Proposta d'última hora de Compromís per formar Govern a Espanya - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nProposta d'última hora de Compromís per formar Govern a Espanya\nCompromís planteja un acord revisable i compartir el Govern central amb PSOE, Podem i confluències i IU\nep 26.04.2016 | 12:35\nProposta d'última hora de Compromís per formar Govern a Espanya EFE\nLa proposta d'última hora que Compromís ha enviat als partits d'esquerres planteja un acord de mínims revisable cada sis mesos i la conformació d'un Govern central compartit amb PSOE, Podem i les seves confluències i Izquierda Unida-Unitat Popular.\nEl portaveu de Compromís al Congrés, Joan Baldoví, ha enviat a primera hora d'aquest dimarts el document, que ha anomenat 'Acord del Prado', als partits d'esquerra i que ha entregat al Rei, amb el qual s'ha reunit a la Zarzuela dins de la ronda de contactes que ha obert amb els partits polítics abans de convocar eleccions.\nEl text, a què ha tingut accés Europa Press, inclou una trentena de mesures destinades a "rescatar persones", "regenerar" la democràcia i lluitar contra la corrupció, governar "per a les persones", impulsar un nou model productiu i "aprofundir" la democràcia a l'Estat i a Europa.\nCal estar «a l'altura»\nSegons explica el document, Compromís pretén que aquestes mesures suposin "un primer pas" per donar solució a les demandes democràtiques i socials d'Espanya. "L'existència d'una alternativa de govern a la situació de fractura política i democràtica que canalitzi la il·lusió expressada a les urnes depèn de nosaltres --diu--. Hem d'estar a l'altura."\nLa proposta de Compromís preveu vuit possibles solucions per regenerar la democràcia i posar fi a la corrupció "com a model políticoeconòmic". Així, planteja reformar la Llei de Transparència, crear l'Oficina contra el Frau i la Corrupció, prohibir les portes giratòries, regular els 'lobbies' i aprovar una llei per a la protecció del denunciant de pràctiques corruptes.\nPosar fi a la Llei Mordassa\nA més, suggereix derogar l'anomenada 'Llei Mordassa', adoptar mesures per millorar la transparència en la contractació d'empreses i serveis públics, reformar el sistema electoral i despolititzar el Tribunal Constitucional (TC) i el Consell General del Poder Judicial (CGPJ).\nAlhora, Compromís advoca per una sèrie de mesures que intenten "aprofundir" la democràcia a l'Estat i a Europa i, en aquest sentit, proposa reformar el sistema de finançament autonòmic i reconèixer el deute històric de l'Estat amb les comunitats autònomes.\nTambé vol abordar les crisis territorials de l'Estat "des d'una perspectiva democràtica" i avançar cap a un model federal, impulsar la integració i democratització de la UE amb base a un model "social, just i solidari", renegociar els Programes d'Estabilitat dels països com Espanya i promoure un augment de les polítiques redistributives entre els països membres de la UE.\nEl document també preveu la necessitat de promoure la paritat en els òrgans institucionals, de recuperar el sistema sanitari públic i la sanitat universal, d'impulsar una nova Llei d'Educació, consensuada amb els agents socials; i de promoure una nova Llei Integral per a la igualtat efectiva de persones LGTBI.\nEn el pla econòmic, la proposta de Compromís s'articula al voltant d'un "rescat a les persones" que passi per implantar un ingrés vital mínim, lluitar contra la pobresa, impulsar un pla d'ocupació juvenil i dotar de recursos tant la llei de dependència com la lluita contra la violència de gènere.\nDerogar el 135 de la Constitució\nA més, s'advoca per actuar contra els desnonaments incloent la posada en marxa de les cinc reivindicacions de la Plataforma d'Afectats per les Hipoteques (PAH), que són la dació en pagament retroactiva, els lloguers socials assequibles, paralitzar tots els llançaments, crear un parc d'habitatge públic amb els pisos buits i impedir els talls de subministraments energètics.\nD'altra banda, s'advoca per un nou model productiu basat en la reindustrialització del país, un esquema energètic "just i sostenible", una banca pública a partir de l'Institut de Crèdit Oficial (ICO), un increment de les connexions amb Europa i un impuls a l'agricultura de proximitat.\nPer aconseguir tots aquests canvis, Compromís creu que cal portar a terme una reforma fiscal "justa, ambiental i solidària" més centrada en la lluita contra el frau, així com derogar l'article 135 de la Constitució per poder "prioritzar la despesa social i reestructurar el deute" i revocar les reformes laborals del PSOE i del PP.


La Cotorra de la Vall: d’abril 2021\nDIA 30 ABRIL: Acabem el mes amb dades estabilitzades i una IA de 43 casos per 100.000 habitants\nEl País Valencià ha notificat 186 casos nous de coronavirus que situen la xifra total de positius en 390.476 persones. La incidència acumulada a 14 dies de la Comunitat Valenciana se situa en 43 casos per cada 100.000 habitants, un punt menys que ahir dijous.\nDes de l'última actualització s'han registrat 284 altes a pacients amb coronavirus. Els hospitals valencians tenen, actualment, 246 persones ingressades i 56 en UCI. Ahir eren 257 persones ingressades, 55 d'elles en l'UCI,\nA més, s'han registrat 5 defuncions per coronavirus i 9 nous brots.\nACTUALITZACIÓ DE DATES 30 D'ABRIL *\n186 NOUS casos positius PCR:\n- 52 a la província d ' Alacant\n- 96 a la província de València\nTotalment confirmats per PCR: 390.476\n246 persones ingressades a data d'avui:\n- 56 a la província de Castelló, 12 pacients a UCI\n- 64 a la província d ' Alacant, dels 17 a UCI\n- 126 a la província de València, dels 27 a UCI\n- 66 a la província d ' Alacant\n- 169 a la província de València\n- 4 a la província d ' Alacant\nDosi administrativa: 1.673.335. Han rebut la pauta completa d'immunització (dues dosis per a Pfizer, Moderna i AstraZeneca i la monodosis de Janssen) 481.038 persones.\nPublicat per La Cotorra de la Vall a 19:06 Cap comentari:\nTavernes augmenta a 5 els casos actius després del brot del passat dimecres: Hem donat una passa enrere respecte setmanes anteriors\nNo són bones notícies les que ens ofereix avui l'actualització de la Conselleria de Sanitat: es confirma una pujada de casos actius a Tavernes després del brot de Covid-19 que, com ja vam publicar el passat dimecres, s'havia anunciat a la nostra ciutat.\nEl brot, amb 4 casos actius, se suma a 1 cas actiu que teníem des del passat dimarts amb la qual cosa el total ara d'infeccions durant la pandèmia és de 1.288 persones i de 5 casos actius ara mateix. Això suposa un augment de la IA que passa dels 5'81 del dimarts als 28'98 per 100.000 habitants que tenim avui. El cònsol que podem tindre és que no és una situació greu, i que continuem per davall de la mitjana valenciana i molt lluny de la mitjana espanyola.\nDins de les dades d'avui, la Conselleria de Sanitat confirma una defunció més al nostre terme municipal, amb la qual cosa el total durant la pandèmia es de 52.\nVista la situació, i que hem donat una passa enrere, ho tornem a repetir: cal extremar les precaucions, mantindre la responsabilitat i, sobre tot, no baixar la guàrdia quan a reunions socials i familiars. El brot que hem patit amb 4 casos deriva d'un origen social, i encara que les vacunacions s'estan mostrant efectives, no podem deixar de costat que no tota la població està vacunada.\nIncidència Acumulada: 28'98 per 100.000 habitants (era de 5'81)\nDefuncions totals: 52 (eren 51)\nEl Centre Excursionista organitza enguany una pujada virtual a les Creus obligat per la Covid-19\nEl Centre Excursionista de Tavernes organitza per aquest 2021 una "Pujada virtual a les Creus" donat que un any més no pot organitzar, com és tradicional des de fa moltes dècades, la pujada el dia 1 de maig. La causa és massa conegut: l'any passat aquesta activitat esportiva no es va poder celebrar pel fet d'estar confinats i enguany no serà possible per les restriccions sanitàries.\nNo podem oblidar que una ascensió normal del dia 1 de maig arriba a reunir vora 600 participants, i per tal d'evitar eixa aglomeració de gent en la muntanya, i obligats per les normes de la Covid-19 que restringeix el nombre de participants en activitats esportives, el Centre Excursionista ha organitzat la pujada del 2021 de manera virtual, cosa que es podrà realitzar entre demà, 1 de maig, i el pròxim dia 15.\nTots els interessats a participar poder efectuar l'itinerari marcat: Eixida del mur de defensa, pujada per les Fontetes de Cantus, Alt de les Creus, Pla de la Sangonera i tornada per la Senda dels Amoladors en el moment que desitgen, dins de l'horari permés d'activitats i registrar la ruta feta amb l'aplicació "Strava" i enviar la ruta registrada al correu: virtual@centreexcursionista.com\nEntre els participants es realitzara un sorteig de material de muntanya\nPublicat per La Cotorra de la Vall a 7:16 Cap comentari:\nDIA 29 ABRIL: Avui notifiquem 215 nous casos, amb 3 defuncions i 12 brots\nLa Conselleria de Sanitat ha notificat 215 casos nous de coronavirus que situen la xifra total de positius en 390.290 persones. A més, s'han registrat tres defuncions per covid-19 des d'en les últimes 24 hores, per la qual cosa el total de defuncions des de l'inici de la pandèmia és de 7.310.\nDes d'ahir s'han registrat 232 altes a pacients amb coronavirus. En data de hui, els hospitals valencians tenen 257 persones ingressades, 55 d'elles en l'UCI, ahir eren 256 persones ingressades de les quals hi havia 54 en UCI\n* ACTUALITZACIÓ DE DATES 29 D'ABRIL *\n215 NOUS casos positius PCR:\n- 65 a la província d ' Alacant\n- 108 a la província de València\n257 persones ingressades\n- 57 a la província de Castelló, 9 pacients a UCI\n- 69 a la província d ' Alacant, dels 19 a UCI\n- 131 a la província de València, dels 27 a UCI\n- 85 a la província d ' Alacant\n- 121 a la província de València\nTreballadors i treballadores nous positius :2\nDosi administrativa: 1.620.063 dosi. Han rebut les dues dosis 441.479 persones.\nINFORME: El programa SADIA de Serveis Socials efectua una gran funció social amb menors i adolescents en risc de marginació\nLa regidoria de Serveis Socials que dirigeix la regidora de Compromís, Noe Alberola, compta entre els seus serveis amb el denominat "Servei d’Atenció Diürna per a la Infància i Adolescència i d’Inserció Sociolaboral (SADIA)", que compleix una gran funció social, és de vegades un desconegut per a la ciutadania i, per tant, intentarem donar a conéixer alguns dels seus aspectes.\nEls objectius principals de SADIA són diversos, tant des del punt de vista de la protecció del menor, educatius, formatius... tot per afavorir el desenvolupament integral de les persones a qui van dirigides, i en correspondència són diversos els programes, i les activitats derivades, per a aconseguir la integració social i, si cal també la laboral dels adolescents.\nLes actuacions dels programes són dutes a cap pels professionals dels Serveis Socials, i en el cas dels de Tavernes, es marquen després d'un treball que analitza els dèficits socioeducatius que presenten els menors implicats, perquè així es pot atendre millor la tasca a realitzar, i també allò que és important: establir uns model educatius amb unes pautes que faciliten la promoció sociocultural i la inclusió social.\nLa regidora Noe Alberola\nNoelia Alberola, regidora de Serveis Socials de Tavernes, ens parlava d'aquesta planificació de treball que s'ajuda "amb un conjunt d'activitats que es realitzen al marge de la rutina diària, però són molt importants per a fomentar activament valors com el respecte, la companyonia, l’esforç o la superació entre l’alumnat".\nLa regidora ha explicat que el professorat marca quina és la prioritat a l'hora d'intervindre en els grups de menuts i adolescents vallers després d'una diagnosis que cerca les dificultats per al creixement personal i com influeixen a l'hora d'establir relacions interpersonals i socials, alguns vegades dins d'una situació complexa personal dels menors que pot derivar en risc de marginació per pobresa o falta de recursos.\nAlgunes de les activitats complementaries dutes a cap\nEls tallers i activitats duts a cap des del SADIA, ha permés als menors i adolescents atesos gaudir de diferents activitats, moltes realitzades en equip, i que els ha servit per a conèixer l’entorn natural i respectar el medi ambient.\nLes activitats realitzades a l'aire lliure han fomentat el treball en equip i han teixit vincles emocionals i una suma de nous valors, treball que ha comptat amb la col·laboració del Centre Excursionista amb eixides a les rutes de senderisme, tallers mediambientals i recollida de microplàstics a la platja, tallers d'herbes per conéixer la flora de la Valldigna i les propietats d'algunes plantes.\nTambé han pogut gaudir d'una experiència d'espeleologia per descobrir els misteris que ens guarda les entranyes de la terra, amb una visita a les coves del Candil i del Tortero a Tous. Unes aventures que els fan créixer, treballar l'autoestima, ser més assertius amb els companys i companyes i tindre cura, respecte i conservar l'entorn que els envolta.\nDins d'aquestes tasques, cal remarcar - com ja vam publicar- la col·laboració amb els tallers d'ocupació que prepara el Parc del Cambro, un espai on han treballat colze a colze i que els ha servit per a valorar el treball realitzat i el que poden aportar a la societat amb el seu esforç, amb la creació d'espais de reciclatge, amb la qual cosa han donat una segona vida a materials inútils, mentre la creació d'un espai natural, com és el jardí vertical, aporta benestar.\nDIA 27 ABRIL: Portem un any d'informació diària de la Covid-19 al País Valencià i avui informem de 144 casos, 7 defuncions i 15 brots\nAra fa poc més d'un any, en concret 270 dies, que informem al dia de manera detallada de totes les dades de la Covid-19 al País Valencià. De fet vàrem començar quasi amb l'inici del confinament, el mes de març, però oferint la situació a la comarca i al departament de Gandia, a la qual vam sumar a partir del 22 d'abril tota la general valenciana. Gràcies a Lluismi Campos, sempre a punt per oferir-nos les dades generals bàsiques des de València i amb promptitud, i també als professionals de la sanitat de Gandia pels seus consells en oferir la informació en els primers temps difícils de la pandèmia.\nI anem per feina... Avui el País Valencià ha notificat 144 casos nous de coronavirus, amb un total de positius de 389.850 persones. Des de l'última actualització s'han registrat 174 altes a pacients amb coronavirus, mentre als hospitals valencians hi ha 257 persones ingressades i 60 en UCI, quan ahir eren 266 persones ingressades i 62 en UCI. Baixem la pressió en hospitals. Avui hem registrat 7 defuncions amb un total de 7.302 en tota la pandèmia.\nI tornem a pujar en els brots, que avui en són 15, d'ells un a la comarca, en concret a Gandia, i un a la veïna ciutat de Cullera.\n* ACTUALITZACIÓ DE DATES 27 D'ABRIL *\n144 NOUS casos positius PCR:\n- 49 a la província d ' Alacant\n- 52 a la província de València\nTotalment confirmats per PCR: 389.850\n257 persones van entrar a data d ' avui:\n- 45 a la província de Castelló, 10 pacients a UCI\n- 74 a la província d ' Alacant, dels 18 a UCI\n- 138 a la província de València, dels 32 a UCI\n- 28 a la província de Castelló\n- 45 a la província d ' Alacant\n- 101 a la província de València\nRESIDÈNCIES de la Comunitat Valenciana:\n- 5 Residències Sènior\nPublicat per La Cotorra de la Vall a 18:38 Cap comentari:


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: La llista amb sense polítics\nLa llista és el Sant Greal del sobiranisme, en aquests darrers dies de precampanya d'unes eleccions, les del 27 de setembre, que ben aviat hauran de ser convocades.\nEl debat de la llista semblava acabat però després de les eleccions municipals el president Mas l'ha desenterrat i ha tornat, com un zombi, amb major virulència, intensitat! El president Mas l'ha desenterrat i les enquestes han fet la resta!\nLa potencial llista unitària sobiranista va mutant en funció del minut i resultat d'aquesta precampanya, també en funció de qui la centra, partit o entitat sobiranista, per tal que els altres rematin a gol, l'acceptin!\nCom més ens apropem al 27S, més es va definint la graella de sortida per la cursa electoral!\nICV ha vist clara la seva jugada, després de provar-la amb èxit a les municipals: sumar amb Podem, tot i que alguns diuen diluir-s'hi; les esquerres de més a l'esquerra poc o gens sobiranistes estan disposades a sumar per fer primer un gir més social que nacional... Sí es pot!\nEl PP, Ciutadans, Unió i el PSC concorreran amb llurs sigles, amb intencions divergents a nivell social, més confluents, PP a banda, a nivell nacional, amb tints més o menys federals...\nCaldrà veure què fan finalment CDC, ERC i la CUP; fins fa poc semblava que ERC i la CUP preferien anar per separat, però la pilotada a la teulada del president Mas a les entitats sobiranistes els ha obligat a fer un canvi de timó en el seu argumentari i a plantejar, també ara l'opció d'una sola llista pel Sí!\nERC i la CUP semblen disposades a sumar-se a una "llista civil" amb polítics, però sense polítics en actiu però CDC sembla resistir-se a fer (o a participar de) qualsevol llista sense el president Mas...\nLa "llista civil amb sense polítics" és, per a mi i a hores d'ara, tot un misteri, un sudoku de dificultat màxima. Junts o separats és evident, natural i legítim que cada partit defensi, per sobre o sota els interessos que anomenen "de país" els propis de partit...\nLa "llista amb sense polítics" pot agradar molt a molts, però sembla que no per igual a tots... Aquesta possible "llista civil amb sense polítics" té el risc de convertir-se en llegenda, com el Sant Greal: hi era però ningú, encara, l'ha trobat!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 9.7.15\nEtiquetes: 2015, 27S2015, artur mas, assemblea nacional catalana, catalunya, cdc, ciudadanos, eleccions, erc, federalisme, icv, independència, podemos, política, pp, psc, unió


El pont de Dosrius i les carreteres a Llinars i a Argentona – A Dosrius. La mirada històrica\nEl pont de Dosrius i les carreteres a Llinars i a Argentona\nDate: 7 de febrer de 2018Author: Josep 0 Comentaris\nLa construcció de la carretera que uniria Mataró (el Maresme) amb la vila de Llinars del Vallès (Vallès Oriental) és un projecte que neix a finals de la dècada dels quaranta del segle XIX i no es veuria definitivament finalitzat fins a principis de la dècada dels vuitanta del mateix segle.\nJa a l’any 1835 el corregidor de Mataró exposava la conveniència d’unir Mataró amb Cardedeu amb un ramal a Llinars del Vallès per d’aquesta forma comunicar el Maresme amb el Vallès Oriental i el Montseny. En aquells moments eren molts els sectors econòmics que des de Barcelona a Canet de Mar i des de la costa fins al Montseny estaven interessats en millorar la mobilitat de la zona per a transportar des de l’interior cap a la costa mercaderies necessàries per a l’economia del litoral: fustes per a la construcció de vaixells, llenya, carbó i productes agrícoles. Les possibilitats de materialitzar aquest projecte van millorar amb la finalització de la primera guerra carlina (1833-1840).\nLa primera concreció en forma de projecte va arribar durant la segona meitat de la dècada dels quaranta. Miquel Garriga i Roca, encarregat d’elaborar diversos plànols, plantejava a l’any 1844 la construcció de la carretera que sortint de Mataró, passava per Argentona, seguia fins a la confluència de les rieres de Dosrius i de Parpers, per enfilar cap al Coll de Parpers, passant per La Roca i arribant a Granollers (actual C-1415). A més, es contemplava un ramal que sortint de l’anterior confluència, es dirigiria cap a Llinars del Vallès (actual B-510).\nEl projecte de ramal de Dosrius a Llinars va quedar plasmat en el document d’època reproduït a la pàgina 3. El signa Miquel Garriga, està datat el 15 de maig de 1844 i porta per títol Planta del 2º trozo, de los dos en que se ha dividido el ramal de Llinas, el cual partiendo del otro que de Mataró dirige a Granollers frente casa Musteros alcanza el 1r trozo hasta donde principia la riera de Dos-rius, y este hasta el pueblo de Llinas que consta de __ varas linea de camino.\nEn aquest document es pot observar que a l’esquerra (corresponent al sud) apareix la riera de Dosrius (l’actual riera de Rials o del Far) i el Castell de Dosrius. Es tracta del punt a on actualment la carretera que prové de Dosrius es bifurca en les dues carreteres que van al Vallès: una porta a El Coll i Cardedeu; l’altra cap a Llinars del Vallès. Ja aleshores existien dos camins que unien Dosrius amb les dues viles del Vallès.\nEl segon camí, el que conduïa a Llinars, orientat cap al nord i que està marcat al mapa amb la lletra “a”, es bifurcava una mica més al nord del turó de Puig Pedrós.\nEl primer camí, decantat cap a ponent i que porta l’apel·latiu de carretera, deixava Can Bordoi a la seva dreta i menava directament a l’església parroquial de Llinars.\nEl segon camí, decantat cap a llevant, s’aproximaria al veïnat del Far i a les canals i torrents de la riera del Far. Deixava enrere Can Brunet del Far i enfilaria cap al nord entre Can Bordoi i el Castell Vell de Llinars. Més endavant el camí hauria de superar el riu Mogent per trobar-se amb el Castell Nou de Llinars.\nEl primer projecte de carretera de Dosrius a Llinars seguia el curs de la riera de Rials fins a arribar a l’altura de Can Brunet del Far (b). La idea inicial era superar el Coll de Can Bordoi (la cuesta de Can Bordoi) girant la carretera a ponent, però les modificacions de l’enginyer en cap del districte farien girar la carretera cap a llevant passant molt a prop del Castell Vell.\nTres anys més tard els enginyers Elías Aquino i Ildefons Cerdà farien el reconeixement del terreny i el cap del Districte, Antonio de Arriete, decidiria que la quantitat que s’havia recaptat en forma d’arbitri era insuficient per construir la carretera fins a Granollers però sí el ramal a Llinars del Vallès. Les dificultats orogràfiques de travessar el Coll de Parpers feien inviable econòmicament el trajecte fins a Granollers.\nAl febrer de 1848 es va presentar el projecte del ramal a Dosrius i un mes més tard començarien les obres en què van intervenir fonamentalment operaris veïns de Mataró. Les obres es van acabar a l’any 1851; es van construir les obres de fàbrica més importants, com el pontó de Bordoi, però la carretera es va deixar només esplanada i necessitava del seu manteniment per dos peons caminers.\nA la documentació de l’època la carretera projectada durant la dècada dels quaranta tenia dues seccions: la primera, de 1,20 llegües, uniria Dosrius amb Llinars del Vallès; la segona, de dues llegües, uniria Dosrius amb Mataró. La construcció del primer tram va ser finançada per l’Estat i les administracions provincials, amb un cost de 268.980 rals de billó.\nA principis de la dècada dels vuitanta, el segment pendent de construir entre Mataró i Llinars del Vallès era el d’Argentona-Dosrius. Sabem que poc abans del juliol de 1883 els periodistes de Mataró van ser convidats a un banquet celebrat a Dosrius, actuant d’amfitrió el concessionari de l’obra, Frederic Gomis. Els comensals “…brindaron por la prosperidad de Cataluña, a que tanto pueden contribuir las nuevas vías de comunicación, y en especial aquellas que, como la que se trata vienen a serlo de empalme entre importantes redes de carreteras”.\nLes obres s’havien iniciat el 17 d’abril de 1883 i la carretera de cinc quilometres de longitud estava sota la direcció tècnica de l’enginyer Pedro Garcia Faria. L’orografia per on havia de passar la carretera faria que les obres no baixessin de 300.000 pessetes i que tinguessin una especial dificultat: “Las obras de tierra han sido muy costosas por haber recaído en su mayor parte en roca dura, llegando la costa de desmonte a diez metros en algunos puntos, y siendo solo menor de dos en muy cortos trayectos. Los terraplenes son también de alguna importancia teniendo los principales de cuatro a seis metros de altura en longitudes mayores de cien metros.”\nTanmateix, la part més important i simbòlica del projecte era la construcció del pont-viaducte que havia de salvar el pas de la riera de Rials al nucli urbà de Dosrius: “Tendrá dos arcos de ocho metros de luz, cuatro de siete metros y medio y muros intermedios de mampostería hasta la rasante de la carretera. Los materiales que se emplean nada dejan que desear: el cemento procede de Figueras y de Gerona, la cal de los hornos de Villarana, el ladrillo de Badalona y de Mongat y la piedra para sillería de las canteras de caliza más dura de Figueras”.\nLa construcció de la carretera estava en aquell moment molt avançada i s’esperava que a principis de l’any 1884 quedaria oberta per així “…fomentar las relaciones de esta ciudad con Dosrius, Llinás, San Celoni, Villamajor y demás pueblos de aquella comarca”.\n NAVAS i FERRER, Teresa, “Planificació, construcció i mobilitat. La modernització de la xarxa viària a la regió de Barcelona. 1761-1969”, Tesi doctoral a la Universitat de Barcelona, 2012.\n El Mataronés, 1 de juliol de 1883.\nAnterior Previous post: La representació del Maresme a la cartografia europea siscentista (1605-1716)\nSegüent Next post: La interpretació geogràfica i militar del Maresme a l’Edat Moderna (segles XVII-XVIII)


Understanding and Working with Conflict 2017 - Fundació Catalunya Voluntària\nFundació Catalunya Voluntària > Projects > Projectes Realitzats > Understanding and Working with Conflict 2017\nDe l’11 al 18 de març la FCV va acollir la formació per a formadors “Understanding and Working with Conflict”, a Vilanova i la Geltrú. La formació va reunir a un grup de 25 persones (seleccionades d’entre més de 350 candidatures) amb un objectiu principal: esdevenir formadors i ajudar les seves comunitats a gestionar els conflictes de forma no violenta.\nEn aquesta ocasió, els i les joves representants d’entitats no lucratives i centres educatius provenien d’Albània, Alemanya, Armènia, Bòsnia i Hercegovina, Catalunya, Croàcia, Finlàndia, Geòrgia, Moldàvia, Polònia, Regne Unit, Rússia, Sèrbia, Turquia i Ucraïna.\nUn dels resultats concrets de la formació va ser la creació d’una llista de comprovació pel que fa a les consideracions prèvies per realitzar formació sobre gestió de conflictes. A més de per aprendre noves eines teòriques i pràctiques sobre els temes de conflicte, no-violència i sobre com realitzar formacions, la formació va servir per crear una xarxa de relacions interpersonals entre els participants.\nLa formació ha comptat amb el suport de la Fundació Europea de la Joventut del Consell d’Europa i s’ha realitzat en col·laboració de Gyumri Youth Initiative Center, d’Armènia, European Intercultural Forum e.V, d’Alemanya i Academy for Peace and Development de Geòrgia.


Just en una setmana els homes de Roberto Bas se les estaran veient davant un dels grans rivals de la categoria, el Muro CF, a domicili. La pretemporada ha passat en un sospir i era moment de fer les variacions necessàries, donar minuts a homes que havien tingut menys i provar "parelles de ball" diferents. Encara que en el primer temps l'equip no es trobà còmode davant un Alberic que pressionava molt alt, l'únic gol arribaria des del punt de penal. Marc Tormo era superat en la carrera per l'atacant local i havia de fer una entrada per evitar l'ocasió, tot i que va ser al límit de l'àrea el col·legiat no dubtà en assenyalar pena màxima, convertida per Johan Eduardo (11').\nL'equip tindria problemes per traure el baló jugat, i només les errades locals en la pressió o la superioritat en baló llarg permetia descongestionar. Aixina que s'arribaria al descans sense moure's el marcador. El temps parat serviria per fer certes modificacions i introduir un quàdruple canvi.\nEl joc ontinyentí tingué millora, tot i que no era el de les grans ocasions. Només començar el segon temps Alejandro Peiró tindria en les seus botes l'opció de l'empat, però en el mà a mà el porter encertà per atrapar. Seria Matías Aquino qui tornaria a tastar el sabor del gol en esta temporada, i ja en van 5. En aquesta ocasió ho va fer de llançament de falta directa des de la frontal (56'). Els locals no tardaren en reaccionar i tornaren a avançar-se 10 minuts després amb el 2-1 del propi Johan Eduardo.\nEncara que els homes de Roberto Bas trenaren més atacs, en especial amb jocs per bandes, les ocasions ja no foren clares i el marcador no es mouria. Ara és el moment de treballar intensament en l'última setmana abans de començar la competició oficial el proper cap de setmana amb el desplaçament al feu del Muro CF. A més, cal destacar el debut d'Iñaki Pastor, jugador del juvenil que s'ha incorporat en els últims dies a la disciplina blanc-i-negra.\n👕 CE Alberic (Onze inicial): Josep, Miguel Guerrero, Izán Lloret, Víctor Biosca, Josep Terol, Sean O'Hara, Sergio Bisbal, Johan Eduardo, Sergi Vidal, Eduard Casanova i Alberto Boscá.\n👕 Ontinyent 1931 CF: Rubén García (Ivelin Popov 75'), José María Cid (Jorge García 46'), Pau Sanchis (Óscar García 75'), Marc Tormo (Rubén Bella 46'), Marc González (Rafeta 46'), Víctor Fuentes (Matías Aquino 46'), Alberto Osoro (Iñaki Pastor 66'), Chimo Reig, Pablo Francés (Júnior 61'), Alejandro Peiró i Lluís Felipe.\n⚽ Gols: 1-0 Johan Eduardo (11'), 1-1 Matías Aquino (56') i 2-1 Johan Eduardo (66').


OCINE - El Vendrell del 20 al 26 de juliol - Esguard de Dona\nBatman retorna vuit anys més tard per defensar la ciutat de Gotham.\nChristopher Nolan ja va dirigir Batman Begins l’any 2005 amb un gran resultat, del que ja va ser, com també ara, co-guionista (Nolan també va dirigir i co-guionar El Truco Final que també comptava amb Christian Bale com un dels protagonistes, també va dirigir i fer el guió de Origen amb Leonardo di Caprio).\nHa plogut força des de que Christian Bale de la ma de Steven Spielberg va interpretar el Imperio del Sol, és per tant d’un dels actors infantils que ha pogut continuar desenvolupant la seva carrera com actor ja d’adult. És el mateix cas de Josep Gordon-Levitt qui de 1996 al 2001 va intervenir a la sèrie de televisió Cosas de Marcianos, i qui l’any passat va estrenar 50/50, que va obtenir bones crítiques, però que no s’ha estrenat a Espanya. La que si es va estrenar va ser Origen, on també participava. Altre actor que treballava a Origen és Tom Hardy – ja us haureu adonat que a Nolan sembla agradar-li repetir amb actors que ja ha dirigit – qui també hem pogut veure fa pocs mesos a El Topo o a la comèdia Esto es la Guerra.\nLa saga Batman pot presumir de tenir un gran elenc d’actors experimentats i de reconegut talent, com Liam Neeson (amb 5 pel•lícules noves en diversos processos de producció), Gary Oldmand (amb 3 produccions en marxa), Morgan Freeman (amb 4 pel•lícules en procés) o Michael Cane (amb 2 projectes ja en post producció) qui també va treballar a Origen i al que vam veure fa molt poc a Viaje al Centro de la Tierra 2.\nQuant al repartiment femení. Anne Hathaway, va ser la Reina Blanca de Alicia en el País de las Maravillas i la noia de El Diablo se Viste de Prada – per cert que està a la producció del musical per a cinema Los Miserables, i té una veu espectacular – Marion Cotillart va interpretar Edith Piaf a La Vida en Rosa, també va participar a Origen, o a Midnight in Paris, per exemple. Juno Temple la vam veure com a Reina Ana de Los Tres Mosqueteros (2011).\na més d'aquest video que ja vam publicar, us afegim aquests enllaços.\nRedCarpet: New York\nIce Age, 4 (també en 3D)


L'Estrella i l'Estrellat, a votació des d'avui - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Estrella i l'Estrellat, a votació des d'avui\nTres aspirants a cada categoria estan ja disponibles a regió7.cat, Twitter i Facebook per rebre el veredicte popular\nredacció | manresa 10.05.2016 | 11:26\nDos dels premis que lliura Regió7es decideixen per votació popular. Són l'Estrella i l'Estrellat, una denominació que es refereix a una secció del diari i que defineix un reconeixement positiu i un de negatiu.\nEls lectors decideixen entre tres candidats a cadascun dels premis. Els tres candidats són proposats pel consell de caps de redacció i els lectors voten amb el sistema que es descriu al gràfic.\nEnguany els proposats per a premi estrella són el Bàsquet Manresa, l'organització esportiva més important de la Catalunya Central i un miracle que permet a Manresa ser la ciutat més petita amb presència en la segona competició esportiva de l'estat; i no de qualsevol manera: aquests dies, la gesta del modest Leicester a Anglaterra ha recordat que el 1998 el TDK Manresa va fer el mateix a la lliga ACB. El segon candidat és l'empresa Tous, que amb un creixement de més del 15% de la facturació l'any passat ha arribat als 385 milions d'euros i ja té més de cinc-centes botigues obertes al món. És la marca manresana més coneguda de tots els temps i una de les empreses més potents del territori. El tercer és la Denominació d'Origen Pla de Bages, que ha estat determinant en l'impuls que ha tingut durant els darrers anys el sector vitivinícola de la comarca.\nPel que fa a l'Estrellat, els candidats proposats aquest any són Autema, concessionària de l'Autopista Terrassa-Manresa, per l'embolicada i insuficient rebaixa dels peatges, suposadament destinada a reduir l'embús a la C-55; la conselleria de Territori de la Generalitat, per haver convertit la C-55 en un embut que no satisfà les necessitats dels conductors del Bages i no afronta la reforma a fons que necessita la carretera; i Adif, per mantenir la línia de Renfe en un estat inacceptable i ni tan sols no complir els seus propis plans d'inversió a l'estació de Manresa, que hauria d'haver estat reformada l'any passat i encara no té ni projecte.


Info sobre el pernil ibèric, de gla, serrà, tipus, parts, origen. - Jamonarium\n> Info sobre el pernil ibèric, de gla, serrà, tipus, parts, origen.\nRaça Ibèrica - Pernil Ibèric\nRaça Blanca - Pernil Serrà\nElaboració del Pernil\nLa Devesa Extremenya\nProcés d'elaboració del Pernil\nParts del Pernil\nDiferències entre Pernil i Espatlla\nAbans d'iniciar el tall - Suggeriments\nCom tallar una espatlla\nCuriositats sobre el pernil\nConservació del pernil sencer\nConservació del pernil desossat\nCala i tast\nSalut i pernil ibèric\nZones de producció del pernil ibèric\nAquí trobaràs informació sobre el pernil ibèric, ibèric de gla i Serrà.\nSi tens qualsevol altre dubte o comentari escriu-nos a info@jamonarium.com o omple el formulari de contacte. Et respondrem ho més ràpid possible.\nOrigen: Raça de la península ibèrica fruit de l'encreuament de truges ibèriques pures inscrites en el llibre genealògic amb mascles ibèrics.\nAspecte del porc: Animal de musell afilat i estret, pèl curt i negre. Malgrat el seu volum de massa corporal, té un esquelet fi amb potes estilitzades i llargues.\nL'ungló: Sol ser de color negre, raó per la qual se li coneix per "Pota Negra".\nColor, sabor i aroma: El color del pernil va del rosat al vermell porpra. Té una textura poc fibrosa i amb el greix infiltrat. La combinació del seu delicat sabor i intens aroma, fa d'aquest menjar un producte indispensable en la dieta de tot bon gourmet.\nEl Greix: La seva genètica permet emmagatzemar greix en el seu teixit muscular, proporcionant la textura oliosa i intensa única del pernil ibèric. El greix és brillant, fluid i tou al tacte.\nLa clasificació oficial del pernil ibéric es regix per dos criteris seguint la nova certificació del productes elaborats desde el 2014.\n1- La raça del porc\nIbéric 50%: Els pernils ibérics tenen un 50% de raça ibérica. Aço vol dir que sols un dels dos progénitors, normalment la femella, es 100% de raça ibérica.\nIbèric 100%: Els pernils ibèric 100%, o també coneguts com a pur ibèric o "de pata negra", són procedents de porcs 100% de raça ibèrica. Això vol dir que tots dos progenitors han de ser 100% purs ibèrics.\n2- El tipus d'alimentació\nSi seguim la classificació segons el tipus d'alimentació del porc, obtindrem 3 categories:\nGla: Aquest tipus de pernil prové de porcs que han estat alimentats amb glans i pastures naturals fins que arriben als 50 quilos. Aquest tipus de pernil és el de major qualitat. Segons el percentatge de raça Ibèrica del porc, el color de la seva etiqueta serà negre (per a aquells que són 100%) o vermell (per a aquells que són 50%).\nCebo de Campo: Aquest tipus de pernil prové de porcs que han estat alimentats amb herba i pinso. Son criats a grans espais per a que el porc se puga moure i obtenir pernils de millor qualitat. El color de la seua etiqueta és verd fosc, independentment de la puresa de la raça ibérica del porc.\nCebo: Aquest tipus de pernil prové de porcs que han estat alimentats amb pinsos. El color de la seua etiqueta és blanc, independentment de la puresa de la raça de porc ibèric, com passa en els pernils ibèrics "Cebo de Campo".\nAvans existia la categoría "Recebo", però va desaparèixer amb la reforma de la Llei de categories de pernil a l'any 2014.\nOrigen: Hi ha referències escrites pels romans a finals del segle II abans de Crist.\nAspecte del porc: El nom, porc blanc, el rep per la seva aparença que sol ser de capa blanca i ungló clar.\nL'ungló: Sol ser de color marró amb tons clars.\nColor, aroma i textura: El color del pernil varia de rosat a tons porpra. Sabor suau, poc salat i d'aroma agradable. Textura homogènia i poc fibrosa. Comparat amb l'ibèric, el seu aroma, sabor i textura són més suaus i menys intensos.\nEl greix: És brillant, d'un color entre blanc i groguenc, aromàtic i de sabor agradable.\nLa classificació oficial del pernil serrà depèn de la seva curació. Existeixen 3 tipus de pernil Serrà:\nSerrà Celler: Curació entre 10 i 12 mesos.\nSerrà Reserva: Curació entre 12 i 15 mesos.\nSerrà Gran Reserva: Més de 15 mesos de curació.\nLes Deveses Extremenyes són els boscos d'alzines, sureres i pastures on es crien els porcs ibèrics.\nExtremadura és una zona de gran valor ecològic i majorment despoblada. El seu clima mediterrani, amb estius molt calorosos i secs i hiverns llargs i suaus, el fan ideal per al pasturatge del porc ibèric.\nA Extremadura hi ha aproximadament un milió d'hectàrees arbrades i un altre milió de superfície de pastures. Aquesta combinació forma un paradís ecològic.\nLes glans d'alzina són les més dolces. Per això, els porcs les busquen com els nens les llaminadures, ingerint aproximadament 7 kg diàriament.\nLa recerca d'aquest menjar proporciona dues coses molt importants: la infiltració en la carn del porc, a causa de l'exercici derivat de la recerca de les glans, i els beneficis d'una alimentació sana i abundant.\nLa gran superfície dedicada a cada animal ens proporciona una alimentació i un desenvolupament del porc ibèric òptims per a proporcionar el millor pernil ibèric.\nPer aprofitar el màxim de glans, s'acompanya als animals batollant els arbres (colpejar amb un pal llarg) per provocar la caiguda del fruit i així poder gaudir-lo recent caigut de l'arbre.\nEl procés d'elaboració del pernil és lent i laboriós. Pot durar entre 15 mesos i 3 anys, i consta de 5 fases que resumim a continuació:\nRecepció de les matèries primeres.\nEn aquesta fase del procés s'extremen els controls de qualitat per garantir que la matèria primera arriba en unes condicions higienicosanitàries adequades, rebutjant qualsevol producte que no les compleixi.\nSalaó i rentat\nLa salaó és una de les formes més antigues de conservar la carn. En els nostres dies es continua utilitzant per aconseguir el millor pernil.\nS'enterren els pernils o espatlles en sal intercalant capes de pernils entre capes de sal marina.\nEn aquesta fase les peces es deixen en cambres frigorífiques aproximadament 90 dies. Es busquen les condicions òptimes de temperatura i humitat per a que la sal es distribueixi uniformement per tota la peça, per tal d'afavorir la deshidratació i conservació.\nLa temperatura es va elevant progressivament i es va reduint al mateix temps que la humitat.\nQuan les condicions de temperatura i humitat dins de les càmeres d'assentament coincideixen amb les existents en els assecadors naturals, es procedeix al trasllat de les peces fora de les càmeres per passar a la fase de maduració.\nAssecat i Maduració\nEn aquesta etapa els pernils estan en cellers naturals on s'assequen de forma tradicional.\nAquí, pernils i espatlles reposen durant llargs mesos per aconseguir una textura, curació, olor i sabor idonis a causa del suat (difusió del greix entre les fibres musculars que permetrà retenir l'aroma).\nEnvelliment o celler\nLes peces es pengen en cellers naturals durant un període de temps que varia depenent del tipus de peça que vulguem obtenir. En aquest període, les peces perdran entre un 30% i un 40% del seu pes inicial.\nEl paper del mestre perniler en tot el procés és fonamental.\nControla la durada de les diferents etapes, depenent de les característiques de cada peça, seguint la tradició mil·lenària i donant el mim necessari per aconseguir una menjar únic.\nLes parts del Pernil\nLes diferents parts del pernil ens proporcionen estats de curació i tipus de talls diferents.\n La Maça: És la part del pernil més gran i gustosa. Si posem la peça amb la pota cap a nosaltres la part que veiem és la maça.\n Contramaça: Està situada darrere de la maça. És més estreta i més curada perquè té menys greix. Recomanem començar a tallar per aquí perquè així evitem que es ressequi massa mentre consumim la maça. Ens sembla que així s'aprofita millor el pernil.\n El Garró: situat entre la canya i la maça. És la part més fibrosa de tota la peça.\n La Punta: totalment oposada a l'ungló. És molt saborosa i té un bon nivell de contingut gras.\n La Canya: part més propera a l'ungló . Al ser també molt fibrosa com el garró se sol tallar a daus per a tapes. Aquesta forma d'assaborir el pernil proporciona textures i sabors diferents de les llenques.\nDiferències entre el Pernil i l'Espatlla\nSent el pernil la pota de darrere i l'espatlla la pota del davant, trobem un conjunt de diferències quant a pes, temps de curació, preu, etc.\nCaracterístiques específiques del pernil:\nCama posterior del porc\nPes aproximat entre 6,5 i 8,5 kg\nLa proporció d'os i greix és del 50% aproximadament.\nTemps de curació superior al de l'espatlla del mateix tipus. Oscil·la entre 15 i 36 mesos.\nPreu superior a l'espatlla.\nLa seva anatomia permet un tall més fàcil i unes llenques més grans.\nCaracterístiques específiques de l'espatlla:\nCama davantera del porc\nPes aproximat entre 4 i 5,5 kg\nLa proporció d'os i greix és del 60% aproximadament.\nTemps de curació inferior al pernil, entre 12 i 24 mesos depenent de la qualitat.\nEl preu és inferior al del pernil.\nLa forma anatòmica dels ossos fa que el seu tall sigui una mica més complicat al tenir més racons que el pernil.\nTé una forma més estreta i menys rodona.\nEl millor secret per a tallar bé una espatlla o un pernil, és la pràctica. Així que els primers talls no seran els millors, però amb el temps s'anirà millorant.\nDes d'aquí volem oferir uns consells generals i pràctics per iniciar-te en l'art del tall del pernil i del bon fer del mestre perniler. Alguns suggeriments:\nTria un lloc espaiós i apropiat per tallar.\nPrepara els estris necessaris\nNecessitaràs un perniler o suport per a subjectar fermament la peça\nEls ganivets ben esmolats:\nUn llarg i flexible, el ganivet perniler\nUn curt i rígid per tallar l'escorça exterior\nPlat on dipositar els talls\nPrepara't per gaudir tallant aquest menjar i no tinguis pressa. Les coses ben fetes necessiten el seu temps.\nVigila on col·loques la mà que no agafa el ganivet. No la posis mai davant de la direcció de tall per si s'escapa el ganivet.\nCom tallar un pernil?\nHi ha diverses opcions per a tallar un pernil. Nosaltres recomanem començar a tallar per la part més seca.\nCol·loca la peça de pernil en el suport amb la contramaça (part estreta cap amunt, ja que és més seca) i l'unglot mirant cap avall.\nPelat del pernil\nRealitza talls per retirar les parts exteriors de pell i greix groguenca deixant al descobert la part magra i greix rosat.\nEt recomanem anar pelant el pernil segons es va tallant. Sempre un o dos centímetres per sota del tall per evitar zones ràncies en els talls.\nNo pelis mai tota la peça si no la penses consumir sencera en el mateix dia. La superfície exterior protegeix el pernil i impedeix que s'assequi d'una forma ràpida.\nTallar llenques de pernil\nRealitza talls fins des de l'extrem superior de la contramaça cap a la punta. Mou el ganivet com si toquessis un violí. Amb suavitat i fermesa. Mantingues la superfície de tall plana i recta.\nAquesta part és menys greixosa a causa de la menor proporció de greix present en aquesta zona. Per això està més seca. Si la deixem per tallar al final es ressecarà massa.\nSi en realitzar un tall s'escapa el ganivet, no comencis des de dalt. Fes-ho des del punt on va sortir el ganivet. D'aquesta manera mantindràs el tall recte.\nRepeteix el procés fins a arribar a l'os central (fèmur). Esgota bé tota la zona perquè tot el que quedi s'assecarà i no ho aprofitaràs.\nQuan arribis a aquest punt dóna-li la volta a la peça i col·loca la maça (part ampla del pernil) cap amunt. Aquesta part té una zona amb escorça. Et recomanem que facis els talls necessaris a l'escorça amb el ganivet més petit i rígid.\nRealitza un primer tall de forma perpendicular al pernil a la zona més alta de la maça. (Com indica la fotografia).\nTalla l'escorça per treure la tapa. Aquest és l'únic tall que s'ha de fer en direcció a la pota. (Com indical a fotografia). Aquest tall et facilitarà el tall de la part davantera i farà que comencis el pernil a la canya, és a dir més amunt.\nTal i com has fet en la part anterior, anirem pelant la part a tallar abans de començar a treure talls. Després d'una primera zona de cansalada, apareix el magre amb envetat abundant.\nEn anar aprofundint tall a tall, el seu color entre vermell i porpra anirà ocupant més superfície de tall i la cansalada anirà desapareixent. La superfície de tall és major en anar baixant. Treu talls de tal manera que el tall en tot moment sigui el més recte possible. No realitzis curvatures. Si això passés para i pensa la millor manera per tornar a deixar el tall recte. Això farà que el pernil sigui millor aprofitat amb un tall professional.\nEn aparèixer l'os del maluc no desesperis. Per salvar-lo has de realitzar amb el ganivet petit, un tall al voltant de l'os per separar el magre de l'os. Això fa que en arribar tallant la llenca aquesta estigui perfectament desenganxada de l'os.\nEn arribar de nou al fèmur la peça es dóna per acabada.\nSi queda una mica de pernil a l'os, tranquil. No el llencis. Treu-lo amb el ganivet petit en tacs o petits trossos per prendre tapes o per cuinar, són trossos molt saborosos.\nNomés queda l'os que també ho pots aprofitar per donar un sabor exquisit als teus brous. Només ho has de serrar en trossos aproximadament com un puny. Per conservar-los frescos recomanem congelar-los per a que no es posin rancis.\nEsperem que aquestes indicacions et siguin pràctiques per tallar i gaudir del teu pernil ibèric o serrà.\nCom tallar una espatlla?\nCol·locació de l'espatlla\nSi col·loques la peça amb l'ungló cap avall gairebé no presenta cansalada, sent la part més saborosa i curada. Amb l'ungló cap amunt tindrem el tall més sucós i amb sabors més dolços en estar aquesta part recoberta amb major proporció de greix.\nL'espatlla no té tanta importància per on es comença la peça, ja que el seu consum s'ha de fer en menys temps. En el nostre exemple començarem per la maça.\nPelat de l'espatlla\nRetira el greix i pell exterior per evitar sabors rancis en els talls.\nTallar llenques de l'espatlla\nComença a tallar des de la part superior fins la inferior (veure foto) amb talls d'una mida que càpiguen a la boca.\nLa gran diferència de l'espatlla respecte al pernil, és la forma de l'os anomenat "pala" que en realitat és l'omòplat.\nLa pala té forma plana per la part exterior de la peça i a l'interior té forma de T. Aquesta forma fa que en arribar a l'os s'hagi de realitzar un tall en sentit perpendicular al tall. D'aquesta manera retallem la forma de la pala i traiem el pernil del seu interior. Veure foto.\nVolem insistir, i no per fer-nos pesats, en la col·locació de la mà lliure. Mai la posis davant de la direcció de tall per evitar accidents.\nConsells per a la millor conservació del teu pernil sencer:\nGuarda'l en un lloc fresc i sec allunyat de la llum directa del sol.\nNo ho cobreixis mai amb plàstics o paper de plata ja que es podria florir per la falta de transpiració.\nSi resideixes en zones seques cobreixi el tall amb greix de la pròpia peça per evitar que es ressequi el primer tall.\nUtilitza l'os per a fer brous. Et sorprendrà el gust que proporciona.\nAl tallar, realitza talls de part magra i part greix. El sabor és inexplicable i aprofitaràs tota la peça millor.\nPela el pernil a la velocitat de consum. No ho pelis totalment si no ho consumeixes en un únic dia.\nTalla la quantitat a consumir. El sabor d'un pernil acabat de tallar no és el mateix que tallat del dia abans.\nConsells per a la millor conservació del teu pernil desossat en trossos:\nGuarda-ho en un lloc fresc i sec allunyat de la llum directa del sol, per exemple en el forn.\nPosa la peça en un plat per a que reculli l'oli que pugui desprendre.\nCobreix la teva peça desossada amb un drap de cuina net o paper de cuina.\nNo ho cobreixis mai amb plàstics o paper de plata. Podria florir-se per la falta de transpiració.\nPer tallar, ajuda't d'una taula i un ganivet esmolat per fer els talls de forma còmoda.\nLa Cala: Com seleccionar un bon pernil?\nPer seleccionar el pernil o l'espatlla al punt just de curació, seguirem uns passos que, juntament amb l'experiència que ens avala, ens permeten escollir els productes ideals per la teva comanda. Això ho farem utilitzant tots els nostres sentits:\nEl sentit del tacte ens permet saber la curació de la peça, tocant diferents parts d'aquesta. El greix exterior ens proporciona informació sobre la qualitat i punt de curació de la peça.\nEl sentit de la vista ens dóna informació de la proporció de greix que té la peça. Els matisos del seu color ens transmet la curació ja que l'assecat produeix arrugues en diferents zones de la peça.\nEl sentit de l'olfacte, a través de la cala, ens proporcionarà informació molt important des de l'interior de la peça. Introduirem un punxó, normalment d'os de boví, a l'interior del pernil per conèixer el seu aroma. L'olor s'impregna durant breus instants donant informació de la curació, sal, i qualitat del producte.\nEl sentit del gust t'ho reservem tot per a tu, per a que gaudeixis de tan deliciós producte.\nQuè són els puntets blancs en el pernil?\nSovint quan comprem un pernil o una espatlla ens trobem amb uns puntets blancs que apareixen en el tall de la peça. Ens podem arribar a pensar que el producte no està en bon estat ... res més lluny de la realitat.\nAquests punts blancs en el nostre pernil són el resultat de la cristal·lització d'un aminoàcid anomenat tirosina. És la conseqüència d'una curació natural, artesana i tradicional, sent un signe de qualitat i d'exquisidesa del producte.\nEl Pota Negra, l'ibèric espanyol\nEl terme Pota Negra referit al pernil defineix els productes de la raça ibèrica . Això és degut al fet que la immensa majoria dels porcs ibèrics tenen l'ungló negre, és a dir "la pota negra". Avui dia el qualificatiu de "pota negra" també s'utilitza com a signe de qualitat i productes gourmet.\nTanmateix, no tots els porcs ibèrics tenen la "pota negra" i no tots els porcs amb "pota negra" són ibèrics.\nLes diferents branques de la raça ibèrica poden resultar en porcs ibèrics amb unglons no sempre negres. Podem trobar els porcs ibèrics colorits, tacats i retintats que poden tenir unglons clars o ratllats.\nEl pernil ibèric té innombrables beneficis per a la salut fonamentats per estudis de prestigioses universitats.\nAquest producte genial té més proteïnes que la carn de porc fresca, un 50% més, amb el que 100gr de pernil ibèric concentra el 33% de les proteïnes que necessitem per al nostre dia. És per aquests que aquest producte és de gran interès per a les dietes altes en proteïnes.\nEl pernil ibèric gla també és molt ric en calci i fòsfor, i conté també vitamines B1, B2 i ferro.\nLa grassa del pernuil ibèric de gla\nEls porcs alimentats amb glans tenen una major proporció de greixos insaturats que redueixen el colesterol i contraresten els efectes de les malalties cardiovasculars, millorant així el sistema circulatori.\nEl millor pernil ibèric és ric en àcids grassos monoinsaturats, com l'àcid oleic és molt adequat per a les recomanacions dietètiques més recents consideren un greix saludable.\nEl contingut de colesterol en el pernil és molt baix, (30-40 mg/100 g). És fins i tot menor que la taxa de les carns magres com el pollastre o el gall dindi, molt baixes en colesterol.\nLa cria dels porcs ibèrics se centra al sud i sud oest d'Espanya.\nHi ha quatre zones que, per tradició i per condicions climàtiques, són on es produeix gairebé la totalitat del pernil ibèric i ibèric gla: La devesa extremenya, Guijuelo a Salamanca, Jabugo a Huelva i dels Pedroches a Cordoba.\nEn cadascuna d'aquestes zones tenen el clima, l'orografia i l'entorn propici per a la cria del porc ibèric i la seva posterior curació. També compten amb grans zones de pastura per a que els porcs puguin pasturar i menjar les preuades glans en l'època de montanera.\nEl porc ibèric és una raça de porc que només es cria a Espanya i principalment per elaborar pernil ibèric. Aquesta raça és molt més gran que el porc blanc, el normal, i té la particularitat que el greix s'infiltra en la carn i produeix una melositat i un sabor totalment diferents. És veritat que el porc ibèric té molt més greix i els pernils ibèrics porten greix al voltant per protegir-los en els anys de curació i assecat.\nExtremadura, el paradís de les pastures d'alzines\nExtremadura és la primera productora de pernil ibèric i lloc on la Devesa pren el seu nom.\nÉs una de les autonomies espanyoles menys poblades amb el que les zones de pastura són molt extenses i perfectes per a la cria del porc ibèric destinat a elaborar el pernil ibèric gla. La devesa extremenya consta d'al voltant d'un milió d'hectàrees.\nLes deveses extremenyes de Càceres i Badajoz són el lloc idoni per a que el porc ibèric s'exerciti mentre consumeix el fruit de les alzines i sureres, els preciats glans. Gràcies a l'especificitat de la raça ibèrica ("Pota negra"), l'exercici i l'alimentació, el greix del porc s'infiltra en la carn donant a un magre sucós i tendeix a desfer-se a la boca.\nSalamanca, l'industria ibèrica de Guijuelo\nLes deveses on els porcs ibèrics pasturen estan situades a les províncies de Salamanca, Toledo i Zamora prop de les serres de Gredos i Béjar. La curació dels pernils es tendeix a realitzar al sud-oest de Salamanca on l'altitud de la zona contribueix al procés d'assecat.\nA la província de Salamanca està Guijuelo, on es concentren un gran nombre d'empreses de la inductria dels ibèrics. Farà pocs anys l'excés de producció va conduir a la zona a dependre de la indústria en una proporció molt alta.\nA la província de Salamanca també es produeix molt porc blanc per al pernil Serrà.\nHuelva, l'anomenat Jabugo\nDurant molts anys es va identificar el terme "pernil de jabugo" amb el de pernil ibèric. Aquest fet fa que molta gent quan va a comprar pernil ibèric demani pernil de jabugo.\nEn aquesta zona de la Serra de Huelva es produeix la denominació d'origen Huelva.\nEl paisatge d'aquesta zona és molt semblant al de la devesa extremenya.\nLa zona de producció del pernil ibèric de Los Pedroches està situada a la província de Cordoba i reuneix els termes municipals d'Adamuz, Hornachuelos, Posadas, Obejo, Montoro, Villaharta i Villaviciosa de Còrdova.\nEl 2010 es va crear la Denominació d'Origen dels Pedroches.


Grans cues per anar a votar a primera hora als col·legis catalans\nPublicat el 21/12/2017 10:32\n5.554.394 poden exercir el dret a vot des de Catalunya i 226.381 ho poden fer des de l'estranger.\nLa jornada electoral d'avui, 21 de desembre, ha començat amb grans cues a la majoria de col·legis electorals catalans. Concretament hi ha alguns punts de vot on es registren cues força llargues i fins i tot arriben al carrer. Molts votants han matinat per poder anar a la feina després, ja que és dia laboral i no un diumenge, com és habitual, i es fan en un escenari obert i en un moment excepcional després de l'aplicació del 155 que va suposar el cessament de tot el Govern i la intervenció absoluta de l'autogovern.\nEn total, 5.554.394 ciutadans poden exercir el dret a vot, la gran majoria són residents a Catalunya i 226.381 són a l'estranger. Segons dades de l'INE, 136.300 votants participaran per primera vegada en uns comicis electorals en haver assolit la majoria d'edat. En total, hi ha 2.680 col·legis electorals repartits per tot el territori i 8.247 meses. Aquestes són les principals dades d'una jornada plena d'incerteses i que arriba en un moment polític excepcional després de l'aplicació de l'article 155, amb el candidat d'ERC, Oriol Junqueras, a la presó d'Estremera, i del candidat de JxCat, Carles Puigdemont, a Brussel·les.\nEs tracta d'una jornada electoral històrica i els resultats d'aquest 21-D fixaran el rumb del procés independentista després d'una declaració d'independència que no s'ha aplicat o suposaran la seva fi i l'inici d'una nova etapa dirigida pel constitucionalisme espanyol.\nIMATGE: Primera hora del matí en un col·legi electoral de Barcelona. ACN.


Sopar CoRReDoRS.CaT 2016 (26/02/16) - Corredors.cat\nSopar CoRReDoRS.CaT 2016 (26/02/16)\n14 Gen 2016 23:24\t- 15 Gen 2016 13:12\t#1 per Debutante (Associat/da)\nJa tenim confirmada la data i el lloc de celebració del Sopar CoRReDoRS.CaT 2016!!\nEs farà el proper divendres dia 26 de Febrer a les 21:00 a l'hotel ICARIA de Barcelona.\nLa web de l'hotel: www.hotelicariabarcelona.com\nObrirem les portes de la sala a les 20:15.\nTot i haver mirat altres opcions, ens tornem a decantar pel servei que ens donen a l'hotel Icaria. Cobreix totes les nostres necessitats, tant amb la sala, el sopar i la possibilitat d'organitzar una nova gala dels premis pastanaga.\nS'ha de valorar que tenim tota la sala per nosaltres, un menú de 2 plats, postres, begudes (amb celler), café i tota la infraestructura per organitzar la gala dels premis Pastanaga i el ball fins les 2:00 AM. Per tant, amb tots aquests condicionants, i després de mirar-ho molt, tornem al mateix lloc dels darrers anys perque no hem estat capaços de superar-ho.\nEl preu serà de 30 € per persona. El menú consisteix en un primer, un segon i unes postres, que haureu d'escollir a l'hora de fer el pagament pel nostre TPV abans de dimarts dia 23 de Febrer a les 20:00.\nEls plats a escollir són:\n- Macarrons amb salsa de ceps, parmesà i carbassó (*** Plat vegetarià)\n- Carpaccio de tomàquet amb espàrrecs blancs, pernil ibèric, buquet d'enciams i vinagreta de romesco\n- Carpaccio de tomàquet amb espàrrecs blancs, buquet d'enciams i vinagreta de romesco (*** Plat vegetarià)\n- Tronc de lluç amb patata i sanfaina\n- Costella de porc confitada amb mel i romaní amb pastís de patata\n- Fricandó de seità amb gírgoles i arròs (*** Plat vegetarià)\n- Brownie amb gelat de vainilla\n- Milfulles de fruita fresca amb sorbet de llimona\nSumarroca Blanc de Blancs (D.O Penedès)\nSumarroca Negre (D.O Penedès)\nQui no prengui vi, podrà demanar-se durant el sopar un refresc o cervesa. Però només una per cap. A partir d'aquí les haureu d'abonar ja que no estaran incloses.\nEls vegetarians tenen plats vegetarians al menú, tant de primer com de segon.\nSi hi ha algú amb alguna alèrgia o necessitat especial que la demani i mirarem de resoldre-ho. Ho podeu fer enviant-me un MP directament a mi.\nEstem acabant de negociar el menú infantil. Ben aviat us informarem del preu, el menú i la edat màxima permesa per poder triar aquest menú.\nTot i que és bastant fàcil aparcar per la zona, també estem negociant un preu especial per fer servir el parking de l'hotel. Us informarem quan estigui tancat aquest tema.\nSi algú es vol quedar a dormir a l'hotel aquella nit, també tenim preu especial. Poseu-vos en contacte amb mi per MP.\nDurant el ball, els combinats costaran 7,50 € i els refrescos o cerveses 4 €.\nDe moment ja podeu anar reservant la data a les vostres agendes.\nSi teniu algun dubte podeu preguntar en aquest fil i us intentarem ajudar.\nEspero que vingueu tots!! Recordeu que no és només un sopar, sino tota una festa i la Gala dels Premis Pastanaga està inclosa en el preu. I per acabar.... Ballarem fins les 2:00!!\nAquest any celebrem el 9é aniversari de l'Associació. I com que vam fer un sopar poc temps després de crear l'entitat, això vol dir que és el 10é sopar de CoRReDoRS.CaT. Per tant, hem d'aconseguir que sigui especial. I sense vosaltres mai podrà ser especial!!\nUs espero a tots i totes al sopar CoRReCaT 2016!!\nI el més important, per poder venir cal passar abans per caixa:\nÚltima edició: 15 Gen 2016 13:12 per .\n14 Gen 2016 23:55\t#2 per ManoloM (Associat/da)\nA ver yo correr no puedo :'( :'( :'(, pero las fechas Sábado 30 de enero assamblea correcat y Viernes 26 de Febrero cena con los AMIG@S CORRECATS las apunto en la agenda y no me las pierdo :love: :love: :love:.\nGracias Juan (debutante) por organizarlo como siempre :love:. por cierto sabes que me ofrezco voluntario para llegar antes y poner las pegatinas con los nicks y así la gente se pueda conocer mejor, ya me dirás ok?.\nY aunque acordaros de pasar por caja , voy abriendo lista:\n15 Gen 2016 02:59\t#3 per danili (Associat/da)\nAssistents al sopar\nHeu de passar abans per caixa: www.corredors.cat/tpv/422-sopar-2016.html .\nAquesta llista no és cap reserva i només informa que hi aneu.\n1-10 ManoloM, danili\n15 Gen 2016 06:02\t#4 per (Visitant)\nDebu que forma más sutil de decir.. quien quiera pasar la noche con el Mister Correcat que me lo diga. Espera que vaig a avisar al Jumper! :rofl: Alèxia no llegeixis això..\nBé jo amb totes les agulletes de la Marató de Sevilla hi aniré. Así tengo excusa para no bailar o hacer el robocop..\n15 Gen 2016 10:45\t#5 per Kiske (Associat/da)\nJo aquest any lamentablement no podre anar perque m'agafa amb el torn de tarda i acabo a les 10. Llastima perque aquest any si que anava a per el titol de mister correcat que l'any passat m'ho van arrebatar injustament :intello: :intello:\n15 Gen 2016 11:49\t#6 per Grinta (Associat/da)\nEiiiii, per fi el sopar Correcat!!! :yipi:\nM'ho vaig passar genial l'any passat, així que aquest any repetiré.\nTinc moltes ganes de retrobar companys que fa temps que no veig i de passar-nos-ho bé amb els vídeos que feu :rofl:\nA més, a les curses, tot són nervis, hi ha gent que arriba justa, marxa ràpid i no es pot petar la xerrada amb tranquil·litat.\nEl sopar és una molt bona oportunitat per a conèixer-nos millor.\nEns veiem el 26!!!\n1-10 ManoloM, danili, Grinta\n15 Gen 2016 13:16\t#7 per Debutante (Associat/da)\nEl link que cal utilitzar per fer el pagament al sopar és:\nHe hagut d'editar el meu post inicial ja que el link era incorrecte.\nManoloM i Danili han pagat ja amb el link "antic". Però no us amoineu que la vostra selecció i pagament son vàlids.\nDanili: per evitar confussions, pots editar el teu post i posar també el link correcte? Gràcies.\n15 Gen 2016 13:19\t- 15 Gen 2016 13:21\t#8 per Debutante (Associat/da)\nActualitzo llista amb el link correcte.\nHeu de passar abans per caixa: www.corredors.cat/tpv/10-esdeveniments\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante\nÚltima edició: 15 Gen 2016 13:21 per .\n15 Gen 2016 13:28\t#9 per Debutante (Associat/da)\nJa hem tancat també alguns temes pendents de confirmar amb l'hotel....\nPàrking: 9 € per tota la durada del sopar i la festa. Heu de fer el pagament a la recepció de l'hotel abans de marxar indicant que sou assistents al sopar de corredors.cat\nMenú infantil: Només el poden escollir els menors de 12 anys. Els majors de 12 anys ja han de triar menú adult.\nEl menú infantil és:\n- Entrant: Pasta seca a la bolonyesa\n- Principal: Filet de pollastre arrebossat amb patates fregides\n- Postres: Brownie amb gelat de vainilla\nBen aviat el trobareu també al TPV al mateix link que el menú d'adult.\nSi teniu cap dubte, aneu preguntant.\nI aneu parlant amb els amics. Porteu gent. Que vegin lo bé que ens ho passem. Recordeu que es un sopar obert a tothom, i que per tant, no cal ser associat per poder venir!!\n15 Gen 2016 14:38\t#10 per Debutante (Associat/da)\nJa està operatiu també el menú infantil al TPV.\n15 Gen 2016 17:44\t#11 per aurelian (Associat/da)\n15 Gen 2016 19:15\t#12 per RugbyMan (Associat/da)\nJa comença a haver-hi gent bastant xunga apuntada...així q jo tampoc podré faltar. A veure si lio a la family o al final vaig solet com casi sempre...\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, aurelian\n16 Gen 2016 14:17\t#13 per Jorfer (Associat/da)\nNo m'ho perdo.\nGràcies per organitzar de nou aquesta festa comissió :love: :love:\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, aurelian, Jorfer\n16 Gen 2016 15:46\t#14 per aurelian (Associat/da)\nels internets m'han traït torno a intentar-ho en uns díes peró no m'ho perdo.\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, Jorfer\n16 Gen 2016 16:14\t#15 per Jorfer (Associat/da)\nCrec que després del deu va l'onze :wink2:\n16 Gen 2016 17:13\t- 16 Gen 2016 17:19\t#16 per atmos (Associat/da)\nTornem-hi, ja podeu comptar amb mi, ara mateix passo x caixa :yes:\nJa tens l'onze\nÚltima edició: 16 Gen 2016 17:19 per .\n16 Gen 2016 22:36\t#17 per Debutante (Associat/da)\nNomés per si no ho heu vist, a l'apartat del foro dels Premis Pastanaga hem obert fa uns dies un fil on demanem idees per categories noves pels premis pastanaga. Aquelll fil no està tenint tantes lectures (ni respostes) com aquest, i per això he pensat que seria bona idea dir-ho per aquí.\n17 Gen 2016 11:42\t#18 per JRDi69 (Associat/da)\nM'estrenaré en aquest esdeveniment :love:\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, Jorfer, JRDi69\n17 Gen 2016 17:50\t#19 per atmos (Associat/da)\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, Jorfer, JRDi69,Atmos\n17 Gen 2016 19:05\t#20 per Jorfer (Associat/da)\nConfirmo la assistència del Pablo Villalobos\n1-10 ManoloM, danili, Grinta, Alèxia, Debutante, Jorfer, JRDi69, Atmos, Pablo Villalobos


Tipus d'autoestima - Centre InSight\nQuins són els tipus d’autoestima i la seva definició?\nL’autoestima és un dels elements més rellevants de la nostra personalitat perquè ens permet apreciar-nos i estimar-nos a nosaltres mateixos, acceptant i descobrint les nostres virtuts, però també defectes. Sabies que existeixen cinc tipus d’autoestima? Aquestes oscil·len entre les polaritats d’una alta o baixa autoestima. Segueix llegint i descobreix amb quina t’identifiques més!\n¿Com es defineix l’autoestima?\nL’autoestima és la valoració, tant positiva com negativa, que ens fem sobre nosaltres mateixos. Aquí entra en joc la confiança i el respecte que ens tenim, així com el sentiment sobre la pròpia competència. Precisament aquesta, és considerada un dels aspectes més importants de la nostra personalitat, i és que l’autoestima influirà en les nostres decisions, conductes, manera de ser, manera de fer i decisió de les nostres metes.\nTotes aquestes característiques acaben conduint al judici de valor que fem sobre la nostra persona. Així doncs, és l’amor que cadascun sent per ell mateix. L’autoestima està directament relacionada amb la felicitat personal, i per això és molt important per a poder viure una vida sana, plena i feliç. A més, ens permet relacionar-nos amb l’entorn de manera positiva i alegre.\nMoltes vegades es confon l’autoestima amb l’autoconcepte, no obstant això no són el mateix encara que ho pugui semblar. L’autoconcepte fa referència a les característiques que veiem de nosaltres mateixos, en canvi l’autoestima és com valorem aquestes característiques just esmentades.\nSi detectes que tens problemes d’autoestima pots contactar amb els nostres psicólegs especialitzats en la millora de l’autestima.\nQuan parlem d’autoestima pensem en tan sol dos tipus: la baixa i l’alta. No obstant això, com tot en la vida, existeixen més de dos tipus perquè, no tot pot ser blanc i negre. Per això, diversos autors han elaborat una classificació que comprèn 5 tipus d’autoestima, els quals abasten més fàcilment la posició en què una persona pot sentir-se. Entre elles trobem: autoestima alta estable, autoestima alta inestable, autoestima baixa estable, autoestima baixa inestable, autoestima inflada.\nLes persones que mantenen una autoestima alta i estable apareixen com una persona que confia en les seves habilitats. El terme estabilitat indica que els factors externs, com les opinions dels altres o les circumstàncies negatives que poden trobar, no afecten el valor que es donen per sobre de si mateixos. Així no han de defensar a ningú de manera compromesa i poden expressar les seves opinions sense causar molèsties.\nEn aquest cas una persona mantindrà les característiques d’autoestima alta, però en aquest cas els factors externs incideixen en la seva autoestima, és a dir, si tot a la seva al voltant està bé, se sent bé aconsegueixo mateix, però si estan davant d’un fracàs, llavors s’enfonsen i no confien en ells. Per això els costa acceptar les crítiques.\nDavant això, són intolerants al fracàs i ho veuen com una amenaça, per la qual cosa solen respondre amb conductes més agressives i amb un cert domini. El fet que es prenguin de debò els seus errors i crítiques els fa sentir insegurs i sense valor, provocant fluctuacions en la seva autoestima i per tant inestabilitat.\nAutoestima baixa estable\nLes persones amb aquesta mena d’autoestima mantenen trets de baixa autoestima de manera estable i els factors externs que puguin aparèixer no influeixen en aquesta percepció negativa que tenen de si mateixos. Les persones amb aquesta autoestima solen ser sempre vacil·lants i incapaces de defensar les seves opinions, perquè temen no estar satisfets amb els altres i ser rebutjats.\nAquestes persones sempre pensen que no podran aconseguir el que planegen fer, perquè tenen molt poca confiança en les seves pròpies habilitats. En aquesta mena d’autoestima predominen els sentiments de pessimisme i negativitat. A més, sol aparèixer en molts trastorns mentals, com la depressió, l’ansietat o nivells molt elevats d’estrès.\nAutoestima baixa inestable\nA diferència de la baixa autoestima, aquest tipus d’autoestima està condicionada per factors externs. En general una persona manté baixa l’autoestima, però davant els resultats o l’èxit, la seva autoestima augmenta. No obstant això, quan acaba l’emoció pels resultats, la seva autoestima torna a caure.\nPer tant, aquest tipus d’autoestima es caracteritza pels seus alts i baixos, cosa que significa que una persona està molt influenciada pels esdeveniments que troba, fins i tot si semblen no estar relacionats des de l’exterior. Per tant, quan una persona sent que les coses li van bé, la seva autoestima millora, no se’l considera una persona amb autoestima alta, i és molt sensible als factors externs.\nAquest tipus d’autoestima pot confondre’s inicialment amb una autoestima alta. No obstant això, aquesta persona no es presenta davant els altres com una persona segura de si mateixa que es vol i es respecta a si mateixa, sinó que mostra una actitud arrogant, mostrant-se superior als altres.\nLes persones amb l’autoestima inflada necessiten ressaltar els seus assoliments i virtuts, guanyar reconeixement i esforçar-se per tenir la raó en tot el que fan i diuen, considerant sempre com equivocades les opinions dels altres. Tendeixen a veure’s millors que els altres en tot el que fan, i els costa reconèixer els errors i les crítiques, per la qual cosa opten per culpar als altres.\nNo obstant això, encara que als altres els sembli d’una notable complexitat, aquestes situacions intenten ocultar les seves inseguretats i la seva baixa autoestima.\nSi creus que la teva autoestima no és la que t’agradaria tenir i desitges cuidar-te tal com t’ho mereixes, des de Centre Insight t’obrim les portes perquè vinguis a veure’ns i puguem ajudar-te en el que faci falta. Solament necessitem que contactis amb nosaltres i t’atendrem el més ràpid possible, no esperis més!\nPrevAnteriorTips per a saber si la teva parella t’és infidel\nSiguienteQuè és la intel·ligència emocional i com aconseguir-la?Next


Documents de Josefina Vidal Badía - Inventari\nCol·lecció104 - Documents de Carles Bravo Jover\nCol·lecció105 - Documents de Joan Guixà\nCol·lecció106 - Documents d'Adolf Cucala\nCol·lecció107 - Documents de Josep Ortells Isach\nCol·lecció108 - Documents de Josefina Vidal Badía\nCol·lecció 108 - Documents de Josefina Vidal Badía\n2 capses de documentació; 0,2 ml de cartells i altres grans formats; entrevista.\nJOSEFINA VIDAL I BADIA, (Olot, 21 de setembre del 1933 / L'Hospitalet, 10 de maig de 2018) va ser veïna del c/ Pareto 5 del barri de Santa Eulàlia de l’Hospitalet des dels anys seixanta del s. XX fins la seva mort el 2018. Era llicenciada en filologia semítica i professora jubilada de llatí de l’Institut de batxillerat del barri de Santa Eulàlia, antigament conegut com a COPEM, (Centro Oficial de Patronato de Enseñanza Media) primer institut de Batxillerat inaugurat a l’Hospitalet el 1958, al que va ingressar com a professora poc després de la seva inauguració.\nFilla d’Olot i hospitalenca d’adopció després de més de cinquanta anys de viure i treballar a l’Hospitalet, na Josefina Vidal i Badia, va ser filla única de Gil Vidal i Forga, que fou director des de 1940 fins a la seva jubilació a mitjans dels setanta, de la important fàbrica tèxtil cotonera Can Trinxet, ubicada al barri de Santa Eulàlia, activa fins el 1981.\nEl fons dipositat a l’Arxiu Municipal consta de diversos documents i fotografies vinculats fonamentalment al seu pas com a professora de llatí de Batxillerat a Santa Eulàlia. Va ser aconseguits arran d'una entrevista efectuada per la tècnica de l'Arxiu de l'Hospitalet Carina Leyes a la Josefina Vidal. La va visitar i va expressar la seva voluntat d'efectuar donació post-mortem. El material ingressa a l'Arxiu el 7 de novembre de 2018, mitjançant document signat pel seu marmessor Raúl Jiménez Escobar.\nLa Memòria del Museu d'Arts Escèniques (MAE) de l'Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona 2018 inclou una altra donació realitzada també a nom de la Josefina Vidal i Badia al seu Centre de Documentació Teatral, gestionada post-mortem el juliol de 2018 pel tècnic de l’Arxiu de L’Hospitalet, Artur Arranz, -que va treballar en aquest centre teatral com a tècnic cedit per l'Ajuntament de l'Hospitalet a la Diputació de Barcelona de 2005 a 2018- d’un altre fons fotogràfic que atresorava la Josefina Vidal a casa seva i que va ser descobert per casualitat quan els tècnics de l’Arxiu van anar al seu habitatge a buscar la documentació que havia d’ingressar a l’arxiu Municipal després de la seva defunció.\nAquest fons fotogràfic, sense destinatari específic determinat per la Josefina Vidal, no va venir a l'Arxiu de l'Hospitalet i es va cedir, donada la seva temàtica i amb l'autorització del seu marmessor, al Museu de les Arts Escèniques (MAE) de l’Institut del Teatre. Constava, quan es va transferir, de 14 capses de cartró (format capsa de llibres). És un fons fotogràfic teatral especialitzat en sarsuela, gènere pel qual la Josefina Vidal sentia veritable devoció. Consta de tot un seguit d’àlbums, perfectament etiquetats i identificats per ella mateixa, de representacions de sarsueles realitzades per diferents companyies professionals i per les diferents penyes d’aficionats de Barcelona, molt especialment de les protagonitzades pel destacat baríton català de sarsuela Enric Sacristán Vitrià, de la que la Josefina era una gran admiradora, que fou deixeble del mític baríton de sarsuela Marcos Redondo. Aquest fons és d’una gran importància documental, doncs dona fe de la gran afició existent per la sarsuela a Catalunya -fins el límit de comptar amb aficionades tan rigoroses i apassionades pel gènere com la Josefina Vidal- així com de la intensa activitat desenvolupada per les companyies professionals de sarsuela catalanes, com per exemple la del mestre Josep Maria Damunt, i per les diferents penyes d’aficionats a la sarsuela de Barcelona, algunes ara decadents o ja desaparegudes però que van arribar a tenir una gran vitalitat en el seu moment, com la Penya Cultural Barcelonesa, al barri de Sant Pere; el Club Helena, el Cercle Catòlic, el Cercle Moral i els Amics de la Sarsuela de Gràcia, al barri de Gràcia; la secció de teatre i sarsuela de l’Orfeò Martinenc, al barri del Clot i l’Associació Cultural La Antorcha i el Centre Moral, al barri del Poblenou.\nManuel Grau i Monserrat, marit de Josefina Vidal i Badia, va néixer a Morella (Els Ports, Castelló) l’1 de març de 1928. Va estudiar als Escolapis de Morella i va cursar el batxillerat a l’institut Menéndez y Pelayo de Barcelona. Va estudiar Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona, secció de Filologia de Llengües Semítiques. Un cop llicenciat el 1956, es va dedicar a la docència durant 35 anys, fins a la seva mort, con a professor al Departament de Semítiques de la Universitat de Barcelona, on es destacaven la seva competència científica i rigor metodològic. L’any 1975 va obtenir el grau de doctor, defensant a la Facultat de Filologia de la Universitat de Barcelona una tesi sobre la Jueria de Besalú (s. XIII-XV), que havia elaborat sota la direcció del Dr. David Romano i Ventura. Obtinguda la Càtedra de Geografia i Història va exercir la docència als instituts de batxillerat Larraona de Sabadell i Margarita Xirgu de l’Hospitalet, tot això després d’haver estat més de vint anys (des de l’1 d’octubre del 1958) professor de francès i d’història del que actualment es l’IES Santa Eulàlia, institut del qual fou fundador i primer director.\nEn la seva època d'estudiant universitari va conèixer l'olotina Josefina Vidal i Badia, amb la qual es va casar l'any 1960. Josefina Vidal, era també llicenciada en semítiques i filla del polític i pioner de la història social Gil Vidal i Forga, que va ser regidor republicà de l’Ajuntament d’Olot abans de la guerra i posteriorment, des de 1940 i fins la seva jubilació als anys setanta, director de la fàbrica tèxtil cotonera Can Trinxet de l’Hospitalet. El matrimoni no va tenir fills.\nGil Vidal visitava sovint a la seva filla i aquesta circumstància familiar va vincular estretament, a partir de llavors, a Manuel Grau amb la Garrotxa i les terres de Girona, fet que motivà el seu interès per estudiar el call de Besalú. Tan important com la recerca que va fer a la Garrotxa va ser la que va dur a terme a la comarca dels Ports, de la qual va estudiar igualment les comunitats jueves i va deixar un important llegat bibliogràfic.\nMorí el 21 de gener de 1992 a l’Hospitalet de Llobregat. Al cap de cinc anys, el 1997, gràcies a la iniciativa d'uns dels seus deixebles de l'època en què el filòleg i historiador va ser professor a l'actual IES Santa Eulàlia de l'Hospitalet de Llobregat, es va decidir a fer gestions per a publicar pòstumament com a llibre la seva tesi doctoral, que finalment es va aconseguir editar amb el títol “La judería de Besalú (Girona) Siglos XIII al XV”. Va ser anomenat Fill Predilecte de la Ciutat de Morella i tant a Morella com a Besalú té dedicades sengles vies públiques.\nData d'ingrés: 2018/11/07\n141 fulls de fotografies carnet dels alumnes de COPEM de la senyora Josefina Vidal Badia, ordenats per cursos escolars, amb els noms i també, en forces casos, amb els oficis o professions actuals dels mateixos dels anys 1958-1980. I també, lliuren la seva digitalització.\n40 fotografies de la Josefina Badia i del seu entorn familiar, laboral i social. (AMHLAF0024722 - AMHLAF0024761)\nDocuments textuals personals (diplomes, carnets, textos de reunions, certificats, rebut i d’altres)\n1 dossier enquadernat amb el títol “Trobada COPEM 1966-2016” que inclou imatges dels alumnes i dedicatòries.\n1 DVD “COPEM 3a promoció” (muntatge amb imatges de la Trobada COPEM 1966-2016”).\n1 DVD “Presentació del llibre Memòries de Gil Vidal i Forga”\n3 fotografies familiars on hi apareix Gil Vidal i Josefina Vidal (2 en paper i una còpia digitalitzada)\nEntrevista a Josefina Vidal i Badia\n"Josefina Vidal,d’Olot al sànscrit\nHe visitat Josefina Vidal a casa seva, a l’Hospitalet de Llobregat, en una curta i plujosa tarda d’hivern. Filòloga olotina, llicenciada en semítiques, filla de Gil Vidal i Forga, que va ser un actiu regidor de l’Ajuntament republicà d’Olot i autor de textos emblemàtics per a la historiografia local. Tot i haver estat sempre molt vinculada amb la seva terra, fa més de cinquanta anys que Josefina Vidal viu a l’Hospitalet, ciutat on ha treballat i on ha viscut amb Manel Grau i Montserrat, un morellenc enamorat de la Garrotxa, la tesi doctoral del qual estudiava precisament els jueus de Besalú. Tot plegat, ha donat a Vidal una visió de diferents moments\tde la història del país.\nVa néixer el 21 de setembre del 1933, al carreró de les Monges del barri vell d’Olot, tal com es deia en aquells mo¬ments a un tram de carrer molt estret del carrer Esglaiers. El carreró ha desaparegut fa una colla d’anys, era darrere de l’església de Sant Esteve, a tocar el gran convent de les monges del Cor de Maria, la casa mare de l’orde. «La casa on vivíem era propietat de can rosau, els terrissaires de la plaça Major. A la planta baixa, tenien les basses del fang i el forn per coure els gerros, orinals, garzales, cassoles i altres ceràmiques tosques. Els vespres solien coure i, a l’hivern, tots els de casa anàvem a escalfar-nos prop del forn; era una època en què faltava força tot».\nDe més gran, la Josefina va anar al Cor de Maria, on va fer bona part dels estudis primaris i tot el batxillerat.\nAbans, però, hi va haver la guerra. El seu pare va haver d’amagar-se a diferents pobles durant el conflicte perquè el buscaven les milícies de la FAi. A Sant Just Desvern, va trobar en Josep Maria Dou, un amic seu d’Olot que, com és sabut, va ser un bon col•leccionista i va aplegar un ar¬xiu d’imatges molt valuós. Gràcies a ell, va tenir feina a la fàbrica tèxtil Trinxet de l’Hospitalet, on va treballar tota la vida. «Al març del 1942, la policia franquista va agafar el pare per roig. Es va estar a la Model durant onze mesos». En sortir, va poder treballar encara a can Trinxet, ja que no van tenir en compte el seu color polític, cosa que no passava sempre. Es van portar excel•lentment amb ell, fins i tot li van passar la setmanada mentre estava a la presó. «La família vam poder viure gràcies a això. Més tard, l’any 1945 la mare va decidir traslladar-se a l’Hospitalet, jo ja vaig fer el curs 1945-46 al col•legi de les monges del Cor de Maria del carrer Girona, de Barcelona». En aquella època no hi havia ni un sol col•legi d’ensenyament mitjà a l’Hospitalet, per tant m’havia de desplaçar forçosament a Barcelona. «A casa no hi havia gaire diners; vaig tenir sort».\nLa Josefina va poder estudiar gràcies a la senyora Torras. «Era una Torras de la fàbrica de paper de Sant Joan les Fonts. S’havia casat amb l’Avelino Trinxet, a qui el pare feia de secretari. La senyora Torras li va dir que, si estudiava de veritat i treia bones notes, es faria càrrec de les despeses dels estudis, tant dels de batxillerat com dels de la universitat. Entre el 1946 i 1947, va fer primer de batxiller, i va treure molt bones notes. Aprofitant fins a l’últim minut dels mesos d’estiu de l’any 1947, es va preparar per presentar-se el setembre d’alumna lliure de segon curs a l’institut Maragall, ja que d’aquesta manera guanyava un any. Per preparar-se, aquell estiu va anar al col•legi de les monges d’Olot, que era on encara vivia l’àvia. Entrava al col·legi a les 7 del matí i en sortia a les 10 de la nit. «Fins i tot em portaven el dinar perquè aprofités més el temps. Avui, expliques això a les noves generacions i no s’ho creuen».\nLes monges, no totes tenien una bona preparació. «El seu nivell era més aviat fluixet, la majoria segurament no eren ni mestres, però tenien unes senyoretes seglars que per a mi van ser unes grans professionals». L’any 1952 es va poder examinar de l’examen d’Estat, l’últim any que estava vigent. «Com que em dic Vidal i habitualment sóc l’última de les llistes, quan em va tocar, els examinadors em van dir: “Usted, señorita, será la última persona que haga el Examen de Estado en Cataluña”.»\nDesprés, va arribar la universitat. El seu pare va anar a matricular-la perquè els estius era sempre a Olot, fent companyia a l’àvia. El primer dia de classe també va acom¬panyar-la, tal com havia fet sempre. «Teníem classe amb el Dr. Palomeque. El meu pare, quan va veure que entrava a la classe que jo havia d’anar, s’hi va acostar i li va dir que li portava la seva filla, que esperava que tot anés bé, ja que era una bona alumna, però que li deixava la seva targeta perquè si hi havia algun problema volia que li fes saber. Vaig passar molta vergonya!». Eren 71 alumnes, quasi tots eren noies, només hi havia alguna persona força gran i uns capellans joves guapíssims. «Malaguanyats!». En aquella època, el pare de Victòria de los Ángeles feia de bidell a la Universitat, vivia en el mateix edifici i sovint sentien cantar la filla des de les aules. Tot un privilegi.\nUn pare extraordinari\nL’estiu del 2008, l’Ajuntament d’Olot ha posat el nom de Gil Vidal i Forga, el pare de la Josefina, a una plaça. Per a ella, ha estat un regal extraordinari. Però el pri-mer regal va ser el seu primer llibre, Evolució social d’Olot. «Va fer-lo abans que jo hagués nascut», expli¬ca. L’any 1980 li van publicar 45 anys del Centre Obrer, amb motiu de l’homenatge que li va retre la Comissió del Premi Ciutat d’Olot. «Vaig poder seguir la confec¬ció d’aquest llibre, vam parlar-ne amb ell moltes ve¬gades». L’any 1982 va morir. Fa tres anys, encara es va publicar un altre llibre, Memòries.\nTant el pare com la mare de la Josefina Vidal van néixer a Olot. Els avis paterns també eren olotins, però els materns no: l’àvia era d’Argelaguer; l’avi, de Vic. En aquella època hi havia una relació freqüent entre la Garrotxa i Osona. La mare es deia Mercè Badia i Bosch, havia treballat de modista fins que va entrar en una fàbrica tèxtil, la de can Rosell. El pare era una persona disciplinada i molt treballadora. Partint d’uns estudis elementals amb el Sr. Cabré, el mestre de la unitària de nois d’Olot, es va formar de manera autodidacta. Va entrar de comptable al taller de sants El Arte Cristiano. El seu perfil obrerista el va fer participar activament al Centre Obrer d’Olot. El 1931 es va presentar a la llista del Centre per les eleccions municipals. Formava part de la candida¬tura catalanista, republicana i obrerista. En va sortir elegit regidor. És especialment significatiu que l’any 1935 guanyés el premi convocat pel Patronat d’Estudis Històrics d’Olot gràcies a l’obra Evolució social d’Olot. Es va publicar el 1937. L’any 1982 es va tornar a reeditar, però no perquè s’hagués exhaurit l’edició, sinó perquè no en quedava cap, ja que s’havien cremat tots els exemplars durant la guerra per tal d’evitar represàlies. Evolució social d’Olot és un treball pioner en la historiografia olotina per la temàtica desenvo¬lupada i ha estat reconegut a tot el país en qualsevol estudi de l’obrerisme. «El pare va ser una persona molt estimada, fins i tot diria que admirada, ja que era un exemple d’un treballador que havia aconseguit l’emancipació social a través de la cultura i l’autoformació. Per a mi va ser molt important, tot i que durant la infantesa vaig enyorar-lo sovint perquè fins als 12 anys no vaig poder veure’l regularment».\nJosefina Vidal va estudiar semítiques, uns estudis ben especials. Però per a ella va ser molt natural. Les monges no tenien professor de grec, de manera que els l’aprovaven si treien bones notes de llatí. «No vaig tenir mai cap pro¬blema, el llatí m’agradava moltíssim». Hi va influir molt la professora de l’assignatura, «que era magnífica». Es deia Pepita Mas i era de Vidreres. «A la facultat, el professor de grec era el Dr. Vives. El primer dia de classe ens va posar la traducció dels cinquanta primers versos de l’Odissea per a l’endemà. “Per repassar una mica”, va dir. Em vaig veure morta, ja que no en sabia ni l’alfabet. Li ho vaig dir i ell mateix em va recomanar que optés per fer àrab, ja que es partia de zero». Li’n va fer cas. A primer, va treure ma-trícula; a segon, també. A tercer, havien d’optar per una de les seccions de filologia i va agafar semítiques. Però al setembre, un cop la matrícula ja estava tancada, la van trucar des de la secretaria de la Universitat per comunicar-li que no podia fer aquella especialitat, ja que només s’hi havia matriculat ella. «Em vaig quedar desconcertada».\nSense deixar de ser l’última, va passar a ser tam¬bé la primera. «Vaig pensar que hauria de fer romàni¬ques. Però els professors de semítiques van parlar-ne i van decidir que em podia matricular i que farien clas¬ses per a mi sola. Vaig fer tota la carrera fent classes particulars. Això m’obligava molt». Sempre ha estat molt treballadora i constant, però aquesta etapa universitària li va accentuar; no es podia distreure ni un moment, no podia demanar mai res a cap company. De tota manera, estar sola també tenia avantatges. Va poder tractar els catedràtics amb molta franquesa, «sense oblidar mai el respecte», una cosa no gens freqüent en els anys cin¬quanta. «Fins i tot alguna vegada m’havien convidat a fer una orxata a can Viader de la plaça Universitat. Per força havies de treure bones notes!».\nLa tesina va ser la culminació dels seus estudis. Li va dirigir el Dr. Alejandro Díaz Macho, que era professor d’arameu i capellà. Li va fer traduir un manuscrit inèdit escrit en arameu que van portar expressament de la bibli¬oteca del Vaticà, amb tot un seguit de mesures i precau¬cions, juntament amb una Bíblia i una màquina d’escriure en hebreu. «Sempre he pensat que aquell document devia interessar al professor Díaz Macho especialment». El cas és que li van donar premi extraordinari de llicenciatura. Vaig quedar-me un parell de cursos més a la secció de Se¬mítiques de la Universitat. Feia d’auxiliar o d’ajudant, però no cobrava i, per tant, s’havia d’espavilar per altres costats. Va fer algunes feines remunerades per al Consell Superior d’investigacions Científiques. Traduïa textos de l’hebreu. També va col•laborar en l’edició d’una miscel•lània, en ho¬menatge al Dr. Millàs Vallicrosa, que era escrita en hebreu. «Els pobres treballadors de la impremta no sabien ni com posar-s’hi». Tot plegat, però, va ser poca cosa.\nA la universitat, va conèixer el seu marit. «Feia un curs més que jo de semítiques i no era ni havia estat mai cape-llà». Es van començar a tractar en una classe de llatí dels primers cursos, «gràcies al fet que jo vaig ser l’única que vaig veure un locatiu». Es van anar veient tots els cursos, cosa fàcil, ja que eren pocs. Quan feia cinquè, ell va entrar de professor ajudant i, per tant, va ser professor de la Jose¬fina. «Vam anar a estudiar diverses vegades a la biblioteca i un bon dia –el 27 de juny de 1957, festivitat de la Verge del Perpetu Socors–, al pati de ciències, que hi havia menys gent que al de lletres, es va declarar». Es van casar el 1960 a la capella de la Universitat. Atesa la seva vinculació amb la casa els ho van permetre. Els va casar el Dr. Díaz Macho i van fer d’escolans dos catedràtics, un d’ells era el degà.\nJosefina Vidal ha treballat sempre a l’Hospitalet. A l’Hospitalet, només hi havia centres d’ensenyament primari. Per això, l’Ajuntament es va plantejar crear un COPEM, un Centro Oficial del Patronato de Enseñanza Media; el patronat era municipal. En el COPEM hi havia dos catedràtics, que pagava el Ministeri i que havien de ser el director i el secretari. Tots els altres professors eren contractats i pagats per l’Ajuntament, i entraven sense oposicions. «El regidor d’Ensenyament sabia que era universitària i em va oferir una plaça. Però vaig passar-la a en Manel, que també estava sense feina perquè a la universitat ell tampoc no cobrava». Quan el director ho va saber, la va cridar i li va dir que ha-via fet una ximpleria perquè en aquella època no es creaven gaire centres i no hi havia gaire feines com aquella. «Però, és clar, jo estava convençuda que viu¬ria sempre amb en Manel. A més, llavors no era com avui, que hi ha homes que s’estan a casa, mentre la dona treballa!». El cas és que el director la va veure de tan de bona fe que li va dir que l’any següent, el 1959, hi hauria més alumnes i que es faria llatí i que l’aga¬farien. Hi va estar molts de cursos fent llatí i altres matèries de lletres. L’any 1982, va fer oposicions de llatí. «Em va tocar anar a altres instituts, com tots els que hem fet oposicions, però sempre propers. No vaig parar fins que vaig tornar a l’iES Santa Eulàlia, on vaig exercir fins a la jubilació l’any 1994, després de trenta-cinc anys treballant l’ensenyament».\nEl seu home, Manel Grau, va estudiar els jueus de Besalú. «Però jo no el vaig influir. Van ser les circum¬stàncies». Els estius anaven a Morella, el seu poble, i a Olot, on sempre han tingut casa. En Manel va començar a anar a l’Arxiu Notarial d’Olot, on hi havia la Carme Sala de bibliotecària. Un dia, se li va acudir mirar els llibres dels notaris de Besalú. Va quedar meravellat del material inèdit que hi havia. Dia sí, dia també, a poc a poc, va anar reunint un material fabulós. Després, el Dr. David Roma-no, que havia estat professor d’ells, el va animar a fer la tesi sobre els jueus de Besalú i l’hi va voler dirigir. En Manel va llegir la tesi l’11 de setembre de 1975, una data significativa. Es titula La Judería de Besalú (siglos xiii al xv) i la Fundació Pere Simón l’ha publicat fa poc. L’any 1985 va entrar de professor d’història de l’islam, dins la secció de Semítiques de la Universitat de Barcelona, on va exercir fins a l’any 1992, en què va morir. A Besalú, li han dedicat una plaça. «És on hi ha la miqwah, un lloc encantador. Em va fer molta il•lusió que l’Ajuntament volgués fer-li aquest homenatge. Ell, però, ja era mort».\nJosefina Vidal va ser un membre actiu dels Premis Ciutat d’Olot. El setmanari olotí Misión, vinculat inicial¬ment a l’Església, va convocar el 1960 un premi de nar¬rativa. Dos anys després, s’hi va afegir un premi que atorgava l’Ajuntament. També era de narrativa i estava destinat a un autor local. A partir del 1967 es van deno¬minar Premis Ciutat d’Olot. Hi continuava havent els dos premis anteriors i, a més, se n’hi van afegir tres. Un era de reportatges periodístics –es deia Arriba España i l’ha¬via organitzat l’altre setmanari que hi havia a Olot, i no cal que digui res sobre quina ideologia tenia–, un altre era el premi Radio Olot de guions de ràdio i el tercer, que de fet ja s’havia instituït l’any anterior, era de poesia. Fins al 1979 no van aparèixer les bases escrites en català. Aquell any, per primer cop, es va suprimir el bilingüisme que havien tingut els premis. «L’Arcadi Vilanova, un bon amic, em va vincular a l’organització en els anys setanta. Entre 1979 i 1989 es va convocar el Premi Gil Vidal d’investiga¬ció juvenil, per a nens de fins a 14 anys, del qual vaig fer un seguiment especial. També vaig ser del jurat diferents vegades: el 1970, el 1992, el 1993 i el 1994. Un grup de persones vam estar organitzant els premis molts anys, fins al 2001, però vam marxar-ne desil•lusionats quan van entrar els socialistes a l’Ajuntament d’Olot, l’any 2002. Vam intuir que sobràvem, ja que els premis van agafar un altre caire; han quedat molt vinculats a l’Ajuntament a partir de llavors».\n«Em vaig jubilar als 60 anys, he tingut temps per dedicar-me al que m’agrada: la lectura, la música, els toros...». El 24 d’agost de 2004, però, va tenir un acci¬dent a l’entrada d’Anglès, anant cap a Olot. «Pateixo de diabetis des de fa molts anys; aquell dia, vaig tenir un atac de sucre mentre conduïa. Vaig perdre el control del cotxe, vaig bolcar i, com a conseqüència de les moltes ferides que em vaig fer, vaig començar un llarg recorre¬gut per diferents hospitals. Avui quasi no puc moure el braç esquerre, tinc moltes dificultats de mobilitat amb les dues cames. Se m’han acabat els viatges i, també, se m’ha acabat poder participar a molts actes, però l’esperit continua ferm».\nQuan me’n vaig, penso però que aquesta dona no ha per¬dut el caràcter obert i afable, ni la lucidesa i les ganes de parlar, ni l’interès per la lectura i la música –és una melòmana empedreïda–, ni per la feina que li porten els seus exalumnes –algun de molt popular, que per discre¬ció no esmenta– que li demanen sovint que faci un cop d’ull als seus textos, la feina que ha fet tota la vida.\nLes parets del seu pis estan entapissades de quadres, de fotografies, de records, d’homenatges... que ens han servit diverses vegades per il•lustrar les seves paraules. Els quadres de paisatge amb temàtica olotina són els que més abunden, així com els llibres, tot i les donacions que ha fet en els darrers temps a Morella, la terra d’en Manel, a Olot, i a Besalú, el seu pensament permanent.\nMentre ens acomiadem, sento les notes d’Aida, de Verdi, cantada per un bon amic de la Josefina, el tenor ignasi Encinas, gravada de manera excepcional des d’un estadi de futbol de París, a l’aire lliure, doncs, i allunyat dels habituals grans teatres".\nAutor de l'entrevista: Joan Sala\nEntrevista apareguda a la Revista de Girona num. 252\nLocalització de la documentació: Capses 1026 i 1027 S1-fons personals i S9 planeres cartells (pels diplomes i grans formats).\nJosefina Vidal Badía (Creator)\nJosefina Vidal Badía (Matèria )