Vestits típics d'Estats Units\nEls vestits típics dels Estats Units s'utilitzen avui en dia més aviat a manera de disfressa durant festes nacionals. Alguns exemples són el prototípic vestit de cowboy o la disfressa d'Oncle Sam, entre d'altres. En el que segueix et mostrem una llista amb els vestits més representatius de la cultura nord-americana juntament amb fotos dels mateixos.\nCowboy o vaquer\nEl vestit de cowboy o vaquer, també conegut com vestit texà, S'inclou dins de la categoria denominada indumentària de l'oest (western wear en anglès) i fa referència als vestits típics que solen utilitzar les gents de l'oest dels Estats Units, típicament l'Estat de Texas.\nEn realitat, aquesta roba té el seu origen en el llunyà Oest o Salvatge Oest (Vell Oest y Far West respectivament), període històric pertanyent al segle XIX en què van viure els personatges dels que són originals aquests vestits, dels quals és potser Búfalo Bill (1845-1917) el que més fama li va conferir a aquest vestit.\nVestit tradicional de vaquer per a home i dona\nEl vestit de vaquer era utilitzat en aquesta època pels colonitzadors, els homes de muntanya i durant la Guerra de Secessió o Guerra Civil Nord-americana. Igualment, amb els anys ha anat popularitzant gràcies a la seva relació amb l'estil musical denominat país de la mà de cantants com Gene Autry o Roy Rogers, Molt populars als EUA durant els anys 40 i 50.\nLa vestimenta típica de l'oest americà pot arribar a ser realment senzilla i estar composta simplement per una camisa de quadres i uns pantalons texans clàssics. No obstant això, pot arribar a convertir-se en un vestit realment elaborat amb una gran presència d'ornaments característics d'aquest abillament, com ara els xops, Una mena de pantalons que es subjecten amb un cinturó i que cobreixen els pantalons texans. Estan fets d'un material molt robust, pel que són realment pesats.\nEls xops, Pantalons típics de l'vestit de vaquer\nUn altre accessori típic és la mocador o wild rag, Que és un mocador vermell que sol lligar-se a coll i que va començar a usuarse al voltant dels anys 60-70 i, posteriorment, va formar part de la indumentària típica dels joves de la dècada de 1980. En aquesta mateixa època, la bandana es va convertir així mateix en un símbol representatiu de el patrimoni cultural de la vila africà que va patir l'esclavitud.\nPer descomptat, no pot faltar l'inconfusible barret de vaquer, de què s'han anat creant diverses versions al llarg de el temps, com ara el slouch hat, Utilitzat sobretot com a part de l'uniforme militar durant el segle XVIII, o el Stetson, Nom curt de la marca comercial John B. Stetson Company.\nLa bandana i el barret de vaquer\nFinalment, les botes de cowboy són possiblement l'accessori més representatiu dels vestits de l'oest americà. Es tracta d'un tipus de bota unisex amb taló que pot variar segons el model, punta acabada en bec i sense cordons. Tradicionalment, les veritables botes de cowboy estan fetes de pell de vaca, encara que també s'han popularitzat altres teixits com la pell de serp, búfal, caiman, llangardaix o fins i tot elefant.\nBàsicament, hi ha dos tipus de botes de vaquer: les de cowboy (és a dir, les que estem acostumats a veure) i les de llacer (persona que utilitza una corda per atraure el bestiar). Les clàssiques es caracteritzen per arribar fins a més o menys la meitat del panxell i tenir el clàssic taló rectangular d'uns 3 cm (1 polzada), tot i que hi ha algunes que es confeccionen amb el tipus de taló denominat walking heel, De menor altura. Per la seva banda, les botes de llacer no solen arribar més amunt dels turmells, els talons posseeixen una forma més plana i quadrangular i no passen dels 2 cm d'alt.\nBotes típiques de l'abillament de cowboy\nHalloween és una festa que se celebra cada 31 d'octubre amb especial èmfasi en els països anglosaxons, és a dir, Estats Units, Canadà, Irlanda i el Regne Unit. Aquesta festa és d'origen cèltic i es coneix també com Nit de Bruixes o Dia de Bruges. És una festivitat vinculada amb el Dia de Tots Sants (nom estès a Espanya) o Dia dels Morts (nom amb què es coneix a Llatinoamèrica), celebrat pels catòlics el dia 1 de novembre.\nDisfresses de Halloween per a nens\nQuan es pensa en Halloween, automàticament venen al cap tres colors: taronja, negre y morat, Principalment vinculats a l'símbol per excel·lència d'aquesta festa: la popular carbassa tallada a mà o jack-o'-lantern. Per això, no és d'estranyar que la majoria de disfresses i vestits típics que es veuen durant aquesta nit siguin d'algun d'aquests colors o d'una barreja dels mateixos.\nL'activitat popular durant aquesta nit és el truc o tracte, dut a terme principalment pels nens, que són els que més il·lusió tenen. Tot i que els vestits infantils estan inspirats en motius terrorífics, Destaquen sobretot els vestits d'adults, que poden arribar a estar realment elaborats i donar veritable por. De fet, la majoria s'inspiren en personatges de pel·lícules de terror clàssiques, entre ells Jack l'Esbudellador, Scream o Freddy Krueger, entre molts altres.\nDisfressa de Halloween d'adults\nS'entén per indi nadiu a aquell individu pertanyent als pobles natius dels Estats Units (En anglès Nadius americans). Això vol dir que es tracta de les comunitats indígenes d'Estats Units, és a dir, els amerindis. Així, els primers habitants d'Amèrica del Nord van arribar molt probablement d'Àsia fa uns 10.000-20.000 anys a través de l'estret de Bering, així com altres grups procedents sobretot dels Andes, el que fa que els vestits resultants posseeixin elements característics dels vestits típics de la Regió Andina, Com ara la varietat de colors de les seves teles.\nLa vestimenta d'aquestes persones es caracteritza especialment per un element bàsic: les plomes. Habitualment, aquestes es portaven al cap donant com a resultat un tocat de plomes o warbonnets, Nom que se li dóna a EUA a aquest accessori. els warbonnets, A l'contrari de la creença popular, s'utilitzaven per una minoria de tribus nord-americanes, entre elles els Sioux, els Cheyenne i els Plains Creu, que habitaven la regió de les Grans Planes.\nEl tocat més popular és el halo amb plomes que van sobre el cap en forma d'oval. No eren utilitzats per tot el món, sinó únicament pels guerrers i els líders homes de les tribus durant actes cerimonials. Es confeccionaven amb plomes de la cua de les àguiles i les d'àguila daurada es consideraven com les més valuoses. Eren un símbol de la valentia i la heroïcitat de l'guerrer durant la batalla, especialment aquelles que es tenyien de color vermell. A més, quan els joves passaven a ser acceptats a la tribu com a adults íntegrament desenvolupats, se'ls concedia la seva primera ploma com a símbol de reconeixement.\nIndumentària d'indi nadiu dels Estats Units\nEl Dia de la Independència dels Estats Units, en anglès Dia de la Independència, Se celebra cada 4 de juliol, De manera que també es coneix com The Fourth of July, En tot el país i és un dia de festa nacional. Dit dia commemora la signatura de la Declaració d'Independència, que va tenir lloc el 1776, donant així lloc a la separació dels EUA de l'Imperi Britànic. Per això, aquest dia se celebra amb magnificència i es viu molt intensament entre els habitants nord-americans.\nDurant aquest dia es duen a terme nombroses exhibicions i desfilades a l'aire lliure de caràcter marcadament patriòtic. Evidentment, aquestes exhibicions van acompanyades d'una sèrie de disfresses i vestits representatius en els quals sempre predominen tres colors: el vermell, el blau i el blanc.\nBarret de copa típic del Dia de la Independència dels EUA\nAquests colors són els de la bandera americana i, a el mateix temps, els de el famós oncle Sam (Oncle Sam), Que és la personificació dels Estats Units com a nació i, concretament, el Govern. Aquest personatge va ser creat durant la Primera Guerra Mundial i el seu aspecte és d'home d'edat relativament avançada de jutjar pel seu pèl i barba blancs, i aspecte seriós, així com una indumentària blanca, blava i vermella que recorda clarament a la bandera dels EE .UU., especialment pel seu característic barret de copa alta amb ratlles vermelles i blanques i una banda blava amb estrelles. Molts són els que el 4 de juliol vesteixen com l'Oncle Sam o, al menys, porten posat aquest barret.\nDisfressa d'Oncle Sam o Uncle Sam\nEl xarleston és un ball molt popular en els Estats Units, especialment durant la dècada de 1920. Aquest ball, el nom es deu al seu origen a la ciutat homònima situada a Carolina de Sud, va inspirar la moda femenina de l'època i ha perviscut a al llarg de el temps com un vestit estrella a tota festa de disfresses en la qual el motiu siguin els EUA\nL'estil d'aquests vestits es deu també a l'canvi cultural que va experimentar la dona en l'època amb l'aprovació de l'sufragi universal. Això va fer que s'expandís una nova visió sobre la dona, que ara tenia més drets i, en definitiva, una major llibertat. Per aquesta raó, aquests vestits eren excessivament femenins, Elaborats i amb alguns tocs propis de l'refinament francès, amb una gran influència de dissenyadors com Chanel, Poiret o Lanvin, entre molts altres.\nEl look en general es defineix en anglès sota el concepte de flapper girl i fa referència a una dona moderna, però femenina, que vesteix amb barret de campana o de campana (cloche hat), Es talla els cabells amb l'estil bob, que consisteix en un tall recte que s'expandeix fins a l'altura de la mandíbula i inclou serrell o ones en ell. Quant als accessoris, el més característic és possiblement el collaret llarg, habitualment de perles.\nPel que fa a l'vestit, aquest era similar a una camisola que arribava fins als genolls o els turmells i s'adornava amb perles, lluentons o altres materials brillants. Aquesta moda d'ensenyar les cames aviat va despertar l'interès dels dissenyadors a crear tot tipus de mitjanes per portar sota el vestit i embellir d'aquesta forma les cames.\nAbillament típic Xarleston\nEn realitat, el terme pin-up fa referència a un tipus d'il·lustració en la qual apareix una persona, habitualment una dona, en actitud suggerent o provocativa, somrient, saludant o, simplement, mirant a la càmera. Aquest tipus d'il·lustracions van començar a fer-se molt populars en els anys 20 i 30, quan s'utilitzaven com a portada de revistes, còmics o calendaris, entre d'altres. Atès que en la majoria d'aquestes il·lustracions apareixien noies amb un look característic, aquestes models van començar a ser cridades pin-up. L'objectiu era sobretot cridar l'atenció dels soldats nord-americans durant la guerra.\nIl·lustracions originals pin-up - per FINEPrintablePinups on Etsy.com\nL'estil pin-up es caracteritza per la manera particular de maquilarse els ulls amb un delineat negre que s'estén més enllà de la línia natural de la parpella, de manera que la mirada queda més o menys esquinçada. Aquest tipus de maquillatge es coneix actualment com cat-eyes, Que significa literalment ulls de gat. La parpella es maquilla amb ombres normalment de colors clars, com vainilla o beix, i s'aplica una bona quantitat de màscara amb l'objectiu d'aconseguir unes pestanyes molt llargues. Els llavis sempre es pinten de color vermell o algun color fosc i la base de maquillatge és preferiblement blanquinosa a fi d'aconseguir un aspecte de pell delicada.\nEl vestit de les noies pin-up és provocatiu, amb escots molt pronunaciados i en forma de cor, espatlles a l'descobert i la cintura molt marcada per tal d'aconseguir una aparença més voluptuosa. Per aconseguir el perfecte vestit de noia pin-up, no pot faltar una faldilla, ja sigui estreta o solta, amb plecs i estampat de ratlles o lunars, o uns pantalons entubats de cintura alta. Finalment, un altre tret distintiu d'aquesta vestimenta són els sabates de taló molt alt i les mitjanes de Lliga.\nAquest article ha estat compartit 149 vegades. Hem dedicat moltes hores per recollir aquesta informació. Si t'ha agradat, comparteix-ho, si us plau:\nTot és molt bonic i molt interessant, i això mai passarà de moda.\nNecessito un vestuari per representar el seu país EUA en un esdeveniment de nacions, què vestuari em recomanes fer servir?\nHola, molt bona la publicació. Estic amb un dubte, com serien els vestuaris típics de Washington i com es diuen els vestits que ells fan servir? Està molt bé tot.\nSi us plau, necessito una mica més breu! Ajuda, quin és la seva vestimenta típica que usen casualment?\nDisculpa, però què em recomanaries usar d'vestit per representar a aquest bell país?\nM'ha ajudat molt, gran article !!!\nHola, et volia dir que el teu publicació és molt bona i excel·lent. Amm, et volia preguntar com seria la vestimenta per a l'Any Nou. Ajuda, si us plau. Per endavant, moltes gràcies, molt bonic tot ...\nActualment, a EUA no hi ha una vestimenta específica per a l'Any Nou. La gent sol arreglar-se amb vestits de còctel i robes més formals que les que fan servir diàriament, com en la majoria de països occidentals en els quals se celebra la nit de cap d'any amb magnificència.\n'Això és preciós !!!\nHola! Jo abans de res vull que se sàpiga que m'encanta aquest article, les seves fotos i els vestits en general, crec que és una molt bona recopilació. No obstant això, vull fer una crida d'atenció pública sobre el tema de el masclisme que s'amaga rere les pin-up.\nAixò és el mateix de sempre ... Ens estan venent la imatge d'una noia jove, amb corbes, pell delicada, un bon escotazo i per descomptat talons. Tot per enlluernar l'home ... Va, per déu, doneu-vos compte d'una vegada que ens venen la moto després de l'art també. Jo he vist a moltes noies que arriba Halloween i es disfressen de pin-up ... Em podeu dir què té de terrorífic aquesta disfressa? Més aviat crec que l'objectiu és cridar l'atenció de l'sexe oposat.\nEn fi nois, aquesta és la meva sincera i sant opinió. Per cert, gran pàgina, ja teniu una nova seguidora i Facebook i Twitter;)\nIván PL 15/05/2015\nHola! Em dic Iván Prada i sóc de Buenos Aires. Aquest estiu viatjo als Estats Units i vaig a assistir a les exhibicions de el Dia de la Independència. M'allotjaré per la Costa Oest, així que la meva pregunta és: on comprar roba a la Costa Oest d'USA? Voldria disfressar-me de Oncle Sam, he llegit el que dieu i he vist i la foto i m'ha encantat. Gràcies.\nSi us plau, em podeu ajudar amb informació sobre el vestit típic de Nova York? És per a una exposició del Dia Multicultural al col·legi de la meva filla. No trobo res a l'respecte. Gràcies.\nHola, Patricia. Una bona idea seria la de vestir-se de dona texana, com en les fotos que pots verr més amunt. Una altra opció és de dona índia o bé amb el vestit típic de Xarleston. Tots aquests vestits pots veure'ls en l'article aquí dalt, ja que acabem d'actualitzar-lo i hem afegit més informació.\nHola, com es diu la corbata de vaquer?\nHola, Cristina. La corbata de vaquer es diu "corbata de bolo" o "corbata de cordó".\nAixò és molt bonic.\nTothom té la seva manera de portar el que vol.\nM'agraden els vestits.\nEn quin any es van usar aquestes robes?\nHola, a quina roba vols dir? Acabem d'actualitzar el post i hem afegit les èpoques en què es va usar cada vestit. T'aconsello revisar-;)


Chacha's Garden Hotel Pushkar Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nChacha's Garden, Near Bangor School, Choti Busti, Choti Basti, Pushkar, Índia, 305022 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Chacha's Garden Hotel?\nMés informació sobre Chacha's Garden Hotel\nConvenientment situat a Pushkar, Chacha's Garden Hotel és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. L'hotel és a 0.2 Km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb les atraccions principals de la ciutat com Dharma Camel Safari, Ganesh Textils, Doctor NS Mathur a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Pushkar. Servei d'habitacions 24 hores, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, servei de cangur, restaurant són només algunes de les comoditats que fan que Chacha's Garden Hotel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, ventilador, connexió sense fils a internet (comporta càrrecs), plat de dutxa, bany compartit a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Chacha's Garden Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Pushkar.


La iniciativa, que es durà el proper 14 de maig, està oberta a la participació ciutadana i comptarà amb un ventall d’activitats.\nLa proposta forma part del projecte ‘Conservem i coneixem el litoral tarragoní’ i té el suport de la Diputació de Tarragona, així com la col·laboració de l’Ajuntament de Tarragona.\nEl proper dissabte 14 de maig l’Associació Aurora realitzarà una jornada de voluntariat ambiental a l’entorn de la platja de la Savinosa amb diferents activitats per recuperar i donar a conèixer aquest entorn natural. Es revegetaran les dunes de la Savinosa, es netejarà un tram de litoral, i es faran sortides botàniques i de descoberta de l’espai.\nLa jornada forma part del projecte ‘Conservem i coneixem el litoral tarragoní’, que rep el suport de la Diputació de Tarragona, en el marc de les subvencions a entitats sense ànim de lucre per al desenvolupament de projectes i actuacions de protecció i millora del medi ambient. També compta amb la col·laboració de l’Ajuntament de Tarragona i de l’entitat GATA–Ecologistes de Tarragona.\nLa jornada començarà a les 10h a la platja de la Savinosa, al costat de la guingueta. Aquest serà el punt de trobada i l’espai on es farà la presentació de l’acte a les 10.30h. Les activitats s’iniciaran en 2 torns diferents, el primer a les 10.45h i el segon a les 11.30h.\nEn el primer torn d’activitats es realitzarà una revegetació del sistema dunar de la platja Savinosa i dues sortides botàniques. La plantada a la duna de la platja de la Savinosa es farà amb espècies autòctones típiques d’aquest hàbitat litoral. Es plantaran espècies com el jull de platja, el borró, el card marí, el gavó i la savina litoral. Aquesta última es tracta d’una espècie protegida. En total es plantaran 200 plantes.\nPel que fa les sortides botàniques, en una s’explicaran les comunitats vegetals i les diferents espècies que podem trobar als Morrots de la Savinosa i en l’altra es recorrerà el litoral fins a la cala dels Cossis i també s’explicarà els treballs d’extracció d’espècies invasores que està realitzant l’Associació Aurora.\nEn el segon torn es repetiran les dues sortides botàniques i també es durà a terme una retirada de residus de les platges i roquissars litorals. La jornada finalitzarà a les 14h del migdia.\nLes persones que vulguin participar a la jornada poden inscriure’s enviant un missatge amb les dades (nom, codi postal, telèfon i correu electrònic) a administracio@associacioaurora.org o trucant al 977520205 (de dilluns a divendres, de 9 a 14h i de 15 a 17h). Cal escollir activitat i torn.\nEl projecte ‘Conservem i coneixem el litoral tarragoní’ pretén, per una banda, millorar la conservació dels hàbitats del litoral de Tarragona i, per l’altra, involucrar els veïns en la conservació d’aquests espais. A més de la jornada de voluntariat, també contempla, en primer lloc, la retirada d’espècies vegetals invasores en diferents punts en el tram de litoral entre el Fortí de la Reina i la platja Savinosa. Aquests treballs ja estan en marxa i els porta a terme una brigada del centre especial de treball de l’Associació Aurora. En segon lloc inclou un seguit d’activitats d’educació ambiental amb escoles del municipi per a descobrir la biodiversitat del litoral de Tarragona.\nVessant social de l’Associació Aurora\nL’Associació Aurora és una entitat social sense ànim de lucre que té com a objectius la millora de la qualitat de vida de les persones amb problemes de salut mental i dels seus familiars, així com la defensa dels seus drets. A la vegada, treballa també la protecció, la conservació i la millora del medi ambient. Entre les diferents activitats que desenvolupa destaquen l’execució de projectes de recuperació d’espais naturals, així com la custòdia del territori i la conservació de la biodiversitat.


EL REPTE DE REINVENTAR ACTIVITATS PER L'EDUCACIÓ: L'autora i el seu repte\nSóc l'Ainània, autora d'aquest blog.\nEl 2013, cansada de veure sempre el mateix en tot tipus d'activitat en el lleure, se'm va acudir crear aquest blog per publicar nous materials, idees, experiments, noves invencions, etc. per reinventar-nos una mica.\nEl fet que és que no només em dedicava a l'educació en el lleure, sinó també curricularment i extracurricularment... I, és clar, l'idea inicial del blog va anar canviar fins que em presentava així:\n"Sóc biòloga i actualment estic cursant el màster (antigament anomenat C.A.P) de Formació del Professorat per ser professora de ciències naturals.\nAl acabar la carrera em vaig especialitzar en neurogenètica, però al arribar a les portes del doctorat vaig veure que aquell món no era per a mi, i tot i la falta d'oposicions i poca feina en general, vaig decidir readreçar el meu camí cap al meu somni: EDUCAR.\nHi ha moltes maneres d'educar, a cada una de les nostres cases estem educant, a l'escola, l'institut, també educa el monitor o director de lleure, i fins i tot el desconegut que avui al carrer ha dit bon dia! L'educació és a per tot.\nPer això vaig voler crear aquest blog, per explicar-vos des del meu punt de vista com cada petit detall pot ensenyar algun valor, fer-vos reflexionar sobre temes innovadors, cada manualitat pot desenvolupar noves idees... o més aviat, com hem de reinventar-nos per educar als nous nens i adolescents d'avui en dia.\nI per aplicar el que escric, he de dir al meu favor que sóc professora d'extraescolars de robòtica, a primària i parvulari! També formo part de l'equip de formadors de Ciència Divertida Barcelona, on muntem petits laboratoris a les aules per incentivar l'interès dels alumnes. Hem d'adaptar-nos als nous canvis!\nAra ve la pregunta: Si els nens d'avui no tenen els mateixos recursos de fa 50 anys, si les tecnologies han avançat, si les lleis han variat i fins i tot, discernim diferents tipus d'inteligències... Per què l'educació no ha fet aquest gran salt? Perquè seguim amb el mateix sistema educatiu?\nPer a mi, la resposta és molt fàcil si ho penses bé: AVUI TOCA REINVENTAR-NOS. Reinventar la manera d'ensenyar, l'explicació que es fa a classe, la metodologia o la manera d'evaluar; toca fer experimentar més als nens i joves, avui s'ha de sentir, s'ha d'olorar, de tocar, s'ha de veure aquest canvi! El 'saber' és fantàstic i ningú hauria de trobar-lo avorrit ni cansat.\nPer això també sóc directora d'activitats educatives en el lleure. Sóc professora dels mòduls de salut, educació ambiental i eventualment del d'avaluació, de l'Escola d'educadors en el lleure l'Empordà. Formem monitors i directors de lleure. I per als més joves, de 14 a 17 anys, l'Associació EduRepte té una escola de premonitors a l'espai Zona Jove de La Bisbal d'Empordà. Fem cursos al estiu!\nI si no en teniu prou... també sóc cap d'Unitat de Llops i Daines del cau AEiG Montgrí!\nTot per ser eficient en l'educació integral!!\nNo sé què em depararà el futur: potser seré professora, potser directora d'un casal, o qui sap si tindré una casa natura... El que sí sé, és que jo he vingut a ensenyar, aquesta és la meva missió a la vida i aquest blog és el meu punt d'inici." - Juliol 2014\nActualment, per sort, la meva carrera professional ja no és aquesta però el meu repte segueix essent el mateix, reinventar-nos, adaptar-nos als canvis o fins i tot adelantar-nos, ser creatius, motivadors... lluitem per ser bons educadors!\nSóc professora d'Experimentals a l'Escola-Institut Vedruna Palamós, professora del CFGS d'Animació d'Activitats FísicoEsportives, professora de l'Escola l'Empordà i presidenta de l'Associació EduRepte (fruit d'aquest blog) que treballa formant premonitors en activitats de lleure d'Educació Ambiental.\nDins de l'institut, fora o entremig busco remoure els meus alumnes per dins a través de la ciència, la natura i les emocions, l'educació demana un candi i per això nosaltres hem de ser els primers!\n- Setembre 2015\nBenvinguts al meu repte personal! Suma't a la revolució!!


Viu per a que visquem - Editorial - alandar\n8 de abril de 2015 4 de febrero de 2021\nHem començat la primavera al nostre país amb dues notícies, entre d’altres, que tenen quelcom a veure, encara que una hagi tingut més ressò en els mitjans.\nEns referim, d’una banda, a les declaracions del ministre de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat, Alfonso Alonso, en relació a la necessitat de sol·licitar «certificat de pobresa» a aquelles persones que rebin ajuda en aliments subministrats per la Creu Roja o la Federació Espanyola de Bancs d’Aliments. Pel que sembla, la instrucció prové de la Comissió Europea, que vol que es garanteixi que aquests aliments arriben als que ho necessiten.\nL’altra notícia ha estat la II Marxa de la Dignitat que va tenir lloc a Madrid el 21 de març.\nCreiem que totes dues estan estretament vinculades. A la primera sembla que, fins i tot, la burocràcia intenta atrapar aquelles persones recolzades amb aliments perquè la desocupació, la malaltia o la manca d’altres ajuts socials (de vegades se sumen unes a les altres) els han convertit en especialment vulnerables. Com si la humiliació que en ocasions suposa demanar un suport d’aliments hagi de ser reforçada amb un informe dels serveis socials.\nMoltes d’aquestes persones (si tenien força i ànim) i moltes altres que, sense trobar-se en situació de vulnerabilitat, senten que han de lluitar perquè la dignitat sigui patrimoni de tots, van sortir per segon any consecutiu a la Marxa a reclamar-los. Des de Nàpols, el papa Francesc ens recordava aquest mateix dia: «la falta de treball ens roba la dignitat, la persona corre el risc de cedir a l’esclavitud, a l’explotació …».\nQuan tinguem aquest número d’alandar a les mans haurem celebrat la resurrecció. Aquesta Pasqua que volem nova cada any, que intentem que no caigui en rutina, aquesta Pasqua que s’insereix en la nostra realitat més profunda i ens recorda a aquell que va morir perquè, entre altres coses, va dir que havia vingut a aquesta terra perquè totes i tots «tinguéssim vida i vida en abundància» (Jn. 10,10).


Dua Lipa aconsegueix desbancar Ed Sheeran com a artista britànica més escoltada del 2020 - RAC105\nÉs sabut que el segon àlbum de Dua Lipa, titulat Future nostalgia, està sent un èxit a tot el món, però fins ara la cantant no havia aconseguit superar Ed Sheeran en nombre d’escoltes a les ràdios i televisions del Regne Unit. Sheeran era a la primera posició des del 2017.\nPerò aquest 2020 Dua Lipa s’ha convertit en l’artista més escoltada del Regne Unit, segons la companyia de llicències de música del Regne Unit (PPL), que atribueix aquesta fita al fet que l’àlbum es va treure durant el confinament i per a molta gent va ser “la banda sonora de la pandèmia”.\nLa mateixa artista ha declarat: “Estic increïblement orgullosa de ser l’artista més escoltada a la ràdio, la televisió i a tot el Regne Unit. Vaig voler que Future nostalgia oferís felicitat en uns moments molt difícils”.\nHi ha dues cançons d’aquest disc dins del top 10 de les cançons més escoltades del 2020, Physical i Don’t start now.\nAl número 1 d’aquesta llista hi ha el canadenc The Weeknd, amb Blinding lights, que fa pocs dies va ser guardonat amb el Brit a millor artista masculí internacional.\nPel que fa a Ed Sheeran, no ha pogut mantenir-se com l’artista més escoltat del Regne Unit perquè aquest 2020 només ha publicat una cançó, Afterglow. De tota manera, el britànic està preparant el seu retorn per al 25 de juny, amb una nova producció, i ha de treure disc nou a finals d’any, i per tant podria recuperar el títol de cara al 2021.


La pallassa Pepa Plana estrena Paradís Pintat al Teatre Micalet despr\nLespectacle estarà en cartell del 6 al 9 dabril en una oportunitat única Pepa Plana és Premi Nacional de Cultura 2014\nQui no ha vist a casa o al menjador dels tiets un d’aquells quadres religiosos plens d’angelets? Doncs un d’aquests éssers innocents protagonitza l’últim espectacle de la pallassa Pepa Plana, tot un referent europeu per la qualitat dels seus espectacles i per la seva contribució en la visualització de les pallasses. En aquesta ocasió treballa amb el dramaturg i director Ferruccio Cainero en un un muntatge que, des de l' humor, ens connectarà amb la cara més tràgica del món on vivim i, com fan els bons pallassos, ens posarà un mirall davant la cara per veure’ns reflectits e interpel·lats.\nPepa Plana estarà al Teatre Micalet del 6 al 9 d’abril en una oportunitat única amb PARADÍS PINTAT, espectacle que es va estrenar l’estiu passat al Festival Grec de Barcelona on va tindre una gran acollida per part de crítica i públic. I és que aquest angelet de la guarda innocent no deixa indiferent a ningú.\nA més de les funcions programades del 6 al 9 d’abril el dissabte 8 d’abril pel matí el Teatre Micalet acollirà una Masterclass amb l’actriu i pallassa sobre l’art de fer riure”. Per accedir a la Masterclass heu de presentar la vostra entrada de 18 euros del pati de butaques. Reserves per a entrada i Masterclass al correu taquillamicalet@gmail.com o al telèfon 96/392 14 82\nFuncions PARADÍS PINTAT\ndissabte 8 d’abril a les 11 del matí Masterclass amb Pepa Plana (imprescindible reserva per assistir)


Abans de compartir un habitatge...\nAQUEST SERVEI NO ESTÀ DISPONIBLE TEMPORALMENT\nRECOPILACIÓ DE RECOMANACIONS A L’HORA DE COMPARTIR PIS I MODELS DE CONTRACTES I ACORDS.\n1. CONTRACTE DE LLOGUER PARCIAL\nEl lloguer parcial pot tenir una duració d’un any o una duració diferent (superior o inferior). En tot cas s’ha d’explicitar l’inici del contracte i la data d’acabament.\nSi us cal més informació o assessorament per tal de redactar el vostre contracte us podeu adreçar a la nostra assessoria jurídica.\nModel de Contracte de lloguer parcial\n2. EL SOTSARRENDAMENT\nEn segon lloc, la persona que lloga tot l'habitatge o “arrendatari”.\nModel de Contracte de Sotsarrendament


Granollers acorda un paquet de mesures econòmiques per contrarestar els efectes del coronavirus - Junts per Granollers\nGranollers acorda un paquet de mesures econòmiques per contrarestar els efectes del coronavirus\nEntre les actuacions figura l’ajornament dels terminis de pagament dels principals impostos i taxes municipals\nLa Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Granollers ha acordat les mesures econòmiques per minvar els efectes del coronavirus. L’equip de govern, escoltats els grups muncipals, ha preparat un paquet de mesures encaminades a minvar els efectes sobre l’economia local causades per l’emergència sanitària del COVID-19. Aquestes mesures s’ha presentat a la sessió extraordinària de la Junta de Portaveus, celebrada ahir dimecres per videoconferència.\nLes decisions preses són les següents:\nS’ajornen els terminis de pagament dels principals impostos i taxes municipals previstos en el calendari fiscal, començant per l’impost de circulació i els guals, el pagament dels quals havia començat aquesta mateixa setmana per als rebuts no domiciliats.\nAixí, cronològicament, els canvis són els següents:\nPagament del rebuts domiciliats\nVehicles i guals. Data actual: 15 d’abril.\nNova data: 15 d’octubre\nBéns Immobles Urbans\nEscombraries domiciliàries. Dates actuals: 15 de maig, 15 de juliol i 15 octubre. Noves dates: 1 de juliol, 1 de setembre, 15 octubre.\nOcupació de béns de domini públic amb llocs de venda i publicitat\nReserva d’espai a la via pública per establiments de característiques especials\nParades del mercat setmanal. 13 de març, 15 de juny, 15 de setembre i 15 desembre\nCementiri 15 d’octubre 15 d’octubre\nBéns Immobles rústics\nPeríode de pagament rebuts no domiciliats\nVehicles i guals. Període actual: del 13 de març al 13 de maig.\nDel 15 de setembre al 16 de novembre\nResidus comercials (Període actual: del 5 de maig al 6 de juliol. Nou període: de l’1 de juny al 3 d’agost)\nOcupació de béns de domini públic amb llocs de venda i publicitat.\nReserva d’espai a la via pública per a establiments de característiques especials\nParades del mercat setmanal. Període actual: del 13 de març al 13 de maig.\nNou període: De l’1 de juny al 3 d’agost\nMentre duri l’estat d’alarma:\nEs reduirà la quota de la part proporcional de la recollida de residus comercial (inclou comerços, restauració, autònoms i empreses) afectades per la impossibilitat d’obrir al públic.\nEs reduirà la taxa de taules i cadires i la taxa de parades per mercat setmanal pels dies en què no s’ha pogut exercir l’activitat.\nSe suspèn l’estacionament de la zona blava i de l’àrea verda.\nEs facilitaran els ajornaments o fraccionaments amb plans individuals per cada ciutadà o empresa, en funció de la situació concreta.\nEs podrà ajornar o fraccionar el pagament dels tributs de cobrament periòdic, prèvia sol·licitud i sense interessos, quan el pagament es faci dins de l’exercici 2020.\nL’Ajuntament de Granollers no cobrarà les quotes equivalents als serveis municipals no prestats per l’aturada de l’activitat com les escoles bressol municipals o l’Escola Municipal de Música i Conservatori.\nD’altra banda, l’Ajuntament de Granollers continuarà complint els terminis de pagament contrets amb els seus proveïdors.


Per camins i cims: de juny 2017\nCorre el món i torna al Born\nLa volta al món en 80 maratons (Cossetània, 2017) és el títol del darrer llibre del periodista i maratonià Arcadi Alibés que es va presentar a inicis del mes de març. En aquest volum de prop de 400 pàgines, l'Arcadi fa una tria de 80 maratons diferents que ha corregut als cinc continents, fa una descripció de les seves principals característiques (història, recorregut, ambient...) i les contextualitza en la seva trajectòria maratoniana.\nLes maratons estan agrupades per regions -un total de dotze, una per a cada capítol del llibre-, i segueixen un ordre geogràfic, de manera que partint de Barcelona podem fer la volta al món, com si fos de la famosa novel·la d'aventures La volta al món en 80 dies de Jules Verne. Per a les persones aficionades a córrer i a viatjar, el llibre esdevé una bona eina per planificar l'aventura, especialment des del punt de vista de la cursa, amb informació sobre la participació, l'ambient i l'organització, aspectes que els maratonians tenim molt present en el moment de triar les curses que volem córrer.\nEl llibre també mostra la fal·lera maratoniana de l'autor, una dimensió que potser trobaríem en molts aficionats a l'atletisme popular, i que ha portat a l'Arcadi Alibés a córrer les maratons de les ciutats olímpiques, les maratons més extremes del planeta, córrer maratons en setmanes consecutives o les anomenades majors -Nova York, Boston, Chicago, Londres, Berlín i Tòquio-. Aquests projectes han convertit l'Arcadi Alibés en un referent que ha sabut plasmar en els seus llibres la passió per córrer, i en particular per les maratons. Amb més de 130 maratons a les cames i al cap, sens dubte la tria que planteja en aquest llibre resulta molt variada i avala l'experiència acumulada al llarg de més de 30 anys participant en curses i maratons arreu del món.\nEnhorabona per aquesta capacitat de plantejar-se nous reptes i ànims per poder-los assolir.\nPublicat per Jaume Ferrández Rubió a 16:28 Cap comentari:


Ciberoteca: Índice temático: Sistemes de referència i consulta > Diccionaris\nEstàs en: Consultes>Sistemes de referència i consulta>Diccionaris\nDisposa d'una bases de dades amb informació sobre 28.000 hòmens i dones notables de múltiples professions. Abraça totes les èpoques i països. Inglés\nBase de dades amb paraules pròpies del dialecte que s'utilitza en els tangos. Molt útil per als amants del gènere, exhaustiu i seriós. Castellano\nDiccionar on line sobre termes informàtics. Inglés\nDiccionari de termes relacionats amb Internet i noves tecnologies. Castellano\nDiccionari on line que a més és, a la vegada, un directori de diccionaris. A més de las definicions per ordre alfabètic es poden realitzar recerques en diferents diccionaris temàtics. Conceptes de matemàtiques, ciències naturals, arts aplicades, ciències socials, filosofia, cultura, etc. Inglés\nDiccionaris, enciclopèdies, glossaris, atles i altres obres de referència disponibles en Internet en espanyol o en anglés. Llistat complet per ordre alfabètic i per temes. Castellano\nEl diccionari Vox li permet realitzar consultes sobre el significat de les paraules, com també conéixer la seua traducció en altres idiomes. Castellano


24 de febrero de 2009 - 19:12\t - Terra i Univers\nAixí ho ha explicat l astrofísic Fred Spenak, pertanyent al Goddar Space Flight Center de la NASA, un dels més coneguts estudiosos d eclipsis del món i autor de varis treballs on es realitzen les prediccions d aquests.\nEl calentament global és un dels factors que està ralentint la rotació de la terra, malgrat que molt lleugerament. Principalment, aquest fet és degut a l augment del nivell dels oceans a causa de la desglaciació, cosa que està afectant les marees i també les forces d atracció amb la lluna.\nUn altre dels factors que segons l expert, està influint també en aquesta disminució de la velocitat de rotació es deu a la composició interna del planeta, que, com ja sabem té un nucli líquid. Això dóna lloc a espasmes arrítmics en la rotació de la Terra, com si es tractés d un ou cru donant voltes sobre si mateix i el rovell és mogués repentinament d un costat a l altre. Això influeix bastant en les forces d atracció gravitatòria.\nSegons l expert, el càlcul precís de la velocitat de la Terra en la seva rotació és una de les claus per predir els eclipsis, un fenomen bastant transcendental per als científics. No només per la bellesa visual dels eclipsis solars, sinó també per la valuosa eina que suposen per a l estudi dels misteris que perduren entorn a la composició del Sol.\nS'ha descobert un enorme anell a Saturn\n← Es troben 700 fòssils a Los Àngeles sota un centre comercial en remodalació\nUna col·lisió espacial distant va acabar amb els dinosaures →


Font Advocats organitza un esmorzar-col·loqui sobre 'Blockchain' - Font Advocats\nEl dimecres 7 de març, Font Advocats va organitzar un esmorzar-col·loqui sobre "Blockchain: desafiament o solució", per analitzar algunes de les principals avantatges i riscos de la nova tecnologia. Van participar-hi com a ponents Santi Casas, CEO d'Validated ID i expert en identitat digital i signatura electrònica, i Carlos B. Steinblock, Cofundador i CEO de BTC-Guardian, una consultora especialista en assessorament Blockchain i moneda digital.\nFont Advocats, esmorzar-col·loqui, blockchain, Eloi Font, Santi Casas, Validat ID, Carlos B. Steinblock, BTC-Guardian, moneda digital,\nFont Advocats va organitzar la setmana passada un esmorzar-col·loqui sobre “Blockchain: desafiament o solució”, per analitzar alguns dels principals avantatges i riscos de la nova tecnologia. Van participar-hi com a ponents Santi Casas, CEO de Validated ID i expert en identitat digital i signatura electrònica, i Carlos B. Steinblock, cofundador i CEO de de BTC-Guardian, una consultora especialista en assessorament Blockchain i moneda digital.\nL’esmorzar va tenir lloc el dimecres, dia 7 de març, a l’Hotel H10 Art Gallery de Barcelona, i va comptar amb una vintena d’assistents, entre clients del despatx i professionals del sector.


El bloc d'Iñaki Escudero: És aquesta crisi culpa del sector bancari?\nÉs aquesta crisi culpa del sector bancari?\nEstic indignat, realment molt indignat.\nZP i els seus ministres de la ineptitud tornen a fer servir la tàctica de l'escaqueig davant un problema que és seu, principalment seu.\nResponent la pregunta que encapçala l'entrada, són els bancs i caixes responsables de la crisi? Si, indubtablement. Però la seva responsabilitat no és única, ni la més greu: consisteix en la seva ceguesa a l'hora de minimitzar els riscos del més que evident sobre-endeutament de les famílies. Els bancs es van apujar al carro de l'economia especulativa basada en el totxo: tipus d'interès baixos que oferien quotes de préstecs baixes, confiança en que l'habitatge era un bé que no es depreciava mai i que per tant sempre es podria tornar a vendre amb plusvàlues (tant pel client, com pel banc) i sense que ningú assumís el risc d'operacions fallides.\nAquest sobre-endeutament de les famílies, afegit a la depreciació del bé objecte d'especulació (l'habitatge), és un dels elements d'aquesta crisi. L'altre, més exclusiu de Catalunya i l'estat, és l'atur. Les dades d'atur d'ahir són esgarrifoses, i el ministre Corbacho, que negava que el nombre d'aturats arribés als 4 milions, ahir va reconèixer-ho sense ni tan sols despentinar-se. Ah! amb aquesta taxa d'atur no es poden contractar immigrants. Corbacho tira dels seus caps de turc habituals...\nDeia que ZP, Corbacho i companyia volen escaquejar-se de la seva, més que evident, responsabilitat en l'actual crisi, posant de parapet bancs i caixes. És indignant, fins i tot el principal partit de l'oposició i l'opinió pública els acompanyen en aquest clam.\nLa culpa és dels bancs que no donen crèdits a les famílies. Però crèdits exactament per a què? Em sembla inaudit que es vulgui solucionar el problema del sobre-endeutament de les famílies endeutant-les encara més, perquè fins on jo entenc, els crèdits s'han de retornar i per tant són deutes. Si hi ha persones a les que els bancs no donen crèdits deu ser perquè no els poden retornar (recordem que un banc és una entitat privada i no una ONG).Una persona a l'atur, que segurament ja té una hipoteca, per què carai ha d'endeutar-se encara més?\nZP va injectar liquiditat als bancs i aquests ara no volen donar crèdits. Doncs mira que bé! ZP va regalar diners als bancs perquè aquests donessin crèdits de manera indiscriminada (no era aquest el problema? els crèdits indiscriminats) i ara no els donen... Si el que volia ZP era injectar diners a les famílies, per què no va fer-ho ell directament? Perquè és mentida! Una més. ZP no va injectar cap diner, són els bancs els que van anar a una subhasta d'actius per adquirir aquest diners a un interès preferent.\nSenyor Zapatero, no distregui l'atenció. El principal, i brutal, problema que tenen les famílies és l'atur, i aquest és un problema que li correspon a vostè. Ja fa anys es van destruint llocs de treball a la indústria (deslocalitzacions, EROs...) i vostè no ha promogut cap política de reindustrialització per recol·locar aquests treballadors. El totxo i el turisme l'assumien tot. Ara no hi ha totxo, el turisme flaqueja, i l'atur se'ls hi va de les mans. La culpa és dels bancs que no donen crèdits?\nSi tant dolents són els bancs, perquè no fa cas vostè de les nostres propostes i nacionalitza algun banc, o bé crea una banca pública?\nEl que han de fer els bancs és renegociar les hipoteques dels seus clients, aturant quotes, allargant terminis o fent el que sigui perquè ningú perdi casa seva. El que ha de fer el govern és proporcionar feina digna i estable als ciutadans, i si no pot, gastar-se els diners en protegir-los de la crisi amb ajuts, no demanar que s'endeutin més.\nNo és hora d'endeutar les famílies, no és hora d'ajudar els bancs. És hora de potenciar l'estat del benestar i d'apostar, d'una vegada per totes, per una política industrial que ens posi en la senda d'una economia productiva, i no especulativa.\nCrec que d'aquesta crisi hem d'aprendre alguna lliçó. L'economia no pot estar en mans d'especuladors, i més si és l'habitatge el bé subjecte a especulació. L'habitatge és un bé de primera necessitat, l'accés al mateix tampoc ha de estar en mans de les variacions dels tipus d'interès i de la negligència de les entitats bancàries a l'hora d'analitzar el risc. Només una decidida política d'habitatge públic pot trencar aquestes dinàmiques especulatives, donar servei als ciutadans i endeutar-los de manera prudent.\nLa banca privada té com a objectiu l'obtenció de beneficis, no és una ONG. Si estem d'acord (perquè imagino que vist lo vist, hauríem d'estar-ne) en que s'ha de controlar el sobre-endeutament de les famílies, sense passar de l'extrem d'omplir-les de crèdits al de tancar-les l'accés als mateixos, cal una banca pública al servei del ciutadà, que es regeixi per assegurar l'interès públic i no per l'obtenció de beneficis privats.\nAquestes idees, política industrial, habitatge i sector financer públics, ja les venim portant al nostre programa electoral des de fa anys (tractant-nos la resta de forces d'il·luminats). Ara estan d'actualitat. No només es tracta de mesures contra la crisi, són mesures per la justícia social que ens haguessin estalviat bona part del problema que tenim en aquests moments.\nPublicat per iescudero a 20:49\nEtiquetes crisi, economia, món treball, ZP\na mi también me indigna. Buena entrada Iñaki.\n4 de febrer de 2009 a les 21:31\nFrancisco Sancho ha dit...\nM'ha agradat molt el teu post. Clar i contundent. Estic totalment d'acord, ja fa dies que em fan mal els oides amb la cantinela de "la culpa de la crisi és dels bancs que no donen crèdits". És insoportable, com si fos tan fàcil. Apa, més credits i continuem cavant la fosa. És com si dioguessim que quan un yonki té el "mono" el culpable és el camell per no donar-li droga.\nD'altra banda, una coseta, sembla que diferències entre la crisis financera i la crisis de l'atur. Per mi són la mateixa: la bombolla financiera ha funcionat primer com un aspersor inundant tot el sistema de falsa riquessa i el mercat de demanda. Després quan la bombolla estalla (per insostenible) funciona com un aspirador que s'emporta tota la capacitat econòmica per tal de pagar deutes impagables i la econòmia entra en una espiral de menys demanda - atur - menys demanda - més atur - ...\nEn definitiva, la crisi té un únic origen i un mecanisme evident: La bombolla inmobiliària. Bé, tu ja en parles...\n5 de febrer de 2009 a les 20:30\n@Rafa: Gracias Rafa!\n@F.Sancho: Gràcies també. La diferencia més aviat la faig en quan que considero crisi financera la crisi del sector financer, que sincerament no crec que existeixi, almenys al igual que a la resta d'Europa (per no dir res dels USA). Això és així gràcies a l'obligació de provisionar les operacions d'actiu, que tan sensatament va imposar el banc d'Espanya.\nLa bombolla immobiliària va provocar el sobre-endeutament de les famílies ja que les entitats financeres tenien prou amb la garantia que oferia el valor del mateix immoble (normalment 80% del valor de taxació), deixant bastant de banda la capacitat de pagament de les famílies. L'habitatge pujava un 15-20% de valor anual, i per tant la garantia semblava segura.\nPer altra banda, i és el que em sap més greu, aquesta bombolla ha provocat que la destrucció dels llocs de treball a la indústria (que no és cosa de fa 4 dies) quedés amagada sota la possibilitat de recol·locació en la construcció. Hem posat tots els ous al mateix cistell (el de l'especulació immobiliària), ara el cistell s'ha trencat i no podrem menjar. De qui és la responsabilitat de posar tots els ous al mateix cistell? Jo crec que del govern, tot i que el sector financer també se n'ha aprofitat (i força!).\n5 de febrer de 2009 a les 23:55\nEn línies generals, estic bastant d'acord amb el teu diagnostic Iñaki, però amb les solucions no.\n1 - ¿Política industrial?, ¿Quina política industrial? si totes les polítiques industrials del mon fan figa, QUE NO HI HA DEMANDA, ¿es que no ho sabeu que no hi ha demanda?. La economia especulativa està acabada i ens tornem mes pobres us agradi o no, hem estat (la societat) vivint del deute molts anys i ara aquest deute s'ha de retornar... prepareu-vos per ser mes pobres... GRACIES A LA BANCA.!!!\n2 - La política de habitatge public, ara em fa riure, no estic en contra que consti, però en aquest moment hi ha al mercat 1.1 a 1.3 milions de habitatges nous per vendre, mes els semi-nous que la gent es vol vendre i no pot. Habitatge public si, però el existent havans s'ha de fer public també, nacionalitzant-lo si cal i mentre tant, la construcció no es reactivarà i quan es reactivi, després de venda del habitatge existent ho farà a ritmes reals, no especulatius.\n3 - I pel que fa a la banca pública, tampoc hi estic en contra, però ¿i la privada? ¿s'ha de prohibir?.\nPD. Hem de ser un 30-40 % mes pobres per "gilipolles", no hi ha solució ni volta de full i el temps em donarà la raó.\n6 de febrer de 2009 a les 7:05\nTant de bò tinguis raó amb la "salut" del nostre sistema financer, però intueixo que la subprime espanyola encara està per aflorir amb tot el seu esplendor, i serà enlluernador.\nOn si penso que dones en el rovell de l'ou és quan dius que les normes (jo penso que relaxadisimes) dels bancs centrals han posat una mica de contenció al desgavell. La clau és aquesta:\nAmb altres regles del joc això no hauria passat.\nEra tan senzill com posar una llei de endeudament hipotecari (com la dels francesos) o, més senzill encara, fixar que el ben hipotecat és l'unica garantia del prèstec hipotecari (com als EEUU, cosa que explica bona part d'aquesta història).\nAmb això els preus dels pissos hauria pujat la meitat del que ho han fet i tindríem la meitat del problema.\nÉs una llastima, la política ha de servir per posar regles de joc que serveixin al conjunt de la societat.\nMalauradament s'han posat regles del joc al servei dels rics.\nLa crisi ho fa evident. I cal recordar que els culpables de tot això tenen nom i cognoms.\n8 de febrer de 2009 a les 21:16\n9 de novembre de 2014 a les 7:34


L'extradició de Puigdemont des d'Alemanya, més factible, però podria trigar mesos\nRedacció 25/03/2018 - 14.22 Actualitzat 09/09/2020 - 10.01\nJordi Nieva, catedràtic de dret processal de la Universitat de Barcelona, ha explicat que li pot passar ara a Carles Puigdemont després de ser detingut per les autoritats alemanyes, per la policia alemanya en virtut d'una ordre internacional de detenció que ja s'ha executat.\nPuigdemont passarà dilluns a disposició del jutge i a partir d'ara, ha dit Nieva, comença el camí de la seva entrega a Espanya que es farà igualment que en el cas de Bèlgica, amb l'ordra Europea de detenció.\n"Això fa preveure una entrega relativament ràpida, estaríem parlant de mesos".\nEl procediment per extradir Puigdemont trigaria entre 4 i 7 mesos aproximadament\nEl procediment, explica Nieva, seria el següent: Ara se'n faria càrrec un jutge que cridaria a Puigdemont per preguntar-li si consenteix o no la seva entrega a Espanya. Si ell no consenteix, s'obre un petit procediment on el jutge decideix. El jutge alemany pot decidir si entregar-lo al jutge Llarena o, si no hi veu cap delicte dels que s'estan reclamant, pot posar-lo en llibertat. Si, com és previsible, el jutge diu que si a l'entrega, els advocats faran un recurs a les instàncies alemanyes, un procediment variable d'uns 4 a 7 mesos.\nAlemanya el pot extradir amb més facilitat que Bèlgica\nNo hi ha precedents d'extradició per un delicte de rebel·lió, explica Jordi Nieva. S'ha de tenir en compte el codi penal alemany i una mica la mentalitat dels juristes alemanys sobre el tema en concret. En el codi penal alemany, el delicte de rebel·lió requereix violència o amenaça de violència. Però la mentalitat d'un jutge alemany és diferent de la d'un jutge flamenc. Els alemanys no tenen la mentalitat secessionista i menys en el land on està retingut Carles Puigdemont. Per tant el pronòstic no és molt bo.\nSi Alemanya l'extradeix, aquest país determinarà els supòsits pels que haurà de ser jutjat\nA Alemanya es farà la revisió de tots els delictes que se li imputin, tots els que s'entreguin. Aleshores si el jutge creu que no se l'ha de jutjar per rebel·lió peró si per malversació, per exemple, se l'entregarà per aquest altre delicte. Per tant els supòsits pels quals haurà de ser jutjat Puigdemont a Espanya seran determinats per un jutge alemany a partir d'ara.\nCom que es tracta d'una persona que ha eludit la justícia, segons Nieva, ja que ha entrat des de Finlàndia a Dinamarca i a Alemanya, ara és més qüestionable el risc de fuga i fa previsible que se'l privi de llibertat o que se li dicti alguna altra mesura cautelar que controli la seva llibertat de moviments.\nL'advocat belga de Carles Puigdemont pensa que els alemanys no l'extraditaran\nPaul Bekaert, l'advocat belga de l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont, ha mostrat aquest diumenge la seva confiança en què les autoritats alemanyes no extraditin a Espanya al seu defensat, argumentant que existeixen "nombrosos arguments" a favor que Berlín rebutgi l'entrega del polític.\nEn declaracions a la televisió flamenca VRT, Bekaert ha reconegut que no és expert en dret alemany però ha defensat que Espanya està "abusant" de l'eurordre "amb finalitats polítiques" i per "empresonar a opositors polítics".\nTambé ha denunciat que Espanya "està aparentment derivant en una dictadura", ja que "no hi ha separació de poders o democràcia parlamentària" perquè "els triats per la gent estan a la presó".\nL'advocat de Puigdemont Alonso-Cuevillas també diu que l'extradició no es qüestió de dies\nJaume Alonso-Cuevillas no creu que l'extradició sigui qüestió de dies. Trigarà més ja que hi haurà un primer tràmit en el que s'han de dictar mesures cautelars. Després s'haurà d'iniciar un procediment judicial com el que es va iniciar a Bèlgica amb la primera euroordre. A Partir d'aquí s'haurà d'esperar a les pertinents decisions judicials.\nAlonso-Cuevilla marxa cap a Brussel·les per reunir-se amb els advocats que van treballar en la primera euroordre. Després viatjarà cap a Alemanya per reunir-se amb l'equip d'advocats alemanys que treballaran amb el cas de Puigdemont.\nGonzalo Boye, advocat de Toni Comín i Meritxell Serret diu que l'alemany és un procediment similar al belga\nGonzalo Boye ha explicat sobre la situació actual de Puigdemont que la gent ha d'estar tranquil·la perquè el procediment d'euroordres a Alemanya és reglat i molt similar al sistema Belga i l'entrega no és automàtica sinó que s'ha de revisar la doble incriminació i s'ha de veure si els fets descrits pel jutge Llarena són constitutius de delicte a Alemanya. L'advocat diu que està convençut que no ho són.\nSegons Boye, Puigdemont no és un eludit de la justícia perquè va deixar Finlàndia abans que arribés l'euroordre.\nEl portaveu de Jutges per la Democràcia a Espanya pensa que extradiran Puigdemont\nEl portaveu de Jutges per la Democràcia a Espanya, Ignacio González Vega, ha avançat que aquest cop sí que és possible que s'acabi extradint Carles Puigdemont a Espanya:\n"És evident que als estats grans de la Unió Europea hi ha regulacions bastant similars sobre el delicte de rebel·lió i el que fa referència a la forma de l'estat i contra la constitució. Per tant, sembla factible que aquesta vegada sí es pugui fer l'entrega incloent-hi el delicte més greu pel que s'ha processat al senyor Puigdemont que és el de rebel·lió".\nMikko Kärnä, el diputat finlandès que va convidar Puigdemont a la conferència ha escrit aquest diumenge que "si Alemanya l'extradeix podem dir adéu als drets humans":\n Mikko Kärnä (@KarnaMikko) 25 de març de 2018\nQuè diuen els experts sobre el procediment judicial que se seguirà amb Puigdemont?\nQuè va passar amb la primera retenció a Bèlgica?


Investiga, troba i compra pa bo | ets el que menges\nInvestiga, troba i compra pa bo\n5 raons per comprar pa com Déu mana\nÉs una bona font d’hidrats de carboni, minerals i vitamines. Sempre és millor treure aquests nutrients del grans integrals, sobretot si teniu problemes de salut, però això no vol dir que no pogueu menjar pa habitualment.\nSegons el professor Hubert Deschamps, el pa elaborat amb llevat mare té una corba d’oxidorreducció similar a la d’un fenomen viu com un gra de blat (i això és bo); en canvi el pa fet amb llevat ‘natural’ té una corba oposada (i això ja no és tan bo).\nL’oxidació (desvitalització) del pa s’incrementa amb el refinament de la farina. Per aquesta raó, millor farina no refinada o farina integral.\nA la flora bacteriana, responsable entre d’altres coses de les nostres defenses, li agraden més les bacteries del llevat mare.\nLa fermentació del llevat mare hidrolitza l’àcid fític present al segó dels cereals, i això permet assimilar millor minerals com el ferro i el zinc. L’acte de comprar pa és un acte tan quotidià que no ens aturem a pensar-hi gaire: el comprem a la fleca o al super que ens agafa de passada, el mengem, recordem amb nostàlgia aquells dies en què el pa era bo i tenia gust a pa i no s’esllanguia com un xiclet al cap d’unes hores i ens resignem. I així, passen els dies i al cap de l’any els catalans ens hem cruspit una mitjana de 32,9 kg de pa (dades del ministeri de Medi Ambient), gairebé 33 quilos de pa, de qualsevol pa, perquè el pa és pa i ja està. Però no tot el pa és igual: paga la pena que us desvieu per comprar un pa bo a qualsevol de les moltes fleques que han recuperat l’art de fer el pa d’abans, amb paciència, amb amor, deixant que la massa llevi de forma natural, sense accelerar els processos, sense afegir additius, només amb quatre ingredients: farina, aigua, llevat mare i sal. Els vostres sentits ho agrairan, però també la vostra salut.\nMetges i nutricionistes insisteixen en la necessitat de menjar pa, perquè proporciona energia en forma d’hidrats de carboni i també vitamines i minerals. Tot i que és millor que la font principal d’hidrats a la vostra dieta provingui de grans integrals (mill, arròs integral, etc.) no passa res si us cruspiu una mica de pa de bona qualitat tres o quatre cops a la setmana. Amb una excepció, explica el doctor Pérez-Calvo: si teniu problemes de salut és millor no fer-ho. Tret d’aquest cas, el pa és bo: a més, sembla que els nens que en consumeixen habitualment tenen menys problemes de sobrepès i millors indicadors de risc cardiovascular. Segurament, això últim també té a veure amb el fet que els nens que mengen més pa –entrepans per berenar, posem- mengen també menys productes de brioxeria industrial, principals responsables dels problemes de pes dels nens.\nQuin pa menjar? D’entrada, millor pa ecològic que pa normal: l’ecològic està fet amb blat o altres cereals que han estat conreats sense abonaments, pesticides, etc. i té més minerals i vitamines que el pa convencional. D’acord, l’ecològic és més car, però tingueu en compte que per aconseguir els mateixos nutrients n’hem de menjar molt menys. Si no el podeu comprar ecològic, compreu-lo en una bona fleca on no hi afegeixin additius, on deixin llevar el pa de forma natural i on es cuidin de comprar farina de bona qualitat que no sigui refinada, perqué aquesta ha estat tractada amb blanquejants, emulsionants, estabilitzants, antioxidants o productes perquè no floreixi.\nTambé es millor el pa integral que el blanc: primer, perquè l’integral també té més vitamines i minerals: i en segon lloc, per l’índex glucèmic. L’índex glucèmic indica la rapidesa amb què un carbohidrat incrementa el nivell de glucosa a la sang: com més baix sigui l’índex glucèmic, millor. El pa blanc té un índex de 70 i l’integral, de 35. La meitat!\nI per últim, és fonamental el tipus de llevat: el llevat natural o industrial fa una fermentació incompleta, només alcohòlica, que gasifica la massa. També redueix les qualitats vitals de la farina i el contingut de vitamines i minerals. Quin llevat ens interessa, doncs? El llevat mare: entre d’altres coses, fa una fermentació lacto-alcohòlica i acètica,que predigereix la massa, cosa que afavoreix l’assimilació de nutrients. També és més bo de gust i fa que el pa aguanti fresc molt més temps. I sense conservants!\nAfegiu pa bo a la vostra dieta, de blat, sègol, kamut o espelta: costa una mica més, però si heu anat sumant els nutrients que guanyeu, la veritat és que ja no surt tan car.\nAdam Martínamartin@etselquemenges.catPeriodista22 de maig 2011\netiquetes: blat, ecològics, espelta, farina, hidrats, integral, kamut, nens, pa, sègol\nAltres Consells Deures Tots Altres articles\tCarn, per què et vull?\nHeus aquí un tema delicat: la carn. S’hi barregen tants elements ideològics, socials i...\nLa frase que sento més entre la població amoïnada per l’alimentació és: “Al final,...\nAbandona les paelles amb tefló\nHem rebut moltes consultes sobre els efectes que tenen sobre la salut els utensilis...\nIntenta no menjar sol\nÉs el repte de l’estiu. I el de tot l’any també. És una de...\nHi ha motlles de pastissos, espàtules, però també vaporadores per cuinar verdures o peix....\nLa qualitat de l’aigua marca la del plat que fem. Si per beure tenim...


Paper pintat per paret infantil dissenyat per pilar burguet Tienda\n> Paper Pintat Paret Infantil Ratlles de colors\nPaper Pintat Paret Infantil Ratlles de colors\nDissenyat per Pilar Burguet\nEls rotllos són de 50 cm d'ample per 10m de llarg, paper de fàcil col·locació\nExisteix el paper de color llis, per combinar, colors rosa blau beige i gris.\nA partir de 3 rotllos el preu es redueix\nColors: Rosa, Blau, Beige, Gris\nEls rotllos són de 50 cm d'ample per 10m de llarg. Paper de fàcil col·locació, solament tenir en compte que s'ha de casar el dibuix, s'ha d'explicar la distància amb que es repeteix el dibuix en cada tira aproximadament uns 50 cm, vària una mica segons els dissenys.\nExisteix el paper de color llis, per combinar. Colors Rosa blau beige i gris


Cambrils aposta per les xarxes socials i els espectacles itinerants per la Festa Major de Sant Pere\nSe celebrarà del 23 de juny al 4 de juliol\ndijous, 18 de juny 2020 - 17:30h\nLa crisi sanitària obliga a modificar els plans de les festes majors. Cambrils celebrarà enguany la Festa Major de Sant Pere d'una forma diferent que la resta d'anys i aposta per les xarxes socials, els espectacles itinerants, les revetlles a través de Ràdio Cambrils i la instal·lació d'altaveus al passeig Miramar com a alternativa per evitar aglomeracions i adaptar-se a les restriccions de la nova normalitat.\nEntre les novetats que es presenten aquesta Festa Major destaquen els menús especials que oferiran els restaurants i l'estrena d’«Esquetxos de Revetlla. Naltros Som Així» del músic cambrilenc Carlos Ventura per Canal Reus i Ràdio Cambrils.\nL’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza, i la regidora de Cultura i Festes, Cinta Ballesté, han presentat avui el programa d’actes que se celebrarà del 23 de juny al 4 de juliol, han apel·lat a la responsabilitat de cadascú per mantenir les mesures de seguretat. També han animat a la ciutadania a viure aquesta Festa Major tan diferent amb tota la il·lusió i moltes ganes de passar-ho bé perquè sigui un èxit.\nUn Sant Pere diferent a Cambrils\nEl 23 de juny arrencarà la Festa Major de Sant Pere. A les 19 hores es farà la tradicional lectura del manifest de la flama del Canigó, la tirada de coets dels Diables i una audició de sardanes que es podrà seguir per Instagram, Ràdio Cambrils i els altaveus del passeig. A les 22 hores del mateix dia es demana als veïns i veïnes que s'encenguin espelmes i fanalets als balcons i finestres en record a les persones que ens han deixat durant la pandèmia i en homenatge a les persones que s'han mobilitzat. La vigília de Sant Joan acabarà amb una revetlla virtual amb l'Orquestra Venus que sonarà en directe des dels altaveus del passeig i Ràdio Cambrils.\nCoincidint amb el Dia Internacional de l'Orgull LGBTI, el divendres 26 de juny hi haurà un Instagram Live relacionat amb aquesta temàtica. També n'hi haurà un altre amb l'estrena d'un espectacle del músic cambrilenc Carlos Ventura a través de les xarxes de l’Ajuntament, Canal Reus i Ràdio Cambrils.\nEl dissabte 27 de juny es reobrirà el Molí de les Tres Eres amb una actuació musical itinerant i l’acte oficial d’inauguració al jardí. A la tarda es tornarà a retransmetre el concert de Carlos Ventura per Canal Reus i pels altaveus del passeig pels que s’ho hagin perdut, i el Museu farà jornades de portes obertes durant tot el cap de setmana amb totes les mesures i aforament limitat al 50%.\nEl diumenge 28 de juny es llegirà el manifest institucional, a més d'un taller d’Ecstàtic Dance en el marc del Dia Internacional de l’Orgull LGBTI. També es farà una revetlla itinerant amb l’Orquestra Pensylvania al passeig Miramar que també retransmetrà Ràdio Cambrils.\nEl dia de Sant Pere, dilluns 29 de juny, es despertarà amb les tradicionals matinades pels carrers del barri del Port amb els Diables Cagarrieres i els grallers de Tota l’Endenga. A les 12 hores, s’oficiarà la Missa Major a l’església parroquial de Sant Pere i s’emetrà un vídeo del seguici per les xarxes socials. Finalment, a les 20 hores, Les Anxovetes oferiran un concert d’havaneres itinerant pels carrers del port.\nEl dijous 2 de juliol els Cavalls de Menorca arribaran al passeig Miramar amb una animació itinerant i el dissabte 4 de juliol Stromboli Jazz Band tocarà en directe pels carrers del port.\nDurant aquests dies de festa, l’Ajuntament també convida a tots els cambrilencs i cambrilenques a guarnir els balcons, a fer el vermut mariner a casa o les terrasses dels bars, a celebrar les festes amb el menú especial dels restaurants i a compartir les fotos a les xarxes amb les etiquetes #cambrils_stpere20 #cambrilsfestes #cambrils #igerscambrils.\n"Salou anuncia si tancarà o no les platges per la revetlla de Sant Joan" "Ja se sap quan obre la preinscripció de l'Escola de Música de Vandellòs i l'Hospitalet"\nfesta major Cambrils agenda


Villa delle Rose Ribera Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLungomare Cristoforo Colombo 34, Ribera, Ribera, Itàlia, 92016 - Veure al mapa\nAl visitar Ribera, vosté es sentirà com a casa a Villa delle Rose, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla delle Rose ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, cuina americana per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Villa delle Rose la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ribera.


Final de la Copa Catalana de Gimnàstica Rítmica, aquest dissabte a Torredembarra | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nFinal de la Copa Catalana de Gimnàstica Rítmica, aquest dissabte a Torredembarra\nCartell anunciador del torneig\nProp de 200 gimnastes participaran a la Final de la Copa Catalana de Gimnàstica Rítmica que tindrà lloc aquest dissabte, 21 de maig, al Pavelló Municipal Sant Jordi de Torredembarra. Aquest esdeveniment del calendari oficial de la Federació Catalana de Gimnàstica estarà organitzat pel Club Esportiu Rítmica Torredembarra amb la col·laboració de la Regidoria d’Esport de l’Ajuntament de Torredembarra. La competició s’iniciarà a les deu del matí i finalitzarà a dos quarts de cinc de la tarda.\nEl club torrenc comptarà amb la participació de tres gimnastes, dues en categoria benjamí: Gara Vallvé i Jana Oulad, i una en categoria cadet: Chiara Marini, les quals es van classificar entre les vuit millors de la seva categoria per les seves bones actuacions a les dues fases prèvies.\n13/03/2017 Torredembarra acull diumenge el Campionat de Catalunya de Gimnàstica Rítmica, amb 350 participants\n14/09/2018 Torredembarra acull diumenge la primera fase de la Copa Catalana de Gimnàstica Rítmica


TECNICISER obté el segell de la norma de qualitat empresarial CEDEC - Notas de prensa\nTECNICISER, SL és una empresa amb seu central a Bollullos de la Mitación (Sevilla), que centra la seva activitat principal en el sector de la construcció. Amb una consolidada trajectòria de més de 15 anys d'experiència, l'empresa destaca per la qualitat del resultat final de les obres que realitza, el rigor i el compromís en els terminis d'execució i, el servei complet i individualitzat que ofereix a cada client\nPublished in Sevilla the 29.10.2019 10:46:12 in Cataluña\nEntre els serveis que ofereix l'empresa trobem tot tipus de construccions, des de l'edificació residencial i naus industrials, fins a urbanitzacions i edificació terciària (restaurants, supermercats, gasolineres), tot això executat gràcies a un equip humà altament qualificat, amb equips d'obra adequats a les necessitats de cada projecte. Actualment TECNICISER disposa, a més, d'una divisió de manteniment integral d'edificis i instal·lacions.\nL'àmbit d'actuació geogràfic on TECNICISER ofereix els seus serveis de construcció comprèn tant la península Ibèrica, incloses les Illes Balears i Canàries, com països limítrofs com ara Itàlia, Bèlgica, Portugal o el Marroc.\nTECNICISER afronta el seu futur amb màximes garanties d'èxit. L'empresa ha obtingut recentment el certificat de compliment de la “NORMA CEDEC DE QUALITAT EMPRESARIAL” en les àrees d'Estratègia Empresarial, Organització Funcional i Control de Gestió atorgat per la consultora d'organització estratègica per a empreses familiars CEDEC, després de la seva intervenció i nova avaluació.\nAmb aquest segell de qualitat acabat d'atorgar, CEDEC acredita l'estricte compliment de les normes i estàndards de qualitat, distingeix l'empresa TECNICISER i garanteix la seva solidesa empresarial en aquests àmbits.\nParal·lelament, TECNICISER té implantat el Sistema de Qualitat ISO 9001:2008, el Sistema de Gestió de Seguretat i Salut Laboral OHSAS 18001:2007, així com el Sistema de Gestió Ambiental ISO 14001:2004.\nTotes aquestes certificacions s'emmarquen en la seva política d'excel·lència empresarial enfocada a oferir la màxima garantia de qualitat i satisfacció del client, i ofereix mecanismes interns de gestió i control, en tots i cadascun dels processos constructius.\nTECNICISER, SL col·labora des de gener del 2018 amb la consultoria d’organització estratègica empresarial CEDEC capdavantera en gestió, direcció i organització d’empreses familiars des del 1965.\nLa millora en la seva Estratègia Empresarial, Organització Funcional i Control de Gestió van ser les àrees d’actuació en las quals TECNICISER, SL i CEDEC van col·laborar per assolir les màximes quotes de Excel·lència Empresarial, qualitat en el servei i el progres i desenvolupament del seu mercat.\nURL associada: www.tecniciser.com\nLa Abuela Julia obté el segell de qualitat empresarial CEDEC\nHermanos Blasco Cáceres obté el segell de qualitat empresarial CEDEC\nCEDEC signa un conveni de col·laboració amb l'Associació d'Empreses Familiars de Castella - La Manxa


Demà comença la vuitena edició de El Meu Primer Festival, un festival internacional de cinema per a nens i nenes entre 2 i 12 anys, que vol contribuir a la difusió d’un cinema plural i creatiu, tot oferint una mostra de creacions cinematogràfiques d’arreu del món i de tots els temps. Amb l’objectiu d’entretenir i educar, estimular la imaginació i la creativitat, i despertar l’esperit crític.\nEl festival vol ser una finestra per l’exhibició d’obres inèdites o difícilment visibles en pantalles comercials, però també un espai de participació i de diàleg on els nens són els autèntics protagonistes: un públic que veu, pensa, opina, pregunta, vota, crea…\nUn any més, el jurat d’El Meu Primer Festival és un jurat mixt format per professionals del sector, i nens i nenes. El Jurat té la missió de valorar els films de la secció de Competició Internacional i atorgar els dos premis de Millor Curtmetratge de l’any segons les dues categories d’edat.\nEl Meu Primer Festival es concentra sobretot a la ciutat de Barcelona i enguany les projeccions tenen lloc a diversos espais de Barcelona: CCCB, Cinemes Girona, Verdi Park, Institut Francès, Filmoteca de Catalunya i la Sala Phenomena.\nDurant 16 dies, passaran pel festival més de 80 films de 18 països diferents, en 20 sessions familiars i 21 d’escolars amb cineastes convidats, votacions del públic, premis, jurat infantil, tallers i cinefòrums. En aquesta vuitena edició, es preveu una afluència de 15.000 espectadors.\nUs recomanem molt La canción del mar, un film irlandès nominat als Oscar 2014 i que explica una preciosa història plena d’aventures i llegendes.\nDes de Noruega arribarà El Nadal d’en Solan i en Ludwig, basat en el film Grand Prix a la muntanya dels invents, dels anys setanta, que es va estrenar en català en el seu moment amb un gran èxit, marcant la memòria cinematogràfica de molts nens, avui pares.\nMés títols com ara Phantom Boy i Hawaa Hawaai ompliran la programació, a més d’una secció de clàssics, una altra de poesia o una de curts, en què els més petits podran votar el seu curt preferit.\nEl Festival també projectarà el darrer film d’en Marc Recha, Un dia perfecte per volar, protagonitzat pel seu fill i per en Sergi López.\nAbans, el proper dilluns 16 de novembre a les 20:30, podreu veure la pel·licula i comentar-la amb els director i actors al Teatre Principal de Vilanova, en una sessió especial del cicle d’autors catalans programada pel Cineclub Sala 1.\nA l’Espai de Cinema de la Biblioteca us proposem anar més enllà de Pixar o Disney, que fan molt bones pel·lícules, i us hem preparat una petita exposició de cinema d’animació per nens amb un estil diferent!\nDissabte 14 de Novembre de 2015 | Categoria: ACTIVITATS,Espai de cinema\t| Enllaç permanent\n‘Paramales’ de Xoel López\nNascut a A Corunya el 1977, Xoel López és un dels artistes més representatius i influents de la nova cançó espanyola. Encara que sempre s’ha mogut entre els sons del pop-rock alternatiu i el folk clàssic, ell es defineix com un artista lliure. I així ho demostra.\nXoel va deixar enrere una carrera reeixida i consolidada al seu país sota el pseudònim de “Deluxe” per, al gener de 2009, creuar l’oceà i començar una nova etapa a Amèrica.\nAcompanyat de la seva guitarra (i d’alguns amics) busca recuperar l’essència dels primers dies tocant en diferents sales, teatres o festivals dels diferents països que visita: Sant Francisco i Nova York (EUA), Colòmbia, Uruguai, Xile, Veneçuela, República Dominicana, Brasil… Però és a Buenos Aires on passa la major part del seu temps.\nA l’octubre de 2010, torna temporalment a Espanya per realitzar una gira en la qual va convidar a prop de 30 músics de diferents nacionalitats a compartir escenari i repertori. Un esdeveniment anomenat “Xoel López i La Caravana Americana” que també donarà títol al documental on s’expliquen les peripècies d’aquesta gira per Espanya i de part de l’aventura anterior del cantant per les Amèriques.\nD’aquesta experiència va sorgir l’àlbum “Atlántico” (Esmerarte, 2012), el dotzè treball de la seva carrera, però el primer editat sota el seu propi nom.\nAquest 2015, López ha presentat Paramales, el seu àlbum 12+1, que ve a certificar el que ja s’intuïa a Atlántico.\nLópez, que va ser una icona de l’Indie nacional, deixa pas a la seva vena de cantautor més folk (ha enregistrat ell sol tots els instruments excepte les percussions) però sense abandonar del tot el seu esperit rocker.\nSegons les seves paraules al disc: ‘conviuen sons colombians amb sons dels anys’ 70 o guitarres espanyoles. Hi ha fusió, com sempre, però és una mescla si cap molt més dispar que la del meu anterior treball. Hi ha més sintetitzadors o guitarres elèctriques al mateix temps que mantinc coses molt folklòriques. Em vaig atrevir més que mai, o això crec”.\nContinuen les influències del seu llarg viatge per Amèrica a cançons com Patagonia o Caracoles; deixa veure les seves arrels gallegues a ‘A Serea e o mariñeiro’ i li pica l’ullet al flamenc a la intro de ‘La casa hacer ruido cuando no estás’, cantada a duo amb la seva dona, la fotògrafa argentina Lola Garcia Garrido.\nXoel López és polifacètic i recentment ha encetat una col·laboració amb un programa de ràdio junt amb Kike García i Xavi Puig, creadors de la web El Mundo Today, l’actualitat informativa i de la música independent en un programa que es podrà escoltar els dissabtes de les13:30 a 14:30 en Cadena Ser i al web dels patrocinadors Estrella Galicia.\nSi no us voleu perdre en Xoel en directe, podeu anar aquest dissabte 14 a la Sala Music Hall de Barcelona.\nUs deixem amb el vídeo enregistrat al costat del grup Vetusta Morla per donar suport a la campanya de l’ONG Save the Children en defensa dels refugiats.\nDijous 12 de Novembre de 2015 | Categoria: Espai de música,NOVETATS\t| Enllaç permanent\n«Si em preguntes què és el més important del món, aquesta seria la meva resposta: els éssers humans, els éssers humans, els éssers humans.»\nSarah Lark va treballar durant molts anys com a guia turística. Aviat va descobrir la seva fascinació per Nova Zelanda, i els seus paisatges sorprenents han exercit des de sempre una atracció gairebé màgica sobre ella.\nSarah Lark és el pseudònim d’una exitosa autora alemanya, Christiane Gohl, que en l’actualitat viu a Espanya. El seu llibre En el país de la nube blanca, primer volum de la“Trilogía de la nube blanca”, es considerat el debut amb més èxit dels últims anys a Alemanya i va sorprendre crítica i lectors.\nAvui us presentem el primer llibre d’una nova saga de l’autora, la “Trilogia del fuego”, ambientada també a Nova Zelanda. Una epopeia tan emotiva com fascinant que transcorre a les antípodes, La estación de las flores en llamas.\nMecklenburg, 1837: el somni d’una vida millor convenç els familiars d’Ida d’emigrar a Nova Zelanda. Però quan el vaixell Sankt Pauli arriba per fi a la Illa Sud, a tot el seu passatge l’espera una sorpresa desagradable.\nAixí és realment la terra promesa? Aviat el destí d’Ida pren un gir tan inesperat com el del seu amor secret cap a Karl. I per algun motiu, en aquesta terra Ida només troba amistat i protecció en l’exòtica i singular Cat, una noia criada entre maoris,… Fins que arriba la nit de la gran inundació.\nIda és una jove alemanya de família tradicional, de caràcter despert i intel·ligent i que malgrat posseir un esperit inquiet es veu abocada a obeir els designis familiars de matrimoni i futur en un altre país. Els seus sentiments ocults es centren en Karl, un jornaler de futur incert que és capaç d’emigrar gairebé sense res i sense promeses d’un tros de terra, per estar al costat de la dona a la que vol. Són aquests dos personatges els que serveixen a Sarah Lark per reflectir la manera en què alguns colons van arribar a aquelles terres, els seus costums, els seus actes i la manera en què molts van ser enganyats i van haver de sortir endavant.\nLa “Trilogia del fuego” pot arribar a ser considerada la millor obra de Sarah Lark, autora amb més de vuit milions de lectors a tot el món, dels quals un milió i mig en castellà.\nA les biblioteques municipals de la ciutat també podreu trobar d’altres llibres de l’autora que pertanyen a la “Trilogia del Kauri”, novament ambientada a Nova Zelanda, i la “Saga del Caribe”, ambientada a les illes de La Espanyola i Jamaica.\nDimecres 11 de Novembre de 2015 | Categoria: Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nTardor de sèries: The Wire\nAquesta setmana podreu trobar entre les novetats de l’espai de cinema de la Biblioteca, la primera temporada de la sèrie The Wire.\nThe Wire és una sèrie de televisió nord-americana ambientada a Baltimore, Maryland, el fil conductor de la qual són les intervencions telefòniques judicials encomanades a un grup policíac. El títol de la sèrie no és casual, ja que ‘The Wire’ es traduiria com “el fil”, les interpretacions de les quals podrien ésser “la punxada” o “l’escolta”.\nVa ser ideada, escrita i produïda pel periodista i escriptor David Simon, que es va basar en la seva experiència a la secció de successos del The Baltimore Sun. Es va estrenar al canal de televisió per cable HBO el 2 de juny de 2002 i va finalitzar la seva emissió el 9 de març de 2008, període en què es van emetre seixanta capítols repartits en cinc temporades.\nA l’estat espanyol la sèrie va ser emesa pel canal de pagament TNT. Malgrat no haver estat un gran èxit comercial, la sèrie va ser lloada per la crítica, que la va qualificar com una de les millors sèries de televisió mai realitzades i un dels millors treballs de ficció dels anys 2000, la qual cosa, va potenciar un fenomen de boca orella que la va convertir en poc temps en protagonista de les pantalles d’ordinador i televisió.\nLa música també té un paper important a la sèrie. El tema interpretat en l’inici de cada episodi de la sèrie és “Way down in the hole”, una cançó gospel i blues, escrita per Tom Waits i inclosa en el seu àlbum de 1987 “Franks Wild Years”. En cada temporada es va utilitzar un enregistrament diferent de la cançó sobre diverses seqüències d’inici. A la següent llista de reproducció trobareu totes les versions, i altres temes mítics de la sèrie.\nLa sèrie tracta de ser una visió realista de la vida de Baltimore, centrant-se especialment en el tràfic de drogues. Molts dels seus personatges es basen en persones del món real de Baltimore i diversos actors secundaris són amateurs que interpreten els seus propis personatges. The Wire ens explica històries i esdeveniments entre diverses institucions governamentals, públiques, jurisdiccions policíaques i sectors majorment marginals de la ciutat que prenen part al llarg de diversos capítols o que poden allargar-se per diverses temporades. En aquesta primera temporada se centren sobretot en les lluites entre la policia i les bandes de narcotraficants al districte oest de la ciutat, narrat des de tots dos punts de vista.\nPodríem dir que The Wire és una sèrie coral, amb molts i molts personatges principals, amb molts actors secundaris amateurs que s’interpreten a si mateixos, perquè a la sèrie hi ha tants punts de vista diferents, tants personatges rellevants que cap és el protagonista principal que fa funcionar la sèrie. Aquí no preval l’individu, sinó tot el sistema, en tota la seva immensitat i complexitat. De fet, si ens fixem a la sèrie, cada temporada està dedicada a una professió: la policia, els narcotraficants, els portuaris, els professors, els polítics i els periodistes.\nEls personatges principals són el detectiu del departament d’homicidis políticament incorrecte anomenat ‘Jimmy’ McNulty interpretat per Dominic West i un dels dolents més grans dels darrers anys: Omar Little, al que dóna vida l’actor Michael K. Williams, entre molts altres. Si voleu més información sobre aquesta sèrie, consulteu l’especial que van preparar els nostres companys del Prestatge Virtual de Cinema de la Biblioteca Virtual de la Xarxa de Biblioteques Municipals de la Diputació de Barcelona. Us deixem amb la promoció d’aquesta temporada de The Wire.\nDimarts 10 de Novembre de 2015 | Categoria: Espai de cinema,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nAmb aquest llibre amè i honest coneixerem un artista únic. A Jaume Sisa, el comptador d’estrelles, es repassa la seva trajectòria personal i artística, així com el temps que li ha tocat viure, amb el periodista musical Donat Putx que li estira la llengua. Segons Roger Mas, «el savi del Poble Sec». Segons Quimi Portet, ‘el cantant més ie-ie que hi ha hagut mai’. Com diu David Carabén, ‘ser galàctic, en el país on ens ha tocat de viure, vol dir ser intel·ligent’.\nEn actiu des del 1968, Jaume Sisa és un dels cantautors més populars i estimats de la música catalana, i el més heterodox de tots. Boig o savi, místic i galàctic, repassa la seva trajectòria personal i artística. I ho fa amb una mirada de vegades tendra, de vegades descreguda, però brutalment honesta en tots els casos. El Poble Sec dels cinquanta, les festes i les derrotes, les dones i els diners, desfilen per aquestes converses sense guió previ. Sisa ja té 66 anys, però, com diu, es troba en les millors condicions per conquerir definitivament la joventut.\nAquest 2015 celebrarem el 40è aniversari de la mort del dictador Franco, però també de la prohibició que el Sisa actués al Canet Rock i de l’aparició estel·lar del disc ‘Qualsevol nit pot sortir el sol’. Aquell nen del Poble Sec, veí de Joan Manuel Serrat, que jugava a fer cançons amb grups com Operación Gaseosa, va poder començar a viure de la seva dèria. Enrere quedava la descoberta de Bob Dylan gràcies als germans Batiste, el viatge iniciàtic a Tunísia en què va compondre cançons per omplir tres discos, el Grup de Folk, els experiments de Música Dispersa, el disc ‘Orgia’, la mort de la mare, etcètera. L’any 1975 va ser finalment un any de traca i mocador. Les veïnes li deien: “T’hem vist a la tele, Jaume. Ai, que contenta que estaria la Paquita!”\n“La vida és una cosa molt estranya, però d’això només ets conscient quan vas acumulant anys. Jo estic en un punt en què aquesta estranyesa va augmentant. Dia a dia tot es va fent més rar, però més rar en la pràctica, no només en teoria. Quan tenia vint anys, jo ja volia ser vell. D’alguna manera, m’interessava més el saber dels vells que la vitalitat dels joves. […] a mi la soledat m’alimenta, i no sabria viure de una altra manera. “reflexiona Jaume Sisa al llibre.\nDonat Putx (Granollers, 1966) és periodista musical. L’any 1988 va començar a publicar crítiques de concerts al Diari de Barcelona, i des del 1994 ho fa a La Vanguardia. Ha publicat a Barcelona Metròpolis, Enderrock, Rockdelux i altres capçaleres. Va ser director de la redacció de la revista Folc entre 2002 i 2004, i director artístic del Festival Trobadors i Joglars del Vallès Oriental els anys 2006 i 2007. Signa els textos del llibre Barcelona en 50 cançons (2014).\nAquí teniu tots els treballs de Jaume Sisa que podreu trobar a les biblioteques municipals de Vilanova i la Geltrú.\nDilluns 9 de Novembre de 2015 | Categoria: Espai de música,Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nAquesta setmana podreu trobar exposades a l’espai de cinema de la Biblioteca una nova col·lecció de pel·lícules de l’Oest, concretament la col·lecció que ha publicat recentment el diari El país sota el títol de ‘Legendario Oeste’.\nUna selecció dels títols més grans del gènere western. Tots els que van marcar un abans i un després, amb les històries més llegendàries, interpretacions memorables i la direcció dels qui avui segueixen sent referència insuperable.\nEl western és un gènere cinematogràfic, tot i que s’origina com un gènere literari, l’acció del qual se situa al llunyà Oest nord-americà, principalment durant la segona meitat del segle XIX. Aparegut des dels primers anys del cinema mut, és un gènere essencialment clàssic, vinculat sobretot a la indústria cinematogràfica de Hollywood.\nEl western com a gènere cinematogràfic, ha sabut mostrar les tensions entre l’individu i la comunitat; entre ramaders i agricultors; entre els indis, els colons i els militars (coneguts en el mitjà com “pells roges”, “cares pàlides” i “casaques blaves”, respectivament); entre l’oest rural i l’est urbà i industrial. També es conegut com ’pel·lícules de l’oest’ o ‘de vaquers’.\nEl western barreja l’esperit d’aventura, les condicions atzaroses i el caràcter violent que van acompanyar la colonització d’aquests territoris. Hi són habituals un conjunt d’arquetips (el xèrif, els bandolers, els cowboys, els indis, el Setè de cavalleria, les caravanes, el ferrocarril, la diligència, el foraster, etc.) i d’arguments (el viatge, la transhumància, la guerra contra els indis, la febre de l’or, etc.) es repeteixen amb variacions i superposicions, acompanyades d’una estètica inconfusible (el barret vaquer, les pistoles, el saloon, el paisatge dels canyons, etc.).\nEl director més destacat del gènere va ser John Ford. Ford va realitzar pel·lícules que es van convertir en clàssics de la història del cinema, entre elles, moltes adscrites a aquest gènere com ho son La diligencia, Fort Apache o Centauros del desierto.\nFord va formar un bon tándem amb l’actor més representatiu del gènere de l’Oest: John Wayne. En aquesta selecció que us presentem trobareu fins a quatre pel·lícules protagonitzades per en John Wayne.\nA la col·lecció hi ha altres directors a destacar com Howard Hawks, Nicholas Ray, Sam Peckinpah o Clint Eastwood.\nEastwood va començar com a actor als denominats Spaghetti western, pel·lícules que pertanyien a aquest gènere però que van ser realitzades fóra dels Estats Units per directors europeus, com, per exemple, les de l’italià Sergio Leone, que va renovar el gènere amb personatges més complexs, que es sortien dels arquetips de les pel·lícules nord-americanes.\nPosteriorment, Eastwood ha destacat com un gran director cinematogràfic i a la seva filmografía trobem westerns destacats com El jinete pálido, que trobareu exposat, o la historia crepuscular de Sin Perdón, per la qual va guanyar el Premi Òscar al millor director i també a la Millor Pel·lícula l’any 1993.\nActualment encara es produeixen pel·lícules d’aquest gènere, però ja no tenen l’esperit ni el caràcter èpic de les realitzades en dècades anteriors.\nPer acabar, us deixem amb l’escena final de Centauros del Desierto, una escena mítica de la historia del cinema.\nDissabte 7 de Novembre de 2015 | Categoria: AL DIA\t| Enllaç permanent\n“A l’atzar agraeixo tres dons: haver nascut dona, de classe baixa i nació oprimida. I el tèrbol atzur de ser tres voltes rebel”\nAvui us presentem un llibre pòstum de la poeta catalana Maria-Mercè Marçal, El senyal de la pèrdua. Escrits inèdits dels últims anys.\nEl 1994, després de molts anys de conrear la poesia, Maria-Mercè Marçal va publicar la seva única novel·la, sobre una escriptora anglo-francesa de la ratlla del 1900: La passió segons Renée Vivien. Poc temps després, el 1996, quan li van detectar el càncer de què havia de morir al cap de dos anys, Marçal va començar un dietari que va anar escrivint, amb intermitències, fins poc abans del final. Es tracta d’un dietari centrat en l’experiència de la malaltia, escrit des d’una extrema lucidesa. Paral·lelament, l’autora va mantenir una correspondència intensa amb Jean-Paul Goujon, biògraf de Renée Vivien, en la qual va abocar molt bona part de les inquietuds que la definien com a persona i com a escriptora.\nAl llibre hi ha una mica de tot: una mica de poesia de la Maria Mercè Marçal i, en menor mesura, del Pere Gimferrer; una mica d’assaig sobre creació literària; una mica més de reivindicació feminista; i, especialment, una gran dosi de reflexió sobre la vida i la mort.\nL’obra es divideix en tres parts: el dietari que l’autora anava escrivint des del moment del diagnòstic del càncer fins a la mort, les cartes que li enviava a Jean-Paul Goujon (no hi ha incloses les respostes de l’autor) i l’apèndix, que és una entrevista feta per en Jordi Muñoz.\nMaria Mercè Marçal i Serra (Ivars d’Urgell, 13 de novembre de 1952- Barcelona, 5 de juliol de 1998) va ser poeta, catedràtica de català, narradora i traductora i, per un temps, editora. En la seva trajectòria vital i literària sempre va assumir, de manera coherent, la famosa divisa amb la qual va encapçalar el seu primer llibre, Cau de Llunes (Premi Carles Riba 1976): “A l’atzar agraeixo tres dons: haver nascut dona, de classe baixa i nació oprimida. I el tèrbol atzar de ser tres voltes rebel”. La seva novel·la La passió segons Renée Vivien, va obtenir, entre d’altres guardons, el premi Carlemany 1994. Usà com a nom de ploma “Maria-Mercè Marçal”. Juntament amb Cau de llunes destaquen Bruixa de dol, Sal oberta, La germana, l’estrangera i Desglaç, tots ells títols essencials en la poesia contemporània.\nEn aquest enllaç trobareu tota l’obra de la Maria-Mercè Marçal que podreu trobar a les biblioteques municipals de Vilanova i la Geltrú.\nDivendres 6 de Novembre de 2015 | Categoria: Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nAvui us presentem el llibre Dibujo y territorio. Cartografía, topografía, convenciones gráficas e imagen digital, escrit per Lino Cabezas Gelabert i Inmaculada López Vílchez.\nEl mapa, símbol de cultura i desenvolupament científic, és, en la seva essència gràfica, dibuix del territori. La representació cartogràfica s’ha configurat com un autèntic llenguatge visual ple de codis i coneixement en contínua evolució des de fa mil·lennis. Molts són els llibres que ens parlen del mapa, i son evocadores les seves imatges. Aquesta obra és més que un llibre de mapes. A ” Dibujo y territorio ” s’analitza particularment la construcció del llenguatge gràfic del mapa en estreta relació amb els conceptes de representació i dibuix, entenent que són necessàries les referències a l’art, la ciència, la tècnica cartogràfica, així com l’estudi de la seva història i valors simbòlics. Aquest llibre dedicat a la “cartografia, topografia, convencions gràfiques i imatge digital” proposa un acostament a l’etimologia, evolució i desenvolupament de les tècniques gràfiques associades a la representació del territori des dels seus orígens com a obres de caràcter únic, fins als nostres dies, amb mapes creats per al consum de masses, estudia la imatge visual del territori a través de les corografías, els panorames i el dibuix dels descobridors, la planificació territorial, fins arribar a la imatge tecnològica del territori, abordant altres aspectes complementaris com la seva extensió en l’art contemporani o la seva simbologia de poder.\nPel que fa als autors, Lino Cabezas Gelabert és professor titular al Departament de Dibuix de la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Barcelona i ha publicat un bon nombre d’articles en revistes científiques i llibres. Per la seva banda. Inmaculada López Vilchez, l’altra coordinadora del llibre, és professora a la facultat de Belles Arts de la Universitat de Granada.\nAl llarg de deu capítols del llibre recorrem la representació del món a través de la cartografia i els mapes des d’un punt de vista «centrat en i des de l’àmbit professional del dibuix».\nComença el text amb la l’evolució iconogràfica (capítol I), els aspectes tècnics com el mesurament i geometria (capítol II), les projeccions cartogràfiques (capítol III), els mapes més visuals: les corografías i panorames (capítol IV), sense oblidar els aspectes més pragmàtics de la cartografia amb l’estudi de les topografies urbanes i la planificació territorial (capítol V), i els mapes dels colonitzadors (capítol VI). El capítol VII està dedicat a l’ús dels mapes com a instrument polític, mentre que el capítol VIII tracta sobre la democratització del mapa, el disseny gràfic i la senyalètica dels mapes, de la «Tabula Peutingeriana a la guia de viatges». El «grafisme universal» dels mapes digitals actuals s’aborda en el capítol IX. El llibre finalitza amb un repàs a les «estratègies» cartogràfiques utilitzades en l’art contemporani a través de les imatges i fotografies de Juan José Gómez Molina (capítol X).\n«Aquest llibre dedicat a la cartografia, topografia, convencions gràfiques i imatge digital proposa un acostament a l’etimologia, evolució i desenvolupament de les tècniques gràfiques associades a la representació del territori des dels seus orígens com a obres de caràcter únic, fins als nostres dies, amb mapes creats per al consum de masses »i ho fa a més d’un excel·lent text, acompanyat per més de 500 imatges de diversa grandària.\nDe Lino Cabezas també trobareu a les biblioteques municipals de la ciutat el llibre Anàlisi gràfica i representació geomètrica.\nTambé trobareu més llibres sobre cartografia.\nDijous 5 de Novembre de 2015 | Categoria: Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\n‘El ratpenat’ de Jo Nesbo\nEl ratpenat és la primera de les novel·les sobre Harry Hole, un inspector peculiar que ha meravellat milers de lectors. Alcohòlic, drogoaddicte esquerp, desperta certa tendresa, sobretot en les dones. Enguany la novel·la s’ha publicat per primera vegada en català.\nCom va començar? Quins van ser els seus inicis? Per fi, coneixerem tot el passat fosc que amaga l’ànima d’un dels detectius més carismàtics de la novel·la negra escandinava.\nHarry Hole és enviat a Sydney des d’Oslo perquè investigui l’assassinat d’una dona noruega, Inger Holter, una celebrity de sèrie B, el cadàver de la qual ha estat trobat entre les roques al peu d’un penya-segat. La policia sospita que va ser violada abans de morir, però no s’ha trobat rastre algun d’ADN.\nHarry Hole tindrà com a company de recerca a Andrew Kengsinton, detectiu aborigen australià. Tots dos sospiten de la parella de l’ Inger, Evans White, atractiu camell conegut per la policia. No obstant això, Harry comença a veure que el cas és més complex del que a priori pogués semblar i, poc després, l’equip de recerca relaciona una sèrie de desaparicions i assassinats sense resoldre que suggereixen que un assassí en sèrie camina solt.\nHarry Hole és un jove i brillant detectiu, però amaga un fosc secret. Durant la seva estada a Sydney s’enamorarà de Birgita Enquist, a qui li confessarà el que oculta del seu passat i què l’allunya del seu país…\nJo Nesbo és un escriptor i músic noruec. La trajectòria vital i literària de Nesbo és singular.\nAbans de convertir-se en escriptor, va ser jugador de futbol professional, es va allistar com a voluntari a l’exèrcit noruec i, més tard, va ser guitarrista i lletrista d’un grup de rock, una autèntica estrella a Noruega, però el 1996 va deixar la música per dedicar-se a la literatura.\nEl 1997, la seva primera novel·la El ratpenat (Flaggermusmannen) va ser guardonada amb el permi Riverton a la millor novel·la negra noruega i el premi Grassnøkkelen a la millor novel·la negra dels països nòrdics.\nÉs principalment conegut per les seves novel·les de gènere policíac sobre l’inspector Harry Hole, però també ha continuat treballant la seva faceta musical i és el cantant del grup de rock Di Derre. A més de les novel·les de la sèrie detectivesca, també ha començat una línia infantil/juvenil sobre el Doctor Proktor (Doktor Proktor), un científic boig, inventor.\nEls seus llibres s’han traduït a més de 40 idiomes i ha venut més de 20 milions d’exemplars de les seves obres a tot el món.\nPodeu descarregar la fitxa d’aquest mes aquí: El ratpenat de Jo Nesbo\nEl Club de Lectura d’Adults de la Biblioteca Armand Cardona comentarem aquesta lectura el dissabte 28 de novembre a les 18h. Esteu convidats a participar-hi!\nUs deixem amb una actuació en directe amb el seu grup.\nDilluns 2 de Novembre de 2015 | Categoria: CL Adults\t| Enllaç permanent