Un mataroní maratonià: abril 2011\nNo sé què tinc, però no estic bé. Les molèsties al genoll van començar fa tres setmanes, la prèvia de la cursa de Bombers. A Barcelona tot va anar bé, a excepció de les molèsties posteriors ja en fred. La setmana següent vaig fer bondat i només vaig sortir dimarts. La mitja marató de la Garrotxa la vaig fer sense patir gaire i amb un bon crono. El fet de rebre un pernil quan creuaves la línia d'arribada em va animar, suposo, però poc després anava gairebé coix...\nAquesta setmana passada he fet molta bondat. Tanta, que només he anat a nedar a la piscina, dos dies, i un d'aquests dos dies vaig fer gimnàs abans. No em va fer mal i va ser una mica de musculació general. Ahir diumenge vaig voler provar. 30 minuts al "tran-tran", gairebé sense mirar el rellotge (em van sortir a 5:40) i les molèsties estan aquí.\nLA FOTO NO ÉS SIMPTOMÀTICA...O AIXÒ ESPERO!\nEm fa mal, a vegades, quan camino. És un dolor a la part exterior del genoll dret, no té pinta de ser muscular i fa mal quan m'apreto l'os, però no noto mal de tipus lligamentós. No sé, com que no he tingut mai cap lesió important, la ignorància em supera. No és un mal terrible. Demanaré hora al metge a veure què! De moment, i tenint en compte que sóc molt optimista, cal dir que els objectius de temporada estan més que assolits. Si cal parar un temps per recuperar-me, és el "millor" moment.\nPublicado por Raúl Muñoz en 13:54:00 7 comentarios:\nMITJA DE LA GARROTXA La mitja del pernil\nNo n'estava gaire convençut, per com havia anat la setmana i les molèsties que tenia, però, finalment, vaig poder acabar bé la mitja i vaig passar un cap de setmana fantàstic amb amics i família. El pitjor de tot és que des d'ahir el genoll fa bastant de mal. Tocarà descansar...\nAnem a pams. Dissabte, després d'arribar a l'apartament, vam decidir fer una excursió, que al final va ser d'11 quilòmetres. La típica dels volcans de Santa Margarida, Cruscat i la fageda d'en Jordà. Molt maca. I la vam fer força tranquils. 3 horetes. Allà vaig notar alguna petita molèstia.\nAl dia següent notava alguna cosa, però no molt. Escalfament bé, però continuava amb l'idea de fer una cursa conservadora. Tenint en compte el perfil, que pujava fins el km 8, però que tenia alguna pujada més fins el 15, no vaig voler apretar gaire. Vaig sortir a 4:30 i ho vaig clavar pràcticament a cada km. Si hi havia un de més dur de pujada, després a la baixada tocava recuperar temps. Així em vaig plantar al km 10, 40:10. Molt bé. Vaig fer els dos avituallaments (als km 4 i 8) i després vaig repetir al 12 i al 17. Va anar força bé no perdre'n cap tot i que no feia una calorada massa dura. Calor, però seca, i els paisatges, molt macos, tot i que no deixa de ser una carretera de poble!\nMirant el temps, no volia arriscar més perquè el genoll de tant en tant feia una mica el tonto. Així doncs, fins el 15 vaig baixar el ritme una mica. Em van quedar uns quilòmetres propers als 4:35. No m'importava gaire, tot i que la idea de fer 1h35 estava al cap. Una curiositat perquè vaig anar amb la tercera dona durant pràcticament tota la cursa. Ara t'avanço jo, després tires tu, ara anem junts, va ser divertit.\nA partir del km 15 la vaig deixar després d'una baixada molt maca em va permetre recuperar temps (del 15 al 16, a 4:07), però no vaig voler apretar fins el final. De fet, els dos últims quilòmetres, però més fort només l'últim. Al final, un últim km a 4:01 i un temps real de 1h 34:24. No ve d'aquí. A la classificació 157è de 676 acabats. Molt content. I més quan vaig recollir el regal.\nENCARA NO L'HEM TASTAT, PERÒ NO TRIGAREM A ENCETAR-LO\nEl Juan Carlos va fer un "carrerón". Va fer 1h46:40, minut i poc més que la seva millor marca, tenint en compte el perfil, una cursa realment molt bona.\nDesprés de tumbar-nos a la gespa del CN Olot (bona organització) cap a l'apartament per fer carn a la graella (boníssima) per recuperar forces...\nAl final, l'únic apunt negatiu van ser les molèsties posteriors, que es van convertir en dolor, al genoll dret (té pinta de tendinitis). Per tant, ara toca descansar per recuperar-se i estar bé quan sigui, sense cap mena de pressa. No tinc cap altre objectiu.\nPublicado por Raúl Muñoz en 9:25:00 6 comentarios:\nPRÈVIA MITJA DE LA GARROTXA\nQuines ganes d'arribar!\nEl premi bé que val la pena, oi? Potser no és com el de la foto, però de ben segur que està prou bé. La mitja de la Garrotxa (encara hi ha places fins dijous a les 20hores) té això, que a l'arribar tens un pernil de regal. Només per això val la pena anar-hi, però hi ha més alicients. Passar un cap de setmana amb amics i parella, visitar alguna de les moltes atraccions que té la comarca i una mitja exigent, dura. Un repte perquè fins ara havia buscat mitges per proximitat, per recorregut i ara Olot queda lluny de casa i és una muntanya russa...per què no?\nA veure com respon el genoll, és l'única preocupació que tinc. Per la resta, la marca no m'importa res, ni tan sols compta per a la Lliga Championchip, per tant correré per disfrutar. I si disfrutar vol dir córrer més lent, ho faré. Si significa anar més ràpid per sentir-me orgullós de mi mateix, potser també ho faré. Ja veurem. La tàctica hi serà en algun moment, però el més probable és que les sensacions s'imposin. Com ha de ser.\nPublicado por Raúl Muñoz en 11:21:00 7 comentarios:\nCURSA DE BOMBERS 2011 Bé, però no molt bé\nNo puc dir que no estigui content. 38'49" és una marca molt bona (de fet, és la meva tercera millor marca personal, i el millor registre de l'any), PERÒ ("There's always a but", que dirien els anglesos) em queda una sensació agredolça de poder haver fet una mica més. Però el cert és que no vaig poder. Les cames, el cor, el ritme. No podia i no pud dir que no vaig donar-ho tot.\nEl primer de tot va ser un ensurt d'aquells enormes i que a punt van estar d'aigualir-me la cursa. Quan entràvem a Barcelona m'enrecordo que m'he deixat la polsera del temps del calaix a casa. Aghhh!!! Havíem sortit un pèl tard, però no podia arribar i no entrar en el meu calaix. Hagués estat un desastre de cursa. Per tant, mitja volta i a veure si hi ha sort. La va haver, gràcies en part a la Maite que va anar depressa i corrents a agafar-la a casa. Un altre cop autopista i primer objectiu (després de 90 quilòmetres en comptes de 30) aconseguit. A les 9:50 entrava al calaix.\nHOMENATGE A LES "ANIMADORES", LA MARI ÁNGELES I LA MAITE\nTrobo ràpidament el Rafa i el Paco, dos cracks. Un, el Rafa, que prepara la marató d'Empúries http://rafarunning.blogspot.com/\ni el Paco, que està en un gran moment de forma, el Half Ironman de Calella http://fmoreno9.blogspot.com\nNo tinc temps d'escalfar i els nervis estan a flor de pell, però la tàctica la tenia al cap dibuixada. El Paco comença molt i molt fort, tant que costa seguir-lo. El Rafa està darrere, però jo segueixo l'estela del de Terrassa per intentar fer un bon primer quilòmetre. Va bé per córrer més tranquil després, o per enfonsar-se, com gairebé em va passar. Primer parcial, 3:36 (uff!!!). Bé, segons que guanyem. Pugem Paral·lel i el km 2 el fem en 3:47. Massa ràpid, pero les cames van bé. És clar, porto 2km!!!! Després del primer pas de control, al km 2,5 me n'adono molt clarament que aquest NO ÉS el meu ritme i li dic al Paco que tiri.\nJa en solitari intento buscar realment el meu ritme i al pas pel km 3 encara estic prou content ja que el faig en 3:58. Això pinta bé ja que hi ha un bon coixí. No comptava, però, que l'esforç de l'inici el pagaria amb escreix. En teoria tenia uns quants quilòmetres per anar a 3:50 i acabar a tope per fer millor marca personal. A mitja cursa veig que la cosa anirà molt justa (km 5 19:25).\nLes cames no tiren, vaig a tope i el cos no es troba còmode. No aconsegueixo apropar-me als 3:50 de cap de les maneres ja que em surten del 5 al 8 una mitjana de 3:55. Sé que no arribaré, però ho haig de donar tot. Al km 8,5 comença la baixada de Via Laietana i és moment de deixar-se de tonteries i anar "a mort". Es nota el canvi i faig un 3:52 entre el 8 i el 9 i un fantàstic 3:35 fins el final. L'esforç és gran, i la recompensa relativament bona perquè m'he quedat a només 22 segons del rècord personal.\nJa a l'arribada em trobo amb l'Ernest, que sí que ha aconseguit MMP (39:53, ja és sub40, FELICITATS capi!!! http://runnec.blogspot.com/) ens dirigim fins el Parc de la Ciutadella on em quedat amb la resta. Les bones marques de l'equip: Jon, 34:30 i 39è de la general i Ricardo, 35:08 i 78è i Roman 36:19, 133, després d'haver fet 10è dissabte a Esplugues...quin trio de cracks, Paco fa 37:51 i MMP, igual que l'Ernest, el Dídac i la Sònia (sub 50). Els altres (Rafa, Xavi i jo mateix) fem registres d'acord amb les possibilitats i entrenaments, però tots coincidim a dir que la calor ens ha influit i que la gentada no permet aconseguir millors marques tot i ser una cursa molt ràpida.\nBONA REPRESENTACIÓ DE L'ASHI RUNNING TEAM\nEl Juan Carlos tampoc no va fer una gran cursa (48:15), ni el Santi (49:06). El David, que retornava després d'alguns mesos d'inactivitat, bé (48:08).\nEL GEST DE "DECEPCIÓ" ÉS EVIDENT, JE,JE\nEl curiós/negatiu per a mi va ser el tema molèsties al genoll. Durant la cursa tot va anar perfecte, cap problema i després de l'arribada, dels estiraments, vaig decidir anar a buscar el cotxe corretns, per refredar una mica i ...ah!!! quin mal al genoll. El mateix dolor. Gel al migdia, gel a la nit, però avui em fa mal fins i tot caminant... A veure si descanso i em permet continuar sense problemes. NO forçaré gens, tot i que la setmana que ve tinc la mitja de la Garrotxa...haig d'acabar-la encara que sigui a la pata coixa, que a l'arribada hi ha un pernil de regal, je, je\nPublicado por Raúl Muñoz en 9:08:00 7 comentarios:\nCURSA EL CORTE INGLÉS Bon test, millor del què esperava\nAra repassava l'entrenada de l'any passat http://raulmarato.blogspot.com/2010/05/cursa-el-corte-ingles-millor-del-que.html i mirava encuriosit el títol, ja que és pràcticament el mateix. Aleshores es va disputar a finals de maig i la vaig fer després de participar a la mitja de Girona. Ara és un test més de cara a Bombers. Em feia la impressió que estava millor que l'any passat, però curiós, no és així. Però anem a pams.\nLa trobada amb la gent del team a la Borsa de Barcelona (som un valor en alça, je,je), amb foto, salutacions, conèixer alguns dels membres que no coneixia. Total, que havíem quedat a les 8:15-8:30 i gairebé a les 9 anava cap al Zuric on havia quedat amb el Juan Carlos per veure'ns.\nSense gairebé temps per a escalfar, ja que havíem d'entrar al calaix, començo la cursa. Ufff! Quin patiment. Mira que sortir endevant està molt bé, però és clar, quan et comença a sortir gent per tot arreu al carrer d'Aragó (iaies caminant, famílies amb nens, gent que sortia de passeig...) es fa difícil avançar. L'slàlom no provoca més que un ritme un pelet més lent del que volia. Pensava anar a 4'00" el km i vaig anar els 3 primers quilòmetres a una mitjana de 4'05". No m'importava, ja que el test havia de venir després.\nEl segon obstacle era la pujada a Montjuïc, la "doble" pujada perquè al principi es fa dura, el replà del Poble Espanyol, la baixada per darrere del Palau Sant Jordi i la insofrible arribada amb la llengua fora fins a l'Estadi Olímpic. El pas pel tartan és molt maco, però la pujada posterior et deixa aplatanat (mitges en aquests 4 quilòmetres entre 4'13 i 4'55"!!!). Sort de l'aigua a la sortida i la baixada posterior. I quina baixada!\nNo m'enrecordava de la velocitat que agafes baixant "a saco". Al km 8 em surt una mitjana de 3'43", però és que al 9, ja amb més pla, a 3'38". Em sento molt bé, molt còmode, gens cansat i decideixo continuar amb el ritme. Del 9 al 10, 3'51". Perfecte. La referència al km 10 són 41'59". La curiositat és que l'any passat vaig fer 41'53"... El final del recorregut (766 metres), en menys de 3 minuts (a 3'45").\nA l'últim quilòmetre, en el darrer esforç.\nFinalment, els 10.766km en 44'52". Posició 199 de la general (4350 arribats, però poc significatiu pel caràcter popular, tot i el xip). L'any passat, va ser un quilometratge superior (10,934km) i vaig acabar en la posició 195 d'uns 3.000 que van arribar. Qualitativament millor.\nBé, el millor de tot és la puntuació per a l'Ashi Team, cinquens per equips a la cursa (http://www.championchip.cat/lliga2011/resultats.php?resultat=clasis/RepClubsxMTots.htm) , per a la Lliga personal (sóc el 139è de la general aquest 2011 i el 59è de la categoria de més de 35 anys http://www.championchip.cat/lliga2011/resultats.php?resultat=clasis/RepClubsxMTots.htm aquesta és la classificació dels membres del team) i per a la Challenge 10km de Barcelona (http://www.10k.cat/resultats/ResHomes2011.htm 179è, tot i que només he participat en quatre curses. Jon Koldo, què gran, va segon en aquesta Challenge i tercer a la Championchip). Per acabar, com diu el títol, bon test per a Bombers!\nPublicado por Raúl Muñoz en 9:04:00 7 comentarios:\nCURSA EL CORTE INGLÉS Bon test, millor del què ...


Batalla de Crécy - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCoord.: 50° 15′ 37″ N, 1° 53′ 0″ E / 50.26028°N,1.88333°E / 50.26028; 1.88333\n26 d'agost del 1346\n50° 15′ 25″ N, 1° 54′ 14″ E / 50.257°N,1.904°E / 50.257; 1.904\nRegne de Dinamarca Regne de França\nEduard III d'Anglaterra Felip VI de França\nEduard de Woodstock Carles II d'Alençon\n18.000 homes i 4.000 cavallers 38.000 homes i 12.000 cavallers\nLa batalla de Crécy, que es va lliurar el 26 d'agost del 1346 fou la segona gran batalla de la Guerra dels Cent Anys després del combat naval de Sluys, sent primera batalla terrestre important de la guerra.\nEls anglesos es van posicionar dalt d'un turó, de manera que els francesos els havien d'atacar costa amunt i, a més, creuar un rierol. En plena batalla va començar a ploure fort i els arquers anglesos van tapar els seus arcs per impedir que es mullessin les cordes. Per la seva part, els ballesters francesos no van protegir les armes de la pluja. Després, el temps es va aclarir i el sol va enlluernar els francesos. Els ballesters francesos van ser massacrats i, en retirar-se, van topar amb els seus propis cavallers que carregaven turó amunt. Els arquers anglesos van aturar la càrrega i els cavallers francesos que havien sobreviscut van ser massacrats pels cavallers anglesos quan van carregar turó avall. La batalla va costar la vida a 10.000 francesos. El mateix rei Felip VI va ser ferit al coll per una sageta, però va poder fugir.\n2 El desembarcament\n3 Ordre de batalla anglès\n4 Ordre de batalla francès\n5 Comença la lluita\n6 Càrrega de la cavalleria\nA conseqüència de la incapacitat d'Eduard III d'Anglaterra d'envair França a través de Flandes el 1340 després de la derrota a la batalla de Saint-Omer, va intentar el 1346 la captura de París per posar fi a la guerra. El rei anglès va capturar còmodament el ducat de Normandia i després d'una sèrie de fàcils victòries a Auberoche i Caen, es va decidir a enfrontar en tota regla a l'exèrcit francès.\nEduard III d'Anglaterra va desembarcar amb les seves forces, compostes per 14.000 homes, entre ells 2.800 cavallers i 2.800 arquers a cavall, a Saint-Vaast-la-Hougue el 12 de juliol de 1346, atacant amb devastadora eficàcia les viles de Valognes, Carentan i Saint-Lô, per derrotar als francesos a Caen, on va deixar una guarnició de 1.500 homes.\nFelip VI va bastir un gegantí exèrcit francès amb 12.000 cavallers muntats, 6.000 ballesters genovesos italians, 20.000 a 30.000 lleves franceses, i tropes bohemies, mallorquines i navarreses, amb un total de 30.000 a 40.000 homes. Arribats a Louviers, els anglesos van començar a remuntar el Sena en direcció a París. Però en instal·lar el seu campament a Poissy, els observadors avançats d'Eduard van informar que l'enemic havia concentrat una gran força a Saint-Denis. Tement una greu derrota, els anglesos van intentar retrocedir fins a Calais.\nEls francesos van perseguir als anglesos intentant atrapar-los contra el Somme, que ja havien fracassat tres vegades en intentar creuar, i els anglesos es van dirigir a Blanchetaque, on havien rebut notícies d'un gual al riu, però on van trobar tropes franceses que van derrotar i va establir una posició molt forta a Crecy, on va decidir presentar batalla a l'exèrcit principal de Felip VI de França.\nOrdre de batalla anglès[modifica]\nMapa tàctic de la batalla.\nAprofitant els ensenyaments oferts pels seus anteriors combats contra escocesos i irlandesos, Eduard III d'Anglaterra coneixia els avantatges dels camps agrícoles en una lluita contra els francesos. El pes i la dificultat de moviments de les armadures dels francesos facilitaven la tasca dels arquers anglesos, vestits només amb un bolquer, perquè la majoria estaven malalts per disenteria, que llançaven núvols de sagetes contra l'enemic. A Crecy, el comandant anglès va triar un terreny recentment llaurat, envoltat per elevacions i turons i el rei es va col·locar, amb la seva plana major, en un vell molí de vent sobre un petit turó que es trobava a rereguarda, des d'on tenia una excel·lent visió del camp de batalla.\nDes de la seva forta posició defensiva, Eduard III va disposar que tothom combatés a peu, i va dividir el seu exèrcit en tres grups. El seu fill Eduard de Woodstock, Príncep de Gal·les, de 16 anys dirigint un d'ells, amb el suport de Reginald Cobham, Thomas de Beauchamp, el comte de Warwick, i de John Chandos. Els arquers, proveïts dels seus arcs llargs recorbat, es van establir en una formació en "V" al llarg de la cresta del turó. Durant l'espera, els anglesos van construir, a més, un sistema de fortificacions defensives compost de rases, forats i estaques esmolades per aturar i derrotar la cavalleria enemiga i protegir de pas els arquers, i els comandants anglesos repartien bosses impermeables als seus arquers per tal que protegissin les armes de la humitat.\nOrdre de batalla francès[modifica]\nFelip VI de Valois.\nCom va succeir a la Batalla de Sluys, passaria a la batalla d'Azincourt i seguiria passant al llarg de gairebé tots els episodis de la Guerra dels Cent Anys, un dels principals problemes del bàndol gal era el seu enorme pecat d'excés de confiança. Assegurats sota de les seves armadures de 40 kg i muntats en els seus enormes i poderosos cavalls de guerra, els cavallers francesos creien que un atac a la càrrega contra els arquers anglesos seria devastador i definiria el combat en pocs minuts.\nFelip VI de França va col·locar en l'avantguarda a 6.000 ballesters mercenaris genovesos a la intempèrie, i donades les grans pluges que havien caigut durant l'espera, les cordes de les seves armes es van mullar i es van tornar inútils. La segona línia la componien Carles II d'Alençon, Raül I de Lorena, Joan IV d'Harcourt i Lluís I de Flandes, mentre el rei, Eduard I de Beaujeu i els mariscals se situaven a la rereguarda. El flanc dret el comandava Joan el Cec, rei de Bohemia i l'esquerra, Carles de Luxemburg. Cada ballester havia d'estar acompanyat d'un escuder armat amb una pavesa, un gran escut de bec punxegut que es clavava a terra davant del ballester per protegir-lo durant la recàrrega, quan tenia un peu i les dues mans ocupades en l'arma, de manera que òbviament necessitava un home que el protegís de les sagetes enemigues.\nEls primers a entrar en combat van ser els ballesters francesos, que, tot i que manejaven armes temibles, la seva cadència de foc era només d'1 a 2 virot per minut contra les deu a quinze sagetes que un arquer anglès disparava en el mateix temps. Malgrat la pluja de dards que els ballesters van descarregar sobre els grups d'arquers enemics, aviat van ser massacrats per la superior potència de foc de l'arc llarg. Enmig de la confusió que va seguir, i veient-se superats pel millor armament anglès, moltíssims genovesos van intentar retrocedir. Això no va ser tolerat per la mateixa cavalleria francesa, que tenia ordre de reprimir severament els actes de deserció i covardia dels ballesters genovesos, de manera que van acabar amb aquells que els arcs enemics no havien aconseguit assolir.\nEls pocs ballesters genovesos supervivents que encara disparaven van ser aterrits pel foc de tres bombardes que Eduard portava en previsió d'haver de mantenir un llarg setge contra alguna ciutat emmurallada.\nCàrrega de la cavalleria[modifica]\nEduard III d'Anglaterra (esq.) amb el seu fill, el Príncep Negre.\nVeient el pobre rendiment dels ballesters, es va decidir la càrrega de la cavalleria. Encara que els cavallers estaven en desavantatge en el camp llaurat i sobre un pendent ascendent, van atacar en onades o fileres successives. La sobrecàrrega de pes i les estaques esmolades els van impedir arribar tan sols fins als grups d'arquers, que es van acarnissar en els genets, ja que sabien que les seves sagetes eren perfectament capaces de perforar les armadures. Per tant, cada fila de cavallers era rebutjada ràpidament i havia de retirar-se amb espantoses pèrdues. Setze vegades va intentar Felip trencar les línies angleses sense aconseguir-ho, mentre els núvols de sagetes aniquilava fins i tot als que es retiraven a rereguarda.\nEl Príncep Negre, que es va veure aïllat i atacat i el seu pare es va negar a enviar-li ajuda, afirmant que el jove havia guanyar-se els seus esperons de cavaller, i el Príncep va rebutjar l'atac, distingint-se, com la resta d'oficials i homes de tropa, amb aquesta gran victòria en una dràstica inferioritat numèrica.\nAl vespre, Felip VI de França, ferit ell mateix, va perdre completament l'esperança i va ordenar la retirada, abandonant el camp de batalla amb una petita comitiva i es va dirigir al nord per demanar asil al castell amic de Labroye. Crecy va ser una desastrosa i humiliant derrota per França, només superada després pel desastre de la Batalla d'Azincourt. Els anglesos havien disparat més de 72.000 sagetes, i es calcula que més d'una de cada tres havien fet blanc en homes o cavalls francesos.\nArmes de Eduard III.\nLes pèrdues van ser enormes per França i molt reduïdes per Anglaterra. Els cronistes de Londres, possiblement exagerant a favor d'Eduard III d'Anglaterra, escriuen que Crecy va acabar amb només 150-250 soldats anglesos morts o ferits. La xifra de 1.000 o 1.200 és segurament més probable, però tot i així és desenes de vegades inferior a la de morts i ferits francesos. Tot i que 12.000 morts francesos i genovesos sembla un nombre raonable, les diferents fonts ho fan oscil·lar entre 10.000 i 30.000.\nIgual que en la Batalla d'Azincourt, la cort francesa va ser escapçada aquest dia. Van morir 11 prínceps i més de 1.200 homes d'armes de la noblesa. Entre els més importants dels morts a Crecy, les fonts assenyalen el germà del mateix rei Felip, Carles II d'Alençon, Joan I de Bohèmia, que tot i ser cec, fent gala de gran coratge, va anar a la batalla lligat a dos cavallers que li feien de pigall. En el moment de carregar amb la cavalleria, Joan va muntar i va atacar amb els altres, mentre un altre genet el portava el cavall de la brida. Juntament amb els anteriors van morir Lluís I de Flandes, i Raül I de Lorena.\nArmes de Felip VI. Noteu la similitud amb les del seu oponent (ambdues porten les flors de lis d'or sobre camp atzur de les armes de França).\nEl resultat va ser que l'elit de la noblesa francesa va morir a Crecy (al voltant d'un terç d'aquesta, segons la font considerada). A l'estil d'altres batalles d'aquest període, després del combat es va intentar preservar les vides dels ferits i presoners enemics que evidenciessin (a jutjar per les seves escuts d'armes) ser de noble bressol i alta condició. Això permetia als captors bescanviar-los per suculents rescats en diners. Retirades les escasses forces franceses supervivents, els anglesos van revisar a les víctimes esteses. La majoria d'elles havien estat assolides per sagetess als llocs que més desprotegits deixava l'armadura, especialment aixelles i pit i molts d'ells moririen aviat i no arribaren amb vida a la negociació del seu rescat. Era d'ús rematar els ferits incurables, però els encarregats d'executar aquesta penosa tasca eren tropes gal·les de camperols. La mort d'un senyor o cavaller a mans d'un plebeu estava prohibida pel codi d'ètica cavalleresc, de manera que se'ls va deixar morir per si mateixos, víctimes de sagetes disparades per un enemic anònim. D'altres, en millor estat, van ser evacuats a rereguarda i canviats després.\nL'èxit anglès a Crecy permetre a les chevauchées angleses (operacions de càstig contra castells i població civil, seguides de matances de barons, saquejos de poblats i terra arrasada voltant) campar pels seus respectes a l'interior de França durant diverses dècades. Victoriós a Crecy, Eduard III d'Anglaterra es va concentrar en assetjar Calais, la capitulació poc temps després va atorgar a Anglaterra una capçalera de pont sòlida i inexpugnable al nord de França.\nEn l'aspecte tàctic, Crecy va deixar plenament demostrada la superioritat de les forces d'arquers anglesos armats amb arc llarg respecte de les masses franceses de ballesters i cavallers fortament armats i cuirassats. La batalla és vista per molts historiadors com el principi de la fi del codi de cavalleria. L'ideal de pietat i solidaritat del cavaller es va veure dinamitat en donar-se l'ordre d'assassinar a la major part dels presoners i de rematar els ferits. Això anava, per descomptat, en contra dels codis cavallerescos en la guerra. A més, la cavalleria va demostrar no ser invencible davant un atac d'infanteria decidit i ben coordinat.\nLa següent batalla transcendental en la Guerra dels Cent Anys seria la Poitiers En 1356, on es veuria una altra derrota per als francesos, en condicions molt similars.\n↑ 3,0 3,1 (anglès) Andrew Ayton, Philip Preston i Françoise Autrand, The Battle of Crécy, 1346, p.189-190\n↑ (anglès) Marilyn Livingstone i Morgen Witzel, The road to Crécy: the English invasion of France, 1346,p.111\n↑ 5,0 5,1 (anglès) Michael Lee Lanning, The Battle 100: The Stories Behind History's Most Influential Battles, p.112-113\n↑ (anglès) Hilaire Belloc, Miniatures of French history: Blanchetaque, p-188-200\n↑ 7,0 7,1 (anglès) Jim Bradbury, The medieval archer, p.105\n↑ (anglès) Nigel Saul, Death, art, and memory in medieval England: the Cobham family, p.128\n↑ (alemany) Johann der Blinde, Die Luxemburger in die slacht von Crécy, p.575-577\n↑ (anglès) Christopher Rothero, The armies of Crécy and Poitiers, p.24\n↑ (anglès) André Corvisier i John Childs, A dictionary of military history and the art of war, p.40\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Batalla de Crécy\nAmt, Emilie: Medieval England 1000-1500: A Reader , Broadview Press, Peterborough, Ontario, 2001. ISBN 1-55111-244-2.\nAyton, Andrew; Preston, Philip; et al. : The Battle of Crécy, 1346 , Boydell and Brewer, Londres, 2005.\nCombat dels Trenta\nEl Príncep Negre\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_de_Crécy&oldid=22160251»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 oct 2019 a les 22:50.


Enric Duran, conegut com el Robin dels bancs, diu que "tornaria a fer el mateix" perquè "va valdre la pena"\nEl programa "El suplement" de Catalunya Ràdio ha entrevistat Enric Duran, conegut com el Robin Hood dels Bancs\nRedacció 28/11/2015 - 12.59 Actualitzat 28/11/2015 - 14.53\nEl programa "El suplement" de Catalunya Ràdio ha entrevistat Enric Duran, conegut com el Robin Hood dels Bancs. El 2009 va donar a conèixer que havia estafat 492.000 euros a 39 entitats financeres. Ell reivindica que va ser una acció de protesta i denuncia del sistema capitalista destinada a finançar els moviments socials. Des del 2013 està fugit de la justícia, que n'ha decretat l'ingrés a presó.\nDuran explica a "El suplment" que malgrat totes les complicacions, "tornaria a fer el mateix". Diu, fins i tot, que "hi hauria coses que faria millor a nivell estratègic".\n"Estic convençut que el que vaig fer va valdre la pena. Ho vaig fer assumint totes les conseqüències"\nDuran manté que la seva acció "des del primer moment era una acció de desobediència civil". Assegeura que aquest esperit no l'ha abandonat i si cal tornaria a actuar:\n"No descarto la desobediència civil ni tornar-me a arriscar quan sigui necessari"\nDe la política catalana, destaca que n'està al corrent i apunta que el procés podria portar una llei d'amnistia que el podria beneficiar:\n"Estic molt pendent del que passa a Catalunya. Espero que es faci una llei d'amnistia"\nLa història d'Enric Duran\nA l'inici de l'esclat de la bombolla immobiliària, el 2008, quan els bancs encara no havien tancat l'aixeta del crèdit, Enric Duran va anunciar que havia aplegat 492.000 euros de 39 entitats financeres. Duran va exposar l'estafa i va explicar que l'havia fet per denunciarla feblesa del sistema financer i la facilitat amb què concedien crèdits i com es dedicaven acrear diner a partir de la generació de deute.\nAmb aquells diners, l'anomenat "Robin dels bancs", implicat en campanyes contra el deute extern i el Banc Mundial, va editar i distribuir uns 200.000 exemplars de la publicació "Crisi", on justament explicava el funcionament de bancs i caixes, i també va finançar projectes de canvi social dels moviments socials catalans.\nDuran, que va fugir de l'Estat poc després de confessar l'estafa, va tornar al cap d'uns mesos i va ser detingut pels Mossos d'Esquadra al març del 2009 al rectorat de la Universitat de Barcelona, ocupat des de feia mesos per estudiants anti-Bolonya.\nAl marça de 2013, després de passar mesos en presó preventiva, es va fer el judici. L'Audiència de Barcelona va acabar ordenant l'ingrés a presó d'Enric Duran després que no es presentés al judici.\nEnric Duran: "Estic molt pendent del que passa a Catalunya. Espero que es faci una llei d'amnistia"


Mor un ancià al tractar protegir a la seua néta enfront del seu padrastre\nELPERIODIC.COM - 27/03/2018 | Fotograf: Imagen de archivo\nUn home de 46 anys ha sigut detingut per causar la mort del pare de la seua parella, de la qual tenia una ordre d'allunyament\nUn home ha sigut detingut aquest dimarts en el Grau de Castelló després de matar al pare de la seua parella i ferir a la filla d'aquesta, segons han informat fonts de la Policia Nacional a elperiodic.com. El presumpte autor dels fets, un home de 46 anys i nacionalitat espanyola, s'ha presentat a primera hora de la vesprada en el domicili dels pares de la seua parella, de la qual tenia una ordre d'allunyament i que en el moment dels fets no es trobava en el domicili.\nSegons aquestes mateixes fonts, l'agressor s'ha enfrontat amb la filla de la seua parella, una jove de 21 anys, i li ha causat lesions en la mà. L'avi d'aquesta ha eixit en defensa de la jove i l'agressor li ha causat la mort amb un arma blanca. Quan els efectius han arribat al lloc del succés no han pogut fer gens per l'avi, que tenia setanta anys i era també de nacionalitat espanyola.\nLa jove ferida ha sigut traslladada a l'Hospital General de Castelló mentre que l'agressor, que també presentava ferides causades durant la batussa, ha sigut detingut, segons fonts policials. S'ha obert una recerca per a aclarir els fets.


Totes les dades dels serveis en una mateixa plataforma web que unifica tots els processos de gestió, control i anàlisi.\nAmb Link Platform els Ajuntaments poden gestionar tots els àmbits dels serveis i la participació ciutadana, incloent:\nInventari d’elements, recursos i habitatges\nItineraris i planificacions\nExecució sobre el territori\nProgrames de bonificació i fiscalitat ambiental\nIntegració: Les nostres APIs i SDKs permeten integrar de manera ràpida i senzilla les dades dels contractistes i connectar amb els sistemes municipals.\nTemps real: Visualitza tots els canvis quan es produeixen. Estigues sempre al dia amb el sistema d’alertes.\nControl: Avalua la programació de serveis, els canvis i l’execució respecte als objectius.\nTraçabilitat: El sistema controla i documenta els canvis en qualsevol dada.\nAnàlisi: Analitza tota la informació amb les aplicacions d’analítica, visualització i anàlisis cartogràfic. Construeix mapes de calor, gràfiques i taules dinàmiques personalitzades.


L’obra oculta d’Antonio i Manuel Machado - elCugatenc\nDimarts, 9 de novembre de 2021 - 08:00h\nLa Diosa Razón està basada en fets reals en què s’expliquen la història d’una revolucionària anomenada Teresa Cabarrús que va viure entre els segles XVIII i XIX. El relat fa menció a la seva participació en la Revolució Francesa (1789). Els autors l’anomenen Susana Montalbán i la descriuen com una jove llibertina, idealista i romàntica que va tenir la gosadia d’escapar a un matrimoni concertat. A l’arribar a la capital francesa es troba una ciutat remoguda políticament i decideix adherir-se a aquesta futura Revolució. La peça teatral La Diosa Razón crea un ventall humanístic que detalla un perfil que va més enllà de la vida sentimental i la llegenda que es va formar al voltant de la persona de la revolucionària Teresa Cabarrús.\nEl valor de l’obra teatral La Diosa Razón resideix en el seu contingut històric, i naturalment, en el literari, que els dos poetes van crear a quatre mans com ja acostumaven a fer com en La Lola se va a los puertos o Desdichas de la fortuna o Julianillo Valcárcel / Juan de Maraña.\nEl sobtat exili d’Antonio a la població francesa de Colliure, a causa de la guerra civil i la seva mort va impossibilitar la revisió i edició d’aquesta fabulosa èpica. Ara gràcies a una renovada edició, La Diosa Razón per fi torna a veure la llum.


La Casa Reial manté a Revenga - Diari de Girona\nLa Casa Reial manté a Revenga\nLa Casa Reial no demanarà responsabilitats al secretari fins que hagi declarat sobre la seva vinculació amb Nóos\nACN La Casa Reial no prendrà cap decisió sobre les responsabilitats del secretari de les infantes Elena i Cristina de Borbó, Carlos García Revenga, per la seva vinculació amb l'Institut Nóos fins que hagi declarat davant del jutge de Palma José Castro. En un comunicat, la casa del Rei subratlla que la imputació "no comporta cap acusació que pugui justificar mesures immediates" ja que el jutge l'ha citat a declarar sense especificar cap càrrec. D'aquesta manera, la Casa Reial considera que la decisió del jutge "obeiria a procurar una major garantia dels drets de defensa del declarant" i en aquest sentit apunta que s'esperarà a valorar la seva declaració davant del jutge abans de pronunciar-se.\nSegons explica el magistrat en la seva providència, Revenga serà interrogat sobre el càrrec i les funcions que tenia a Nóos o qualsevol de les entitats mercantils que conformaven el seu entorn, sobre el coneixement que podia tenir de les activitats que feia l'entitat i com en va tenir coneixement, i sobre les labors d'assessorament o consulta que pogués haver dut a terme respecte Urdangarin i el seu entorn societari i personal. Ho fa després de fer-se públics uns correus electrònics on el duc de Palma, Iñaki Urdangarin, demanava consell empresarial a Revenga.\nEl jutge Castro ha decidit citar-lo a declarar d'ofici, sense que cap de les parts o el propi implicat li hagués demanat. En un comunicat emès aquest dimecres, la Casa del Rei afirma que va tenir coneixement de la imputació a través dels mitjans de comunicació i recalca que en la seva providència el jutge "no especifica cap càrrec" contra Revenga.\nPer tot plegat considera que la imputació de Revenga, que haurà de declarar al jutjat de Palma el proper 23 de febrer, el mateix dia que està citat Iñaki Urdangarin, "no comporta cap acusació que pugui justificar mesures immediates per la seva part, sinó que obeiria més aviat a procurar una major garantia dels drets de defensa del declarant".\nAixí, la Casa Reial anuncia que no es pronunciarà i no prendre cap decisió sobre les responsabilitats de Revenga fins que aquest no hagi tingut "l'oportunitat de respondre, amb les degudes garanties processals, a les preguntes que se li formulin".


Concert simfònic a la Seu del Conservatori de Música dels Pirineus — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Concert simfònic a la Seu del Conservatori de Música dels Pirineus\nConcert simfònic a la Seu del Conservatori de Música dels Pirineus\nL’orquestra estarà formada per 70 alumnes de les escoles municipals de música de la capital urgellenca, Berga i Puigcerdà. L'acte està previst aquest dissabte, 23 d'abril, a les 20.30 hores, a la Sala Sant Domènec\nCartell del concert simfònic a la Seu i Berga\nEl Conservatori de Música dels Pirineus i les escoles municipals de música de la Seu d'Urgell, Berga i Puigcerdà, oferiran el pròxim cap de setmana els dos concerts amb els quals es clou el Projecte simfònic del curs.\nEl repertori que es presentarà és molt variat, amb una obra troncal, la suite de Les Indes Galantes de Rameau, que dialoga amb peces de músics d’àmbits temporals i geogràfics força distants. La diversitat estilística a l’entorn del tema principal té com a objectiu experimentar una de les idees fonamentals d’aquesta òpera-ballet emblemàtica de l’època del rococó: estimar i dansar arreu del món.\nL’orquestra del projecte simfònic estarà formada per 70 alumnes de les tres ciutats que conformen el Conservatori pirinenc. El concert a la Seu d’Urgell serà dissabte 23 d’abril a les 20.30 hores a la Sala Sant Domènec. A Berga està previst pel diumenge 24 d’abril a les 18.00 hores al Teatre Municipal. El cost de l’entrada és de 10 euros.\nComplement a l'educació musical\nEl Projecte simfònic és una activitat pensada per possibilitar que l’alumnat pugui complementar la seva educació musical amb l’experiència de formar part d’una orquestra simfònica, que esdevé un punt de referència perquè és el conjunt instrumental amb un major número d’especialitats i músics. Així mateix, l’orquestra simfònica permet als seus membres poder accedir de manera pràctica a un repertori extraordinari, tant pel que fa a estils com a gèneres de la literatura musical.\nAquesta iniciativa és la primera activitat pública del Conservatori de Música dels Pirineus amb les seves respectives escoles municipals de música.\nDirecció d'Oleguer Aymamí\nEl projecte està dirigit per Oleguer Aymamí, en qualitat de director convidat. Aymamí va començar a tenir interès per la direcció quan es formava com a violoncel·lista. Fruit de la seva coincidència amb el professor Laurent Gay va cursar el màster de Direcció d’Orquestra a l’HEM de Ginebra i es va graduar dirigint l’Orquestra Simfònica de Karlovy Vary (República Txeca). En el mateix màster, va treballar la direcció de cor amb Celso Antunes.\nL’estiu del 2013 Aymamí va col·laborar com a director d’orquestra i de cor al projecte musicosocial NEOJIBA, a Salvador de Bahía (Brasil). També va treballar com a director assistent de Laurent Gay a l’Ensemble Vocal Séquence de Ginebra i de Franco Trinca a l’òpera de Bienne Soleure. Així mateix, va dirigir l’Ensemble Vocal Séquence en un concert enregistrat per Espace 2 de la Radio Televisió Suisse Romande amb obres de Ligeti i Schuler.\nAymamí també compta en el seu currículum amb la participació en una master-class amb Emmanuel Krivine i la direcció de diverses formacions de música contemporània. En l’àmbit de la música antiga, desenvolupa el seu projecte personal Exclamatio music, on engloba la música de cambra amb la música orquestral i coral. A més a més, ha codirigit un projecte de la New Century Baroque. La seva visió de la direcció el porta a combinar el fet de dirigir des del violoncel projectes de petit format, especialment els de música antiga, i la direcció orquestral i coral tradicionals.


Olot-Ontinyent: deixar la permanència vista per a sentència - Ràdio Olot\nOlot-Ontinyent: deixar la permanència vista per a sentència\nÉs l’objectiu de la Unió Esportiva Olot aquest diumenge. Raúl Garrido afirma que és el partit i que, en cas de guanyar-lo, definitivament el seu equip podria mirar cap amunt. El tècnic només tindrà el dubte de Pep Chavarría, amb un esquinç lleu, i diu que, per a ell, la de diumenge és l’alineació “més difícil de fer” de la temporada.\nBlázquez, de central, en el partit contra el Balears (Andrea Bolcato/UEO)\nEl partit de diumenge pot marcar un abans i un després en la temporada de la Unió Esportiva Olot. Els de Raúl Garrido reben l’equip que marca la zona de descens, l’Ontinyent, i tenen l’oportunitat de deixar-lo a dotze punts. A més, s’enfilarien als 42 quan encara quedaran nou jornades i quan la temporada passada es van salvar amb 43. L’entrenador no fuig d’estudi: guanyar l’Ontinyent vol dir assegurar la permanència i mirar cap amunt.\nL’Olot ara ocupa zona de Copa del Rei i és a set punts de la promoció d’ascens. Amb una victòria contra l’Ontinyent podria retallar respecte de la part alta de la taula, sobretot si tenim en compte que aquesta jornada l’Hércules rep el Lleida, el Barça B juga el derbi contra l’Espanyol B i l’Atlètic Balears es veu les cares amb el Vila-real B. És a dir, s’enfronten entre ells els sis primers classificats, i l’Olot és vuitè. Abans de mirar els altres, però, Garrido remarca que han de fer la feina ells. No considera que el partit contra l’Ontinyent sigui trampa, perquè ja és conscient de la dificultat que tindrà.\nGarrido mostra empatia amb l’Ontinyent, perquè recorda que la temporada passada era l’Olot qui es trobava en una situació així de delicada a la classificació, i remarca que la setmana passada els valencians van sumar un bon punt contra el líder, l’Atlètic Balears. Per sanció, no podran disposar de dos dels seus millors jugadors, el migcampista Juanan i el davanter David Torres. Pel que fa a l’Olot, Garrido tindrà tota la plantilla a disposició amb l’únic dubte de Pep Chavarría, que es va fer un esquinç a l’entrenament de dimecres. L’entrenador diu que fer l’alineació ara és “més difícil que mai”.\nObjectiu 1.500 espectadors\nMés enllà de l’onze, on no vol que hi hagi dubtes és a la graderia. Espera una molt bona entrada (li agradaria arribar als 1.500 espectadors) en un partit que pot disparar la il·lusió de l’equip i l’afició. L’Olot-Ontinyent es disputarà diumenge, a dos quarts de cinc de la tarda, a l’Estadi Municipal. Es podrà escoltar en directe a Ràdio Olot des de dos quarts de quatre.\n249 queries in 0,377 seconds.


Que no t'enganyin amb fotos maques! Tria l'hotel que més et convé - RACC Bloc\nHome » Viatges i oci » Que no t’enganyin amb fotos maques! Tria l’hotel que més et convé\nTags:Com fer-ho, consells, estalvi, oci\nQui no s’ha endut una sorpresa o ha viscut una mala experiència en un hotel? No sempre ofereixen el que prometen, encara que sempre pots recórrer a aquest llistat d’hotels espectaculars. En tot cas, les exigències de cadascú de nosaltres com a viatgers poden ser molt diferents.\nSi fem una petita llista de les nostres necessitats i seguim una sèrie de pautes, l’elecció pot ser molt més àgil i senzilla del que creus, així que som-hi:\nUbicació: És un dels aspectes principals a l’hora d’escollir. Si estem en un lloc de pas i el nostre viatge és amb tren, un hotel situat a prop de l’estació serà l’ideal, però si ens trobem visitant una gran ciutat, l’allotjament hauria d’estar situat al més a prop possible de les principals atraccions i dels transports públics. Això ens permetrà que, si volem sortir a la nit, puguem tornar caminant o en un curt trajecte de taxi. Si per contra el nostre destí és un lloc de costa i busquem platja, és millor assegurar-se que l’hotel, si no és a primera línia de platja, ens permeti arribar-hi amb una passejadeta.\nQualitat/preu: Aquest barem ens ajuda ràpidament a saber les característiques que trobarem a l’hotel seleccionat. Tothom coneix la classificació internacional dels hotels per estrelles, per la qual cosa, segons la nostra butxaca, escollirem la que més ens convingui. En general, els hotels més cèntrics acostumen a tenir la màxima classificació, però això no significa que no puguem trobar establiments de menys categoria molt ben situats, i fins i tot algunes vegades compartint barri amb els més cars. Hem de saber que les categories difereixen d’un país a un altre, de manera que un hotel de tres estrelles en una zona pot ser molt superior (o inferior) al d’un altre lloc, i a més, el preu d’un hotel ve moltes vegades condicionat no per la seva categoria -que també – sinó per la ciutat on es troba.\nTipus d’allotjament: És fonamental conèixer a quin client està enfocat l’establiment seleccionat. Si volem passar uns dies de relax en una ciutat, potser un hotel de negocis no serà el més recomanable, i molt menys un hotel per a gent jove. De la mateixa manera, si viatgem amb la família i els nens a la platja, convé assegurar-nos que l’establiment disposa de piscina, entreteniment familiar i un bon servei de restaurant.\nMida de l’hotel: És també un bon indicatiu per saber el tipus de clientela que rep. Si el que desitgem és un cap de setmana de tranquil·litat, el millor serà buscar un hotel de poques habitacions, tipus familiar, on rebrem un tracte més personalitzat.\nComplements i serveis: Si la intenció és fer turisme i únicament acostar-se a l’hotel per dormir, probablement no necessitarem spa, ni piscina, ni gimnàs, per què hem de pagar per uns serveis que no farem servir? Això sí, si sortim a l’estranger és millor optar per un hotel amb wi-fi gratuït per poder comunicar-nos amb la família o consultar internet. També és essencial conèixer l’equipament de les habitacions, si hi ha assecador de cabell, planxa, nevera, etc. Si a més anem amb nens petits, cal assegurar-se que l’hotel té els complements que necessiten els petits: bressols, trones, etc., així podrem reduir una mica l’equipatge.\nReservar en un “tot inclòs”: Si optem per aquest tipus d’establiment cal fixar-se en alguns aspectes importants i que difereixen de la resta d’hotels. En primer lloc, la ubicació. Els resorts acostumen a situar-se en llocs una mica apartats de pobles o atraccions turístiques, de manera que es fa indispensable agafar un autobús o un taxi fins als punts d’interès propers. Aquest punt és important si acostumem a moure’ns habitualment per fer turisme. Un segon punt és conèixer clarament què significa “tot inclòs” Hem d’assegurar-nos si inclou tots els restaurants, les begudes alcohòliques, els esports aquàtics que s’anunciïn al resort, o el possible autobús-llançadora que pugui acostar-nos a una localitat propera. D’altra banda, segons les nostres necessitats alimentàries, és convenient conèixer els diferents tipus de restaurants que ofereix el complex, el seu menjar, i si disposen de plats especials en cas de ser vegetarià, celíac o tenir algun tipus d’intolerància o al·lèrgia.\nSi es tria hotel per internet: És una pràctica cada vegada més habitual, però que no s’ha de fer amb presses. És del tot aconsellable que comparis preus del mateix hotel a diverses pàgines web. Hi pot haver diferències substancials, i ofertes que apareguin publicades en una pàgina i no en una altra. No et guiïs únicament per les crítiques que escriuen altres clients: no tots tenim els mateixos gustos i, a més, poden haver estat filtrades, o esborrades. Desconfia de les pàgines que no s’identifiquin clarament, amb el nom de l’hotel o l’empresa intermediària que gestiona les reserves, el nombre i característiques de les habitacions i el preu de cadascuna. Llegeix bé la lletra petita, on s’informa de canvis, anul·lacions, etc. I finalment, pel que fa al pagament, comprova que es realitza a través d’un lloc segur, imprimeix la reserva i emporta-te-la amb tu de viatge.\nRecorda que el nostre Servei d’Agència de Viatges pot tenir el que busques: vols, hotels, vacances… amb preus actualitzats al minut i descompte especial si ets soci.\nJa tens el millor hotel? Doncs tria ara la millor assistència. Amb l’Assistència Travel del RACC oblida’t de pagar una assegurança per a cada viatge: tindràs protecció davant de qualsevol problema, a Espanya o a l’estranger. Et servirà per a tots els teus viatges i durant tot l’any.


Presó per un policia que va robar 40 vegades per reivindicar més agents\nF. C. 23.10.2007\nNou anys i nou mesos de condemna pactada. Jesús Palomo, un expolicia local de Cassà de la Selva, fa 13 anys va arribar a cometre 40 robatoris a xalets, empreses i, fins i tot, a ajuntaments per conscienciar els consistoris de la necessitat de potenciar les policies locals.\nAmb aquesta curiosa reivindicació, el policia pretenia provocar alarma social i, juntament amb dos còmplices, dedicar-se als robatoris per crear inseguretat.\nEl judici contra Palomo, acusat de delictes de robatori amb força, associació il·lícita, danys, falsificació de documents oficials, desordres públics, tinença d’armes prohibides i dipòsit d’explosius, estava previst ahir a l’Audiència, abans del pacte entre fiscal i defensa.\nDavant el fiscal, l’acusat va reconèixer els càrrecs, pel que aquest, que inicialment li demanava 37 anys de presó, ha rebaixat la pena fins a 9 anys i 9 mesos, tenint en compte que han passat 13 anys des dels fets.\nEls dos còmplices, Manuel C. i Manuel A. també van pactar vuit anys i mig de pena de presó. L’Ajuntament de Cassà s’ha donat per satisfet, tal com va deixar palès com acusació particular. La banda va ser desarticulada l’estiu del 1998 després d’actuar a tres comarques.\nLos Mossos admiten más homicidios y robos en Barcelona, pero no lo ven alarmante ni excepcional 33


60 Cançons Que Expliquen Els Anys 90 | October 2021\nThe Purple One va escriure 'Nothing Comparees 2 U', però O'Connor va aconseguir habitar la cançó i fer-la seva.\n60 cançons que expliquen els anys 90: No Scrubs de TLC i el grup de noies més gran de tots els temps\nL’èxit del trio de 1999 no és la seva cançó més venuda, però és la clau per desbloquejar allò que els va fer tan especials. En l’últim episodi de ‘60 cançons ’, Rob explora la història de T-Boz, Ull esquerre i Chilli amb l’ajuda de l’amfitrió de‘ Black Girl Songbook ’, Danyel Smith.\n'60 cançons que expliquen la dècada dels 90 ': Tot el que necessitava era la veu de Whitney Houston\nEls èxits i el llegat més grans de la diva es van desglossar amb l’ajut de l’escriptor Gerrick Kennedy\n60 cançons que expliquen els anys 90: The Breeders, Cannonball i el caòtic pop de Kim Deal\nRevivint la línia de baix més inoblidable de l’alt-rock dels anys noranta, amb l’ajut d’Open Mike Eagle\n'60 cançons que expliquen els anys 90 ', episodi 2: la història desgarradora darrere de Hey Jealousy\nA principis de la dècada de 1990, Gin Blossoms es va convertir en una de les bandes alternatives més grans del món per la força d’un megahit. El segon episodi del nostre nou programa musical explora la història oculta que hi ha darrere d’aquest gran cor i un vídeo ximple.\n60 cançons que expliquen els anys 90: l’escenari d’una tribu anomenada missió i l’art del tall perfecte\nL’episodi d’aquesta setmana trenca la col·laboració icònica de Tribe amb els líders de la nova escola i els nostres equips de rap favorits amb l’ajuda de Shea Serrano\n'60 cançons que expliquen els anys 90 ', episodi 3: C.R.E.A.M del clan de Wu-Tang. i el pla director de RZA\nLa història del grup més fred de la història del hip-hop, segons s’explica a través del seu clàssic single de 1993\n60 cançons que expliquen els anys 90: el favorit dels fans que defineix les carabasses\nBill Simmons s’uneix a l’espectacle per trencar Billy Corgan and Co. i per què ‘Mayonaise’ pot ser el millor moment de la banda\n60 cançons que expliquen els anys 90: Enter Sandman Was Triumphant Crossover\nL’últim episodi del nostre viatge per la música dels anys 90 explora la història de la banda més gran de heavy metal, amb l’ajut de Dave Chang\nEl tema del 1991 continua sent una de les cançons més incisives sobre salut mental, hip-hop o no. Això és en part perquè s’extreu d’experiències massa reals.\n60 cançons que expliquen els anys 90: com Björk es va convertir en un gènere fins a si mateixa\nA 'Hyperballad', un dels millors moments del catàleg del cantant islandès\n60 cançons que expliquen la dècada dels 90: recordes la música pop house?\n'Gonna Make You Sweat (Everybody Dance Now)' va ser un èxit a principis de la dècada, que va tenir tant sentit com zero. Rob Harvilla i el convidat Craig Seymour descomponen el fenomen, l’escena del club de Nova York dels anys 80 i la il·lustre carrera de Martha Wash en el nostre darrer episodi.\nAl primer episodi del nostre nou programa que explora la música dels anys 90, analitzem la història de 'You Oughta Know', edicions de ràdio, i tot el que envolta Alanis Morissette i el seu tercer àlbum de triple diamant.\n'60 cançons que expliquen els anys 90 ': Gwen Stefani va ser sempre més gran que cap dubte\nEn l’últim episodi que descriu les profunditats de la música dels anys 90, Rob analitza l’èxit de No Doubt “Just a Girl” i la història de l’ska amb l’ajut de l’editor en cap de Pitchfork, Puja Patel.\n'60 cançons que expliquen els anys 90 ': la gent comuna de Pulp, potser la cançó més perfecta del britpop\nTot és just en la guerra de classes, excepte fer-ho. L’últim episodi del nostre recorregut durant la dècada aborda el moment decisiu de Pulp.\n'60 cançons que expliquen la dècada dels 90 ': en lloança del rock' n 'Roll Asshole i' Semi-Charmed Life '\nMax Collins d’Eve 6 s’uneix a l’espectacle per parlar d’un dels idiotes més famosos de l’alt-rock i d’una de les seves cançons més enganxoses.\nDMB es va distingir dels seus companys gràcies al seu relatiu domini de l’estructura de les cançons populars, a la seva perspicàcia amb els ganxos i als èxits radiofònics legítims. Aquesta va ser la seva més gran.\n'60 cançons que expliquen els anys 90 ', episodi 4: La pluja de Missy Elliott (Supa Dupa Fly) encara se sent com el futur\nEn el quart episodi del nostre viatge a través de la música dels anys 90, explorem l’èxit de ràpida cantant i productora i la seva química amb el seu màxim col·laborador, Timbaland.\n‘60 cançons que expliquen els anys 90 ’: Master P, No Limit i The Rise of Southern Rap\n'Feu-los dir Uhh!' va ser l’èxit més gran del mestre P. També va ser un moment crucial per al sud. L’últim episodi del viatge a través de la música dels anys noranta explora tots dos.\n'60 cançons que expliquen els anys 90': 'Digues que no és així', Weezer i l'adolescent de tots nosaltres\nTalking Rivers Cuomo and Co. amb l'ajuda de Bobby Bones\nflors patriotes de nova anglaterra\nkeepin it 1600 live\ntrucada d'interferència de passada perduda\nSteelers: conversions de 2 punts\nmor el gos mor


L'alcohol destrueix neurones? | Centro Montau\nTots hem escoltat alguna vegada que l’alcohol mata les neurones però, què hi ha de cert en això?\nL’alcohol destrueix les neurones?\nEstà clar que l’alcohol és un tòxic i genera danys en l’organisme i encara que de tant en tant apareixen campanyes promovent i destacant les virtuts i els beneficis del vi en realitat els possibles efectes beneficiosos del resveratrol (antioxidant que es troba a la pell del raïm vermelles) són àmpliament compensats i superats pels negatius de l’etanol (alcohol etílic) i d’alguns dels anomenats congèneres (altres alcohols, aldehids i cetones, èsters i tanins). La quantitat i proporció d’aquests congèneres sembla que són responsables tant del gust i aroma del vi com de la gravetat de les ressaques.\nPer destruir qualsevol tipus de cèl·lula, es necessiten altíssimes concentracions d’alcohol, pròximes al 100% per la qual cosa l’alcohol no mata les neurones, sinó que destrueix les seves connexions (a través d’axons i dentritas).\nNo les destrueix però les atrofia\nSegons un estudi publicat el 1994 per The Lancet, dos neuròlegs danesos van comprovar que el nombre de neurones de l’escorça cerebral (la “matèria grisa”), entre bevedors i abstemis era idèntic. En canvi el que sí van advertir és que la “matèria blanca” era molt menor en cervells d’alcohòlics, i les cèl·lules nervioses que quedaven estaven atrofiades. La matèria blanca és menys essencial que la grisa, i més les neurones no estaven mortes, sinó atrofiades: és a dir, que els danys són reversibles.\nInvestigacions mostren que els axons i les dendrites degeneren en presència de nivells elevats d’alcohol, però que poden créixer de nou, fins a arribar fins i tot la recuperació total, quan es retira l’alcohol, perquè la pròpia cèl·lula sobreviu.\nAquesta evidència suggereix que l’abstinència perllongada d’alcohol podria portar a recuperar la funció cerebral en els bevedors en permetre el restabliment de les connexions entre les cèl·lules cerebrals.\nCentre Montau ofereix mètodes de tractament per ajudar les persones a deixar de beure i a recuperar-se dels deterioraments del cervell relacionades amb l’alcohol.\nNext PostNo més drogues al volant\nEl tractament per addicció a la cocaïna desbanca a l’alcohol\nEls falsos mites de fumar marihuana\nLa cocaïna, un estimulant altament addictiu\nEls medicaments més addictius\nCom actuar si detectem un cas d’addicció\nEl paper de les App en la pràctica del chemsex\nCentre desintoxicació alcohol\nC/ Salvador Lluch 14, 08850\nCopyright 2021 – Centro Montau – Política de Privacitat – Política de Cookies


Limfoma no Hodgkin: tot el que has de saber - Millor amb Salut | Ma Volaille\nLimfoma no Hodgkin: tot el que has de saber\nEl limfoma no Hodgkin és un tipus de càncer que s’origina en les cèl·lules de el sistema limfàtic , concretament, en els limfòcits. Aquest tipus de càncer rep aquest nom per diferenciar-lo d’l’altre grup de limfomes, el limfoma de Hodgkin.\nLa diferència principal entre el limfoma de Hodgkin i el no Hodgkin és la forma i les característiques de les cèl·lules que els formen. No obstant això, quan parlem de limfoma no Hodgkin, també ens referim a un grup que presenta diferents subtipus de tumors.\nSegons les últimes estadístiques, i representen el 4% de tots els càncers. S’estima que unes 77 000 persones han estat diagnosticades de limfoma no Hodgkin en l’últim any, incloent adults i nens.\nTot i que es pot presentar a qualsevol edat, la incidència augmenta a partir dels 65 anys. En aquest article t’expliquem tot el que cal saber sobre el limfoma no Hodgkin.\nQuè és un limfoma no Hodgkin?\nUn limfoma no Hodgkin, com hem esmentat, és un càncer que s’origina a partir dels limfòcits. Els limfòcits són cèl·lules de sistema immunitari que ajuden a combatre infeccions i altres agressions que es produeixen en el nostre organisme.\nTots els limfomes poden començar en qualsevol part de el cos on hi hagi teixit limfàtic. Aquest teixit es troba principalment en els ganglis limfàtics i en la medul·la òssia, però també el trobem en l’estafa, en el tracte digestiu, etcètera.\nLa veritat és que d’aquí a el limfoma no Hodgkin englobem molts subtipus diferents de tumor. La classificació que més s’utilitza va ser aprovada per l’Organització Mundial de la Salut (OMS). Es classifiquen segons el tipus de cèl·lula de la qual s’originen, però també pel seu aspecte o els seus marcadors cel·lulars.\nTal com hem assenyalat, aquest càncer té una major incidència a mesura que augmenta l’edat. No obstant això, també es donen molts casos a la infància i l’adolescència. A més, encara hi ha un lleuger predomini en homes, afecta pràcticament per igual a ambdós sexes.\nPotser t’interessi: Limfoma de Hodgkin\nQuins símptomes pot produir?\nLa veritat és que un limfoma no Hodgkin pot ser difícil de diagnosticar a causa que, quan produeix símptomes, aquests són molt generals. No hi ha molts signes específics d’aquest tipus de càncer. No obstant això, hi ha certs signes d’alarma que poden fer sospitar.\nÉs freqüent que la zona on s’ha originat augmenti de mida, de manera que és important conèixer el sistema limfàtic. Pot ser que es tracti de ganglis voluminosos a l’engonal o el coll, o que el fetge o la melsa siguin palpables.\nA més, sol haver febre, pèrdua de pes i cansament. Quan el tumor està en algun lloc localitzat, pot ser que es produeixin símptomes per compressió d’un altre òrgan o estructura. Per exemple, quan la melsa creix, sol provocar mal d’esquena.\nDe la mateixa manera, si el limfoma es troba al tòrax, pot causar tos o dificultat per respirar. Per això, sempre és important realitzar exploracions físiques completes i les proves necessàries.\nEs podria agradar-: Tractament de l’limfoma de Hodgkin\nCom es tracta un limfoma no Hodgkin?\nPer tractar un limfoma no Hodgkin cal tenir en compte molts factors. Sobretot, depèn de si és de creixement lent o de creixement ràpid. Els que creixen de manera lenta solen tenir millor pronòstic.\nSi el tumor es diagnostica quan encara està localitzat i és poc agressiu, el tractament sol basar-se en radioteràpia. No obstant això, quan és de creixement ràpid, se sol utilitzar quimioteràpia combinada.\nLa veritat és que aquest tipus de càncer té una supervivència superior a l’60% als 5 anys, incloent les seves diferents subtipus. No obstant això, és molt important que el diagnòstic sigui precoç. Per això, sempre cal consultar amb un metge davant de qualsevol signe d’alarma.\nPresidència de la Nació (Català)


Portada > Consell Comarcal > Serveis > Àrea de Drets Socials > Activitats educatives\nLa Guia inclou una seixantena d'activitats pel curs 2021-22\nEl joc de la biomassa, una de les novetats d'enguany\nNova proposta per a parlar de refugí: l'exposició Viatge a Tatinutropo\nS'ofereix un taller sobre eficiència energètica\nEl Consell Comarcal ofereix aquest curs una seixantena d’activitats als centres educatius del Vallès Occidental. S’aposta de nou perquè la majoria d’activitats es puguin realitzar de forma presencial i s’incrementen el nombre d’activitats que s’ofereixen amb la voluntat de poder abordar temes d’actualitat i de creixent interès social. L’oferta cobreix totes les franges d’edat, des dels 3 als 18 anys. Les activitats que ofereix el Consell Comarcal complementen les que ofereixen els ajuntaments de la comarca i que, a més de donar a conèixer la tasca de les institucions vallesanes, tracten temes d’interès per la comunitat educativa.\nUna de les grans novetats de la guia d’enguany és la incorporació d’activitats relacionades amb els drets energètics i les energies renovables. Aquesta és una aposta del Consell envers la transició energètica i per conscienciar les generacions futures sobre la importància de l’eficiència energètica i d’un model més social i sostenible. Per això s'ofereix, entre d’altres, un taller per aprendre a reduir el consum a casa i un altre que ens apropa a la biomassa com a font d’energia renovable de proximitat.\nDes de l’Arxiu Comarcal, i tenint en compte l’escenari actual se’ns proposa fer un repàs a les pandèmies al Vallès Occidental, des de la pesta a la COVID-19. També es mantenen les activitats dels darrers cursos.\nA la guia trobareu tota la informació sobre les activitats i també, en molts casos, un reportatge de vídeo que us mostra com es desenvolupen. També hi trobareu indicacions per fer les reserves. Totes les activitats són gratuïtes pels centres educatius.\nPodeu descarregar la guia en PDF en aquest enllaç:\nGuia d'Activitats Educatives del Consell Comarcal CURS 2021 - 22 (PDF, 5,08 MB)\nGuia d'Activitats Educatives del Consell Comarcal CURS 2021 - 22\nConeix el Consell Comarcal del Vallès OccidentalVisita a MercavallèsDescobrir el Vallès OccidentalCanviem les ulleres!A què juguem?Quantes solucions té un problema? Els oficis. Jo de gran vull ser...Identitats de gènere i diversitat familiar Iguals o diferents?La resolució de conflictesDiversitat sexual i de genere. Prevenció de la discriminació i l'assatjament escolar LGTBIfòbicDesmitificant l'amor romànticLa sexualitatPrevenció de les violències masclistesLa comunicació afectiva. Maneres de lligar... Tot s'hi val?L'apoderament femení i les noves masculinitatsLes paraules no se les emporta el vent, per un ús no sexista del llenguatgePrevenció de les violències de gènere. Perspectiva de gènere. PROFESSORATWatt Atac. L’Eficiència energètica a la llarEl joc de de l'aiguaDel bosc a la caldera!Taller d’energia solar fotovoltaica a casaActivitat d’autoconsum amb energia solar fotovoltaicaTitelles antirumors: A Babel en patinet (online)Sóc la Nafy Acollir la diferència interculturalUn viatge no triatParlem de refugi I tu, com ho veus?Vacuna’t contra els rumors i les fake news Desmuntant rumors al voltant de les persones refugiadesMigracions i convivència intercultural. PROFESSORATViatge a Tatinutropo. Exposició itinerant per combatre prejudicis i rumors sobre la diversitatPrevenció dels trastorns alimentaris. PrimàriaPrevenció dels trastorns alimentaris. SecundàriaPrevenció d'addiccionsSensibilització i prevenció de l'assetjament i el ciberassetjamentPrevenció de l’assetjament i el ciberassetjament (bullying). PROFESSORATDescobreix la indústria tecnològica. A l'aula (mòdul A)Descobreix la indústria tecnològica. Obrim les indústries (mòdul B)Descobreix la indústria tecnològica. Vocacions industrials (mòdul C)Descobreix la indústria tecnològica. La fabricació digital (mòdul D) L’aventura del món laboralSom iguals a la feina? Com a tot arreu?Emprenedoria socialPer què i com apropar l’alumnat a l’economia circular?La fabricació digital a l’aulaEcodisseny, per fer productes i serveis sostenibles!Exposició: a la indústria, on són les dones?Un món ple d’oportunitats. Economia verda i circular


VI Mostra Oberta de Poesia d'Alcanar\nCom cada any, comencem la primavera amb la Mostra de Poesia d'Alcanar. Aquesta vegada amb molta participació de poesia visual, cal·ligrames, combinacions de lletres i imatge... El nostre padrí, amb la intenció d'aportar alguna cosa que estigués a l'altura i no semblar un antic, se'n va haver d'anar a buscar als calaixos més fondos del despatx. Total, que el que va trobar era tan vell que estava en castellà, perquè en aquell temps encara no dominava la llengua materna. Si voleu veure aquesta relíquia que d'aquí a uns anys segur que tindrà una cotització astronòmica podeu clicar aquí Per a fer-ho més atractiu als coleccionistes d'art posem també, més avall, el vídeo de la seva actuació. No es feu il·lusions però, els hereus universals som nosaltres. Johnson&Johnson, detectius hereus del poeta


Diari de Solsona Diari de Solsona: El Consell “ofereix” mà d'obra a 2 empreses per reactivar el sector industrial al Solsonès\nEl Consell “ofereix” mà d'obra a 2 empreses per reactivar el sector industrial al Solsonès\nL'equip de govern ha posat en contacte empresaris de la comarca amb grans indústries nacionals perquè incorporin el Solsonès en les seves cadenes de muntatge\nEl Consell Comarcal del Solsonès ha mantingut converses des de fa 3 mesos amb dues grans empreses presents en el territori espanyol per tal d'atreure el seu interès cap aquesta comarca, i donar feina a la població, segons ha avançat el president del Consell, Marià Chaure.\nChaure ha manifestat que “els contactes inicials van tenir lloc a Barcelona entre el vicepresident comarcal, Albert Muntada i gerents d'una indústria de petits electrodomèstics i d'una altra d'aplicacions d'energies alternatives”. Posteriorment, l'ens comarcal, ha mantingut diferents reunions de treball amb la directiva d'ambdues empreses i alguns empresaris del Solsonès, amb l'objectiu d'arribar a un acord per tal de promoure la creació d'ocupació en aquesta comarca, on l'atur ha crescut espectacularment els darrers mesos.\nAlbert Muntada ha explicat “el principal factor en comú d'aquesta marca de petits electrodomèstics i alguna de les empreses de Solsona ha estat la predisposició que tenim a la comarca de mà d'obra per a treballar en una cadena de muntatge i el fet de poder-la aportar de forma immediata, ja que hi ha moltes dones que treballaven en aquest sector i que es van quedar sense feina”.\n“aquesta experiència” ha afegit Muntada, “d'un nombre important de població bàsicament femenina que treballava a l'antiga REMCO, junt a la disponibilitat d'empresaris de la comarca d'oferir les seves naus i maquinària per a posar-se a fabricar peces en poques setmanes, ha fet que, si res no ho estronca a última hora, es pugui començar a col•locar treballadors aquest mateix mes de febrer”.\nEn aquest sentit, el president del Consell, ha afegit que “aquesta arrancada inicial es produirà, segurament, amb 8 o 10 persones, però l'expectativa és que es pugui incrementar la feina progressivament”. Pel que fa a l'empresa que aposta per impulsar diversos tipus d'energies alternatives al Solsonès, Chaure ha afirmat que “en principi preveu ocupar unes 6 persones, amb un màxim de 17, d'un sector molt diferent al de les cadenes de muntatge, fet que permetrà diversificar les oportunitats laborals de la població”.\nPel vicepresident Albert Muntada, “l'aposta que està fent el Consell per a captar fonts d'ocupació és important perquè no va enfocada només a buscar indústries que vulguin venir a la comarca sinó a establir ponts amb els empresaris afincats al territori, ja que això ens aporta més garanties de permanència”.\nMarià Chaure, president del Consell Comarcal,\ni Albert Muntada, vicepresident


I la família? – Ámbit d'Investigació i Difusió Maria Corral\nFa temps va ser portada en alguns diaris i gairebé obertura d’espais radiofònics i televisius, la notícia de la mort d’una dona de vuitanta-un anys a causa de l’incendi del seu domicili, produït per l´ús d’una espelma que utilitzava com a única font lumínica. No entraré amb més detalls que ja van ser àmpliament descrits en el seu moment, però si vull compartir la reflexió que tot plegat em va plantejar. També he de dir que no disposo de cap més informació que la donada pels mitjans de comunicació, per tant puc incórrer en el risc de formular alguna opinió esbiaixada.\nSembla ser que en aquest cas hi va haver una descoordinació entre els diferents estaments implicats, principalment la companyia subministradora d’electricitat i els serveis socials de l’Ajuntament de Reus, municipi on estava ubicat el seu domicili. Els serveis socials la tenien com a usuària, la qual cosa fa suposar que, si més no, podien tenir notícia de la seva situació. Sigui, doncs, per manca de claredat dels protocols d’actuació en casos com el que ens ocupa, per descoordinació, per mala gestió o per seguiment poc curós; el resultat és el mateix: la lamentable mort d’una persona. Els serveis socials de les diverses administracions públiques encara arrosseguen les retallades ocasionades per la crisi econòmica amb l’augment dels usuaris que la mateixa crisi ha produït. No seré pas jo qui es presenti com a defensora de les companyies elèctriques, empreses que no s’han significat per la seva especial sensibilitat social. Però en aquesta circumstància hi ha un tercer actor del qual no se n’ha parlat gaire: la família de l’anciana. Si bé en un primer moment era fàcil pensar en la possibilitat que la velleta no tingués família, com passa en moltes ocasions, al cap de pocs dies de fer-se públic el fet, va aparèixer en els diferents medis un familiar proper reclamant respecte per a la seva privacitat a la qual, òbviament, tenia tot el dret.\nÉs precisament en el moment en què la família apareix en els mitjans que em plantejo on eren durant tot el temps que l’àvia havia viscut d’una manera tan precària. Les relacions familiars sempre són complicades i fins i tot conflictives i de difícil gestió, però no sé dir si això pot justificar la suposada desatenció que va desencadenar aquesta situació. On era la família mentre la senyora no tenia llum ni calefacció? Tot plegat, una vegada més, em fa valorar el paper de la família en la vida de les persones. El suport que dona durant l’etapa de l’ancianitat és vital. Sentir-se estimat, respectat i valorat augmenta l’autoestima i ajuda a passar amb més confort aquesta etapa, en la qual la pèrdua de facultats físiques i psíquiques dona una sensació d’incapacitat i la consegüent sensació de minusvàlua.\nActualment la família ha evolucionat cap a un sistema tancat de pares i fills, i ha oblidat de manera descarada els avis. Quan ja no són socialment útils són aparcats, en el millor dels casos a casa seva i, ocasionalment visitats per fills i néts. En aquest cas amb una simple visita s’hagués pogut copsar la situació en què es trobava l’anciana.\nReivindicar la família i les seves funcions de suport a les persones que la formen s’ha tingut sempre per un posicionament una mica conservador, però cada vegada que un cas com aquest acapara l’atenció porta a reflexionar sobre la importància de les relacions familiars i el suport que en molts casos poden proporcionar. En la societat del benestar existeix una certa tendència a delegar en el poder públic funcions que temps enrere eren únicament patrimoni de la família. No vull donar la sensació que exigeixo molt de la família en detriment dels serveis socials, que poden disposar de mesures per a la cura de les persones grans. Però aquestes, a més de la cura dels aspectes físics, necessiten algú que les estimi i algú a qui estimar i és la família qui reuneix les condicions òptimes per poder fer-ho.


Certificats de conformitat amb els requisits reglamentaris (CCRR i CCP). Departament d'Empresa i Treball\n9099 - Certificats de conformitat amb els requisits reglamentaris (CCRR i CCP) Departament d'Empresa i Coneixement empresaiocupacio\nEl Certificat de Conformitat amb els Requisits Reglamentaris (CCRR) és necessari per acreditar que els prototipus, tipus o models fabricats o importats per les empreses, compleixen els requisits legalment exigibles.\nEl Certificat de Conformitat de la Producció (CCP) és una renovació del CCRR i és necessari per demostrar que el producte continua mantenint els mateixos requisits essencials que es van certificar.\nLes figures d'homologació de producte, homologació de tipus i registre de tipus, establertes com preceptives en disposicions reglamentàries de seguretat industrial, vigents a l'entrada en vigor del Reial decret 2200/1995, varen quedar substituïdes, excepte en els casos que preveu l'article 13.4 de la Llei d'Indústria, per la de certificacions de conformitat amb els requisits reglamentaris, emeses pels organismes de control establerts en el “Reglament de la Infraestructura per a la Qualitat i la Seguretat Industrial” que s'aprovà per aquest Reial Decret.\nA l'apartat "Altres informacions" de la modalitat "Sol·licitar el Certificat de Conformitat amb els Requisits Reglamentaris (CCRR)" hi ha la informació referent als productes que estan subjectes a homologació i que han de ser certificats.\nA fabricants o importadors de productes subjectes a homologació.\nReial Decret 2200/1995, de 28 de desembre, pel qual s'aprova el Reglament de la Infraestructura per a la Qualitat i la Seguretat Industrial. (BOE núm. 32 publicat el 06/02/1996)\nReial Decret 542/2020, de 26 de mag, pel qual es modifiquen i derogen diferents disposicions en matèria de qualitat i seguretat industrial (BOE núm.172 del 20/06/2020)\nReial Decret 846/2006, de 7 de juliol, pel qual es deroguen diferents disposicions en matèria de normalització i homologació de productes industrials. (BOE núm. 186 publicat el 05/08/2006)\nComença Sol·licitar el Certificat de Conformitat amb els Requisits Reglamentaris (CCRR)\nComença Modificar les dades del Certificat de Conformitat amb els Requisits Reglamentaris (CCRR)\nComença Renovar el CCRR: Certificat de Conformitat de la Producció (CCP)