De tot una mica: de gener 2019\nPublicat per Eloy a 11:33 Cap comentari:\nPublicat per Eloy a 12:34 Cap comentari:\nEl llibre és el debut de la Mari Carmen Sinti com a novel·lista. Ens trobem amb una desaparició, que fa que la vida de la Berta, totalment ensopida des del seu "accident", doni un tomb i es posi a fer de detectiu, ajudada per la seva amiga Clara, fent tot el possible, ja sigui legal o no, per tal de trobar l'amiga desapareguda. Una investigació que s'anirà complicant cada vegada més.\nFer una ressenya d'una autora que debuta i a sobre coneixes (encara que no molt) es fa difícil, ja que pots caure en l'elogi fàcil per quedar bé. Doncs no vull fer això. Realment el llibre està bé, m'ho he passat molt bé llegint-lo, empatitzant amb les dues protagonistes, molt ben definides. Entre elles hi ha química. Els altres secundaris, lleument perfilats, complementen bé els dos personatges principals. La trama és força correcta, no deixa fils, amb lleus tocs de cuina, de vida quotidiana i d'humor Com a crítica, no m'ha agradat gaire el moment en que la Berta es posa a pensar en sexe mentre van al cotxe. Potser és possible fer-ho, però crec que no era el moment d'introduir tantes pàgines de sexe, amb un parell de paràgrafs l'hauria liquidat ;). Endavant amb el somni, i a seguir escrivint...\nPublicat per Eloy a 20:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Llibres, Mari Carmen Sinti, Novel·la negra, SomNegra\nCómplices és un homenatge a Paco Camarasa, "el librero", fet per algunes de les persones que el coneixien, alguns dels seus amics, membres de clubs de lectura, escriptors,... que encara no s'han fet a la idea que ja no hi és i que han volgut recollir testimonis, pensaments, comiats, records, sobre la seva figura.\nUn homenatge molt maco per una persona molt especial dins el món de la negror. La presentació a Somnegra va ser emotiva i impressionant, gairebé no s'hi podia entrar. El llibre és un bon record i la tirada va ser molt petita, per la qual cosa en qualsevol moment s'esgotarà.\nPublicat per Eloy a 15:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Alrevés, Homenatge, Llibres, Paco Camarasa, SomNegra\nPublicat per Eloy a 12:59 Cap comentari:\nPublicat per Eloy a 16:45 Cap comentari:


Museu Deutsche Guggenheim Hotels - BEST HOTEL RATES Near Berlín Museus i galeries d'art Area - Alemanya\nPopular ara mateix a Berlín Més venut Hecker's Hotel Kurfurstendamm Grolmanstreet 35 Habitació Comfort reservada fa 17 minuts, 19 segons\nMuseu Deutsche Guggenheim és un dels més reconeguts llocs de Berlín Habitacions d'hotel oferides a les tarifes més baixes a Agoda.com moltes d'elles a prop de Museus i galeries d'art. Museu Deutsche Guggenheim és a prop d'una gran varietat d'hotels, amb seleccions com Steps-Hotel i Hotel de Rome. A través del formulnari de reserves segures online d'Agoda.com les reserves són fàcils pels hotels propers a Museu Deutsche Guggenheim. És fàcil trobar allotjament a la nostra pàgina de ciutat de Berlín, amb eines de recerca senzilles i ampla informació dels hotels. Amb disponibilitat a unes 22,000 ciutats per tot el món, més viatgers avui estan triant Agoda.com per cercar hotels a prop d'atraccions com Museu Deutsche Guggenheim.


Programació Concerts del 10 al 19 d’agost - FeMAP\nProgramació Concerts del 10 al 19 d’agost – FeMAP\n10 Agost, 2019 La borrufa\nNewman Trio, Ensemble Cor O Vos Omnes, Música Trobada, Gudrun Sidonie Otto i Il Gardellino, Utopia, RedHerring Baroque Ensemble i Les Abbagliati, aquesta setmana al FeMAP\nEntre el 10 i el 19 d’agost, el Festival de Música Antiga dels Pirineus (FeMAP) realitzarà divuit concerts de set formacions diferents. El grup de corda Newman Trio interpretarà Diàlegs, amb les obres de L. Boccherini, L. V. Beethoven, G. Kurtág i J. S. Bach el dissabte a Ceuró (Castellar de la Ribera, Solsonès), diumenge a Vilanova de Banat (Alt Urgell) i dilluns al refugi de Niu de\nl’Àliga (Cerdanya – Berguedà). Per aquest Newman Trio últim concert l’ascensió al cim es farà amb telecabina de 10h. a 18.30h\nPer altra banda, diumenge a Berga (Berguedà) i dilluns a Salàs de Pallars (Pallars Jussà), és el torn d’Epistulae Ad Sagittarium d’Ensemble O Vos Omnes que interpretaran un concert que lliga dos compositors separats per més de quatre segles: H. Schütz i J. Magrané. El públic podrà gaudir de música religiosa d’una gran humanitat, plena de matisos en mans d’un dels millors grups de la música antiga de Catalunya.\nEl dimarts a Maçaners (Saldes, Berguedà) i dimecres a la Pobla de Segur (Pallars Jussà) actua Música Trobada, grup que treballa els Villancicos de Pasqual Fuentes Alcàsser mitjançant una visió en femení, històrica i actual. El concert és un viatge que fuig del que es purament musical per reflexionar i revisar conceptes de gènere, polítics, socials i culturals.\nGudrun Sidoni Otto i Il Gardellino presenten nou àries que es troben entre les últimes composicions de Händel. A més, tres obres instrumentals dels gairebé contemporanis Bach, Telemann i Galuppi proporcionen contrastos a les composicions de Händel. Es podran veure aquests artistes flamencs el proper dia 13 a Tremp (Pallars Jussà), el 14 a Sant Joan d’Isil (Pallars Sobirà) i per últim el dia 15 a Estoll (Cerdanya).\nUn altre dels grups flamencs que podrem veure durant aquesta setmana és Utopia que interpretarà Les lamentacions de\nCristóbal de Morales el dia 15 a la Central de Capdella (Pallars Jussà), el dia 16 a Llavorsí (Pallars Sobirà) i per últim el dissabte 17 a Llanars (Ripollès). Aquesta formació està especialitzada en música vocal dels segles XVI i principis del XVII, garantint un so ric i homogeni.\nDivendres a Estamariu (Alt Urgell), dissabte a Escalarre (Pallars Sobirà) i diumenge a\nCastell de Mur (Pallars Jussà) actuarà RedHerring Baroque Ensemble que és dedica específicament al repertori barroc i aspira donar a conèixer el repertori desconegut dels segles XVII i XVIII. En aquest cas s’endinsa en la figura del pintor d’Anvers Anton Van Dyck, el més important de la pintura flamenca després de Rubens, de qui va ser ajudant.\nPer últim, tanquem la setmana amb Les Abbagliati interpretant la Victoire Amoureuse. Una obra basada en la cantata francesa, la qual va ser una novetat al final de la vida de Lluís XIV. Un veritable èxit en els cercles aristocràtics, barreja entre l’encantadora sofisticació francesa i l’esplendorosa mini-òpera italiana. Podreu veure el grup flamenc el diumenge a Tavascan (Pallars Sobirà) o el dilluns a la Seu d’Urgell (Alt Urgell).\nEn el marc de tots aquests concerts, el FeMAP organitza un conjunt d’activitats paral·leles. D’aquesta manera, es podran complementar les sessions amb l’excursió guiada a Santa Eulàlia d’Estoll i St. Miquel de Soriguerola, la visita a la minicentral hidroelèctrica de Llavorsí o la hidroelèctrica subterrània de Tavascan, la visita lliure de l’epicentre de Tremp o la visita guiada al Castell i la col·legiata de Santa Maria de Mur, entre d’altres. Pels qui triïn assistir al concert de Niu d’Àliga hauran de pujar amb telecabina (preu inclòs a l’entrada) fins al refugi que és troba situat a 2.537 metres. Es podrà accedir al telecabina de 10h a 18.30h realitzant així una visita lliure pel refugi i voltants contemplant les vistes del Pirineu.\nConcerts del 10 al 19 d’agost – FeMAP\nNewman Trio. Diàlegs\n10/08 · 19.00 h · Ceuró (Castellar de la Ribera)\n11/08 · 18.30 h · Vilanova de Banat (Alàs i Cerc)\n12/08 · 19.00 h · Niu de l’Àliga (Alp-Bagà)\nEnsemble Cor O Vos Omnes. Epistulae Ad Sagittarium\n11/08 · 20.00 h · Berga\n12/08 · 20.00 h · Salàs de Pallars\nMúsica Trobada. Afectes d’una ànima enamorada\n13/08 · 19.30 h · Maçaners (Saldes)\n14/08 · 20.00 h · La Pobla de Segur\nGudrun Sidonie Otto i Il Gardellino. La tremolosa lluïssor\n13/08 · 20.00h · Tremp\n14/08 · 19.00 h · Sant Joan d’Isil (Alt Àneu)\n15/08 · 20.00 h · Estoll (Fontanals de Cerdanya)\nUtopia. Les lamentacions de Cristóbal de Morales\n15/08 · 20.00 h · La Central de Capdella\n16/08 · 21.00 h · Llavorsí\n17/08 · 19.00 h · Llanars\nRedHerring Baroque Ensemble · Les músiques de Van Dyck\n16/08 · 20.30 h · Estamariu\n17/08 · 19.00 h · Escalarre (La Guingueta d’Àneu)\n18/08 · 19.00 h · Castell de Mur\nLes Abbagliati. La Victoire Amoureuse\n18/08 · 20.00 h · Tavascan (Lladorre)\n19/08 · 21.00 h · La Seu d’Urgell\n10/08 · 17.30 h · Visita guiada a Ceuró a través del passat · Ceuró\n11/08 · 16.00 h · Visita guiada al recorregut històric per Vilanova de Banat · Vilanova de Banat (Alàs i Cerc)\n12/08 · 18.00 h · Visita guiada a les Botigues-Museu · Salàs de Pallars\n12/08 · Visita lliure al Niu de l’Àliga · Niu de l’Àliga (Alp-Bagà)\n13/08 · 18.00 h · Visita guiada el Dolmen de Molers · Maçaners (Saldes)\n13/08 · De 17.00 h a 20.00h · Visita lliure a l’epicentre · Tremp\n14/08 ·17.00 h · Visita guiada al conjunt modernista Casa Mauri · La Pobla de Segur\n15/08 · 17.30h · Excursió guiada a Sta. Eulàlia d’Estoll i St. Miquel de Soriguerola ·\n16/08 · 19.30 h · Visita guiada a la minicentral hidroelèctrica · Llavorsí\n16/08 · 19.00 h · Visita guiada a l’església de Sant Vicenç · Estamariu\n17/08 · 17.00 h · Visita guiada a l’església de Sant Esteve i el nucli antic · Llanars\n18/08 · 17.30 h · Visita guiada al Castell i la col·legiata de Santa Maria de Mur · Castell de Mur 18/08 · 17.30 h · Visita guiada a la central hidroelèctrica subterrània · Tavascan (Lladorre)


Apartment La Maddalena (OT) 43 La Maddalena Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 116 allotjaments a La Maddalena.\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment La Maddalena (OT) 43 està situat idealment a La Maddalena; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de La Maddalena. L'hotel ofereix habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, rentadora a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment La Maddalena (OT) 43.


la invasió twin: Torna ‘El món del màgic d’Oz’\nAutor de la fotografia: David Bisbal\nVoleu anar al teatre aquest cap de setmana o el que ve? No sabeu què anar a veure? Voleu endinsar-vos en un món màgic i increïble? Doncs avui us proposem que vingueu a Sabadell, perquè Joventut de la Faràndula enceta la temporada amb un dels èxits del grup: El món del màgic d’Oz. Es va estrenar per primera vegada fa quinze anys, i ara fa dues temporades la van renovar i tornar a estrenar.\nFa un any i mig en vaig explicar alguns detalls i el perquè va agradar tant a les bessones (i totes les lectures que en vam fer) en aquest post: LES LLIÇONS DEL CAMÍ DE LLOSESGROGUES.\nSi voleu acompanyar la Dorothy, el lléo, l’home de llauna i l’espantaocells, només teniu quatre oportunitats.\nDissabte 3 i diumenge 4 i el cap de setmana següent, el 10 i l’11. Representacions a les 18h.\nUs recomanem totalment que hi aneu amb els petits de casa!\nPer cert, aquí teniu el vídeo amb la presentació de tota la temporada i els muntatges que s’hi podran veure. Nosaltres ja ens morim de ganes d’aquest Ratatouille, el petit xef. I d’aquí a uns dies us explicarem un altre muntatge que podeu veure a Sabadell. Càsting, del grup de teatre del Centre Sant Vicenç. El proper cap de setmana, serà molt teatral!\nEtiquetes: bessones, cultura, espectacles, família, oci, programació cultural, teatre


Centre de Documentació d'Atenció a les Persones catalog › Details for: La reinternalització de serveis públics :\nDetails for: La reinternalització de serveis públics :\nBy: Castillo Blanco, Federico A .\nMaterial type: Computer filePublisher: Barcelona : Diputació, 2017Description: 1 pdf, 134 p.Online resources: Accés al document: Summary: S'analitza el procés de reinternalització, que no comptava amb cap regulació administrativa específica o normes laborals de caràcter especial. A més, aborda la perspectiva doctrinal, legal i jurisprudencial i les recents reformes legals derivades de la legislació pressupostària i de contractes del sector públic.\nMundet Benestar social 352 Cas (Browse shelf) Available 0000950083610\nS'analitza el procés de reinternalització, que no comptava amb cap regulació administrativa específica o normes laborals de caràcter especial. A més, aborda la perspectiva doctrinal, legal i jurisprudencial i les recents reformes legals derivades de la legislació pressupostària i de contractes del sector públic.


Construcció de lavabos i altres millores al Camp d'Esports — Paeria de Cervera\nEsteu aquí: Inici › Notícies › Construcció de lavabos i altres millores al Camp d'Esports\nConstrucció de lavabos i altres millores al Camp d'Esports\nLa Paeria de Cervera ha promogut la construcció d'uns nous lavabos per al públic al Camp d'Esports, que es troben just a l'entrada del recinte, al costat de la taquilla.\nNous lavabos al Camp d'Esports Municipal.\nLa nova construcció inclou dos lavabos (homes i dones) d’unes mides de 2 x 2,20 metres, adossats a la paret perimetral del recinte.\nAquesta actuació també s’ha fet amb la finalitat d’adaptar el Camp d’Esports a la normativa esportiva, que obliga a separar el públic del recorregut dels jugadors per raons de seguretat. Fins ara, els lavabos del públic, dos cabines provisionals, es trobaven dins del mateix recorregut dels jugadors.\nLa construcció dels lavabos ha tingut un cost de 29.000 euros i la resta de millores, 18.500 euros, que han anat a càrrec de la Paeria de Cervera.\nD'aquestes actuacions en gaudiran tots els usuaris del Camp d'Esports municipal: el primer equip i l'equip juvenil del CE Cervera i els jugadors de l'Escola de Futbol Cervera, que aplega uns 200 joves esportistes.


Tony Martin, nou líder del Tour, i Purito arriba amb els favorits - El Periòdic d'Andorra\nTony Martin, nou líder del Tour, i Purito arriba amb els favorits\nL’alemany guanya l’etapa i es posa el mallot groc després d’un atac perfecte a falta de 3,5 quilòmetres\nPublicat el Dimecres, 8 de juliol de 2015 | 01:30 h\nJoaquim Rodríguez parla amb Froome, abans de l’etapa d’ahir. | EFE / Kim Ludbrook\nMenys accidentada va ser la quarta etapa del Tour de França, que va portar ahir als ciclistes a Cambrai des de Seraing, entrant a territori francès per primera vegada en aquesta edició. El protagonista clar va ser Tony Martin, de l’equip Etixx-Quick Step que partia a un segon del mallot groc, Chris Froome. Quan quedaven menys de quatre quilòmetres per a la meta, l’alemany va realitzar un atac i ningú va reaccionar. Martin va mantenir-se per davant fins el final i va guanyar l’etapa amb intel·ligència posant-se líder del Tour amb dotze segons de diferència respecte Froome. El més curiós és que va guanyar amb la bicicleta del seu company, Matteo Trentin, després d’haver patit una punxada.\nLa resta de favorits van arribar a tres segons del nou mallot groc, entre els quals hi havia Joaquim Rodríguez, que es va situar en la 18a posició a 2.12 minuts del primer lloc de la general. El resident andorrà va mantenir el mallot de la muntanya ja que ahir no hi havia pujades puntuables. El mateix passarà en l’etapa d’avui, que no comptarà amb cap port ja que tindrà un recorregut ràpid de 189,5 quilòmetres que uneixen la localitat francesa d’Arras amb la d’Amiens.\nPer altra banda, en el Tour d’Àustria, el resident Ángel Vicioso es va col·locar líder després d’acabar segon en l’etapa d’ahir.


Si ets dels que no disposes de molts dies lliures o, simplement, et ve de gust fer sortides d’un sol dia de tant en tant per a anar fent boca com a pas previ a les vacances d’estiu, llavors no et preocupis. A Catalunya pots fer excursions d’un dia que, encara que breus en temps, són molt completes pel molt a veure i fer.\nJa sigui als Pirineus o a la costa, molt prop de França o tocant a altres comunitats espanyoles, com Aragó o València, en pics de muntanyes que freguen els 3.000 metres o al nivell del mar. Catalunya està plena de punts interessantíssims, plens de bellesa natural i patrimonial i amb molts matisos i contrastos.\nSi continues llegint, descobriràs 7 exemples d’excursions per Catalunya rabiosament interessants.\n1. La Vall de la Llosa\nLa Cerdanya és una territori increïble que fa de frontera natural entre França i Espanya. Concentra un valor tan gran a tots els nivells: paisatgístic, patrimonial, de medi ambient, esportiu, que és difícil seleccionar ubicacions concretes.\nPerò si ens haguéssim de quedar amb un lloc recòndit i d’una bellesa natural gairebé verge, podríem triar la Vall de la Llosa, una reserva natural en la qual destaquen els llacs de la Muga i l’espectacular cascada del Salt del Molí.\n2. Camí de Santiago al seu pas per la Cerdanya\nA peu o amb bici, i fins i tot a cavall, el camí de Sant Jaume al seu pas per la Cerdanya és meravellós i accessible. Partint del magnífic poble de Llívia i amb origen a Bellver de Cerdanya, és possible seguir una ruta en paral·lel al riu Segre que és la calma i la bellesa natural elevada a l’infinit.\n3. La ruta dels Set Gorgs\nAquesta excursió és tot un clàssic dins de les propostes de muntanya. Precisament per la seva immensa popularitat, a vegades pot tenir l’inconvenient d’estar massa concorregut. Podem fer una ruta que, amb origen a Campedevànol, a la província de Girona i molt prop del poble de Ripoll. Té una distància molt còmoda: poc més de 10 km i és apta per a tots.\nQuè destacaríem d’aquest paratges? Els seus 7 pous, on a l’estiu ens podem banyar i gaudir d’una excursió en família amb tots els ingredients: bells paisatges de muntanya i el punt sempre refrescant i agraït de poder delectar-nos amb salts d’aigua i prendre un bany súper agradable En concret, aquests són els 7 pous que, durant l’amè camí de 10 km., ens trobarem:\nSi ens agrada banyar-nos, la millor època per a fer aquesta excursió és l’estiu, sens dubte. Encara que és a la primavera on el lloc aconsegueix tot el seu colorit i màxima esplendor.\n4. Congost de Mont Rebei\nÉs una excursió magnífica per un congost de vistes increïbles en territori gairebé verge, travessat pel cabalós riu Noguera Ribagorçana, en el qual es poden realitzar activitats com navegar en catamarà o en Caiac. Algunes zones disposen d’unes boniques passarel·les de fusta, totalment integrades al paisatge, que fan més accessible un camí que, en algunes zones, és abrupte i una mica complicat.\nAixò sí, ens hem de desplaçar als límits de Catalunya, a la frontera natural formada per les províncies de Lleida i Huesca. Un lloc de somni per a una excursió inoblidable.\nAquesta excursió és perfecta per descobrir els ocells rapaços que solquen els cels de Catalunya. Es tracta d’un espai de protecció d’ocells a Sant Feliu de Codines molt freqüentada per grups d’escolars. A Catalunya aquesta excursió s’utilitza molt com a complement als ensenyaments teòrics de ciències naturals.\nTambé es pot visitar en família o en grup amb reserves prèvia. És un lloc que ens ensenya a conèixer i respectar la natura i els animals, una assignatura pendent pels “urbanites”.\nEncara que aquestes propostes han estat majoritàriament de muntanya, la costa de Catalunya té molt i molt bonic que visitar. El *Cap de Creus és l’antítesi del turisme de costa irrespectuós i massiu. És un lloc protegit amb territoris escarpats i petits illots, pròxim a pobles de costa tranquils, de postal, on encara perviuen els oficis i formes de vida tradicionals, directament vinculats amb el mar:\n7. El llac de Banyoles\nUna altra excursió clàssica però amb grans al·licients. D’una banda, poder contemplar i fer activitats, com navegar, en el major llac natural de Catalunya: l’estany de Banyoles a Girona. Però això no és tot, al seu voltant es pot realitzar un passeig de 8 quilòmetres a peu o amb bici que és magnífic, d’una riquesa paisatgística suprema, amb miradors, estanys i molts encants més.\nAquests són només alguns exemples de les innombrables excursions que es poden fer per Catalunya d’anada i volta. No és d’estranyar que la gent de Catalunya tingui fama d’excursionistes, amb moltes opcions molt properes.\nPotser el més especial d’aquestes excursions és la seva gran varietat, tant de paisatges diferents on anar com de la diversitat en el mateix punt, ja que moltes vegades en una mateixa sortida es pot gaudir de muntanya, mar, rius i llacs i unes possibilitats d’oci i cultura difícilment superables.


Punt heroic del Sabadell a Almeria (2-2) Punt heroic del Sabadell a Almeria (2-2) – Món Esport\nPunt heroic del Sabadell a Almeria (2-2)\nEl Sabadell resisteix i sap patir per sumar un punt al 84’ al camp de l’equip més en forma de la Segona Divisió\nEl Sabadell suma un gran punt a Almeria | LaLiga\nBlai Melgar Gener 24, 2021 4:21 pm\nÉs una qüestió de fe. A les oficines de la Nova Creu Alta han tingut una cosa ben clara des de l’inici de temporada: Antonio Hidalgo és, independentment dels resultats, el capità del vaixell arlequinat. I només així, amb una fe que mou muntanyes, el Sabadell serà capaç de sumar punts com el que ha sumat avui al Juegos Mediterraneos d’Almeria (2-2). Els arlequinats salven un valuosíssim punt al 84’ davant l’equip més en forma de la Liga Smartbank i es demostren a si mateixos que creient-hi, son capaços de qualsevol cosa.\nI és que avui l’escena semblava diferent. El Sabadell en cap moment ha dubtat davant un Almeria magnànim i pletòric després de superar per 5-0 a l’Alabès, de Primera Divisió, en Copa del Rei. La Segona, però, és una altra història i el Sabadell els ho ha volgut demostrar ràpidament. Només la mala fortuna (i, de nou, els desajustos defensius) han fet que els locals s’avancessin abans d’arribar a la mitja part per mitjà de Samu Costa (1-0).\nTot i això, a la segona meitat els d’Hidalgo han sortit disposats a no perdonar més. I així ha estat. Òscar Rubio, de cap, empatava per un Sabadell (1-1) que ràpidament encaixava la rèplica de l’Almeria, que es tornava a avançar amb gol de Sadiq (2-1). Ha estat aleshores quan les tornes del curs s’han invertit radicalment. El Sabadell, enguany massa castigat en els darrers instants, ha estat capaç d’anar a per l’empat al camp del tercer classificat de la Lliga i Juan Ibiza, amb un gol inversemblant de lliure directe, ha aconseguit l’empat (2-2). Nou pas del Sabadell per escapolir-se del descens.


Detinguts cinc lladres per robar 500 quilos de coure de l'AVE\nEls Mossos d'Esquadra han detingut a cinc lladres d'una banda que presumptament va robar 500 quilos de coure d'un tram de la línia de l'AVE al seu pas per Montblanc (Tarragona), causant un perjudici d'uns 20.000 euros, segons Adif.\nSegons ha informat aquest dijous la policia catalana, els cinc detinguts, d'entre 20 i 30 anys i veïns de L'Hospitalet de Llobregat (Barcelona), formaven part d'un grup criminal especialitzat en el robatori de coure.\nEls detinguts, que acumulen més de 20 antecedents, utilitzaven diversos vehicles per cometre els robatoris, la qual cosa els permetia tenir una gran mobilitat i dificultava que la policia els pogués identificar. La investigació va arrencar a l'abril, quan es va localitzar una furgoneta aparcada en una zona aïllada amb 500 quilos de coure de procedència indeterminada, que va resultar ser de la línia de l'AVE.\nEls Mossos els van detenir el 20 de maig i l'endemà van quedar en llibertat amb càrrecs després de passar a la disposició d'un jutjat de guàrdia de L'Hospitalet.


Catalunya - Vikidia\nCatalunya (català), Catalonha (aranès), Cataluña (castellà)\nTerritori en disputa (Espanya)\n7.522.596 hab. (2016)\nProvíncies, vegueries i comarques\nCatalunya és un territori en disputa. Això vol dir que hi ha dos governs que diuen que el territori de Catalunya és seu. D'una banda, el govern d'Espanya considera que és una comunitat autònoma, perquè així ho diu la Constitució espanyola i l'Estatut d'Autonomia de Catalunya. D'altra banda, el Parlament de Catalunya va proclamar la República Catalana com a estat independent. Poc després que el Parlament fes la declaració d'independència, el Senat i el govern espanyol van intervenir la Generalitat, van dissoldre el Parlament i van convocar eleccions a Catalunya pel 21 de desembre. Actualment, el Govern de Puigdemont està exiliat a Bèlgica o a la presó.\nCatalunya limita amb França i Andorra al nord, a l'oest amb Aragó (Espanya), al sud amb la Comunitat Valenciana i a l'est amb el Mar Mediterrani. L'any 2014 tenia 7.518.903 habitants\n1 Origen de la paraula Catalunya\n3.1 La Generalitat de Catalunya\n3.2 Divisió territorial\n3.2.1 Les províncies\n3.2.2 Les vegueries\n3.2.3 Les comarques\n3.2.4 Els municipis\nOrigen de la paraula Catalunya[modifica | modifica el codi]\nHi han moltes teories sobre l'origen del nom de Catalunya. Una d'aquestes diu que ve de la paraula castlà, que vol dir "Governador d'un castell".\nUna altra teoria diu que Catalunya ve de la paraula Gotholàndia que vol dir "terra dels gots".\nAltres teories diuen que el nom de Catalunya ve de Otger Cataló, un príncep alemany, o de la paraula laketani, una tribu que vivia a les comarques del Vallès i el Barcelonès.\nCatalunya té una superfície de 32.000 km2.\nTot i que la superfície de Catalunya és petita, hi ha molta varietat geogràfica. La geografia catalana té tres parts importants:\nEls Pirineus: la serralada que separa Espanya de França. Els Pirineus catalans són gairebé la meitat de tots els Pirineus.\nLes Serralades Costaneres Catalanes: són dues serralades (la Litoral i la Prelitoral) situades a la costa del mar meditarrani.\nLa Depressió Central: una gran esplanada situada a l'oest de Catalunya.\nEls pics més alts de Catalunya són la Pica d'Estats (3.143 m), el Puigpedrós (2.914 m) i el Puigmal (2.910 m). Tots aquests pics formen part dels Pirineus.\nGairebé tots els rius desemboquen al mar Mediterrani. Només n'hi ha un, el riu Garona, que desemboca a l'oceà Atlàntic.\nEl riu més gran és el riu Ebre.\nCatalunya és actualment un territori disputat entre el govern d'Espanya (que el considera una comunitat autònoma) i el govern de la Generalitat, que el considera un país independent.\nLa Generalitat de Catalunya[modifica | modifica el codi]\nLa Generalitat de Catalunya és el govern de Catalunya. Està formada per aquestes institucions:\nParlament de Catalunya: és el poder legislatiu, per tant és on s'aproven les lleis i es discuteix la política. Els membres del Parlament es diuen "diputats", i al Parlament de Catalunya n'hi ha entre 100 i 150.\nPresidència de la Generalitat: el president de la Generalitat és l'encarregat de dirigir el Govern.\nGovern: és el poder executiu, per tant s'encarrega de posar en pràctica les lleis.\nA més de la Generalitat, també és important el Tribunal Superior de Justícia. El Tribunal té el poder judicial, per tant s'encarrega de vigilar que les lleis es compleixin i de castigar les persones que no les compleixen.\nCatalunya té una policia pròpia, els Mossos d'Esquadra.\nCatalunya està formada per 4 províncies, 8 vegueries, 42 comarques i 948 municipis.\nLes províncies[modifica | modifica el codi]\nEls quatre províncies de Catalunya són:\nLes Diputacions són les institucions que governen les províncies. Les capitals de cada província són Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona.\nLes vegueries[modifica | modifica el codi]\nLes vegueries són regions més petites que una província que s'utilitzen per coordinar alguns serveis de la Generalitat. Les vegueries són aquestes:\nÀmbit metropolità (Barcelona)\nLes comarques[modifica | modifica el codi]\nLes comarques són regions formades per diversos municipis. N'hi ha 42. La Vall d'Aran és una comarca que, per diverses raons, té un govern autònom (com una petita comunitat autònoma dins de Catalunya).\nEls municipis[modifica | modifica el codi]\nEls municipis són les regions administratives més petites de Catalunya. Normalment, cada municipi està format per un poble o una ciutat, però a vegades n'hi ha més d'un. El govern d'un municipi és l'Ajuntament. A Catalunya hi ha 948 municipis.\nEl municipi més gran és Barcelona.\n↑ «Població de Catalunya». Idescat.\n↑ Etimología de Cataluña (castellà, en pdf)\nObtingut de «https://ca.vikidia.org/w/index.php?title=Catalunya&oldid=15155»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 abr 2022 a les 09:08.


Què han dit els exconsellers després de sortir de la presó? - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nQuè han dit els exconsellers després de sortir de la presó?\nMundó, Romeva, Rull i Turull han escrit a les xarxes socials\n06.12.2017 | 00:12\nCarles Mundó, conseller de Justícia destituït per l'executiu de Mariano Rajoy en aplicació de l'article 155 de la Constitució espanyola, ha mostrat a través de Twitter un "agraïment infinit" pel suport rebut mentre ha durat el seu captiveri a la presó madrilenya d'Estremera per ordre de l'Audiència Nacional. Mundó ha sortit avui del centre penitenciari al costat dels consellers també destituïts Raül Romeva, Josep Rull i Jordi Turull després que el Tribunal Suprem hagi revisat les condicions de l'empresonament. En canvi, el Suprem ha mantingut tancats el vicepresident Oriol Junqueras, el conseller Joaquim Forn i els líders de la societat civil Jordi Cuixart i Jordi Sànchez. "Després de 33 dies i 33 nits recuperem la llibertat. Un agraïment infinit pel suport rebut i una tristor immensa pels companys empresonats".\nA més, Mundó ha tingut un record pel seu company de cel·la, encara empresonat, Oriol Junqueras.\nQuan m´he acomiadat de l´Oriol Junqueras a la cel·la q hem compartit, li he promès que no descansarem fins aconseguir la llibertat de tots!\nRaül Romeva, conseller d'Exteriors de la Generalitat destituït per l'executiu espanyol en aplicació de l'article 155, ha fet una crida a través de Twitter a dignificar Oriol Junqueras, Joaquim Forn, Jordi Cuixart i Jordi Sànchez en les eleccions del 21 de desembre. Romeva ho ha dit a través de Twitter poc després de sortir de la presó d'Estremera, on estava empresonat per ordre de l'Audiència Nacional. El cas, en mans ara del Tribunal Suprem, ha estat revisat pel magistrat que el porta, que ha decidit revocar la presó sense fiança per a ell i per als també consellers destituïts Carles Mundó, Josep Rull i Jordi Turull, però mantenir-hi Junqueras, Forn, Cuixart i Sànchez. "Gràcies per haver-hi estat sempre, us hem tingut al costat en tot moment. Avui sortim de la presó però ho fem sense l'Oriol, sense el Joaquim, sense els Jordis. Pensem en ells, cuidem-los cada dia i, sobretot, dignifiquem-los el 21 de desembre. Que guanyi la democràcia", ha escrit Romeva.\nPer la seva banda, Jordi Turull i Josep Rull també han volgut escriure i agrair el suport de la gent que els hi ha donat suport.\n— Josep Rull i Andreu (@joseprull) 4 de desembre de 2017


La Federació d’Ateneus de Catalunya edita semestralment la revista "Ateneus", una publicació especialitzada en l’associacionisme cultural i el món ateneístic. Acaba de sortir el número sis dedicat a parlar sobre el finançament del sector associatiu.\nEls ateneus, any rere any, s’han adaptat a les circumstàncies socials i econòmiques del moment. En l’actual situació de crisi econòmica, en què la falta de finançament posa a prova totes les entitats de forma directa o indirecta, és quan la fortalesa del teixit associatiu català aflora; un teixit que es va forjar sense el suport del sector públic, perquè Catalunya no tenia una administració pròpia, segons recorda l’economista Antoni Serra Ramoneda, a qui s’entrevista en aquesta revista número sis.\nL'àmplia base social amb la que compten els ateneus s’ha de potenciar i ampliar amb socis joves i, sobretot, dinamitzar amb molta imaginació i enginy. Aquests són alguns dels temes que més preocupen les entitats, tal com és desprèn de la taula rodona organitzada a Arenys de Munt, on directius i tresorers de cinc entitats van explicar les dificultats amb què es troben dia a dia i les solucions que s’han plantejat.\nMentrestant, a Madrid es debat la reforma de la llei de mecenatge, que haurà de permetre a les entitats mobilitzar amb més facilitat recursos econòmics través d’incentius fiscals més poderosos. Però només se’n podran beneficiar aquelles que han estat declarades d’utilitat pública. Per saber-ne més de la nova llei i de les implicacions de la reforma s’ha parlat amb en Carles Campuzano, del grup parlamentari de CIU a Madrid, que enguany ha presentat una proposta de llei per, tal i com explica aquest vilanoví, “democratitzar el mecenatge”.\nPodeu consultar tots els números publicats en el següent enllaç.\nLa subscripció a la revista Ateneus té un cost de 10 euros anuals i es pot fer enviant un correu electrònic a ateneus@ateneus.cat indicant les vostres dades personals.\nrevista Ateneus, mecenatge, Llei de Mecenatge, Carles Campuzano, captació de fons, Legislació, revistes, Llengua i literatura, legislació econòmica


Manifest de FATEC. Demandes referides a fiscalitat | Centre dEstudis Econòmics i Socials - CEES\nManifest de FATEC. Demandes referides a fiscalitat\nLa Federació d’Associacions de Gent Gran de Catalunya (FATEC) ens ha fet arribar aquest manifest per a la seva difusió. Són demandes del col·lectiu i pel seu interès el reproduïm.\nDEMANDES referides a FISCALITAT\nDes de FATEC – Federació d’Associacions de Gent Gran de Catalunya – volem precisar, de manera resumida, la nostra reflexió prèvia a les DEMANDES que fem als Governs de l’Estat i de Catalunya així com a tots els Grups Parlamentaris:\nLes persones grans formem part de la societat. Tota millora específica per a les persones grans significa una millora per a la seva família i, conseqüentment, per a tota la societat.\nEns refermem en la nostra disponibilitat de diàleg i de col·laboració amb tots els Grups Parlamentaris i amb els responsables dels Governs.\nDefensem des de ja fa un llarg temps el concepte de “gent gran, gent activa”.\nAcceptant el principi de que les Lleis han de ser de general aplicació a tot l’Estat, creiem necessari que determinades situacions tinguin un tractament específic .\nPer una societat , com la nostra, organitzada com a Estat de dret i havent aconseguit establir polítiques de l’anomenat “Estat del Benestar” som conscients de la importància de polítiques fiscals – i concretament d’impostos – necessàries i que respectin els valors de l’equitat i de la solidaritat.\nSom, també, ben conscients del difícil moment - a les acaballes de 2009 – que ens toca viure a tota la nostra societat. Repercuteix de manera ben especial a les persones amb menys recursos econòmics i amb menys possibilitats de poder millorar la seva qualitat de vida.\nFem explícita reserva de plantejaments més amplis en matèria de fiscalitat pel moment de superació de l’actual crisi. Superació, en tenim la seguretat, que el nostre poble és capaç d’aconseguir.\nI, tanmateix i avui per avui, considerem que una “pujada d’impostos” davant les necessitats pressupostàries només és podria entendre si respecta aquests principis :\nNo ha de suposar un increment d’impostos dels “rendiments de treball”. I cal recordar que les prestacions de pensions tenen la consideració de rendiments de treball.\nCaldria molta transparència i, en tot cas, haurien de tenir caràcter finalista. I, des de la perspectiva d’una organització com la nostra, la seva destinació finalista hauria de dirigir-se a polítiques actives per a les situacions personals i familiars més necessitades i d’una manera ben específica a l’aplicació de la “llei de dependència”.\nÉs des de l’observació de la nostra realitat social i motivats pel compromís de la nostra Federació d’Associacions de Gent Gran de Catalunya per a la dignificació i millora de la vida de les persones grans que, davant els tràmits parlamentaris de les Lleis de Pressupostos Generals per a 2010 i altres possibles iniciatives legislatives , que\nDEMANDEM als nostres representants de tots els Grups Parlamentaris i als Governs de l’Estat i de Catalunya atenguin aquestes qüestions i els serveixi per a millorar les actuals polítiques fiscals que afecten les persones grans :\nÞ Sobre el impost de SUCCESSIONS.\nEns afegim al clam de tantes persones i entitats que venen demandant la seva modificació. Situació actual a Catalunya que significa un greuge comparatiu respecte altres indrets de l’Estat i de la Unió Europea i, fins i tot, entre les quotes que afecten l’herència de l’habitatge i la de “patrimonis empresarials” que tenen una exempció del 95%. Cal suprimir, de manera urgent i concreta, l’afectació d’aquest impost per al cònjuge i per els familiars de primer grau. Així mateix, cal impulsar la modificació de l’escalat del impost de donacions a familiars directes deixant exempts els primers 300.000 € .\nÞ Sobre I.V.A.\nAquests dies s’ha parlat de les possibilitats d’increments de I.V.A. fent comparances amb alguns altres països comunitaris europeus.\nQuan es cerquen possibles nous ingressos volem recordar que, d’acord amb la\nNormativa comunitària ja aprovada caldria, a l’Estat espanyol, impulsar l’aplicació del tipus reduït als subministres de béns i serveis de primera necessitat com llum, butà, gas, aigua i els productes sanitaris.\n- La dificultat pressupostària d’aplicació de la “llei de dependència” podria minorar-se , ni que no sigui altament significativa, per la reducció del 7 al 4% l’IVA aplicable a la prestació de serveis en centres e residència geriàtrics així com a tots els productes fisio-sanitaris per a l’atenció de persones grans.\nÞ Sobre IRPF\n- Cal que les despeses de pagament o copagament de serveis per a la dependència - com pagaments a la residència o d’assistència domiciliària – siguin deduïbles en el IRPF de qui els efectuïn : el propi subjecte o els seus familiars.\n- Tornar a introduir la deducció d’un 20% en concepte de les primes d’assegurança mèdica satisfeta pel contribuent i la seva família.\nLa contractació d’aquest tipus d’assegurances està ben arrelada entre les persones grans de Catalunya. Cal considerar, al respecte, dos aspectes econòmicament prou importants:\nEls llocs de treball de professionals de tot tipus – no només sanitaris – que estan vinculats a aquests serveis. La seva aportació al P.I.B..\nL’estalvi – quantitativament molt elevat – que significa per als serveis de la sanitat i de la dependència públics. I, a més, pels usuaris poder apaivagar inquietuds i molèsties que sempre generen les “llistes d’espera”.\n- Defensem que aquesta mesura hauria d’ésser de general aplicació, però es pot entendre que – de manera transitòria – fos només d’aplicació per a persones majors de 60 anys.\n- Considerem pel que fa al Impost de la Renda de les Persones Físiques, que les persones jubilades haurien de tenir unes deduccions per les seves circumstancies familiars que, en lloc dels 918 € per a majors de 65 anys o 1.122 € per a majors de 75 anys actuals, fossin més elevades : entre 6.000 € i 8.400 €. Això podria representar en certs casos una rebaixa d’ alguns punts en la tributació, cosa que significaria que els jubilats podrien gaudir d’ uns ingressos més significatius, i que repercutiria en la seva qualitat de vida. Avui per avui una persona jubilada tributa més que una activa amb els mateixos ingressos de sou o pensió. Això ve donat per la reducció que té una persona en actiu de les despeses de les cotitzacions socials.\n- També conseqüents amb la nostra defensa de que la gent gran som gent activa, igualment entenem que no es pot condicionar la subsistència dels pensionistes jubilats als ingressos procedents de les pensions .\n- Cal afavorir-los d’aquesta realitat amb polítiques actives i per tant demanem la possibilitat de compaginar la pensió amb una tasca remunerada, aplicant una reducció de la fiscalitat que gravin els ingressos complementaris cobrats per les persones jubilades de manera que els primers 1.200 euros estiguin exempts de tributació. Així com que qualsevol pensió de jubilació podrà compatibilitzar-se amb la realització de tasques esporàdiques retribuïdes de fins a 12.000 euros anyals,\nÞ Sobre PENSIONS\nEl sistema de pensions ha d’ésser inviolable. Recordem el compromís del seu millorament per part de totes les forces polítiques i tots e\nQueden pendents d’acompliment per part dels Governs de l’Estat i de Catalunya la millora de :\npensions de viduïtat i del S.O.V.I..\nCal trobar respostes convenients a aquestes circumstàncies que aboquen – en la majoria de persones afectades – a situacions d’exclusió social.\nA 14 de setembre de 2009\n(Document preparat per el Grup de Treball de Fiscalitat i aprovat per la Comissió Permanent en la seva sessió del dia 14 de setembre de 2009)\nEtiquetes: FATEC, gent gran\nPisos low cost ¿És el moment de comprar, o d’invertir en immobles?


L’oposició critica el llibret que l’ajuntament de PLF està repartint aquesta setmana en el que resumeix la gestió municipal dels últims 4 anys\nEls tres grups a l’oposició critiquen l’absència de les seves formacions al llibret de la gestió municipal, que segons ells és un llibre partidista i electoralista.\nXavier Dalmau, regidor de CIU a l’ajuntament i alcaldable de la federació en les properes eleccions, creu que el llibret demostra l’actitut poc democràtica de l’alcalde de PLF, Valentí Agustí.\nDalmau també creu que hi ha errors i manca d’informació en el llibre del consistori.\nPer la seva banda Òscar Bermán, alcaldable popular al consistori palafollenc, ha anunciat que pensa portar el llibre “quan creixer no és engreixar-se” a la junta electoral, perque el considera una llibre electoralista.\nBerman recorda que fa 4 anys, en l’anterior llibret, si que va poder participar-hi, com a membre de l’oposició.\nL’últim dels grups amb representació municipal, ERC manifesta que la despesa de fer aquests llibret podria haver estat destinada a altres coses més necessàries. Ho ha manifestat el seu cap de llista Jordi Pedemonte.\nEl llibret repassa en 80 planes diferents aspectes de la gestió municipal dels últims 4 anys amb diferents dades numèriques i informacions sobre projectes realitzats o pendents de realitzar.\nArticle anteriorCIU demanarà demà a Mataró que es traspassi la gestió de RENFE a la Generalitat.\nArticle següentAvui acaba el termini de pagament de les contribucions especials corresponents a les obres de clavegueram de Ciutat Jardí.


La Casa de la Vall i el Museu de l'Automòbil, els museus més visitats d'Andorra — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Casa de la Vall i el Museu de l'Automòbil, els museus més visitats d'Andorra\nEl total de visites registrades als museus nacionals d’Andorra durant l’any 2009 ha estat de 75.657. Destaquen com a equipaments més visitats la Casa de la Vall, seguida del Museu de l’Automòbil i del Museu Casa d’Areny-Plandolit.\nEn relació a l’any anterior s’observa una davallada de públic d’un 4,9% menys, concretament 3.912 visitants menys que el 2008, que al seu torn havia sofert una disminució d'un 4,7% respecte del 2007. Aquest descens, que segueix la inèrcia iniciada des del 2001, està directament relacionada amb la baixada de visitants al país.\nEl període de màxima afluència als museus andorrans ha estat entre els mesos de maig a setembre, quan s'ha registrat 49.559 visitants, un 65,5% respecte del total de visites anual. Aquest període és el de més incidència en relació amb turisme cultural. També durant aquesta franja de mesos, s’han realitzat activitats nocturnes als museus, com ara les Nits d'Estius als Museus i les Jornades de celebracions dels museus com la Jornada Internacional dels Museus, la Jornada Internacional del Turisme i les Jornades Europees del Patrimoni.\nLa resta de mesos l’afluència del públic als museus ha estat inferior. És tracta d’un públic que fa visites en grup i que prové de viatges organitzats per agències de viatges nacionals i estrangeres i touroperadors. Del total de visitants, un 40% han estat francesos (30.267 visitants), seguit d’un 25% de castellano-parlants (18.922 visitants) i un 21,9% de catalans (16.600 visitants). Amb tot, el perfil de públic que acostuma a visitar els museus nacionals són tant visitants individuals com grups organitzats dels territoris veïns França, Catalunya i Espanya. Per edats, el perfil d'usuaris és en un 49% de més de 65 anys. Les franges horàries més freqüentades han estat de les 10.00 a les 12.00 i de les 15.00 a les 17.00.\nLes estadístiques no inclouen les visites al Santuari de Meritxell.


Protesta dels taxistes per reclamar la instal·lació de càmeres de seguretat als vehicles / María Asmarat\nEl sector del taxi prem l’accelerador i altera el ritme cardíac de les administracions públiques. Fa mesos que reclamen poder instal·lar càmeres de seguretat als vehicles, després d’haver patit diversos atacs i robatoris. L’última agressió, el 16 de desembre, va deixar hospitalitzat un treballador que va patir diverses ganivetades, després d’intentar evitar que un home prengués la cartera a un client, a tocar del Mercat de la Boqueria. Farts de reunions, aquest dimecres han organitzat amb una mobilització que ha tingut com a epicentre de la protesta la Zona Franca, al davant de l’Institut Metropolità del Taxi (Imet), autoritat que regula el sector a l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB).\nDesprés d’una reunió que “no ha durat ni 15 minuts”, segons Tito Álvarez, portaveu d’Élite Taxi, l’organització majoritària del sector, s’ha produït una assemblea que ha marcat un rumb clar: es boicotejarà el Mobile World Congress (MWC), previst del 28 de febrer al 3 de març, si no poden tenir càmeres als vehicles. I sembla que aquesta vegada va de veritat: “defensarem a mort el mandat de l’assemblea”, ha promès Álvarez.\nL’Imet no és capaç d’aclarir si la llei ho admet o no. Álvarez respon que sí: “ja hi ha taxis que les porten arreu d’Espanya”. “És una qüestió de voluntat política, ningú entén per què no ens ho permeten”, afegeix. Quant a les agressions, les xifres oficials dels Mossos d’Esquadra indiquen que els taxistes han patit menys agressions que l’any 2019, l’anterior a l’esclat de la Covid-19. 19 denúncies per robatoris amb violència i 49 furts contra taxistes el 2021, segons l’últim balanç de la policia. L’any prepandèmia, 51 robatoris i 141 furts.\nUn centenar de taxistes ha recorregut els carrers de Barcelona, xifra la Guàrdia Urbana de Barcelona -500, segons els organitzadors-, en una marxa lenta que ha tingut com a punt d’inici la plaça d’Espanya. “Ha anat molt bé, no hi ha hagut cap incident“, ha valorat Álvarez. Un cop a l’Imet, han estat rebuts per Pilar Molina, directora de serveis de l’ens. Fonts de l’Institut Metropolità del Taxi també admeten que ha estat una “trobada ràpida”. Allà els treballadors han fet valer les seves demandes; consideren que amb càmeres de seguretat es garantirà millor la seguretat dels treballadors. L’Imet, al seu torn, confia en el sistema d’emergències 112 que disposen tots els taxis. “Creiem que s’ha de millorar i cal una reestructuració tecnològica, però té molt potencial”, defensen.\nNova trobada el 20 de gener\nEn menys d’un mes totes les parts es tornaran a trobar per intentar arribar a una entesa, després de l’última reunió, el 29 d’octubre. El 20 de gener s’ha convocat de nou la Comissió de Seguretat del Taxi de Catalunya, on hi són presents la Direcció General de Transports i Mobilitat, Mossos, IMET, Departament d’Interior, Guàrdia Urbana de Barcelona, Élite Taxi, Sindicat del Taxi de Catalunya i Taxi Companys. “Com altres que hem tingut i que no han servit absolutament per a res”, ha pronosticat Álvarez. Si no s’arriba a un acord, l’afectació sobre el MWC pot derivar en un autèntic col·lapse que ensorri l’esdeveniment.\nIMET marxa lenta MWC protesta taxi


Història del cafè: fora d’Aràbia - Revisió | Setembre 2020\nHistòria del cafè: fora d’Aràbia\nA Aràbia, el cafè es va esmentar primer com a medicament, després com a beguda en relació amb la meditació i exercicis religiosos per part de Sufis. Des d'allà es va traslladar als carrers i va crear pràcticament una nova institució, la cafeteria. Una vegada que els visitants de la resta del món el van tastar als cafeteries del Caire i la Meca, la propagació de Coffea arabica, segons els estàndards del segle XVI, va ser ràpidament electrificant.\ncafè de muntanya blau de Wallenford\nLa sorprenent odissea de la planta aràbiga només era possible a causa de la seva tossuda confiança botànica. Es pol·linitza, cosa que significa que les mutacions són molt menys properes a les plantes que tenen un pol·len lleuger i que necessiten una fecundació creuada. La majoria de diferències de sabor entre les mongetes aràbigues probablement es produeixen no tant per les diferències en les plantes mateixes, sinó per les subtils variacions creades pel sòl, la humitat i el clima. La planta s'ha mantingut extraordinàriament fidel a través de cinc segles de plantacions a tot el món.\ngranja cos mahina\nLa llegenda proposa que els àrabs, protectors del seu descobriment, es neguessin a deixar que les llavors fèrtils marxessin del seu país, insistint en què totes les mongetes primer fossin parxades o bullides. Aquesta cura de gelosia estava condemnada al fracàs, però era inevitable que algú, en aquest cas un pelegrí musulmà de l'Índia anomenat Baba Budan, esqueixés algunes llavors fora d'Aràbia. La tradició diu que en algun moment al voltant de a.d. El 1650 va lligar set llavors a la panxa, i tan aviat va arribar a l'ermita de la seva llar, una cova als turons propers a Chickmaglur, al sud de l'Índia, les va plantar i van florir. El 1928, William Ukers va denunciar en el seu treball enciclopèdic All About Coffee que els descendents d'aquestes primeres llavors 'encara creixen sota els arbres gegantins de la selva prop de Chickmaglur'. Malauradament, no hi creixis més, tot i que el lloc s'ha convertit en una destinació per als peregrins del cafè del segle XX.\nPrimer grau rentat al brot d’Etiòpia\nOn Cafè és calent: per la ciutat dels Estats Units\nHuila El Palau Colòmbia


La Junta de Govern Local va aprovar aquesta setmana la suspensió de llicències urbanístiques de 138 edificis en el casc urbà, de sis edificis dels barris de muntanya i de dinou masies. Entre els elements afectats per la mesura també s’ha incorporat el recorregut del Canal de la Infanta. Tots aquests àmbits són susceptibles de comptar amb algun dels cinc graus de protecció patrimonial en el futur Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Molins de Rei, i per tant no podran ser objecte de cap intervenció urbanística durant un màxim de dos anys.\nEn aquest temps, la Comissió del Patrimoni Històric i Arquitectònic de Molins de Rei té l’encàrrec de treballar les propostes que s’han fet i treballat durant els últims mesos, per determinar quines finques i edificis s’acaben protegint finalment. Els treballs han de desembocar en una aprovació inicial del Pla Especial abans d’un any, el què es coneix com pre-catàleg. A partir de llavors s’obrirà un altre període de 12 mesos més fins a l’aprovació definitiva del Pla Especial. Passat aquest període no es podrà acordar cap altra suspensió pel mateix àmbit fins que hagin transcorregut tres anys.\nL’alcalde de Molins de Rei i regidor d’Urbanisme, Joan Ramon Casals, va manifestar que “no ha estat gens fàcil arribar fins aquí i no serà senzill definir el Catàleg de Patrimoni, perquè s’ha de saber combinar els drets dels propietaris amb la protecció d’aquells elements que tenen un valor” però es va mostrar convençut que “abans de dos anys tindrem un Catàleg del Patrimoni Històric i Arquitectònic de la vila, quelcom inèdit fins ara a la vila”. L’alcalde també va aprofitar per destacar que “tot aquest procés s’ha treballat de forma confidencial, rigorosa i amb molta prudència, malgrat que algunes forces polítiques hagin parlat sense coneixement de causa, fet que ja ha generat perjudicis i que pot afectar el bon resultat final de la tasca”. Al voltant d’aquesta idea, Casals va explicar que intentar salvar la casa del passeig del Terraplè que va ser enderrocada fa uns dies preservant els drets dels propietaris hauria tingut un cost superior al milió d’euros per l’Ajuntament. En aquest sentit va apuntar que “sempre hi haurà gent que podrà opinar que no s’ha salvat una propietat determinada o que se n’ha catalogat una que no calia.”\nDe la seva banda, el primer tinent d’alcalde Xavi Paz, també va subrratllar que “l’aprovació d’un Catàleg del Patrimoni era un tema que s’arrossegava des de feia molts anys, però cap dels intents anteriors havia acabat amb èxit”. Paz va assegurar que amb la suspensió aprovada “es posa el rellotge en marxa perquè en un termini màxim de dos anys disposem d’aquesta eina de protecció d’aquells edificis i elements que mereixen un tracte especial”. El tinent d’alcalde també aprofitar la seva intervenció per “desautoritzar aquelles veus que volen traslladar la idea que no ens preocupa el patrimoni, quan aquest govern serà el que més diners hagi invertit en recuperació d’edificis municipals de gran valor patrimonial, com el Molí o el Palau dels Requesens.”\nDurant les properes setmanes es fa una exposició pública del projecte i s’explicarà les afectacions de la mesura a tothom que tingui interès.


No es tracta de guanyar, es tracta de tenir una identitat - Toni Padilla\nNo es tracta de guanyar, es tracta de tenir una identitat\nguardiola fa un petó a la medalla de subcampió a la final de Porto Pierre-Philippe Marcou / POOL\nBarcelonaFa unes setmanes, un grup de periodistes vam quedar per dinar. Alguns d’ells, cares conegudes que segueixen l’actualitat del Barça. Coses de la vida, qui va escollir el restaurant no sabia que ens citava a la cantonada on l’afició de l’Espanyol s’havia citat per acompanyar l’equip cap a l’estadi. De sobte, centenars d’aficionats blanc-i-blaus rodejaven la taula. Ja podeu imaginar l’escena. Quatre gats van insultar, però la majoria s’ho miraven divertits. Alguns es paraven per fer-la petar, com un avi amb bufanda de llana, de les d’abans, al coll. Va explicar-me que era el soci 111. I que havia estat a la final de Copa del 1957, perduda contra el Barça, i les dues finals de la UEFA. Perdudes. No va citar-me cap final de Copa guanyada, curiosament. I vaig pensar en aquells culers que t’expliquen, amb orgull, que van ser a Sevilla contra l’Steaua. La derrota et pot arribar a marcar més que el triomf. Et deixa cicatrius a l’ànima, et posa al teu lloc. Però hi ha diferents tipus de derrotes. El que importa, en el fons, és el camí.\nEn una societat egòlatra on sembla que només valgui tenir més seguidors, més likes, més visites i més diners, hem acabat convertint la passió pel futbol en una competició on tot el que no sigui guanyar és un fracàs. I és que vivim en una societat on tot és una comparació, on sempre ens posicionem respecte als altres: per sobre o per sota. I oblidem el camí fet. I oblidem que a la vida, com al futbol, el més normal és perdre.\nJo ja porto sis descensos amb el meu Sabadell. Costa molt explicar un descens als aficionats d’un club que no ha baixat mai, però no els hi recomano. Ara, cada descens és diferent. En alguns, havia desconnectat emocionalment d’un equip lamentable i ni em va fer mal. Altres cops volia insultar els meus jugadors. I aquest any, els he aplaudit. M’han fet sentir orgullós, competint en un context complicat. El camí que han fet m’ha emocionat. A l’esport es tracta d’acabar amb el cap alt quan acabi el curs, passi el que passi. Com Guardiola, que pot besar la medalla de subcampió perquè sap tota la feinada que ha fet, diguin el que diguin aquells que només saben valorar el resultat final. I no pas el camí fet. D’això es tracta, siguis el Barça o el Sant Andreu, que aquest cap de setmana va moure milers de persones en un partit de play-off. Es tracta que l’afició estigui orgullosa del projecte. Que s’emocioni amb el camí fet. I segueixi amb ganes d’anar a partits clau, per ser-hi i poder explicar-ho amb els anys. Es tracta de tenir una identitat. Aquest hauria de ser el camí del Barça, ara que no hi ha diners a la butxaca. Que els aficionats, encara que la pròxima temporada no es guanyin títols, pensin, emocionants, que es va pel camí correcte. Una derrota sense projecte és devastadora. Una derrota quan defenses una idea, quan has fet un llarg camí, té certa bellesa, malgrat la tristor.\nfutbol GUARDIOLA Esports sabadell


Com utilitzar endolls de Bermuda a Surinam\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Bermuda a Surinam en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Bermuda a Surinam sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


‘La Noche Solidaria’ culminarà una iniciativa esportiva per a ajudar a 9 associacions comarcals — Pagina 66, Noticias de Alcoy y de El Comtat\nEsport i solidaritat es tornen a barrejar un any més en ‘La Noche Solidaria’, un esdeveniment social organitzat per Jovempa Alcoià-Comtat-Foia.\nDurant l’any, l’associació de joves empresaris ha portat endavant diversos grans slams de pàdel per tal de recaptar diners per als projectes de 9 associacions comarcals. Quino Palací, president de Jovempa Alcoià-Comtat-Foia, ha visitat Pàgina66 per tal de contar-nos tots els detalls de la ‘Liga Solidaria’, i del final de festa que culminarà amb aquest sopar.\nVoleu saber a quines associacions aniran a parar els diners recaptats? Quines sorpreses hi haurà en aquest sopar de divendres 13 de juliol en la Filà Guzmanes? En l’entrevista en vídeo, esport i solidaritat de la mà de Jovempa.\nEl Cosidor fabrica esperances solidàries en forma de coixins\nOnsen Runners entrega más de 1.000 prendas a Cruz Roja\nEls globus de la solidaritat\nJornada solidaria 'Un juguete por otro' en Unión Alcoyana Seguros\nDolços solidaris per a la lluita contra el càncer\nTrobades per la Solidaritat


Revisió de 19:29 10 set 2019 (editar)\nÚltima revisió del 18:44 20 oct 2019 (editar) (desfer)\nEn l'any [] se pavimentà tota la plaça i en l'actualitat és completament peatonal. Té en el seu centre una font en una escultura de l'escultor castellonenc, [[Joan Batiste Adsuara|Adsuara]], denominada "Les tres Gràcies", també coneguda com la "[[Font dels artistes (Castelló)|Font dels artistes]]".\nEn l'any [] se pavimentà tota la plaça i en l'actualitat és completament peatonal. Té en el seu centre una font en una escultura de l'escultor castellonenc, [[Joan Batiste Adsuara|Adsuara]], denominada "Les tres Gràcies", també coneguda com la "[[Font dels artistes (Castelló)|Font dels artistes]]". L'escultura fon donada per Just Bou, germà de [[Cristóbal Bou Álvaro]], a la ciutat de Castelló.\nÚltima revisió del 18:44 20 oct 2019


Prop de 2.500 joves reben consells sobre reducció de riscos en el consum de drogues de Creu Roja Joventut durant l’estiu\nS’ha realitzat 81 intervencions amb aquest objectiu en espais d’oci nocturn entre juny i agost. El programa SOM.NIT es desenvolupa durant tot l’any, però prop del 60% de les seves actuacions es concentren a l’estiu.\nDes de principis de juny, Creu Roja Joventut ha repartit més de 12.000 fulletons i materials informatius sobre reducció de riscos en el consum de drogues.\nProp de 2.500 joves han rebut consells sobre la reducció de riscos en el consum de drogues de la mà de Creu Roja Joventut (CRJ) entre els mesos de juny i agost. Aquestes recomanacions es porten a terme en espais d’oci nocturn en el marc del programa SOM.NIT de CRJ, que té per objectiu informar i prevenir els joves sobre els riscos associats al consum de drogues, des d’un punt de vista objectiu i no paternalista.\nDes de principis de juny, Creu Roja Joventut ha realitzat 81 intervencions del SOM.NIT en espais d’oci nocturn situats en 59 municipis d’arreu del territori català. En aquestes actuacions, CRJ ha distribuït més de 12.000 fulletons i materials per informar i sensibilitzar els joves sobre els riscos del consum de drogues, a través d’un equip de voluntariat de 80 membres.\nEl programa es desenvolupa durant tot l’any, però a l’estiu es concentren prop del 60% de les seves intervencions anuals, que se situen al voltant de les 140. El motiu és la major freqüència de festes majors o de festivals que es registra en aquesta època de l’any, o l’alta afluència de visitants en algunes zones turístiques, cosa que porta a diversos ajuntaments, consells comarcals o promotors privats a sol·licitar la intervenció de Creu Roja Joventut.\nA més de les intervencions del SOM.NIT en espais d’oci nocturn, CRJ i l’assemblea local de la Creu Roja a Blanes han col·laborat enguany amb l’Ajuntament d’aquesta localitat per desenvolupar diverses activitats de sensibilització durant tot el mes d’agost. En total, s’han realitzat 12 activitats, que s’han basat en la prevenció i la reducció de riscos en el consum de drogues i en la conscienciació sobre la convivència entre l’oci nocturn i la vida veïnal a la zona de “Els Pins”.\nFormació per a nou voluntariat del programa\nDurant els mesos de juliol i agost, CRJ també ha realitzat dues formacions específiques (una a Barcelona i una altra a Vilanova i la Geltrú) per formar nou voluntariat del programa SOM.NIT, en què han participat 41 persones. Es tracta de voluntariat de l’entitat de l’Anoia, Sabadell, Badia del Vallès, Vilanova i la Geltrú, Sant Feliu de Llobregat, Barcelona, Sitges, Caldes de Montbui, Barberà del Vallès i Castellà del Vallès, que, d’ara en endavant, podrà desenvolupar intervencions de sensibilització en aquests municipis i comarques.\nTambé està prevista una altra formació amb aquesta finalitat el 20 i el 21 d’octubre, coincidint amb la trobada de CRJ a la demarcació de Barcelona.\nFins a finals de setembre, estan programades 15 intervencions més del SOM.NIT en les dates i localitats que s’exposen a continuació.\nVilafranca del Penedès: 30 d’agost\nLes Borges Blanques: 31 d’agost\nSanta Perpètua de Mogoda: 31 d’agost\nSentmenat: 31 d’agost\nSant Quirze del Vallès: 1 de setembre\nVidreres: 1 de setembre\nSentmenat: 1 de setembre\nSanta Perpètua de Mogoda: 2 de setembre\nOlot: 7 de setembre\nTàrrega: 8 de setembre\nVilafant: 14 de setembre\nCampdevànol: 15 de setembre\nEsplugues: 22 de setembre\nSabadell: 22 de setembre\nRiudellots de la Selva: 29 de setembre\nPer a més informació sobre aquestes activitats, podeu trucar al 93 489 00 89.


Diari del capellà: Per sant Bartomeu, el meló teu i el raïm, meu\ndissabte, 20 / agost / 2011\nÉs clar que Palafrugell no és una població de famílies levítiques. Fa molt temps que no n’ha emergit cap capellà o religiós. Com els recorden sempre els “superiors”, no cal dir que els capellans que hi hem passat també en deurem tenir alguna responsabilitat: Mn. Josep Oriol, Mn. Josep Quer, jo mateix... i els vicaris: Mn. Lluís Vilà, Mn. Martí Alabau, Mn. Vicenç Fiol, Mn. Benet Galí, Mn. Joan Planellas, Mn. Josep Lluís Muñoz...\nEl cert és que el darrer capellà nascut a Palafrugell ha estat en Lluís Sitjas, que ja fa na colla d’anys que no exerceix. L’altre és Mn. Joan Prats (que em batejà a mi), de família procedent de Besalú i nascut a Calella on el seu pare n’era el mestre. I més antics, encara, són els dos germans jesuïtes de Can Salvi de l’Oli, els germans Colls Gispert Saüc (i un parell de germanes religioses). Una religiosa del Cotolengo i palafrugellenca és la filla d’en Miquel Juscafresa. L’altra religiosa de Palafrugell és l’Ascensió Causa, la germana d’en Bernat. La mare dels jesuïtes Benítez Riera (també una germana de la Companyia de Maria) procedeix de Can Riera de Llofriu. També hi ha altres religiosos vinculats amb Palafrugell (si bé no en són): el germà d’en Toni del Taper (que és marista), el germà de la Tere Bonmatí (que es claretià), i altres capellans: el germà de l’Enric M., el cosí dels Cama Bofill, en Pedro de Conca (germà d’una noia que viu aquí), un cosí de la Carme (el jesuïta Enric Puig)...\nBeneeixo dos casaments. El del matí és el darrer que celebro a Sant Martí, entre un noi d’aquí i una noia romanesa. A la tarda, és a Sant Sebastià: la noia és catalana i el noi hondureny. L’església és plena i a cada banc hi ha algú d’una nacionalitat diferent: semblem una assemblea de l’ONU. M’agrada conèixer-hi i saludar en Quelic Berga Carreras, el fill de d’escriptor Miquel Berga i Bagué.\nDe nou trobo la sagristia de Sant Sebastià plena de cadires de l’hotel, com si en fos un magatzem de mals endreços. Ja pots anar xiulant... Però no m’hi poso pedres al fetge: canviar vol dir també oblidar temes com aquest.\nA Can Grau em porten un palet de capses de cartró –fortes i de la mida adequada- per guardar-hi els llibres. Un bon favor que em fan!\nA la missa anticipada s’hi veu força gent de la que participa i canta. Abans de la comunió haig d’avisar que, especialment les senyores, vigilin amb els bolsos. Sembla que tothom entén la consigna i hi ha un moviment general d’arrapar les bosses. De fet, totes les senyores, venen a combregar amb la bossa penjada als braços. Hi fan d’escolà la Mireia i la Marta: fa dies que no hi ve la Maria Mei.\nSortint de l’església, amb alguns representants de Caritas, vaig a sopar a Els Ametllers participant a la degustació del menjar típic del Ramadà que ha preparat la comunitat musulmana. Hi coincideixo amb l’alcalde, varis regidors, col·laboradors del Gram...\ndiumenge, 21 / agost / 2011\nUn bon temporal de vent i pluja s’ha aliat amb els indignats amb la visita del papa i els ha aigualit la vetlla de pregària. Val a dir que els organitzadors de la trobada no van valorar per res la climatologia possible i probable d’aquests dies al centre de la península. Senzillament, manca de consideració als dòcils assistents.\nAquests dies és interessant donar una ullada als comentaris periodístics valorant la Jornada Mundial de la Joventut. Hi ha els que responen a les consignes d’entusiasme i hi ha als qui s’alien al rebuig purament visceral. L’Enric Juliana fa els seus comentaris subtils que recullen tota mena de postures des d’un punt de vista més equilibrat i racional. Ahir afirmava que Joan Pau II va iniciar les jornades de la joventut com una alternativa i rèplica a les unes jornades que s’organitzaven al bloc soviètic, com es pot llegir a l’article L'ESPANYA BLANCA . Avui ens regala amb LA LÍNEA BERTONE . Amb tot, queda clar que el fet religiós no és una realitat irrellevant i que, ni els creients han de voler estar contra la societat ni la societat (sobretot els seus responsables) poden menysprear els creients.\nA les misses ja s’hi nota una petita davallada de participants. A les misses del matí, no hi ha escolans. A la del vespre, en fa en Damià. Després de la missa de les 10, em ve a acomiadar en Marc Planagumà, un bon esportista que m'honora amb la seva amistat. Ja té cap a 18 anys. Quan un jove dels que he conegut se m’acomiada, em commou especialment. I em diu que li agrada llegir aquest DIARI DEL CAPELLÀ.\nAl migdia celebro el darrer bateig que hi havia programat. Als casaments d’ahir constatava la barreja que hi ha en les parelles que es formen darrerament. Avui n’he batejat un dels resultats: l’Emma Jeanne. La mare és navarresa catalana, el pare és neozelandès i, la nena, nascuda a Dublín. A aquestes alçades, la multiculturalitat ja no la pot aturar ningú.\nDino a casa de la Roser i en Josep M., amb la Clàudia i en Xavier, l’Oriol i la Júlia. A la sobretaula s’hi afegeixen la Dolors, l’Esteve i l’Elena. A més d’una taula que sembla una catifa de corpus, m’obsequien amb el llibre LA XEFLA RECEPTARI, una perla bibliogràfica. Entre moltes coses contrastem criteris entorn de les classes de religió i de la catequesi.\nExplico a una persona els llocs on vaig destinat i em diu que no ho entén i si li puc explicar en castellà: “Pues si, me destinan a Inglés, Buenamañana, San Julián del Laurel, San Martín del Embalse y Constantinos”. Total que tampoc se n’assabenta. I és que quan no hi ha ganes d’entendre el que es diu, ja pots dir-ho en la llengua que vulguis. O sigui que, ja pots anar xiulant...\ndilluns, 22 / agost / 2011\nTot i trobar-me molt sovint amb el fet de la mort, a nivell emocional aquesta realitat sempre m’afecta, i si alguna mort m’afecta amb més força, és la mort d’una persona jove. Llegint el diari, m’assabento de la mort d’un noi de 15 anys, en Christian Martínez Lopez, el divendres a la tarda, a Bonmatí. Quina sotragada pels pares i per tot el seu entorn. Que el Senyor els doni força i pau. M’adono que el DIARI DEL CAPELLÀ ja el segueix algú de Bonmatí (en Xavier Sarsanedes).\nVaig cap a Castelló d’Empúries on em trobo amb uns amics alacantins: en Ricard, en Remi i l’Ascensió. Els ha encantat la basílica castellonina. Ens adrecem cap a Cadaqués. La carretera va molt plena i, per entrar a la població, ens cal fer uns cinc quilòmetres de cua. Ens espera l’Honest i ens acompanya per trobar un forat on aparcar fins deixar el cotxe mig esperxat. I anem a la rectoria on ens acull en Jaume. I anem a dinar.\nUn cop hem dinat i descansat, estem una bona estona parlant de temes eclesials. És interessant compartir punts de visió des d’altres perspectives però amb des de plantejaments comuns. En Ricard és el rector de Banyeres de Mariola. En Remi és professor i consultor de dret canònic a València i l’acompanya la seva muller, l’Ascensión.\nL’Honest ens fa enfilar a dalt de tot del campanar de Cadaquès: quin panorama!. Pujant i baixant del campanar saludo l’organista, l’Anne Marie.\nA l’església de Cadaqués hi venen un grup de jovent que retorna de la JMJ. Són de Torri del Benaco (al costat del Lago di Garda i prop de Verona), població italiana agermanada amb Cadaqués. Amb els capellans que els acompanyen (D. Luca, D. Michele, D. Luca) concelebrem la “seva” missa. Quan acabem la missa arriba el segon pullman de joves (d’una població veïna a Torre de Benaco) que també volen celebrar la “seva” missa. Sembla que, per molt que el papa els digués que “anessin a les parròquies”, ells obvien aquest enviament.\nSopem a la terrassa i comentem les actituds poc parroquials que han mostrat els consiliaris que han acompanyat els joves italians que han participat a la missa. També analitzem alguns elements de la JMJ: el poc protagonisme dels kikos, la pluralitat musical, l’actitud més respectuosa del jovent (ha baixat el papanatisme d’altres trobades que ni tan sols es deixava parlar el papa) i, òbviament, els subtils missatges del sant pare...\ndimarts, 23 / agost / 2011\nHe descansat molt bé mentre el so de les onades m’arribava talment un gronxador. M’assec al llit i contemplo la sortida del sol a l’altra banda de la badia de Cadaqués: un dels espectacles més fascinants i suggerents que ens pot oferir la natura i el seu Creador.\nAmb en Ricard, en Remi i l’Ascensió esmorzem tot comentant els incidents d’ahir . Quan acabem, s’acomiaden d’en Jaume, de la seva mare i de mi i parteixen cap Alacant. Jo em quedo fins la tarda.\nComentant la JMJ, llegeixo els articles de l’Enric Juliana JÀUREGUI TENIA RAÓ i el d’ahir, LA TERCERA VIA . També és interessant el d’Antoni Puigverd RATZINGUER I ELS DOS SORDS . Amb tot els considero un pèl massa optimistes: se’ns acabarà la paciència.\nAmb en Jaume anem fins a el Castell de Sant Jaume o de les Creus, un indret que evoca un possible inici del camí Compostel·là a l’extrem oriental de la península. Tot passejant, identifiquem les cases de la família Rahola i la caseta de la família Riba que els aconseguí la Rosa Leveroni quan en Carles Riba i la Clementina Arderiu retornaren de l’exili. Ara hi habita la branca Riba Romeva, entre altres, en Pau. També anem saludant gent coneguda: en Roger, en Pere Vehí...\nDino amb en Jaume, la seva mare (la Rosa), la Montse i l’Honest. Després d’una mica de migdiada, anem al Museu de Cadaqués a visitar l’exposició DEL PRIMER DALÍ AL MANIFEST GROC 1914 - 1928 amb una bona col·lecció de dibuixos, aquarel·les, olis del noi Dalí (amb incursions a l’impressionisme, el noucentisme, el cubisme... ). Me n’emporto el catàleg que m’ajudarà a conèixer el primer Dalí.\nProp de 2/4 de 6t surto cap a Palafrugell on hi arribo allà a ¾ de 7t. Encara tinc temps de refrescar-me amb una dutxa freda. Celebro la missa i, sortint, estic una estona amb en Ramon Piferrer i l’Àngela Martí que preparen un treball sobre els Pastorets a Palafrugell.\ndimecres, 24 / agost / 2011\nM’agrada l’article de l’Antoni Puigverd DOS MORTS I UNA PREGUNTA .\nAl matí vaig al tanatori per oficiar les exèquies de l’Antonio. Quan retorno, feinejo una mica per la rectoria. Al migdia en Lluís em grava una entrevista per emetre a la TV COSTA BRAVA: al Casal (terrassa i auditori Cor Obert) i a l’església (davant del Mural de la Pau). Em diuen que s’emetrà la segona setmana de setembre.\nVaig a dinar amb la Caty, en Joan i el matrimoni Vilaseca. Els ulls se’m sadollen de mar: serà la darrera vegada que el contemplo essent a Palafrugell?\nAl vespre, reparteixo rosaris a les confraresses del Roser i també als qui participen a les misses. Els dic que el més important no és l’objecte sinó dir-lo.\nAl despatx atenc un parell de visites per parlar una estona de problemes familiars. A les acaballes, les confidències es fan intenses. Acompanyar la gent és fonamental en la meva tasca, i no només sagramentalment. I em pregunto, si he correspost suficientment a aquest servei que se m’ha encomanat.\n“Adéu, adéu! L’occident és tot en foc: el jorn mor a poc a poc. Dins el bosc l’oreig suau ens ve a dir adéu-siau! Dormiu en pau!”\ndijous, 25 / agost / 2011\nA Cadaqués hi vaig dormir com un tronc. Però fa dies que no descanso bé i qualsevol petita fressa em desvetlla. És clar que, al carrer, tot hi ressona, i quan hi passa alguna moto incontrolada –cada vegada més -, sembla que la moto entri al dormitori. I la xafogor intensa tampoc m’hi ajuda gens.\nEn Julio m’acompanya a visitar una família. Tenen una col·lecció amb més de 4000 pessebres: impressionant! N’hi ha de tot el món: napolitans, marsellesos, mexicans, catalans, portuguesos, peruans... I de totes mides i de totes les qualitats. N’hi ha d’en Juan de Herrera (+ 1597), d’en Josep M. Trayter d’Olot, de Lladró, de l’Andy Warhol (+ 1987)... Valdria la pena tenir-los exposats permanentment en algun indret pessebrístic.\nDino a la rectoria: quina tranquil·litat! I a primera hora de la tarda tinc les exèquies d’en Josep, el marit de l’Antònia a qui saludo cada divendres al geriàtric Palafrugell Gent Gran. Quan acabo la cerimònia em ve a saludar en Lluís Bofill Colomer. Amb el seu germà, m’havia fet d’escolà a Colomers. Ara és tiple a la Principal de Cassà. Em recorda alguna anècdota de quan feia d’escolà i em comunica que en Jaume Canteys, un noi disminuït que també feia d’escolà, ja és mort. És curiós, però m’adono que molta gent em recorda per anècdotes.\nAl vespre hi ha la missa de comiat dels carmelites descalços. L’església del convent queda atapeïda (amb força gent al convent) i hi participen prop de 200 persones. Presideix el P. Agustí Borrell (el provincial) i hi concelebrem el P. Àngel, el P. Joan, Mn. Anton, Mn. Pere, el G. Pere Rodó i jo mateix. Hi ha emoció a l’ambient si bé des de la serenitat. L’assemblea l’obre en Juli, l’alcalde, que agraeix el servei realitzat, lamenta la clausura del convent i convida a suplir, d’alguna manera, el buit que es deixa. Al final presento el dossier, el llibre ELS CARMELITES DESCALÇOS A PALAFRUGELL 1917 – 2011 (de fet, hauria de ser 1918). La celebració s’allarga a l’atri amb un xic de beguda. Amb els pares d’en Joan, la germana, la neboda, en Joan, en Pere i alguns capellans anem a sopar plegats. Acabem tard. Al restaurant (Tennis Llafranc) també hi sopa la colla del Punyalet que cofen, amb una barretina, el gendre Alsius de Madrid.\ndivendres, 26 / agost / 2011\nA mig matí hi ha la missa a l’asil, en honor de santa Teresa de Jesús Jornet. Em toca presidir. També hi ha Mn. Pere, el P. Joan, Mn. Josep de Sant Antoni, Mn. Anton i Mn. Jesús Franco. A l’homilia presento una reflexió sobre les diverses situacions que ha viscut la parròquia aquests darrers 160 anys, a partir d’un comentari que va fer l’Agustí Borrell. En aquell moment, a Palafrugell, no hi havia cap congregació. Després del servei i la companyia de diverses comunitats religioses (Concepcionistes, Vedrunes, Maristes, Vetlladores, Carmelites), ara només hi romandran les germanetes dels ancians desemparats, com un icona que vol recordar a la comunitat parroquial ha de potenciar l’actitud de servei als desvalguts de la nostra societat, a l’estil del Bon Samarità i del relleu de sant Martí partint la capa a la façana de l’església parroquial. I l’actitud de servei als desvalguts és el que debò valora el Senyor (Mt. 25).\nQuan acaba la celebració saludo els ancians més coneguts: l’Eusèbia, la Quimeta, en Félix, en Quim, la Conxita... M’escapo de l’asil i aprofito un moment per arribar-me a l’oficina de correus i per fer un parell de gestions a oficines bancàries.\nDinem junts amb en Pere, en Jordi, en Josep, en Jesús, en Pere Rodó, en Pep, el Josep i jo. No estic per romansos: ja em sento foraster.\nA la tarda vaig a celebrar al geriàtric. Preguem per en Josep i animo l’Antònia, la seva vídua. Sortint, el cel amenaça pluja i, poc abans de les 7, comença a caure una bona ploguda: uns 9 litres. L’aire es refresca. En Miquel i en Pere enllesteixen les comandes de nous llibres dels carmelites.\nDesprés de la missa, amb en Miquel i la M. Rosa, comencem a encapsar els llibres. Omplim una quarantena de capses i encara no estem a la meitat. S’acosta la setmana tràgica.\nJúlia 28 d’agost de 2011, a les 7:45\nÀnims i força, gràcies a aquest bon invent del blog, et podrem seguir allà on vagis. Vindrem a veure't! I et trobarem molt a faltar.\nTeri 1 de setembre de 2011, a les 11:32\nCom a complement de l'història dels capellans,monges,frares,etc.,que han sortit de Palafrugell, recordo que quan hi havia de vicaris l'Antonio Recio i Mn. Barcons i siguent Rector Mn.Josep Oriol hi va haver una fornada de CINC/SIS seminaristes,en Quim Ruiz,en Jordi Oliu,en Joan Vilaseca, un fill de un Guàrdi Civil que crec recordar que es deia Bartolo i jo i algú més que potser era de Mont-Ras,aixó devia ser per els anys 1960/1965


Associació Pont Solidari al Món: Temes domèstics\nCom us vaig dir, despertar-se en un núvol, sentint el soroll de la persistent pluja. Rentar-se com els gats, l'aigua justeta per treure alguna leganya i eixorivir-se. Atravessar el jardí i per descomptat el núvol, amb molt de compte per no relliscar en el fang i sortejant els molts bassalets per arribar a la cuina per prendre el primer cafè del dia. Esperar que el cel s´aclareixi amb la il · lusió que vingui alguna avioneta, mirant fixament si hi ha moviment a la barraca-edifici de l'aeroport.\nCada dos-tres dies puc banyar-me, això significa demanar que m´escalfin aigua, que la deixen una hora després a la latrina. Prepar-se per al bany amb una galleda i una gerra de divina aigua calenteta. Mentre tant intento penjar la roba sense que res caigui a terra que sempre està mullat i no té molt bon color, buscar on col·locar el sabó, i finalment gaudir de sentir-se completament neteta.\nDesprés cadascú a la seva feina, la meva ja la sabeu, el nostre estimat quiròfan, que li tinc molt de carinyo, ja forma part de mí.\nCap a les dues, dinar, en aquesta hora tinc una gana que em moro, estic des de la set amb un cafè i galetes. Toca el de sempre, plat d'arròs que redueixo a la mínima expressió per no haver d'esforçar-me a la gatzoneta a la neteja dels meus budells. Arròs, patates, col o col-i-flor i dalh. No hi ha talladet, ni café ni copa...\nDesprés, relax, llegeixo, escric al bloc si hi ha electricitat i internet, que no sempre van unides, veig algun malalt, parlo amb el personal, anar a fer un tomb i arriba la nit. Per sopar hi ha el mateix que pel dinar, algun dia hi ha carn, xai o pollastre, un plaer per les meves papil.les gustatives i estòmac.\nI a dormir, aquesta és la meva vida domèstica.\nAhir el tema elèctric va ser un desastre, voliem estrenar l'olla esterilitzadora i no hi va haver manera, la corrent s'en anava i venia durant tot el dia i no hi va haver manera que ens quedessin esterilitzats els primers paquets de cirurgia. Una cosa sí que vaig aconseguir, les lliteres ja frenen, injectant oli de gira-sol en totes les juntures i cargols, han quedat perfectes.\nEstem pendents que arribin uns rotlles de Sintasol per folrar el terra dels vestuaris i l'entrada al quiròfan. Acabava d'aterrar l'últim avió del dia i crèiem que arribaven els tres rotlles comprats. He vist que venia un grup nombrós de gent pel camí cap a l'hospital. He apuntalat la meva càmera fotogràfica al balcó del segon pis per poder-vos filmar com es transporten els materials, és per veure-ho, 50 kgs de pes en fardells sobre l'esquena d'un home o dona, que se'ls subjecten amb quatre cordes que pengen del seu front.\nPerò no era el Sintasol qui arribava, era una malalta que portaven a 41 de febre penjant del front d'un home. És increïble com arriba la gent a l'hospital, retorçant-se de dolor d'estómac, vomitant, amb diarrea i bullint de febre. Ha costat lo seu fer-li baixar la temperatura, fins a les tres del matí no l´hi ha baixat. L´he anat a veure aquest matí i estava perfecta, amb bon aspecte, sense febre i amb un somriure d´orella a orella. A l'hora que aquesta noia, van arribar dos malalts més, en més o menys el mateix estat.\nNo donàvem abast, però tenim unes infermeres d'una eficàcia espectacular, als trenta minuts tots tenien la seva via endovenosa, tractament administrat i calma a l'habitació d'ingressos.\nAixí és el dia a dia a Humla.\nPublicat per Associació Pont Solidari al Món a 05:35


Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar Sabak Bernam Malàisia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n18 & 20, Jalan Bedena 2/1, Taman Bedena 2, Sungai Besar, Sabak Bernam, Malàisia, 45300 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar?\nNotable 7,2 (239 comentaris)\nNotable 7,8 (610 comentaris)\nBarri Sungai Besar Sungai Besar Sungai Besar Sekinchan Sungai Besar Sekinchan Sekinchan Sungai Besar Sekinchan Sungai Besar\nSituat en el cor de Sungai Besar, Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar és un lloc ideal des d'on descobrir Sabak Bernam. Situat només a 10.1 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, habitació familiar, cafeteria.\nL'ambient de Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Grand Court Inn - Sungai Besar no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (79) Viatger de Negocis (14) Parelles (11) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (26) Famílies amb infants grans (7) Grups (10)


"Hem de lliurar-nos de la tirania del mercat musical global" - Tornaveu\n"Hem de lliurar-nos de la tirania del mercat musical global"\nJosep Lluís GalianaMúsic\nDimarts, 28 de maig de 2019 10:00h\nJosep Lluís Galiana fa un repàs a la seva dilatada trajectòria musical\nJOSEP LLUÍS GALIANA (València, 1961) és Diplomat en Estudis Avançats per la Universitat Politècnica de València i Titulat Superior pel Conservatori Superior de Música de València.\nMalgrat tenir una àmplia formació musical, per què ara mateix li dediqueu força temps a la lliure improvisació?\nJo no ho veig com un desenllaç negatiu. Més aviat tot el contrari: gràcies a la meva formació i a la meva curiositat, he acabat improvisant lliurement. L’art és recerca i reflexió, entre altres moltes coses, i tots els camins musicals i vitals em van portar inevitablement i afortunada a la lliure improvisació musical.\nDesprés de molts anys d’estudi i de fer música clàssica i contemporània, jazz i blues, música de banda, tradicional, folk, pop i molta música experimental i electroacústica, vaig continuar cercant nous horitzons sonors i més llibertat creativa. Sempre he pensat que la improvisació lliure em va trobar a mi. Va sorgir espontàniament en la meva vida, perquè, segurament, necessitava sentir-me absolutament lliure a l’hora de fer música i de trobar-me a mi mateix com a artista i persona.\nQuè us va dur a l’electroacústica?\nVaig entrar en contacte amb la creació electroacústica als anys 80 quan estava estudiant al conservatori, vaig comprar-me el meu primer ordinador i sintetitzador i vaig començar a interpretar repertori contemporani. Ja en els 90, vaig crear i formar part de nombrosos grups i ensembles on l’electrònica n’era part essencial. L’electrònica i la informàtica musical ens han permès conèixer el so en els seus paràmetres més íntims i secrets. Des de la invenció de l’altaveu i la implicació de l’electricitat i l’electrònica en la creació musical, tot va canviar definitivament en l’art dels sons.\nI a l’Avant-garde jazz?\nDe sempre m’han interessat molt les músiques afroamericanes. Pertanyo a una generació totalment marcada per la cultura afroamericana. Penso que som fills del blues i del jazz, i dels seus múltiples derivats. El meu aprenentatge va conduir-me des d’estètiques més tradicionals cap a un jazz més obert i desinhibit, un jazz més contemporani i hibridat amb altres gèneres i estils com ara la música contemporània, l’electrònica o les músiques ètniques.\nTambé hi ha el vostre vessant com a musicòleg i divulgador cultural i artístic...\nEls darrers anys he publicat assajos i molts articles sobre la lliure improvisació musical, però porto fent periodisme cultural i musical des de fa trenta anys. Estic força interessat pels processos creatius, la pràctica artística, en què succeeix quan la màquina creadora i la intuïció es posen en marxa, en què passa quan un artista entra en flux…\nQuè podeu contar-nos dels començaments de la vostra trajectòria artística?\nLa dècada dels 1980 i part de la següent van ser uns anys de formació acadèmica, també d’autoaprenentatge i exploració, però, sobretot, d’una gran explosió creativa. El conservatori va posar alguns fonaments teòrics i escolàstics, però el carrer va donar sentit a tot allò que sentia i volia fer en música. Vaig crear els meus propis grups de jazz, vaig col·laborar en diversos ensembles de música contemporània i vaig començar a compondre i a jugar amb l’electrònica i la improvisació lliure.\nI de la vostra participació en un bon grapat de festivals internacionals?\nA mitjans dels anys 80 vaig començar a participar en encontres internacionals de música contemporània i de creació electroacústica. També en algun festival de jazz. I l’experiència sempre ha estat molt satisfactòria i enriquidora. Els festivals són un punt fonamental de trobada per als creadors. Són llocs d’intercanvi i de retroalimentació. Quan s’acaba un festival, tornes a casa feliç i amb moltes més ganes de continuar treballant, experimentant i aprofundint en el teu camí creatiu i vital.\nI de les agrupacions instrumentals que heu fundat?\nLes agrupacions són motors de recerca, projectes que activen la teva creativitat, punts de trobada amb altres artistes i creadors. En definitiva, es tracta de laboratoris per a investigar i posar en marxa nous processos creatius.\nQuè és Chaosophy?\nUn trio integrat per El Pricto, Avelino Saavedra i jo mateix. Treballem amb la més absoluta de les llibertats creatives i aquesta no dependència entre nosaltres fa que el grup practiqui una música força imprevisible, energètica i molt emocionant que mou sang i vísceres.\nQuè us ha aportat la vostra intensa i dilatada col·laboració amb força entitats i artistes?\nUna de les peculiaritats i grandeses de la improvisació lliure és que pots pujar a un escenari de qualsevol racó del món a fer música amb altres improvisadors sense conèixer-los. Es tracta d’una experiència única, totalment vital, on interactuen els sentiments i les emocions, perquè són més importants que els sons. Improvisar és prendre una actitud, és posicionar-se davant el so, la vida i els altres.\nPassem a l’escriptor. Teniu poemaris, recopilacions d’escrits musicals, variades publicacions sobre música en premsa escrita... Hi ha un darrer llibre de poemes publicat no fa massa. Què ens hi podeu contar?\nSONS COMPARTITS és un llibre o artefacte literari, la poesia i els textos del qual tenen en la música els seus fonaments. Fa temps que volia escriure aquest llibre i convertir la seva lectura en una experiència gairebé musical. Penso que música i poesia són inseparables. No entenc l’una sense l’altra. Fer música i escriure poemes és la mateixa cosa: una descàrrega emocional o un despullament emocional, encara que també un exercici intel·lectual i un joc creatiu. És a dir, no puc fugir del que soc i d’estar immers alhora en múltiples i diversos processos creatius. Per a mi, fer poesia és jugar amb sons, paraules, colors, textures, tímbriques, polifonies… i, a l’inrevés, fer música és somiar, pensar, imaginar, espacialitzar, ri(t)mar, cercar objectes sonors, signes, símbols, fonemes…\nQuin és el vostre darrer treball musical gravat i publicat?\nEl passat novembre vaig publicar el meu primer disc en solitari. Es tracta d’una sèrie de solos per a saxofon tenor. És un somni larvat durant molt anys. És un gran repte i una gosadia publicar un disc d’aquesta naturalesa. Tal vegada he trigat massa temps, però crec que ara tocava. És un treball molt personal i sóc jo, al natural, tal i com sona ara mateix el meu tenor i la música que intento fer-hi.\nEl 2016 vau crear un segell editorial i a més, teniu una discogràfica\nVaig crear-los perquè volia donar sortida als meus propis treballs literaris i musicals. Malgrat haver publicat en dos anys uns quants llibres i discors -no tots meus, però-, encara no em considero un editor o productor «professional». No era aquesta la meva primera intenció, però qui sap com acabarà aquesta aventura musical?\nQuè hi ha de la vostra col·laboració a la revista digital Música i Art Sonor Sul Ponticello i altres publicacions especialitzades?\nM'agrada molt escriure. Tant com fer música. I després de dedicar-me al periodisme durant vora trenta anys, no puc evitar reflexionar, abordar qüestions que m'interessen i dir en veu escrita i crítica tot allò que vull. Habitualment, col·laboro amb diverses revistes de música i art sonor com Sul Ponticello, però també amb publicacions acadèmics, periòdics com Las Banda del qual soc el responsable de continguts, i llibres d'autoria col·lectiva.\nQuè podeu contar-nos dels àmbits en què heu treballat?\nM’agrada la docència i compartir experiències i coneixements amb la gent més jove. Durant uns anys, vaig exercir de professor en diversos conservatoris del País Valencià i escoles de música, però, actualment i des de fa més d’una dècada, imparteixo cursos, seminaris i tallers molt centrats en la lliure improvisació musical; també en l’estudi dels nous processos creatius contemporanis i les seves aplicacions en el món de la comunicació, l’educació i la gestió cultural, tant en territori espanyol com a Europa i l’Amèrica Llatina.\nEn quin àmbit us sentiu més a gust?\nLa veritat és que tot conforma una unitat de pensament i d’acció. Escriure, compondre, improvisar, investigar, gestionar, editar un nou llibre, produir un disc… Tot gaudeix d’una organicitat espontània i molt gratificant. Totes aquestes activitats es complementen i interaccionen entre elles. No podria triar una només.\nEl 2014 vau fundar i presidiu el Laboratori per a la Investigació de Processos Creatius Contemporanis AD LAB i, entre el 2006 i el 2014, vau ser secretari de l’Associació de Música Electroacústica d’Espanya (AMEE), entitat membre de la International Confederation of Electroacoustic Music (ICEM / Unesco). Què és AD LAB?\nUn grup d’artistes, creadors i investigadors ocupats en (re)pensar la creació, els seus processos i les seves eines, les seves aportacions i implicacions amb la vida quotidiana, els seus èxits i els avatars en un moment especialment dinàmic per l’activació rizomàtica de noves idees estètiques i de gran agitació artística.\nCom estem les valencianes de cultura musical?\nAnem bé, però tot és millorable, sobretot pel que fa a lliurar-nos de l’eurocentrisme, les invasions alienes i les modes, la tirania del mercat musical global i no obrir-se a les noves propostes, als nous creadors i les seves noves formes de fer, però molt especialment pel que fa a la confusió entre modernitat i contemporaneïtat, i en conèixer la vertadera dimensió del concepte MÚSICA.\nQuins projectes teniu per al futur?\nLa llista és llarga. Tinc nous llibres a editar, unes quantes gravacions al calaix i, sobretot, pujar cada setmana a l’escenari, on em trobo més a gust.


El Cartell: de l’estètica de l’efímer al testimoni històric - Antoni Miró - Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes\nAmb el lent i fecund desenrotllament del mass-media, la cultura artística contemporània ha vist ampliats de forma simultània els horitzons i problemes.\nSens dubte, I’àmbit de l’experiència visual pot considerar-se com un dels sectors culturals en els quals amb major extensió i intensitat s’han produït significatives transformacions que han encalçat, inclús, la vida quotidiana.\nEn este sentit, el “cartellisme” com a fenomen cultural i medi destacat de comunicació, s’enquadra de ple dins d’eixa accelerada i innovadora conjuntura històrica típica del nostre segle que ha afectat profundament la sensibilitat, els ressorts cognoscitius i, en general, les més diverses pautes del nostre comportament Individual i social.\nNo estranyarà ningú doncs, que l’interès despertat pels cartells I les conseqüents investigacions, s’hagen estès i diversificat interdisciplinadament entre les diverses ciències humanes, sobretot tenint en compte la seua versatilitat utilitària, llurs àmplies possibilitats experimentals i el singular caràcter desmitificador de l’objecte artístic en eixa «època de la seua reproductibilitat tècnica», com encertadament diria Walter Benjamín.\nPrecisament l’actual reflexió estètica s’ha ocupat cada vegada amb més vigor i sistematització d’este fenomen cartellista en la mesura en què la mateixa pràctica significant desenvolupada pels artistes, ha tingut també una atenció especial dins l’apogeu de les arts gràfiques, a la realització de cartells i, s’ha de dir amb justícia que el nostre País, històricament, sempre ha tingut nombrosos excepcionals cartellistes. Ens queda el record de Josep Renau o Artur Ballester entre tants altres, per confirmar-ho. No obstant, aquesta tradició afortunadament no ha estat trencada, un bon exemple es aquesta mostra, una de les més interessants facetes de l’obra d’Antoni Miró.\nEn esta modalitat, l’activitat plàstica connecta indissociablement tant la funció estètica com la social del cartell a través de les tècniques especifiques de l’elaboració, sempre en un constant procés d’evolució.\nPer altra banda, s’ha de fer constar la «mútua» influència establerta bilateralment entre la pintura i els recursos cartellístics, encara que no siga este el lloc idoni per atendre la seua justificació. Ambdós fets converteixen en indiscutible la creixent necessitat de donar cabuda en la historia de l’art al fenomen, i als productes del cartellisme.\nNogensmenys, és dintre de les coordenades d’una teoria de la comunicació artística on s’evidencia el paper que paradigmàticament acompleixen els cartells en la cultura visual de la nostra època. La funció comminatòria, l’impacte perceptiu (reduplicat sempre per l’estratègica ubicació en el si del medi urbà) el converteixen en l’eix de la seua pregnància ideològica, de la seua eficàcia testimonial i de la pròpia acció divulgadora, publicitària o propagandística.\nDes d’esta constatació, el fet mateix d’organitzar una mostra de cartells (més enllà de qualsevol oportuna i lloable adequació divulgadora) suposa ja d’alguna manera recuperar la capacitat funcional de cada cartell concret com un document que recull i apuntala la nostra memòria històrica, reactualitzant significativament l’específica funció que té de comunicació immediata i directa que va quedar presa, en cada cas, en les concretes coordinades de la seua presència temporal i efímera entre nosaltres. Aquesta nova apropiació col·lectiva que ara se’ns ofereix, des d’un context disfuncional com puga ser una sala d’exposicions, s’afegeix al valor històric i d’exhibició, cosa aquesta que és consubstancial a la utilitat del mateix cartell, un simultani valor cultural (de culte social) que reforça des del seu emmarcament, el seu caràcter estètic específicament i unilateralment. Es curiosa la impenitent paradoxa que la dinàmica de la nostra organització sociocultural consagra paral·lelament a la superació del caràcter utilitari que un dia va motivar la gestació com un objecte visual, en este cas cadascun dels cartells d’Antoni Miró, impresos des del 1965 fins al 1983, realitzats uns per a actes culturals i els altres amb un clar i eficient compromís polític.\nEn cada cas, degut a l’interès i la qualitat de la mostra, se’ns ofereix una bona oportunitat, no tan sols de recuperació testimonial i de convenient anàlisi en relació al seu insistent itinerari plàstic, sinó també una ocasió apta per reflexionar sobre la significació i l’abast del fenomen del cartellisme en la nostra història pròxima i en l’actual.


Data 1969 Remove constraint 1969: 1969 Autoria Desconegut Remove constraint Desconegut: Desconegut\n11. Fotografia de l'esbós d'escenografia de l'obra: Tot amb patates\n12. La merienda fraternal. Teatre Romea, desembre 1969\n13. La Prisión\n15. L’Encens i la Carn\n16. L’Enterrament es a les Quatre\n17. L’Eterna Evasió\n18. L’ós. Teatre Romea, gener 1969\n19. Pigmalió. Teatre Romea, 17 febrer 1969\n20. Recital Berta Singerman. Teatre Romea, novembre 1969\nArxiu fotogràfic Teatre Romea (24)