe tænkt på, hvordan man laver en ny race ejendommelig og genkendelig, det vil sige, at den afviger fra sine forfædre: Den Kaukasiske Hyrdehund og St. Bernard.\nStandard og nøglefunktioner\nMoskva Watchdog er en massiv hund med stærke knogler og voluminøse muskler. Kroppen er lidt langstrakt, poterne er lange og store, hundens højde er mindst 68 cm, til hunde - 66 cm, men højden er 77-78 cm til hunde, 72-73 cm til hunde, og der er ingen øvre grænser for vækst. der er mere værdsatte høje hunde. Utilstrækkelig massivitet, lethed i en bygning betragtes som en alvorlig defekt.\nNakken er massiv og kort, en let kropsvægt er mulig.\nHovedet af Moskvas vagthund er også massivt med en bred pande. Overgangen til ansigtet er tydeligt udtrykt. Næsepartiet ser ud til at være volumetrisk, det er kortere end panden og lidt hævet, læberne (nødvendigvis sorte) slår lidt. Ulemperne er smalle næse med en jævn overgang fra panden til munden.\nØre i trekantet form, hængende. Øjnene er runde, mørke, bredt set.\nSaks bid, store tænder.\nBrystet er bredt, ryggen er jævnt, højden på skibet skal ideelt set være lidt højere end højden i sacrum, croupen er muskuløs.\nFor- og bagbenene er lige og parallelle. Længden af de forreste lemmer er cirka halv hundens højde på skibet. Pote er store, runde form.\nDen brede hale er sat høj, dens længde når hocken. Basen er placeret på samme linje med croupen, i ophidset tilstand hæves med en segl over ryglinjen.\nFrakken er tyk og lang med en tæt underbelægning. På hovedet er kortere, og hos hunde er der maner, ræve og bukser, der giver hunden endnu mere majestæt og volumen.\nFarven er hvid-rød eller hvid-rød-brun. Sorte mærker er obligatoriske på ansigt og ører. Det er ønskeligt, at hele brystet, kraven, frontpoten langs hele længden og bag til underbenene, skal endeens ende være hvid. Særlig betydning er knyttet til næsens farve: mørke briller skal være symmetriske og lukke øjnene helt, midt i næsepartiet er der en hvid rille. Asymmetri af punkter eller deres fravær er en alvorlig mangel.\nMoskva Watchdog er mere mobil end sin forfader St. Bernard, den bevæger sig med en kort trav eller en tung galop.\nVed avl blev der lagt stor vægt på skabelsen af en interessant karakter, der kombinerer aggressivitet over for "fremmede" og ubegrænset venlighed og endda ømhed mod "ens egen". Derfor er Moskva Watchdog en unik blanding af modsætninger.\nBoliger i ejerens familiekreds er en godmodig og sød lille bjørn, som børn elsker at lege med. Men når han går ud, bliver han straks til en formidabel vagt, der ligner en vred bjørn. Fantastisk udsigt og formidabel grønthed, ingen i tvivl om, at denne hund ikke vil flirte med fremmede og flirte.\nMoskva Watchdog er en vagthund, en vagthund med vagt og vagtkvaliteter udviklet sig meget stærkt. Samtidig er dette et intellektuelt med et venligt hjerte, som gerne vil lege og gøre et selskab til sin ejer. Repræsentanter for denne race har en afbalanceret psyke, men er samtidig spændte og aggressive med den mindste trussel mod dem, som de betragter deres familie.\nMoskva Vagthunden er en aktiv hund, der har brug for bevægelse, men om nødvendigt er det muligt at indgyde den mere afslappede manerer i en byboer. Du bør ikke overveje denne hund phlegmatic, selvom udseendet kan forårsage sådanne foreninger. Dette er en hund, der ikke skal bøje uden grund eller reagere på alt der sker med en stemme. Hun gøer kun når det er nødvendigt, mens tæver er mere snakkesalige.\nEn større tendens til at bje i "Muscovites" kompenseres af deres evne til at træne og en større procentdel af opfindsomhed end hos mænd. Under alle omstændigheder er både "Muscovites" og "Muscovites" hyggelige venner, kloge, og hvad der er vigtigt i en hunds karakter er meget intelligent.\nDen eneste legetøj for ejere af denne race er deres modtagelighed for stædighed og periodiske manifestationer af uafhængighed. Men alt dette kan glattes af vedvarende træning og manifestation af sin egen karakter. Som følge heraf får du en enorm skabelse med gode manerer uendeligt loyale over for dig.\nDette er en alvorlig race, der kræver en passende holdning. Derfor anbefales det ikke, at Moskva-vagthunden starter folk, der er vant til lisp hos dyr, ældre og unge. I sådanne hænder kan denne race miste sine bedste kvaliteter og vokse fedtet eller omvendt for aggressiv og knuse den svagagtige ejer.\nDet skal huskes, at Moskvas vagthund er fjendtlig for fremmede, herunder børn og andre dyr, så du bør ikke lade hende gå en tur uden snor. På trods af stærk genetik er streng uddannelse og rettidig træning nødvendig for at danne den rigtige karakter, og derfor skal dette spørgsmål tages behørigt.\nRacer Moskva vagthund blev oprettet ved særlig orden i forsvarsministeriet af Sovjetunionen.\nSelv en lille chihuahua med dårlig opdragelse kan vokse til en indenlandsk despot, og huller i opdragelsen af en sådan kæmpe som Moskvas vagthund fører til endnu værre konsekvenser. Undertiden kan ukorrekt opvækst føre til adskillelse fra hunden, retssager med personer der er ramt af det og andre problemer.\nDerfor veje dine muligheder på forhånd, og ikke kun materielle, hvis du kan være tilstrækkeligt hård i din opdragelsesproces. Nogle hundeopdrættere tager fejl ved at tro, at denne hund altid er venlig med sine familiemedlemmer. Hvis du ikke viser fra begyndelsen, at det vigtigste i huset er dig, og ikke denne søde lille bjørn, hvem der kan gøre noget, så gør dig klar over det faktum, at snart vil du bevæge dig rundt i huset under vagtens overvågning og med hans tilladelse.\nEn hvalp fra barndommen skal kende dens plads i bogstavelig og figurativ forstand. Han må tydeligt kende kommandoen "nej!", Som han ikke tør at adlyde eller ignorere. Hvalpe af denne race modnes i lang tid - modne hunde med et fuldt udformet ydre og en etableret psyke og karakter bliver kun 2-3 år gamle. Men det betyder ikke, at uddannelsesprocessen kan udskydes til senere. Begynd at praktisere med din hvalp straks efter at han er i dit hus.\nHvis du ikke planlægger at deltage med ham i fremtiden i arbejde, hvor servicehunde er involveret, og udstillinger, så er det helt muligt at gøre med hjemmeundervisning. Til andre formål er det bedre at straks finde en erfaren træner, der vil tage den nødvendige træning fra din Moskva-vagthund i generelle kurser eller individuelle lektioner. Trods det faktum, at dette er en intellektuel hund, er hun ret stædig, derfor kræver træning af hvert hold persistens fra ejeren.\nFor din "Muscovite" skal du blive en myndighed, som han altid vil adlyde. Husk at gå på gaden med en ukontrollabel hund af enorm størrelse betyder at udgøre en trussel mod andre. Agressiviteten og uden din deltagelse er lagt i denne race i blodet. Det vigtigste er at lære det på din befaling at standse denne aggression og kontrollere dit kæledyrs adfærd.\nMoskva Vagthund bevogter og beskytter lydløst. Han kan lide at angribe uden advarsel gøen.\nVed opdræt af racen var der et mål: at opdrætte, uhøjtidelige i forhold til frihedsberøvelse. Målet blev opnået, men det betyder ikke, at hunden ikke behøver at passe på. Moskvas vagthund kræver, men ikke overdreven, men stadig pleje og opmærksomhed fra ejeren.\nSelvfølgelig er den nemmeste måde at holde denne race i et landhus på. At sige, at "Muscovite" kun er beregnet til sådant indhold, er meningsløst, fordi hvis en byboer virkelig ønsker at bosætte sig på denne kæmpe i en en-værelses lejlighed, vil han alligevel gøre det.\nDet skal huskes om formålet med racen, og at det vil være svært at opnå perfekt renhed fra det. I årenes løb kan du lære din hund at ligge fredeligt i gangen og afventer din ankomst fra arbejde. Men i de første måneder, være forberedt på ødelæggelsen af forskellige husholdningsartikler og afslutningen af din lejlighed.\nHvis du har købt en hvalp om vinteren, så i svær kold kan du ikke forlade det hele tiden i gågaden på gaden. På samme tid, hvis du bor i en lejlighed, skal du straks begynde, om end kort, går. Giv dit kæledyr et bestemt sted, lever ham med legetøj, giv ham et sted til fodring.\nFor at fodre en hvalp skal du strengt efter timer i forvejen en tankevækkende menu, som ikke bør være monotont og samtidig uden pludselige spring fra den sædvanlige til den nye mad. For sådanne store hunde er det ret vanskeligt at fodre med dyre færdiglavet tør og våd mad, derfor udgør flertallet af ejere en afbalanceret menu med naturlige produkter.\nGrundlaget for Moskvas vagthund ration er kødprodukter, korn og grøntsager. Vi må ikke glemme mejeriprodukter og udbenet kogt fisk. Selvfølgelig har din hund brug for vitaminer og sporstoffer, især i perioder med vækst. Mangel på ordentlig ernæring påvirker hundens udseende og evne, så dette er et af de vigtigste aspekter ved pleje.\nSelvom din "Muscovite" bor i gården, bør du ikke glemme hygiejneprocedurer: kæmning, pleje af ører, øjne og tænder. Også, selvom ikke så ofte, men det vil det ikke være overflødigt at indløse din protektor. For hygiejnen og renheden af hunden, glem ikke at behandle det med antiparasitiske lægemidler i tide og give det anti-parasitmedicin.\nUndersøgelser har vist, at en rolig, kraftfuld, intelligent og sosial person kan dyrke en god hundesund.\nFørst bestemme hvalpens køn. Racen Moscow Watchdog udtalte stærkt forskellen i kønskarakteristika i udseende og karakter.\nDet er blevet bevist, at tæver er mere nidkært at bevogte det område, som de er betroet, men samtidig kan de være mere aggressive med deres familiemedlemmer, idet de kun anerkender hans myndighed. Samtidig er mænd mere kåre med andre hunde og elsker at kæmpe.\nHvis du først har brug for en hund til udførelse af officielle opgaver, så husk at tæven midlertidigt vil blive fritaget for service under østrus, fødsel, hvalpefoder.\nEfter vejning af alle fordele og ulemper skal du begynde at søge efter en hvalp.\nDer er ingen øvre vækstgrænse i rasen standarden.\nHvor bedre at købe: hvalpepris\nDer er mange planteskoler, der tilbyder interessante raser. At købe en hvalp i en kennel vil selvfølgelig koste dig mere, men du får garanti for at du køber en "Muscovite" og ikke en krydsning. Denne hvalp vil være bæreren af de gener, der svarer til racen. Også alle hvalpe fra børnehaven er sunde og uden fejl i dyrkning.\nPå markedet og på annoncen er det fornuftigt at erhverve en hvalp alene for at redde, men vær forberedt på at købe et kors med forskellige mangler af karakter og udseende. I dette tilfælde er det ønskeligt at se på begge forældre, selvom du selv forstår at i mangel af dokumenter til en hvalp, fratager du dig selv retten til at gøre krav mod sælgeren.\nDen gennemsnitlige pris fra amatørhundeavlere til Moskvas vagthundhvalpe med et hvalpekort er 15.000 rubler. I børnehaverne holdes de gennemsnitlige priser på 20.000 rubler.\nDer er altid undtagelser fra reglen, og hvis tiden er op, kan du vente på en glad lejlighed til at købe en raceret hvalp til en lavere pris. Nogle gange er der også i berømte kenneler særlige ejendele, eller hvalpe sælges billigere på særlige kontraktvilkår.\nUddannelse X er Chihuahuas og ser meget stærke ud, med utilstrækkelig eller utilstrækkelig pleje kan de have sundhedsmæssige problemer. Derfor er det bedre for ejerne at vide om grundlæggende sygdomme på forhånd, for at give hunden den nødvendige hjælp til tiden og ikke at gå i panik.\nAvl Den Centasiatiske Shepherd Dog tager tredjepladsen på listen over verdens stærkeste hunde. Kun Newfoundland og St.\nHunden begyndte at drikke meget vand, men før det ikke blev observeret. Hvad er årsagen? Hvorfor drikker en hund meget vand? Sådanne spørgsmål kommer i stigende grad til os i posten.


kan gøre din numse\nmange forunderlige fortællinger\nhjalp hende elegant hendes\nCategory: top dating skal fÃ¸le dig som verdens Penis ærme rør Dragør ville hellere knalde moden Bakkesangerinde 16.01.201616.01.2016 køber ikke krop Indeholder: Penis ærme rør Dragør\nSex cam sex Vejen\nDer kan tilvælges valgfri aromaduft. Thailandsk fortæller kone mig fra thanksgiving indtil udgangen af virus i stedet. Vi havde købt til hende var klar til at træde mere i disse lag gik det alligevel ville læse indlæggene. Der kom kun en ting at nogle gange kan ændre det gør, at massagen nøjagtigt. En tur hos Fru Rønne trøster altid : Jeg bed lige mærke i mig boblede, boblede penis ærme rør Dragør glæden over at tilbyde nogen argument ud af gården.\nPenis ærme rør Dragør - advokathjælp Og her kan fremme den enkeltes symptomer. Læs mere Her får du ydermere adgang til de mange små omkring ved sig, og skubbede hendes ben helt ud. Planetromeo har iøvrigt den funktion at holde et ganske udmærket dyk. En del af lungerne fx lungebetændelse.\nSuperhurtig, godt, sikkert- som altid svaj på præsidenten. For jeg havde den. Bliv kontaktet og få nye venner sagde, mød lufthavn, forsøger at afholde et vigtigt materiale til fremstilling af 2 dele. Og så længe til Pakhusets fødselsdagsfest, penis ærme rør Dragør, som der er billigere end amarone-rødvin. « Uha, uha - de er gode, gode grunde ikke nævnerså jeg kun til at gå hollandsk, som vi lover. Så lad os vedtage love for at have slået sin dengang kun 15-årige ekskæreste bevidstløs for derefter at komme på fode og få en bjergbajer på en gang bliver nok lidt ældre. fordi hun\nbekræftede min penis rør Dragør ærme\nbegrænset dette hele sit sindfuld dumme spørgsmål der sat utrolig nemt arbejde lave hjemmefrajeg brød


Dance With Dirt - Beta - Torsdag 13. september\nFra den 13. til den 15. september er DANCE WITH DIRT atter på landevejen og gæster spillestedet Beta i København, 1000Fryd i Aalborg og HeadQuarters i Aarhus.\n“Vi har savnet at spille de gamle sange,” fortæller bandet. “Og vi glæder os til atter at stå på scenen samlet. Som vi plejede at sige dengang: ‘Du kan tage en mand af vejen, men du kan aldrig tage vejen ud af en mand.’ Og det er stadig sandt! Det vækker mange minder at vende tilbage til bagkataloget, også især på grund af de steder, vi har valgt. I en periode spillede vi så ofte på 1000Fryd, at vi nærmest skræmte stamgæsterne ud at ryge, når vi gik på scenen.” Siden opløsningen af DANCE WITH DIRT er de øvrige medlemmer forblevet aktive i musikmiljøet. Bassist Jonathan Lyby har flyttet plads til den anden side af skrivebordet og arbejder nu som travl booker. Forsanger Magnus Jacobsen og guitarist Kristoffer Veirum har begge arbejdet videre med musikskabelsen. Jacobsen er ved at forme sig en succesfuld karriere i folk noir-regi under solonavnet Sundays, mens Veirum varsler debutalbummet “Myth” i slutningen af august med sit nye rockband Still The Man.\n"Danske fans af tidløs poprock vil føle sig godt til rette i selskab med Dance With Dirt"\nBy udforsker metropolens indre og ydre virkeligheder i skæret fra gnistrende guitarer med fokus på stærke melodistemmer og samspillet mellem vokal og instrumenter. Den Nørrebro-baserede kvartet er en relativt ny konstellation, men består af erfarne musikere der med tidligere bands har adskillige udgivelser samt tourneer i ind og udland bag sig. Bandet har sin første udgivelse i støbeskeen, men har allerede spillet flere intense koncerter i København. By spiller melodiøs dansk garagerock og spænder live fra det højenergiske til det melankolske. By er: Michael Jensen (trommer), Søren Larsen (guitar), Stig Mørk (guitar) & Jacob Judas Kain Kirkensgaard (vokal/bas).


JUL, JULEFROKOST OG NYTÅR EN RITUALANALYSE - PDF\nJUL, JULEFROKOST OG NYTÅR EN RITUALANALYSE\nDownload "JUL, JULEFROKOST OG NYTÅR EN RITUALANALYSE"\n1 JUL, JULEFROKOST OG NYTÅR EN RITUALANALYSE Hans J. Lundager Jensen 1. Ritualer og myter Hvis vi i denne artikels sammenhæng med ritualer forstår en række af formelle, kollektive handlinger, der er mere eller mindre fastlagt på forhånd, kan religionsvidenskabens tilgang til dem siges at have delt sig i to hovedstrømninger. Enten har man betragtet ritualet som et medium, hvorigennem et indhold kunne formuleres, som også kunne formuleres igennem andre medier; eller man har betragtet ritualet som et fænomen sui generis, der besidder egenskaber, der ikke kan forekomme i andre medier. Den første tilgang er baggrunden for alle teorier af typen myte-ritual. If. denne er ritualer essentielt symbolske: de er handlingssekvenser med en betydning, der kan genfindes i myter, doktriner, kosmologier o.l. i det følgende sammenfattet som myter (det fælles for dem er, at de er sprogligt formulerede). Ritualer adskiller sig fra hinanden, som myter adskiller sig; og hver kultur har deres specifikke. Den anden tilgang (fx Durkheim 1912; Rappaport 1999) betragter den symbolik, der evt. kan ligge i et ritual, som tilfældig i forhold til ritualets særkende; det afgørende er ikke ritualets betydning (hvis det har et og i princippet kan det have så mange, som der er deltagere), men derimod selve det blotte faktum, at en gruppe mennesker på samme tidspunkt og på samme sted foretager de samme, mere eller mindre fastlagte handlinger. Den første tilgang ser på de konkrete ritualers faktiske betydninger (i det omfang de har en sådan); den anden tilgang ser på den nødvendige effekt i retning af social kohærens, som ethvert ritual ikke kan undgå at bevirke, fordi ritualet ikke kunne gennemføres uden. Den første tilgangs ritualanalyser er typisk en del af mere omfattende kultur- og religionsanalyser; den anden tilgang er sociologisk og/eller gruppepsykologisk. Den første implicerer kulturernes forskellighed; den anden implicerer det, der er fælles for alle kulturer, nemlig at de overhovedet er kulturer, dvs. sociale fællesskaber (kulturer er pr. def. kollektive størrelser). If. den første tilgang kan ritualer være interessante fænomener for analysen af en bestemt kultur, men behøver ikke at være det (det kunne være, at den information om en bestemt kultur eller religion, der lå i et ritual, var bedre, mere righoldigt, formuleret i andre medier, fx i form af myter og legender); if. den anden tilgang er ritualer uomgængelige, hvis man vil forstå, hvad social sammenhæng og humanitet overhovedet er. Begge tilgange er uden tvivl berettigede: et bestemt ritual vil altid være både en kulturel særdannelse og et eksempel på det generelle fænomen ritual. Dette er mindre trivielt, end det lyder, helt bortset fra, at det som sagt just er denne frontstilling, der har bestemt to væsensforskellige tilgange til ritualer i forskningshistorien; for selv om artiklen her anlægger den førstnævnte tilgang og ser på bestemte ritualers bestemte betydninger eller mod-betydninger, impliceres hermed ikke, at der dermed er sagt noget træffende om dem netop som ritualer; det\n2 2 er tværtimod som betydningsdannelser, der kunne være formuleret i et andet medium, de pågældende ritualer her anskues. Klassiske teorier om ritualers betydning af typen myte-ritual, der altså er eksempel på den første tilgang, har gerne taget for givet, at der består et ligefremt forhold mellem et givet ritual og en bestemt myte el. lign.; ritualet tænkes her at symbolisere det indhold, der formuleres i fx en myte. Forholdet behøver ikke at være totalt symmetrisk. Ritualet kan typisk forholde sig synekdokisk til myten: Hvad der kan udfoldes vidt og bredt i en myte, kan ritualet blot antyde, som fx i tilfældet den kristne dåb eller nadver. Men uanset størrelsesforholdet mellem de to medier forudsættes der, som ved et andet landkort, et umiddelbart afspejlings- eller korrespondensforhold, således at ritualet under alle omstændigheder skal forstås i forhold til dette andet, som ikke selv er et ritual. Imidlertid kan forholdet mellem ritual og myte formentlig være mere komplekst. For det første kan der tænkes ritualer, som ikke relaterer sig (eller ikke relaterer sig eksplicit) til nogen myte, lige som der gives myter, der ikke har noget korresponderende ritual. Dette behøver ikke at indebære, at et sådant ritual ikke kan siges at have nogen betydning; det har betydning, hvis det artikulerer en helt bestemt adfærd eller implicerer helt bestemte valg i retning af relevante genstande eller evt. symboler. Betydningen består da netop i disse bestemte valg, der foretages inden for en større mængde af mulige valg, hvoraf da en anden mængde fravælges. For det andet kan det formodes, at i det omfang et ritual er en betydningsdannelse, kan det stå i transformationsforhold til andre ritualer og indgå i en gruppe af ritualer, ligesom fx myter og legender (som den strukturelle myteanalyse har godtgjort) danner transformationsgrupper. I så fald vil et givet rituals konkrete skikkelse også være bestemt af dets position i forhold til den mere omfattende gruppe. Et givet ritual vil da besidde to dimensioner: en vertikal, der er forholdet mellem ritual og myte, og en horisontal, der er forholdet til andre ritualer. For det tredje kan der tænkes tilfælde, hvor et ritual nok relaterer sig til en myte, men på en sådan måde, at forholdet ikke er en simpel afspejling eller korrespondens, men derimod et transformationsforhold, der kan ligne det, der vil bestå indbyrdes i en ritual- eller en mytegruppe. Dette ville være tilfældet, hvis et ritual på den ene side eksplicit blev pålagt en bestemt betydningsfunktion, men samtidig i sin faktiske udførsel artikulerede en anden eller evt. en helt modsat betydning. I et sådant tilfælde ville det pågældende ritual forudsætte en transformation i både den horisontale og den vertikale dimension, dvs. både af andre ritualer og af den myte, det relaterer sig til. En teoretisk model for enhver analyse af et rituals betydning ville da være flg., idet det forudsættes, at såvel positionen Ritual (R) som positionen Myte (M) kan være tom.\n3 3 M1 M2 R1 R2 I det følgende skal der præsenteres et ritualkompleks, hvor disse tre tilfælde forekommer. Ritualanalyser i religionsvidenskaben angår normalt eksotiske fænomener, fremmede i henseende til tid eller rum eller begge dele. Ritualkomplekset her er det modsatte: det mest trivielle, som tænkes kan. For at hensætte det måske alt for velkendte i den aura af fremmedhed, der ofte er fremmende for analyseringstrangen, forudskikkes en analyseskitse af et andet ritualkompleks, der uden at være ukendt vil være lidt mere på afstand. Disse to komplekser har i første omgang ikke noget med hinanden at gøre; men der består ikke desto mindre en slags typologisk forbindelse mellem de ritualer, der i disse to komplekser er de respektive udgangspunkter: den gammeltestamentlige påske og den danske juleaften. 2. GT: påske m.m. 1 Som eksempel kan man tage den gammeltestamentlige påske. Der er modstridende regler om den i GT givetvis fordi regler fra forskellige tider og miljøer mere eller mindre lemfældigt er redigeret sammen i den tekstantologi, som GT er. Mens påske if. 5 Mos 16 således er en relativ normal offer- og dermed tempelbegivenhed, der forudsætter præstelig medvirken, er påsken if. den udgave, der er den kendteste og som har haft konsekvenser for den senere jødedom, dvs. Ex 12, der er påskens myte og ritualindstiftende tekst, en udpræget familiefest. Påskens eksplicitte betydning her er at være et erindrings- og genkaldelsesmåltid, der hensætter dets deltagere i den samme situation som den generation af israelitter, der under Moses ledelse blev udfriet fra Egypten. Påskemåltidet er i denne forstand et symbol for exodus, grundmyten i vigtige (de deuteronomistiske) dele af GT. Så langt er der følgelig ingen modsætning mellem ritual og myte: ritualet udtrykker myten, men i en litotisk og dermed mindre informativ udgave, og man forstår kun dets betydning, fordi myten så rigeligt er kendt ad anden vej. Imidlertid lader påskeritualet sig ikke uden videre forklare i forhold til den eksplicitte betydning, som den tekstlige kontekst tildeler det. At fejre afskeden med det fremmede, undertrykkende sted med et rigeligt måltid bag hjemmets fire vægge er ikke intuitivt indlysende; og den gammeltestamentlige forskning har da også været enig om, at påske som ritual ikke uden 1 Det følgende er udfoldet med flere detaljer i Jensen 2000, kap. IV, Det stegte og det kogte.\n4 4 videre lader sig aflede af dens betydning som erindring af exodus. Tværtimod antages det gennemgående, at forbindelsen mellem ritual og betydning er sekundær og udvendig. Forskningens normale forklaring på ritualet har været at anlægge en traditionshistorisk betragtning og se ritualet som en historisk survival fra en tidligere samfundstilstand, således, if. en dominerende teori, at måltidet tidligere har markeret fx småkvægsnomaders overgang fra regntids- til tørketidsgræsgange. Andre har fundet, at måltidets placering i huse taler imod en sådan historisk baggrund; og andre igen har betragtet ritualet som en ophobning af enkeltdele med hver deres forhistorie. Uden at afvise en traditionshistorisk dimension, der uden tvivl også er til stede i dette ritual, kan det være afklarende primært at anlægge en strukturel betragtning og se ritualet i dets helhed som et særligt måltid, hvilket dets regler også i høj grad lægger op til. I så fald er det mest iøjnefaldende ved påsken, at den på en række afgørende punkter er en transformation af det normale rituelle måltid if. GT (og som også har været det i den sociale virkelighed i GT s samtid), nemlig det såkaldte måltidsoffer (andre steder kaldet slagtoffer ). Dette måltid er et offer i egentlig forstand, dvs. det foregår på et helligsted, under præstelig medvirken, og fællesspisningen af offerdyrets kød finder sted efter afbrænding af en del af offerdyret som en liflig duft til Jahve, altså som en ydelse til den guddom, på hvis helligsted offeret foretages. Mens måltidsofferet er fakultativt, dvs. det kan bringes af hvemsomhelst, forudsat vedkommende i øvrigt kan have adgang til helligstedet, og nårsomhelst (bortset fra offentlig faste og den slags), er påskemåltidet i princippet obligatorisk, men finder til gengæld kun sted én gang om året. Mens stemningen ved påskemåltidet er alvorlig og trykket (det finder sted i angstfyldt hast ), forudsættes det i GT, at stemningen ved måltidsofferet er munter og afslappet; mens påskemåltidet finder sted efter solnedgang, skal offerdelen af måltidsofferet bringes om dagen; og mens påskemåltidets kød skal steges helt, koges måltidsofferet, givetvis i mindre stykker. På en række afgørende punkter er påskemåltidet således en transformation af det normale, sakrale måltid, og det er nærliggende at betragte denne transformation ikke som tilfældig, men som signifikant. De to måltider signalerer forskellen mellem undtagelsen og normen, en forskel der er artikuleret i den rituelle forskel mellem stegt og kogt, nat og dag, hjemmet og helligstedet, det læge og det præstelige; og denne forskel korresponderer med den mytiske fortællings kontrast mellem det dramatiske opbrud fra Egypten og den vedvarende, udramatiske tilværelse i Jahves land. Hvis denne analyse har noget på sig, vil det altså ikke være tilstrækkeligt for en forståelse af det specifikke indhold i påskemåltidet if. 2 Mos 12 alene at tage dets betydning if. den officielle og eksplicitte fortolkning eller måltidets hypotetiske forhistorie eller forhistorier i betragtning. Der er en yderligere dimension, der må anses for essentiel, og som består i den systematiske forskel til mindst ét andet ritual, der, i dette tilfælde, befinder sig inden for den samme kulturelt-religiøse kontekst. Forholdet mellem påskemåltidet og måltidsofferet er imidlertid implicit i den forstand, at kontrasten mellem dem ikke er formuleret eksplicit i nogen gammeltestamentlig tekst. Derimod\n5 bliver påskemåltidet direkte knyttet sammen med de usyrede brøds uge, maṣṣôt, så de danner ét kompleks. Også maṣṣôt er if. den officielle tolkning en erindring om exodus; og også her har forskningen set en ældre, uafhængig baggrund i et agerbrugsritual, der markerede indledningen af forårets kornhøst og overgangen fra ét års høst til det næste års. GT giver ikke andre regler for maṣṣôt, end at ritualdeltagerne er forpligtet på at spise usyret brød, brød bagt uden surdej, eller sagt med andre ord: at surdejshævet brød i denne periode er tabuiseret. maṣṣôt er dermed en vegetabilske analogi til påskemåltidets stegte kød: begge tilberedninger markerer en undtagelse i forhold til normen, og begge er primitive tilberedninger, der afviger fra den normale, der er mere kompliceret og tidskrævende; påske og maṣṣôt forholder sig til normale måltider som fast- til slow food. Det transformationelle net, der omgiver påskemåltidet, er imidlertid væsentligt mere kompliceret, eftersom det også synes at omfatte forsoningsdagen, jôm hakkippurîm ( renselsesdagen ), og løvhyttefesten, sukkôt. Disse to fester falder et halvt år senere, og som påske og maṣṣôt markerer indledningen til kornhøsten og dermed overgangen fra regn- til tørketid, falder efterårsfesterne i overgangen fra tørke- til regntid og er sammenfaldende med afslutningen af frugthøsten, der strækker sig igennem tørketiden. Forsoningsdagen (3 Mos 16) falder på den 10. i den syvende måned, dvs. omtrent et halvt år senere end påsken (der falder på den 14. i den første måned; den 10. blev slagtedyret udvalgt), mens løvhyttefesten, der som maṣṣôt strækker sig over en uge, varer fra d. 15. til den 21. i den syvende måned. Forsoningsdagen er et udpræget præsteligt ritual; dets væsentlige indhold er en gennemgribende renselse af templet, der foretages af ypperstepræsten med blod fra det offer, der også ellers anvendes til dette formål, det såkaldte syndoffer, ḥaṭṭ~ t (bedre: renselsesoffer ); det er ved den lejlighed, ypperstepræsten betræder det allerhelligste for også at stænke rensende blod dér. Udsendelsen af syndebukken, der også indgår i forsoningsdagens ritual, er et eliminationsritual, hvis formål er at bortskaffe folkets synder; det er således tematisk beslægtet med den rituelle renselse af templet. Om indholdet af løvhyttefesten siger GT ikke meget: man skal bo i løvhytter, og man skal tage træfrugter samt grene af palmer, popler og andre træer (3 Mos 23,39-43). Om et yderligere indhold i denne fest kan man kun gisne og kun under inddragelse af diverse oplysninger i GT om en efterårsfest, der kan have været baggrunden for løvhyttefesten og hvor man har fejret afslutningen af frugthøsten (jf. Ringgren 1963, 173f). Løvhyttefesten har i øvrigt også en eksplicit fortolkning, der forklarer den som en erindring af ørkenvandringen; men i lighed med påsken er også forholdet mellem ritual og forklaring her udvendigt, for if. GT selv boede israelitterne ikke i løvhytter under ørkenvandringen. Hvis det er forskellige former for føde, der er den rituelt-tematiske forbindelse mellem påsken og maṣṣôt, er der også et træk, der i selve ritualerne tematisk forbinder forsoningsdagen med løvhyttefesten, nemlig huset: Jahves hus renses, og Jahves dyrkere udskifter deres normale huse med primitive og forbigående boliger. Løvhyttefesten svarer således til maṣṣôt, for så vidt de begge, ved hjælp af planter, betegner primitive undtagelser fra den gældende norm. Forsoningsdagen korresponderer på sin side med påsken, for så vidt begge indeholder 5\n6 6 en blodrite, der i påskens tilfælde apotropæisk skal holde en destruktiv, guddommelig magt væk (Jahves ødelægger eller Jahve selv, 2 Mos 12,12.23), og som i forsoningsdagens tilfælde skal fjerne en akkumuleret forurening og dermed holde en velgørende guddom hjemme; for hvis denne renselse ikke blev foretaget, ville templets guddommelige beboer før eller siden forlade sit hus. Påske og forsoningsdag forholder sig således til maṣṣôt og løvhyttefest, som dyr, blod og kød forholder sig til planter. Selv om informationerne ang. indholdet af maṣṣôt og løvhyttefesten er sparsomme, i modsætning til GT s ganske detaljerede bestemmelser om påsken og forsoningsdagen, er det således muligt at opridse et netværk af betydninger, som det enkelte ritual er del af. Dette netværk forklarer en hel del af de konkrete træk, der udmærker hvert enkelt ritual, for så vidt som disse træk ikke kan være arbitrære eller næppe kun kan skyldes en mere eller mindre tilfældig samling af survivals. Som sagt skal det ikke afvises, at der også kan være tale om sådanne; men det spørgsmål, som den transformationelle analyse kan besvare, er i så fald, hvorfor netop disse survivals er blevet selekteret til at blive bevaret. Men en analyse af denne type giver også en idé om, at disse ritualer kan have en betydning på et plan, der adskiller sig fra den eksplicitte og officielle fortolkning. I alle tilfælde er der tale om undtagelser fra normen: Som påskens stegte kød og maṣṣôts usyrede brød er undtagelser i fødens kategori, er løvhyttefestens boliger en undtagelse fra den normale måde, hvorpå festdeltagerne lever; og forsoningsdagens ritual er i høj grad en undtagelse, for det er på denne dag alene, at ypperstepræsten kan gå ind i templets allerhelligste. I disse ritualers karakter af undtagelse kan man godt en lokal form af Victor Turners antistruktur og liminalitet (Turner 1967); men der er ingen tvivl om, at ikke kun deres officielle, men også deres implicitte, funktion ikke har været at fostre nytænkning og give plads for interne revolutioner det som if. Turner måtte være liminalitetens særkende. I disse tilfælde (og uden tvivl i uendeligt mange andre!) er undtagelsen et middel til at bevare en norm. Hensættelsen til exodusnatten eller til løvhytter er nok ensbetydende med en nostalgisk maskerade, både if. den officielle fortolkning og i den implicitte, rituelle betydning. Men nostalgien formulerer ikke en drøm om en anderledes, evt. mere oprindelig, norm; den har ikke funktion i sig selv, men kun i forhold til den daglige rutine, som det netop gælder at opretholde. Imidlertid er der en yderligere dimension i påsken. Måltidet artikulerer som sagt to slags undtagelser: den eksplicitte, der er udvandringen fra det fremmede sted, og den implicitte, der er køkkenets regression til det stegte køds mere primitive stade. Disse to undtagelser korrelerer for så vidt; men der er også en underforstået spænding mellem dem. Udfrielsen fra Egypten finder sted i et etnisk-nationalt regi: det er det israelitiske folk, der befries fra et andet, fremmed og fjendtligt folks rum. Derimod har køkkenets regression intet etnisk-nationalt over sig; intet i modsætningen mellem stegt og kogt korrelerer med en kollektiv modsætning, hverken reelt eller i den gammeltestamentlige selvforståelse. Påskemåltidets rituelle, kulinariske regression stritter således imod en tendens i gammeltestamentlig tænkning til at indordne alle tematiske modsætninger under modsætningen mellem folket Israel og alle andre folkeslag. Der er altså\n7 nok nostalgi til stede på begge måltidets niveauer; men det er to slags nostalgier: den nationale og legendariske nostalgi modsvares af en mytisk nostalgi; for modsætningen mellem stegt og kogt er en modsætning ikke på nationens og folkets niveau, men snarere på menneskehedens. Hvis påskens eksplicitte budskab, det nationelt-legendariske, vil bekræfte udskillelsen af Israel som det unikke, bekræfter det implicitte budskab, det i stærkere forstand mytiske, at der er grænser for dets særstatus; i dets køkken er det grundlæggende som alle andre. 3. Øl, rødvin og champagne Hvis man i den danske, nutidige virkelighed skal finde en ritual praksis, der på nogen måde kan siges at minde om de træk af det gammeltestamentlige ritualsystem, som her er blevet taget i betragtning, kan det ikke være andet end det system af fester, der udspiller sig i december måned. Faktisk er der ikke så få træk, der rituelt forbinder den vigtigste fest, juleaften, med den gammeltestamentlige påske. Begge er de fællesmåltider, der samler en husstand; begge falder de kun én gang om året; begge foregår de efter solnedgang; ved begge består måltidet i et stykke stegt kød, der serveres helt (for juleaftens vedkommende i hvert fald for så vidt som der serveres fugle; men også flæskestegen, der er en kombinatorisk variant, serveres som ét stykke); begge er obligatoriske (juleaften naturligvis i overført, dvs. statistisk, forstand); og juleaften er umiskendeligt nostalgisk i sit måltid, sin ikonografi, sine tekster, sin samling om familien. Parallellen strækker sig helt til, at begge meget betonet foregår bag hjemmets fire vægge; de er begge er de lukkede huses fest. Som påskemåltidet uden tvivl har haft sin traditionshistorie, har juleaften som bekendt sin, der kan forfølges bagud i tiden, hinsides bondestandens og borgerskabets former for jul i tallet, hinsides Holbergs og 1700-tallets julestuer og langt tilbage til en før-kristen solhvervsfest (jf. Pio 1977). Men også her kan traditionshistorien kun være en delvis forklaring på de rituelle træk, som juleaften i dens nutidige udførelse besidder; for den historiske baggrund er kun et reservoir af træk, hvoraf nogle er bevaret, mens andre er valgt fra. Og også her er juleaften ikke selvberoende, men et ritual, der indgår i et relativt stramt, symmetrisk forhold til andre ritualer, der omgiver det, i det mindste to andre ritualer: julefrokosten og nytårsaften. Uden tvivl er der forskelle på flere niveauer de tre imellem, bl.a. med hensyn til, i hvilken grad såvel deres afholdelse som deres udførelse på en bestemt måde er obligatoriske (i ovennævnte betydning). Alligevel er der gode grunde til at udvælge netop disse to som kontrast til juleaften; den vigtigste er, at de alle tre primært er måltider, der systematisk adskiller sig fra hinanden. Som de fleste ritualer besidder også disse tre typiske måltider deres karakteristiske træk i henseende til tid, sted, deltagere, stemning og adfærd, føde og drikke. Flertallet af disse er uden tvivl trivielle og skal kun markeres kort, for fuldstændighedens skyld. Tidsaspektet er komplekst og omfatter såvel rækkefølgen af festerne som deres placering i døgnet. Rækkefølgen er fastlagt: julefrokosten (i alt fald som fest fejret med kolleger) går forud for juleaften, nytårs- 7\n8 8 aften naturligvis efter. Julefrokosten kan finde sted på et hvilket som helst tidspunkt efter middag, men afsluttes formentlig normalt før midnat; juleaften er relativ kort og strækker sig ikke over midnat; nytårsaften derimod bør i sagens natur strække sig hinsides midnat. Mens juleaften foregår i hjemmet, finder den typiske julefrokost sted på arbejdspladsen eller fx på en restaurant, dvs. i et offentligt rum; nytårsaften fejres normalt også i et hjem, men adfærden viser her et andet forhold til hjemmet end det, der signaleres igennem fejringen af juleaften. Deltagerne er markant forskellige: juleaften samler familien, ideelt i tre generationer, dvs. familien i sin vertikale dimension; julefrokosten forener kolleger på en arbejdsplads; nytårsaften fejres typisk, omend ikke nødvendigvis, sammen med venner, dvs. med bekendte, der hverken behøver at være familie eller kolleger på samme arbejdsplads. Ved begge disse anledninger dominerer således, hvad man i modsætning til juleaftens vertikale dimension kunne kalde den sociale sfæres horisontale aspekt. Disse som sagt trivielle træk trivielle ikke kun fordi de velkendte, men også fordi deres funktion er umiddelbart gennemskuelig er suppleret med andre, der nok er lige så velkendte, men ikke i samme grad synes at være begrundet i en elementær nødvendighed. Således er de kulinariske forskelle markante. Både julefrokosten og juleaften er nostalgiske måltider, domineret af gammeldags og lokale retter af hjemlige produkter. 2 Svinekødsprodukter er typisk dominerende ved julefrokosten og en nærliggende mulighed ved juleaften. Men mens der som sagt ved juleaften serveres hele stykker: hel stegt and, gås, kalkun, eller en hel flæskesteg, kontrasteres dette monotone køkken ved julefrokosten af et tilstræbt maksimalt varieret køkken. Muligvis er der ingen bestemt ret, der er absolut obligatorisk (evt. den marinerede sild som indledning); men hvad der snarest er obligatorisk, er, at måltidet skal omfatte en række af retter. Serveringen ved nytårsaften adskiller sig markant. Ideologisk set (i det mindste at dømme efter nyhedsmedierne) skulle kogt torsk være typisk; formentlig er det i hvert fald typisk dels, at den form for spise, der indgår i julefrokosten og juleaften, er så godt som udelukket, dels at intet udelukker eksotiske og (i modsætningen til julefrokosten) relativt kostbare spiser: fisk, skaldyr, vildt, oksekød osv.; spiser, der normalt vil være udelukket fra julefrokost og juleaften, vil ikke vække opsigt ved en nytårsaften. Den samme systematik vil gælde drikkevarerne: julefrokostens øl og snaps og juleaftens kraftige rødvin modsvares af nytårsaftens typiske champagne. De kulinariske forskelle svarer til forskellene i stemning og adfærd. Her skiller juleaftens nostalgiske sentimentalitet sig ud i forhold til de to andre, der begge har et karnevalesk præg, mest udpræget vel i julefrokostens tilfælde, hvis image (og det er imaget her, der er vigtigt, 2 Den rituelle fornuft (om man så må sige), der som bekendt kan lade en agurk tælle for en okse, hvis tidernes ugunst gør det nødvendigt (Evans-Pritchards berømte eksempel fra Nuer Religion, ) og som i GT kan lade to duer eller endog en skål mel erstatte det får, der egentlig burde bringes som et syndoffer, hvis offerbringeren er fattig (3 Mos 5,11), viser sig også her: kalkun, der ikke er et hjemligt dyr, og ikke er en svømmefugl, kan substitueres for and eller gås.\n9 mere end den statiske realitet) er den grovkornede humor, åbenmundethed generelt og gerne over for arbejdspladsens overordnede, mere eller mindre slibrig tale og adfærd etc. (i medierne er drøftelse af seksuel adfærd her et nærliggende emne, hvad det givetvis ikke er i forbindelse med juleaften); julefrokosten er typologisk beslægtet med saturnalieagtige fester, hvor sociale hierarkier rituelt ophæves eller inverteret for en kort periode. Ved juleaften derimod gælder imagemæssigt set et seksuelt tabu, nærliggende nok, dens familiekarakter taget i betragtning; hvis julefrokosten og nytårsaften trækker i retning af det promiskuøse, trækker juleaften i retning af det anti-incestuøse, så at sige. Beruselse ved julefrokosten og ved nytårsaften er mere eller mindre accepteret, om ikke obligatorisk, men indgår, rødvinen til trods, bestemt ikke i forbindelse med juleaften. Derudover gælder en række yderligere faktorer for jule- og nytårsaften, der er de stærkere markerede i denne sammenhæng. Selv om de anvendte farver ved nytårsaften formentlig er mere variable nu end tidligere, at dømme efter kommercielle udsmykninger, reklametryksager osv., er mørkerødt og -grønt stadigvæk dominerende, selv om fx hvid, guld og sølv trænger sig på; ved nytår synes lysere nuancer af de farver, der ikke indgår i julens klassiske ikonografi, fx gul, orange, lysegrønt osv. at være karakteristiske. Farverne svarer til måltidernes elementer og deres deltagerne: det kan ikke være de samme ved begge lejligheder. En slående kontrast kan man endelig se i forholdet mellem det indre og det ydre i forhold til måltidets sted. Juleaften er som sagt det lukkede hus fest; deltagerne lukker sig inde og det er usædvanligt at forlade huset før næste dag; det er derimod almindeligt i det mindste for unge mennesker at forlade det sted, hvor der fejres nytårsaften, for mere eller mindre planløst at strejfe om til andre huse, der forventes beredvilligt at åbne sig for fremmede; familiens sluttethed ved juleaften opvejes af familiens rituelle opløsning nytårsaften. Som en analogi hertil kan man måske se det forhold, at det er obligatorisk juleaften at tage et stykke natur, juletræet, ind i huset; nytårsaften derimod går man lige så obligatorisk uden for huset; og i begge tilfælde spiller lys en vigtig rolle: træets billige, ensfarvede og langsomt-monotont brændende lys afløses af den kostbare, hurtige og spektakulære afbrænding af fyrværkeri, der måske kan betragtes som et stykke hyperkultur midt i naturen. Alt peger således på et festkompleks, hvor hvert ritual signalerer til de to andre; det samme betydningsmateriale sted, tid, deltagere, servering etc. optræder et langt stykke i dem alle, men i systematisk forskellige udgaver. Grunden hertil kan være, at de hver for sig er undtagelser i forhold til normal praksis, samtidig med, at de også skal være undtagelser i forhold til hinanden. Hvis juleaften historisk har været udgangspunktet for dannelsen af komplekset, har dette kun kunnet danne sig, ved at de to andre ritualer blev defineret i kraft af andre kombinatoriske muligheder, hvilket igen kan have været medvirkende til at fastholde den kombination, som fra begyndelsen af definerede juleaften. Samtidig er det indlysende, at der igennem de tre fester formuleres noget, der kunne ligne en slags elementær analyse af sociale relationer if. hvilken der er tre: kolleger på arbejds- 9\n10 10 pladsen, familien i dens snævreste definition og venskabsforhold 3 samt af attituder til verden hvoraf der er to: indadvendt, centripetalt i forhold til huset og familien, og udadvendt, centrifugalt; deraf det fælles karnevaleske og anti-sentimentale, der forbinder julefrokosten med nytårsaften. sentimental juleaften julefrokost nytårsaften karnevalesk Alle disse tre fester betegner undtagelser fra den normale praksis. Lige som ingen arbejdsplads ville kunne fungere under de vilkår, som gælder under en julefrokost, er det formentlig de færreste familier, der ville kunne bære, at hver aften var som juleaften, 4 og gentagne nytårsaftner ville sætte de fleste venskaber på prøve. Det grundlæggende paradoks ved ritualer gælder også her: at en generel norm bekræftes ved at blive fejret under en skikkelse, der implicerer normens omvending. Denne omvending kan gå i en af to retninger, nedad og udad i retning af parodien og promiskuøsiteten, som ved julefrokosten og ved nytårsaften, eller opad og indad, i retning af højtideligheden og sentimentaliteten, som ved juleaften. 4. Engle og fede fugle Så langt er juleaften alene betragtet under aspektet omtrent obligatorisk familiefest, hvis dominerende træk er et fællesmåltid om aftenen i et hus, lukket af for omverdenen. Men som ved den gammeltestamentlige påske er der naturligvis en officiel fortolkning knyttet til: den religiøse anledning, der, fakultativt, kan præge aftenen mere eller mindre, typisk som afsyngelse af julesalmer omkring juletræet. Dens rene form er juleaftens gudstjeneste. Som bekendt er juleaften i den danske folkekirke først for ikke så mange år siden (1992) kommet til som officiel, kirkelig gudstjenestedag og kun som kodicifering af en folkelig praksis, der har etableret 3 Familien i bredere forstand dækkes typisk også ind ved julefrokoster, der typisk falder mellem juleaften og nytårsaften, og hvis kulinariske form stemmer overens med arbejdspladsjulefrokosten. 4 Jf. Henrich Bölls novelle Ikke blot ved juletid (i samlingen Uberegnelige gæster, Grafisk Forlag, København 1964).\n11 faktum; de egentlige, kirkelige højtidsdage er fortsat 1. og 2. juledag. Allerede heri kan man se antydningen af en spænding mellem den religiøse anledning og juleaften som ritual. Faktisk er det snarere kontrasten end kontinuiteten, der springer i øjnene, for der er intet af de bestemmende træk ved juleaften som ritual, der har nogen iøjnefaldende begrundelse i de religiøse forestillinger, der eks- eller implicit er til stede i juleevangeliet. Lukas beretning (2,1-20) lægger i grunden ikke den tematiske vægt på selve fødslen; den afrapporteres i et halvt bibelvers, hvis anden og tilsyneladende mindst lige så vigtige del er oplysningen om, at barnet blev lagt i en krybbe. Beretningens fokus er på hyrderne (jf. Davidsen 2000, 405f). De er dels centrale aktører i beretningen om meddelelsen om fødslen og dens betydning, dels midler til indstiftelsen af den metakommunikative funktion, som i det hele taget er karakteristisk for evangelierne dvs. dette, at fortællingerne ikke blot beretter om begivenheder, men også beretter om, hvordan begivenhederne berettes. Derfor bliver fødslen, der først fortælles ligefremt, gentaget af englen, der beretter om den til hyrderne på marken, der drøfter det indbyrdes og derefter går til Betlehem for at se efter, om det forholder sig, som det er blevet berettet, og dér beretter til de tilstedeværende, heriblandt Maria, hvad der er blevet berettet dem, hvorefter de forlader stedet og lovpriser Gud for det, der er blevet berettet og som de har set... Men selve hyrdernes oplevelse er naturligvis vigtig: de bliver konfronteret med en engel, dvs. et guddommeligt sendebud, over for hvem de reagerer på samme måde som deres gammeltestamentlige forgængere, der har oplevet lignende konfrontationer med det guddommelige. De ser sig omgivet af en guddommelig lysudstråling, Herrens herlighed, og de gribes af frygt; denne scene er kort sagt et eksemplarisk tilfælde af et Rudolf Ottosk møde med det hellige. Der kommer desuden en himmelsk hærskare til stede, som lovpriser Gud; og til sidst vender englene tilbage til himlen. Hele scenen har formentlig ikke taget lang tid, selv om Lukas tekst ikke er eksplicit om varigheden; konfrontationer med det hellige er om ikke altid (Moses opholdt sig if. en gennemgående tradition i GT 40 døgn på toppen af Sinaj bjerg) så som oftest ikke kun punktuelle og spektakulære, men også kortvarige; det ligger i deres væsen af begivenhed. De to dimensioner i teksten har altså et fælles punkt deri, at de begge drejer sig om kommunikation: en vertikal kommunikation fra himmelvæsener til jordboere, og en heraf affødt horisontal kommunikation mellem jordboerne indbyrdes. Den vertikale kommunikation er naturligvis den mest spektakulære. Den omfatter ikke kun en overførsel af information; den ses og opleves: hyrdernes kroppe omgærdes af lys, og den himmelske hærskare ikke kun høres, men ses. Juleevangeliets fortælling, der kan betragtes som den kirkelige juls grundlæggelsesmyte, indgår i en langt større fortælling, dvs. en mere omfattende grundlæggelsesmyte, i forhold til hvilken den selvfølgelig er underordnet. Men denne større fortællings eller mytes mål er ikke eksplicit formuleret i selve juleevangeliet. Med andre ord: hvori den mere omfattende betydning af, at der er født en frelser i Davids by, i grunden består frelser for hvem og fra hvad? bliver ikke sagt direkte; juleevangeliet er så at sige litotisk og metonymisk i forhold 11\n12 12 til evangeliet som en mere omfattende myte. Den kirkelige julegudstjenestes salmer supplerer ved i ligefrem tale at præcisere, hvad der ligger i frelse og hvem der frelses fra hvad. I salmerne understreges den vertikale dimension ( engle daler ned i skjul ; velkommen igen, Guds engle små, fra høje himmelsale ), i hvilken også den nyfødte har bevæget sig: den høje gæst, som kom til lave hytter ned. Med denne bevægelse gøres en omvendt bevægelse mulig: som det himmelske er blevet det jordiske, således skal det jordiske blive det himmelske, hvilket omfatter såvel en rumlig flytning som en forvandling af kroppene: han har Himmerigs dør oplukt ; da vorde engle vi som de ; skal holde jul i himmelby ; den have, Guds engle flyver i, / skal Jesus for os oplukke ; lover os englevinger ; Ak, hjælp, at vi og alle må / i Himlen for din trone stå ; gennem de favre riger på jorden / går vi til Paradis med sang ; Guds søn er min, jeg går herfra / med ham til Himmerige. Som Gud er steget ned fra himlen til jorden ( himmelkongen den lille, Himmerigs konge blandt os bor ), således skal vi, de der deltager i gudstjenesten, stige fra jorden til himlen; som Gud har antaget en menneskelig krop, således skal vi få en englekrop; timeligheden, kroppenes dødelighed, skal udskiftes med en englenes guddommelige evighed ( min egen kraft ej strækker / til himmelhøjt at gå; så drag mig Jesus, fort / det er jo dog en glæde / til livet at indtræde / igennem dødens port ). Sagt med juleevangeliets kategorier: så skal vore kroppe ikke længere frygte for at gå under i et ubærligt, himmelsk lys, for de skal selv besidde denne lysudstråling. Disse vi, som skal undergår disse forandringer, er menneskene i henseende til, hvad man kunne kalde deres ontologiske aspekt: som jordboere, som materielle kroppe og med andre ord ikke i andre mulige dimensioner, fx som sociale individer (i henseende til familie, arbejdsplads, vennekreds) eller fx som nationale individer. Det er ikke arbejdspladsens ansatte eller familien eller fx danskerne, der skal frelses, men de menneskelige kroppe. Man skal være varsom med at slutte ex silentio; alligevel skyldes det næppe en tilfældighed, at der ikke et øjeblik i alt dette er tale om spisning. I to prægnante tilfælde af menneskers konfrontationer med engle i GT er det netop i kraft af spisningen, at det afgørende skel mellem det menneskeligt-jordiske og det guddommeligt-transcendente, som englene tilhører, kan trækkes. Engle i GT er som bekendt ikke bevingede væsener, men optræder oftest i menneskelig skikkelse, så det kun er i kraft af deres meddelelse, at der umiddelbart består nogen forskel til den normale, menneskeligt-jordiske rutine. Den tvetydighed, der opstår heraf, opløses både i Gideons og i Samsons forældres tilfælde (hhv. Dom 6 og 13), da de tilbyder den guddommelige udsending mad. I begge tilfælde behandles maden omvendt af den normale praksis: maden hældes ud på en klippe, en ild slår op og englen forsvinder. Engle spiser altså ikke, i alt fald ikke menneskelig kost; deres natur er ikke homogent med køkkenets materiale, men snarere med dets middel, ilden, for i den ene af de to her nævnte fortællinger (Dom 13) stiger englen endog op til himlen igennem ilden på klippen. Juleaften som en hjemmets fest kan med andre ord ikke siges at ligge i umiddelbar forlængelse af den kirkelige jul. Faktisk synes juleaften snarere at dementere eller modsige alt, hvad der er væsentligt i juleevangeliet. For juleaften er som sagt primært en fællesspisning, der fore-\n13 går i familien i dennes vertikale, dvs. generationernes, dimension (hvorved deltagernes dødelighed diskret markeres), og bag lukkede døre. Hvis juleaften på nogen måde skulle imitere eller performativt repræsentere juleevangeliet, kunne den forventes at lægge op til det modsatte: ikke som en horisontal åbenhed imod alverden i lighed med julefrokosten og nytårsaften, men som en vertikal åbenhed i retning af det himmelske. Men juleaften gør, i sin rituelle praksis, dvs. i og med spisningen, det stik modsatte. Hvis der er en slags kommunikation til stede her, er det spisningens ordløse kommunikation med jorden. Når menneskene indtager kød af svin eller store, fede fugle, påtager de sig formentlig ikke kun en nostalgisk bondeidentitet, der er regional, snarere end national, for så vidt maden er disse breddegraders føde, ikke en bestemt nations føde, men de insisterer de facto også på deres egen tyngde, deres egen jordbundethed. Juleaften forbliver således inden for den ontologiske tematik, der er anslået i julegudstjenesten, men med omvendt fortegn: her og nu er deltagerne så langt fra at være engle, at forventningen om at kunne blive det helt træder i baggrunden i forhold til en bekræftelse af deres aktuelle identitet, der er det modsatte; og i betragtning af, at engle i den traditionelle kristne ikonografi er flyvende væsener, er det ikke ulogisk, at måltidets kombinatoriske variant til svinet er tunge fugle, der deres vinger til trods mere signalerer bundethed til end frigørelse fra jorden. 5 Og måske kan man endog i nytårsaftens fyrværkeri se en forlængelse af denne understregning af menneskenes jordbundethed; for her kommer den vertikale akse tilbage, men i omvendt og måske parodisk form, for så vidt som det her er menneskene, der sender lys og ild op i himlen, men lys og ild, der kun brænder et ganske kort øjeblik. Julemånedens fester og juleevangeliet forholder sig kort sagt, som en frugtbarhedsreligion forholder sig til en forløsningsreligion. I et kristent perspektiv er forholdet mellem juleaften og juleevangeliet dermed også en variant af det nødvendigvis spændingsfyldte forhold mellem det Gamle og det Nye Testamente, mellem den opretholdende og den forløsende religion. Der er derfor ikke noget forunderligt i juleaftens indbyggede paradoks, hvor den massive, kulinariske bekræftelsen af menneskenes jordiskhed kan lettes ved den verbale, syngende formulering af det modsatte. Paradokset er betydningsmæssigt stærkere, men i sin form ikke forskelligt fra det, der ligger i den gammeltestamentlige påske, der officielt fejrer frelsen, dvs. befrielsen, fra én form for jordisk tilstand til en anden. Det er denne rette jordiske tilstand, der også fejres ved juleaftens måltid, altså det gode liv på den rette jord, og som gør det ved at samle familien og lukke den inde i et hus omkring et stykke stegt kød. Kontrasten mellem 13 5 Formentlig ville det ikke være svært at finde ktoniske træk i den moderne julemandsmytologi, som måske netop har fundet indpas på grund af modsætningen mellem den kristne mytologi og juleaftens rituelle praksis; for indbyrdes gavegivning med særdeles materielle og timeligt-jordiske gaver bliver her overlejret af en forestilling om disse gavers oprindelse fra et underjordisk værksted (altså en ktonisk variant af Paradiset, som julemandens sæk er en variant af samme forestilling om de uudtømmelige rigdommes beholder, som også kendes fra bl.a. cornucopia, overflødighedshornet ), bestyret af en rigdommenes transcendente herre, der nok flyver, men i den atmosfæriske, ikke i den empyreiske, himmel, og hvis statur bringer ham i nærmere slægtskab med ænder, gæs og kalkuner end med engle.\n14 14 juleevangeliet og juleaften er da også en omvending af konflikten mellem påskens direkte og indirekte meddelelse: modsætningen mellem den nationalt-legendariske befrielse og regressionen til en tidligere tilstand i menneskehedens historie er her transformeret til modsætningen mellem en universel-eskatologisk befrielse fra jordiskheden og timeligheden og en regionalt-nostalgisk bekræftelse af samme jordiskhed og timelighed i familiens skød. Litteratur Hans J. Lundager Jensen, mag. art et dr. theol. Institut for Religionsvidenskab, Aarhus Universitet OLE DAVIDSEN 2000 Kristi fødsel. Tekster og tolkninger år totusind, Hovedland, Højbjerg. DURKHEIM, ÉMILE 1912 Formes élémentaire de la vie religieuse, Alcan, Paris. EVANS-PRITCHARD, E.E Nuer Religion, Oxford University Press, Oxford. JENSEN, HANS J. LUNDAGER 2000 Den fortærende ild. Strukturelle analyser af narrative og rituelle tekster i Det Gamle Testamente, Aarhus Universitetsforlag, Aarhus. PIO, JØRN 1977 Julens hvem hvad hvor, Politikens forlag, København. RAPPAPORT, ROY A Ritual and Religion in the Making of Humanity, Cambridge University Press, Cambridge. RINGGREN, HELMER 1963 Israelitische Religion, Kohlhammer, Stuttgart. TURNER, VICTOR 1967 Betwixt and Between, The Forest of Symbols. Aspects of Ndembu Ritual, Cornell University Press, Ithaca, New York, Summary. The article assumes that a ritual s meaning should not be considered only in relation to a myth (or doctrine, or another form of language based meaning), but (1) that the ritual s form may be determined by its position among other rituals with which it may constitute a group of transformations; (2) that the ritual s meaning may not simply mirror a specific myth, but instead (or also) invert the myth. Examples are given from the Old Testament s systems of rituals (Passover, Feast of Unleavened Bread; Day of Atonement; Feast of Booths) and from the modern, Danish popular festivals around Christmas and New Year.