Presentat 'Històries en Blanc-i-Blau' | Actualitat | RCD Espanyol\nPresentat 'Històries en Blanc-i-Blau'\nPeriodistes i analistes de l'actualitat perica, amb la col·laboració de la Fundació, alimenten la història del club amb els seus relats\nCada vegada són més les persones que s'atreveixen a escriure sobre l'Espanyol. En els últims anys hi ha hagut una gran producció de relats en clau blanc-i-blau que han anat ampliant la biblioteca perica. L'últim a sumar-se ha estat 'Històries en Blanc-i-Blau', un projecte liderat per la premsa que segueix el dia a dia del RCD Espanyol i que ha comptat amb la col·laboració de la Fundació del club.\nCom ha apuntat en la presentació el director del club, Xavi Salvatella, aquesta era un deute pendent dins de l'espanyolisme. "És un llibre que feia falta. És un llibre de la gent que ha viscut l'Espanyol que ha viscut moments durs, bonics. És una obra sobre com ha viscut i sentit una de les millors professions del món el seu vincle amb l'Espanyol", ha declarat.\nLa patrona de la Fundació Lorena Ferrara ha agraït la iniciativa que va tenir en el seu dia Ramón Álvarez, qui va ser un dels impulsors del projecte juntament amb Alberto Martínez. "És difícil unir tants cronistes pericos i que participin d'aquesta idea. Vull donar-vos les gràcies a tots i també a la Fundació Abertis que ens han ajudat". Ferrara ha remarcat que des de la Fundació del club es treballa per recuperar la memòria històrica i ha elogiat aquest tipus de projectes. "La recaptació anirà destinada a la sala audiovisual", ha matisat.\nEls representants del llibre Ramon Álvarez (La Vanguardia) i Cristina Navarro (Marca) han explicat la seva participació en el projecte. "Tenim moltes històries que mai vam explicar i vam pensar que aquesta era una bona idea", ha apuntat Álvarez. Navarro, per la seva banda, ha subratllat que és "un orgull" participar en el llibre. "És un llibre molt amè: els meus companys han fet un gran treball".\nDurant la presentació també hi ha hagut temps perquè alguns periodistes com Juan Terrats (El Periódico), Quique Iglesias (COPE) o Albert Martínez (AS) expliquessin els seus relats. Per acabar, foto de família amb els periodistes assistents. Una imatge que romandrà en el record\n"Històries en blanc-i-blau" és un llibre de relats on periodistes i analistes que segueixen el dia a dia del club expliquen l'Espanyol al llarg de més de 250 pàgines. Vivències, testimonis i anècdotes es barregen per donar una visió diferent i original, tan divertida com emotiva, de l'univers blanc-i-blau. El llibre compta amb el pròleg d'Antoni Fernández Teixidó, president de la Fundació del RCD Espanyol, i l'epíleg de Quique Sánchez Flores, entrenador del primer equip. Sortirà a la venda per 14 ,90 euros i es podrà trobar tant a l'estand que el club muntarà per Sant Jordi a Barcelona (Rambla de Catalunya) com en els canals de venda del club (botigues oficials i web, a partir de divendres 21). Tots els seus beneficis es destinaran al projecte de construcció de la nova sala audiovisual.


Premsa - 21 maig 2013\nAquest diumenge s'espera milers de visitants per admirar les catifes de flors naturals que engalana els carrers i places\nArbúcies ja es prepara per viure amb tota la intensitat aquest cap de setmana el concurs de catifes de flors naturals que engalana els seus carrers i places amb composicions creades pels veïns i les veïnes del municipi. Com cada any, s'esperen milers de visitants per admirar unes catifes efímeres que un cop construïdes i exposades al públic es destrueixen amb el pas d'una cercavila popular que posa fi a la festa.\nQui s'acosti per Arbúcies trobarà durant tot el dia racons de catifes, concurs d'aparadors, catifes als carrers Camprodon, l'Havana, Major, Pont, sant jaume, Segimon Folgueroles, Sorrall i Vern, mostra de varietats de flors usades en la confecció de catifes a la plaça de la Vila i una fira artesana a la placeta de Can reus i Seguimon Folgueroles.\nEs premiarà l'originalitat, el disseny, la varietat de flor del Montseny i la millor catifa amb la col·laboració del GRHA. El veredicte es coneixerà a partir de les 6 de la tarda a la plaça de la Vila d'Arbúcies. Tot seguit hi haurà una cercavila pels carrers on s’han confeccionat les catifes amb Gegants i grallers d’Arbúcies, Breda i Joves Almogàvers d’Olot, New Serafin. Tots els actes tradicionals seran amenitzats per l’Orquestra Montgrins i l'organització és a càrrec de la Comissió de Festes i Regidoria de Turisme i Festes de l’Ajuntament d’Arbúcies.\nLa confecció de catifes és el preludi de la festa de Les Enramades que tindrà continuïtat el proper dijous dia 30 de maig i que s'allargarà fins el dia 5 de juny amb les enramades a diversos carrers d'Arbúcies.


José Montilla: "L'Estat no negociarà la independència"\nJosé Montilla “L’Estat no negociarà la independència si té els aliats, el dret i la força de part seva”\nJosé Montilla (Iznájar, 1955) és algú que ha tocat poder. En política, ha fet tots els papers de l’auca. Ha estat alcalde de Cornellà, president de la Diputació de Barcelona, ministre d’Indústria, Turisme i Comerç, president de la Generalitat durant el segon tripartit i, des de fa set anys, senador a Madrid. Sempre sota el paraigua del PSC. Va ser un dels primers a parlar de “desafecció” entre Catalunya i Espanya. Montilla és un home moderat i serè. Poc èpic. Oposat a la DUI, al 155 i a l’empresonament preventiu dels polítics sobiranistes. D’una tradició socialdemòcrata catalana molt avesada al pacte i a l’entesa. Defensa que no es pot viure del passat i de l’enyorança.\nVostè ve d’una família republicana, oi?\nEls orígens de la meva família paterna són efectivament republicans. El meu avi va ser carrabiner de l’exèrcit de la República i el seu germà en va ser capità. El meu pare, que era molt petit durant la República i la guerra, va viure de manera molt directa la repressió. Ell es va fer enllaç sindical i a casa era normal parlar de qüestions polítiques i escoltar la Pirenaica, la BBC, etc. Tot plegat, en un ambient de l’Andalusia de postguerra, amb moltes desigualtats i una pobresa important.\nPrecisament als 16 anys, amb la família, decidiu emigrar. Arribeu a Sant Joan Despí l’any 1971.\nPrimer vam marxar d’Iznájar a Puente Genil, el 1966 i, alguns anys després, vam venir cap a Catalunya i ens vam instal·lar al barri de les Planes de Sant Joan Despí. Aviat vaig començar a treballar i, paral·lelament, a estudiar el batxillerat superior nocturn en un institut de Cornellà. Allà tinc el primer contacte amb les organitzacions polítiques clandestines. La majoria de gent que estudiava el nocturn també treballava i, per tant, tenia més connexió amb el món sindical antifranquista. A partir de l’any 1972 començo a relacionar-me amb una organització clandestina. Els meus inicis van ser a l’esquerra maoista…\nQuina organització era?\nEl PCE(i), que després es va integrar al PTE. El meu primer contacte va ser amb el PCE(i) perquè tenia un company de classe que n’era membre. Hi vaig ser des de finals del 72 fins a finals del 74, primers del 75.\n“Els meus inicis van ser a l’esquerra maoista, amb el PCE(i). Érem poquets i ens coneixíem tots”\nAquestes organitzacions de l’extrema esquerra, tenien implantació, aquells anys?\nÉrem poquets, ens coneixíem tots… Però no pel nom, eh! [Riu.] A les manifestacions sempre ens trobàvem els mateixos. En aquells moments, els grups d’extrema esquerra érem molt tancats. Estàvem només dins de la ‘secta’ i ja està. Però allà vaig adquirir hàbits que m’han acompanyat sempre: el de la discussió i el de la lectura. Ara bé, llegia coses que potser avui no llegiria…\nFèiem seminaris sobre Marx, Hegel, Lenin, Mao… Per tenir 17 i 18 anys, no sé si és normal ni sa! [Riu.]\nPerò deixen un pòsit, oi?\nSí, d’uns certs coneixements i d’una inquietud per conèixer coses. L’etapa de la ‘secta’ va quedar enrere perquè jo no sóc una persona dogmàtica. Per això vaig allunyar-me d’allà. Llavors vaig començar a militar al PSUC, que també era clandestí però hi havia una pluralitat molt àmplia: des de gent amb posicions molt dogmàtiques i estalinistes fins a altres de més socialdemòcrates o liberals. Alguns dels que hi havia fins i tot han acabat al PP! [Riu.] Hi vaig ser fins que vaig marxar a la mili, l’any 1976. En aquell moment, jo ja havia evolucionat cap a posicions més moderades. Ho he reconegut en alguna ocasió, però jo vaig votar en el referèndum de Suárez sobre la Llei de reforma política, tot i que les consignes eren unes altres. Vaig assistir al primer congrés del PSUC a la legalitat i just després me’n vaig donar de baixa.\nEl PSUC que havia conegut ja havia acabat una etapa. En aquell congrés del 1977 es va posar en relleu l’existència de projectes totalment contraposats. Fins a l’estiu del 78, no vaig militar enlloc més, però ja era obvi que em sentia més còmode amb els socialistes i la socialdemocràcia.\n“L’esquerra en el seu conjunt i l’esquerra majoritària —el PSOE i el PSC— han pagat el preu de la gestió de la crisi”\nPrecisament aquell any comenceu a militar al PSOE i, només un any més tard, ja sou candidat a l’alcaldia de Sant Joan Despí!\nSí. En aquella legislatura vaig acabar sent tinent d’alcalde i regidor amb un alcalde que era del PSUC Sant Joan Despí! No va ser fins a l’any 83 que em vaig presentar com a candidat a l’alcaldia de Cornellà. Jo no tenia pensat presentar-m’hi, perquè sabia que això implicava una determinada opció que jo no acabava de tenir clara. Però finalment m’hi vaig presentar, després de parlar-ne amb molta gent. Llavors va començar una etapa llarga a l’alcaldia de Cornellà. Potser massa llarga…\nTota una vida en la política…\nSegurament són molts anys. El que passa és que sempre he fet altres coses. He estat a la Diputació, a l’Àrea Metropolitana, vaig ser president del Consell Comarcal… A partir del 87 estic a l’executiva del PSC, en vaig ser secretari d’organització… Jo crec que això m’ha ajudat amb el projecte de ciutat. Quan vaig pujar a l’alcaldia, la ciutat estava pràcticament en bancarrota. La crisi de mitjan anys vuitanta, amb tancaments d’empreses, atur… Hi havia molts reptes: asfaltar carrers, clavegueram, modernitzar les escoles, que algunes eren en baixos, etc. La immensa majoria de les legislatures vaig governar amb coalició i vaig intentar arribar a acords amb els grups de l’oposició i amb els sindicats i els moviments associatius.\nVa ser alcalde de Cornellà gairebé dues dècades, precisament uns anys en què els socialistes ocupaven bona part de les alcaldies de l’àrea metropolitana de Barcelona. Els últims temps, però, l’anomenat ‘cinturó roig’ semblava que es tornava lila amb Podem i finalment ha acabat tenyint-se de taronja amb Ciutadans. Quina anàlisi en fa?\nCrec que l’esquerra en el seu conjunt i l’esquerra majoritària —el PSOE i el PSC— paga el preu de la gestió de la crisi. La percepció de la ciutadania és que les factures no s’han pagat de manera proporcionada. Hi ha gent d’aquesta societat que encara l’està pagant i, en canvi, altres minories que n’han sortit beneficiades. Els gestors d’aquest període són les formacions que són. Qui recull això? Projectes com el de Podem per a l’esquerra i altres projectes que tenen un component més liberal i en què les polítiques socials no són al centre del seu programa, com Ciutadans. A Catalunya, a tot això s’hi afegeix l’eix nacional. Determinades formacions —independentistes des de sempre o no— capitanegen el descontentament cap a una altra utopia com és la independència com a objectiu que presumptament solucionarà tots els problemes que s’arrosseguen.\n“La crisi, l’eix nacional i la corrupció han passat una factura considerable al PSC”\nUna altra qüestió que podria explicar la crisi dels grans partits és la corrupció? A mitjan 2000, van començar a aparèixer alguns casos de corrupció local on s’hi van veure implicats càrrecs del PSC: a Sabadell, amb el ‘cas Mercuri’; a Santa Coloma, amb el ‘cas Pretòria’, o a Tarragona i a Reus, amb el ‘cas Innova’.\nLa corrupció ha existit sempre, però els darrers anys ha estat més fàcil d’aflorar. Qui no vulgui que es conegui que ha fet corrupció, que no en faci. Al final, se sabrà tot. La corrupció ha fet mal al conjunt de la societat i, de manera especial, a l’electorat d’esquerres que ha castigat els seus partits votant altres opcions i majoritàriament no votant. La crisi, l’eix nacional i la corrupció han passat una factura considerable al PSC. Ja la va passar al PSOE al final de l’etapa de Felipe González…\nHa fet prou autocrítica el PSC? S’ha blindat contra aquesta mena de casos?\nQuan s’han tingut sospites de determinats comportaments, crec que sí que s’ha actuat. El problema és que detectar aquests actes a temps no és fàcil, sobretot si no vols actuar de manera precipitada. Dedicar-te a investigar persones del partit només perquè hi ha algun rumor segurament també és rebutjable. N’hi ha que ho podrien utilitzar per treure’s de damunt adversaris polítics. Crec que s’ha d’actuar quan hi ha sospites fonamentades. Jo, quan n’he tingut constància, ho he fet.\n“Hi ha ‘portes giratòries’ i hi ha gent que les fa servir i gent que no. La majoria no les fa servir”\nEls partits històrics de l’esquerra han estat massa a prop del poder econòmic. Al PSOE hi ha casos de ‘portes giratòries’. El mateix Felipe González, que ha acabat a Gas Natural, i altres han estat al consell assessor de bancs com La Caixa (Pedro Solbes, Javier Solana o Elena Salgado, per esmentar-ne alguns). Precisament l’any passat es va fer públic que La Caixa havia perdonat, el 2004, 6,3 milions d’euros d’interessos d’un crèdit al PSOE que havia caducat el 1994, quan vostè era secretari general del partit. Què diria als ciutadans que veuen amb suspicàcia que els bancs perdonin diners a partits polítics? Hi ha massa confraternització?\nSegurament. L’exercici del poder té aquest risc. Però cal dir que hi ha ‘portes giratòries’ i hi ha gent que les fa servir i gent que no. La majoria no les fa servir. Hi ha gent que ha tingut l’oportunitat de fer-ho i no ho ha fet. Respecte als interessos del crèdit que dieu, això no passava només en un partit: passava en tots els partits. N’hi ha que no pagaven ni el capital. En el sector privat, renegociar els interessos d’un crèdit quan aquests eren al 18% era molt normal, i amb els partits no era prohibit. Des de fa quatre o cinc anys ja no es pot fer. Amb el pas del temps, amb l’aprenentatge dels errors comesos, amb la pressió de la societat, s’han fet passos perquè hi hagi més transparència.\n“Amb Pasqual Maragall teníem diferències, però compartíem la mateixa idea de projecte: catalanista, d’esquerra moderada…”\nVostè el 2006 pren el relleu de Pasqual Maragall. Ara que tothom reivindica una herència maragalliana, quina és la seva?\nEn Pasqual el conec de molt abans del tripartit, i, si algú ha tractat i ha treballat amb Pasqual Maragall, aquest sóc jo. Ens enteníem bé, però això no vol dir que no tinguéssim discrepàncies. Jo, si penso una cosa, la dic, no m’agrada afalagar sense motiu ni m’agrada callar. Jo, si tenia un càrrec, no l’hi devia a ell. N’hi havia altres que sí perquè els havia nomenat el mateix Pasqual a dit. Aquesta certa ‘autonomia’ em permetia dir el que pensava. Però tinc un gran record del treball amb ell.\nEn què divergien?\nEn les maneres de treballar. Jo crec que avui en dia seria impensable anar-te’n d’un lloc i dir: aquest serà el meu substitut. Ara és impensable en el PSC i en tots els partits! Però això és el que va fer ell quan se’n va anar a Roma. Teníem diferències en aquestes coses i no tant en el projecte que compartíem: catalanista, d’esquerra moderada…\n“La gent que em deia ‘xarnego’ com a insult era un sector molt petit del nacionalisme. La majoria de la societat catalana no s’identifica amb aquestes coses”\nUna part de la dreta catalana i alguns diaris de la dreta espanyola el van anomenar ‘president xarnego’ i van destacar, del seu currículum, que no tenia estudis universitaris. Com va viure aquelles acusacions?\nÉs veritat: no tinc ni carrera ni màsters; no em podran acusar d’això! [Riu.] Seriosament, em preocupaven altres coses. Jo no vaig poder acabar els estudis. Treballava, estudiava i feia política i vaig haver de prioritzar. I, això de ser xarnego, ho deien com un pretès insult, però ho feien des del desconeixement. Crec que responia al que pensava un sector molt petit del nacionalisme. La immensa majoria de la societat catalana no s’identifica amb aquestes coses.\nLa dreta catalana té un punt classista?\nAixò és normal dins de la dreta, la catalana i la que no ho és. Cal no oblidar que un sector de la burgesia mirava una mica de reüll el mateix Pujol perquè no venia dels seus. Però això no crec que sigui tan rellevant…\nNo creu rellevant que algú faci determinades afirmacions sobre els orígens de les persones?\nCrec que són quatre els que els riuen les gràcies. Jo crec que la majoria de la societat no veu bé que es destaquin aquestes coses. Això no vol dir que hi hagi un rebuig públic contra aquestes afirmacions, però crec que no són compartides.\n“Hi ha gent que ocupa les més altes responsabilitats a les institucions que té una concepció patrimonial de l’Estat”\nEl segon tripartit que va presidir va patir crisis des del principi. ERC havia sigut expulsada del primer tripartit pel seu ‘no’ a l’Estatut. És un moment en el qual vostè adverteix d’una possible ‘desafecció’ dels catalans si el Govern espanyol no inverteix a Catalunya i no la cuida. Què hauria d’haver fet l’Estat que no ha fet per evitar aquesta desafecció?\nCrec que complir els compromisos que es van prometre. Això és fonamental en política. I no només complir els acords entre institucions respectives, sinó també perquè la societat tingui aquesta sensació i aquesta confiança.\nPerò precisament amb l’Estatut…\nNosaltres volíem un ritme de compliment de l’Estatut i, per a l’Estat, aquest era un tema més. Segurament això va ser un error: li havien de donar més importància. La desafecció de la qual parlava no era només per la sentència que hi va haver del Tribunal Constitucional, sinó per la desconfiança de la societat cap a l’Estat. El Govern de Zapatero tenia molta més predisposició a negociar que l’Estat. L’Estat no és el Govern, cosa que a casa nostra sembla que n’hi ha que no ho hagin entès encara. A l’Estat hi ha moltes resistències perquè alguns es pensen, des de determinades institucions, que l’Estat són ells. Jo, en canvi, sempre he reivindicat que la Generalitat també és Estat.\nI aquests que es pensen que l’Estat són ells… qui són?\nGent que ocupa les més altes responsabilitats a les institucions de l’Estat. Alguns tenen una concepció patrimonial de l’Estat (no tothom, és clar; no es pot generalitzar: hi ha gent sensata a tot arreu).\n“No crec que la frase de Zapatero de suport a l’Estatut fos afortunada: la va dir abans de veure’n el text final”\nLa judicatura, també?\nSí, però no només ells. Hi ha dues disjuntives importants en això: l’extracció social i territorial d’aquests alts cossos de l’Estat. D’una banda, totes les noves generacions que han anat pujant en els cossos generals de l’Estat (diplomàtics, tècnics comercials, juristes, exèrcit) són gent d’una determinada extracció social perquè preparar-se les oposicions per ser advocat de l’Estat requereix molts anys de fer colzes i això algú ho ha de pagar. De l’altra, hi ha determinades autonomies on és més fàcil que en d’altres treballar a les administracions autonòmiques. De la ‘gran Madrid’, que arriba a Toledo, és d’on provenen la majoria d’alts càrrecs de l’Estat. Tot plegat fa que tinguin una determinada visió de l’Estat i d’Espanya que, des del meu punt de vista, no és positiva per entendre l’Espanya que alguns volem.\nQuan Zapatero va prometre que donaria suport a l’Estatut que sortís del Parlament, l’Estat no l’acompanyava?\nAixò no ho portava escrit. Era en un míting i jo li vaig dir que hauria de dir alguna cosa sobre el que volíem fer i ell va dir aquesta frase. No crec que fos una frase afortunada, perquè la va dir abans de veure’n el text final. Però ho va dir així i va provar d’honorar les seves paraules, però no va poder. El text que va redactar en Viver Pi-Sunyer deia que era un text de màxims i que després, per rebaixar-lo, ja hi havia els polítics. I els polítics van començar una subhasta, especialment Artur Mas, que volia desbordar Esquerra i carregar-se el Govern. Això va fer que a l’Estatut es posessin coses que sabíem que difícilment podrien passar a la comissió que hi ha entre les Corts i el Parlament de Catalunya.\n“El tripartit va ser possible perquè hi va haver un esgotament d’allò que representava el pujolisme”\nL’Estat estava preparat per a aquest Estatut?\nSegurament hi havia una part de l’estructura que no veia amb simpaties l’Estatut. El problema va ser la poca visió d’Estat que ha tingut el primer partit en aquell moment de l’oposició, el PP. Ara, sabent tot el que ha passat, hi ha dirigents d’aquella època que em reconeixen que es van equivocar. Públicament no ho diran, però en privat sí que m’ho han dit. Van fer tot el possible per tombar aquell Estatut: van recusar un magistrat i van apartar-lo de la deliberació, van bloquejar la renovació perquè la correlació de forces li era favorable… I, amb tot això, el president del Govern va fer el que estava a les seves mans.\nEls tripartits són una etapa inèdita de la història recent perquè no va governar Convergència o l’espectre que representa aquest sector. Quina valoració política fa del que va ser aquesta aliança de partits d’esquerres?\nEl tripartit va ser possible perquè hi va haver un esgotament d’allò que representava el pujolisme. Cal recordar que, en l’última etapa, Jordi Pujol governava amb el suport del Partit Popular, que, a la vegada, regentava el Govern d’Espanya amb majoria absoluta i amb Aznar al capdavant. L’any 99, per un escó, el canvi no es va produir, però crec que ja hi havia demanda social pel canvi. Al final es va produir l’any 2003 com una cosa normal. L’últim projecte de veritat que va assolir un cert èxit de millora del finançament va ser amb aquells governs. Després va venir la crisi i es va retallar, però la millora substancial dels recursos era evident.\nLi sap greu que no es reivindiqui aquell llegat del tripartit?\nBé, són altres generacions, altres actors… No es pot viure de reivindicar el passat. Això va per tothom, per nosaltres i pels que reivindiquen un passat de fa 300 anys.\nNo veu les condicions perquè una aliança semblant es pugui reproduir en el futur?\nA curt termini no ho veig. En un futur més llunyà… vés a saber.\n“El PSOE va presentar una esmena per deixar el 155 en suspens si no tirava endavant la DUI”\nCom va viure vostè les jornades de l’1 i el 3 d’octubre?\nVaig viure amb molta preocupació tot el que va passar a partir del 6 i el 7 de setembre. Allà es va trencar amb l’Estatut, que continua sent la norma bàsica de Catalunya per la qual el president de la Generalitat governa. Va ser una fugida cap endavant, amb poc més de la meitat del país al darrere. Crec que això ha accelerat un procés de trencament a Catalunya. Jo no parlo de fractura social perquè em sembla gros. Per als que hem defensat això d’un sol poble, el que vam viure va ser preocupant. Els que fa molts anys que lluitem des de l’esquerra però amb un compromís inequívoc amb el catalanisme polític veiem que la cohesió del país s’ha començat a esberlar. Jo això ho he viscut com un fracàs.\nVostè s’esperava la reacció que va tenir l’Estat?\nQue ho tractaria d’impedir, sí. Ja ho havien dit. Però sí que em va sorprendre l’actuació policial. Va ser un error garrafal. Malgrat que el referèndum fos il·legal, van perdre la batalla per l’actuació dels cossos policials i van afavorir un determinat relat èpic que, com tots els relats èpics, necessita víctimes, i n’hi va haver.\nVostè deia ni DUI ni 155…\nJo deia que la manera d’evitar el 155 era que es deixés molt clar que no s’anava cap a una declaració unilateral d’independència.\n“Vaig intentar parlar amb moltes persones durant l’octubre passat. Però l’esforç mediador va fracassar”\nVa fer gestions en aquest sentit?\nSí. Vaig intentar parlar amb moltes persones. Algunes vegades a iniciativa meva i altres a iniciativa seva. El Govern espanyol volia tenir altres opinions, també. Però l’esforç mediador —no només el meu— va fracassar.\nAlguns mitjans van assegurar que Puigdemont estava disposat a convocar eleccions si rebia una trucada del Govern espanyol demostrant la seva bona voluntat. Aquesta trucada no es va produir.\nCrec que no és el que va passar. Es diuen moltes coses, algunes de gent que no hi va tenir cap paper. Jo crec que ell tenia pensat convocar eleccions i va canviar d’opinió per pressions internes dels seus i dels seus socis.\nEl PSOE no hauria votat el 155 si no s’hagués fet la DUI?\nAixí ho vaig manifestar expressament al president de la Generalitat. El PSOE havia presentat una esmena que va ser vigent fins i tot mitja hora després de la DUI que deia que el 155 quedaria suspès després de convocar eleccions. El debat al Senat es va allargar per veure què feia el Govern aquí. I el debat final es va produir quan ja s’havia fet la DUI.\n“L’independentisme té un problema de fons: la meitat de la població catalana no és independentista”\nEl PSOE no tenia més alternatives que votar el 155?\nÉs la previsió constitucional que hi ha. Està copiat de la Constitució alemanya. Altres opcions sí que hi eren, però es van intentar i no van ser fructíferes. Amb l’amenaça de la DUI, l’Estat segurament no tenia més recursos.\nVostè al Senat forma part de la Comissió Mixta de la Unió Europea que manté contacte amb aquest espai. Tenia suports la causa independentista a Europa?\nA mi això em sorprèn molt. Ho vaig preguntar directament al president: “Tot això que dieu del suport d’Europa… qui us ha enredat?”. I ell em va dir: “Ho hem anat veient a mesura que passava el temps”. Un Estat no reconeixerà una part d’un altre Estat que se segrega unilateralment sense cap acord. Pensar que sí és desconèixer les relacions internacionals. I, en el marc de la Unió Europea, menys. Això és un error de llibre.\nCreu que hi havia molta ingenuïtat?\nPotser pensaven que l’Estat negociaria. Però, amb un ‘tour de force’, l’Estat no negociarà perquè saltaria pels aires si ho fes. Un Estat no se suïcida, i menys si té els aliats, la força i el dret internacional de part seva. Crec que l’independentisme té un problema de fons, que és que la meitat de la població catalana no és independentista. Hi ha una part que es nega a assumir que aquest problema existeix i que parla en nom de tots. Pot parlar en nom d’una part, però no del conjunt de la societat catalana.\n“La Constitució espanyola no recollirà el dret a l’autodeterminació. Només ho fa la d’Eritrea i no sé quina més”\nJo crec que el dret natural no existeix; fins i tot l’han eliminat dels plans d’estudis a les universitats. El dret és el que recull l’ordenament jurídic, i l’ordenament espanyol i internacional no el recull.\nPerò les constitucions es poden canviar. Seria desitjable que la Constitució espanyola reconegués aquest dret?\nCrec que la Constitució espanyola no el recollirà. Només cal mirar quantes constitucions el recullen. No ho he mirat a fons, però crec que la d’Eritrea i no sé quina més. Europa, el món amb qui ens relacionem, cap constitució reconeix el dret d’una part del seu territori d’independitzar-se. Cal ser realista.\nUn referèndum com a Escòcia o com al Quebec seria una bona fórmula per desencallar la situació entre Catalunya i Espanya?\nCrec que no. Hem de donar més oportunitats a la col·laboració. Hem de donar satisfacció als que no volen marxar també, perquè són tan ciutadans de Catalunya com els que porten l’estelada. Cal pensar en tothom quan es tenen responsabilitats.\n“No pots ser el màxim responsable dels Mossos d’Esquadra i animar els CDR amb les seves accions”\nCom veu el Govern català actualment?\nCrec que és presoner d’una retòrica que se li gira en contra. No pots ser el màxim responsable dels Mossos d’Esquadra i animar els CDR amb les seves accions. Crec que l’Executiu actual no s’atreveix a dir la veritat perquè ningú vol ser titllat de traïdor, al marge de la competència que tenen entre ells, que és normal perquè són partits diferents.\nEn el cas del Govern espanyol, amb Pedro Sánchez al capdavant i el suport d’alguns dels partits independentistes, s’han vist canvis reals? No podria fer alguna cosa més per solucionar el conflicte?\nCrec que s’està fent el possible per tractar de destensar la situació i per afavorir el diàleg. El diàleg és previ a la negociació, i la negociació és prèvia als pactes. En això hi ha un canvi i es percep. Amb el marge de tenir només 84 diputats i amb una oposició que l’acusa de pagar les factures a l’independentisme. I amb un Estat de dret amb separació de poders. Els jutges no demanen permís per fer la seva feina, i el ministeri fiscal té un estatut propi de funcionament.\n“No està justificada, en aquest moment, la presó preventiva de mig Govern català”\nPerò la fiscal general de l’Estat la nomena el Govern i, precisament, l’anterior fiscal general va redactar ell mateix la querella…\nAlguna cosa hi té a dir i segur que, al llarg del procés, actuarà d’acord amb el que serà la defensa de l’Estat de dret però també tenint present aquest interès general. Però els que veuen aquestes coses tan fàcils, jo els animo a mirar les normes i lleis que regulen la fiscalia i veuran que no tot és tan fàcil. Jo crec que veurem sentit comú, interès general i defensa de l’Estat de dret.\nVostè ha dit públicament que la presó preventiva dels presos polítics “és desmesurada” i no hi veu un delicte de rebel·lió perquè no hi ha violència. Tindran un judici just, els acusats?\nEls tribunals fan justícia, però la justícia no sempre ha de ser justa. I no estic parlant d’aquest cas en concret.\nCreu que els presos haurien de ser al carrer?\nLes decisions dels tribunals, a més de respectar-les i acatar-les, no necessàriament s’han de compartir. Jo crec que no està justificada, en aquest moment, la presó preventiva.\nÉs difícil que hi hagi negociació amb mig Govern a la presó?\nÉs obvi que amb persones a la presó i d’altres a l’estranger és difícil aquest procés.


Premi de literatura infantil des Mercadal i Fornells 2020 - Artxipèlag\nInici » Convocatories » Premis i concursos » Premi de literatura infantil des Mercadal i Fornells 2020\nPremi de literatura infantil des Mercadal i Fornells 2020\nExtracte de la Resolució de Batlia de 23 de juny de 2020, per la qual s’aproven la convocatòria i les bases del Premi de literatura infantil des Mercadal i Fornells 2020\nDe conformitat amb el que preveuen els articles 17.3.by 20.8.a de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, es publica l’extracte de la convocatòria el text complet es pot consultar a la Base de Dades Nacional de Subvencions\nTotes les persones que ho desitgin de forma individual o col·lectiva, sense cap limitació de nacionalitat, veïnatge o edat. Les obres podran ser contes o relats breus adreçats al públic infantil, de tema lliure i hauran de ser inèdites i no haver optat a cap altre convocatòria literària. Les obres s’hauran de presentar en llengua catalana.\nFomentar la creació literària en llengua catalana en àmbit infantil, per a un públic d’entre 7 i 12 anys.\nLes bases de la convocatòria i l’Ordenança general reguladora de la concessió de subvencions, aprovada inicialment pel Ple de l’Ajuntament des Mercadal de dia 11 d’octubre de 2005 i publicada l’aprovació definitiva i el text íntegre en el BOIB núm. 189, de 17 de desembre de 2005.\nLa despesa que implica aquesta convocatòria. serà atesa amb càrrec a l’aplicació pressupostària 40.334.48100 del Pressupost General de 2020, amb un import màxim conjunt de 1.000,00 euros.\nFins al dia 31 d’octubre de 2020


Les estacions esperen superar els 2,5 milions dies d'esquí\nGrandvalira fa una inversió de 13 milions d'euros, Pal Arinsal una de 3 milions i Ordino Arcalís aposta per consolidar els projectes engegats\nEl gerent d'Andorra Turisme, Betim Budzaku, amb els directors de les estacions de Grandvalira, Alfonso Torreó, Ordino Arcalís, Xabier Ajona, i Vallnord Pal-Arinsal, Josep Marticella. / M. P. (ANA)\nAndorra la VellaLes estacions d'esquí del país ja es preparen per a una nova temporada d'hivern en la qual esperen assolir la venda de més de 2.520.000 dies d'esquí. Així ho han transmès aquest dimarts els màxims representants de Grandvalira, Ordino Arcalís i Vallnord Pal-Arinsal en l'acte de presentació de les novetats de cara a la temporada hivernal 2019-2020. D'aquesta xifra, Grandvalira espera situar-se en els 1,8 milions de dies d'esquí, Vallnord Pal-Arinsal vol superar els 500.000 i recuperar així la davallada del 7,8% que va experimentar la temporada passada i, Ordino Arcalís, que l'any passat es va quedar vora els 200.000, espera arribar enguany a la xifra dels 210.000.\nEntre les novetats més destacades, el director de Grandvalira, Alfonso Torreño, ha destacat que, tot i que el darrer any ja es van començar a incorporar productes d'Ordino Arcalís, "ara tocava fer-ho bé" i per aquest motiu, la plataforma Grandvalira Resorts permetrà que el client entengui bé la diferència entre les dues estacions i que es esdevingui "un segell de qualitat", ja que Ordino Arcalís mantindrà la seva identitat de marca, però "aprofitarà el millor de la gestió que tenim a Grandvalira".\nL'estació ha destinat fins a 13 milions d'euros a la innovació, la creació de noves infraestructures i la millora de la qualitat dels serveis. Entre els més destacats, es troba un nou sector d'entrada al domini, al sector Peretol, i se suma així als sis existents. També s'ha modificat un telecadira, allargant-lo fins al Pla de les Pedres; s'han incorporat quatre teleesquís nous (dos al sector Grau Roig, un al Peretol i un a Soldeu), i s'han creat fins a set pistes noves (algunes d'elles modificant les ja existents), entre d'altres. A banda, també s'ha creat una zona especial per a debutants, ja que era "la millor manera de connectar el poble amb l'estació" i un aparcament, amb 450 places, que serà gratuït un cop s'hagi adquirit el forfet del domini que, a més, permetrà l'accés de manera gratuïta a Ordino Arcalís.\nPel que fa a Ordino Arcalís, el seu director, Xabier Ajona, ha indicat que aquesta temporada l'objectiu és consolidar els projectes engegats els darrers dos anys. La integració a Grandvalira "ens ajudarà a reforçar la nostra oferta, sense perdre la identitat pròpia de cadascun dels productes" i, per la compra d'un forfet de quatre dies, els clients podran accedir a Grandvalira durant un dia. L'estació espera, si les condicions ho permeten, començar la temporada el 15 de novembre i allargar-la fins al 3 de maig, oferint així un total de 170 dies d'esquí als visitants. Entre les novetats, s'ha reforçat el producte infantil amb noves instal·lacions com el que s'ha fet al Park Agustina, s'han fet inversions importants en la producció de neu i s'ha renovat el parc de màquines llevaneus. Per tant, "se segueix invertint en totes les àrees" que són menys visibles per als visitants, però necessàries.\nEl director de Pal Arinsal, Josep Marticella, ha assenyalat que enguany s'ha fet una inversió d'uns 3 milions d'euros a l'estació "que fa que el nostre producte sigui molt atractiu". Tot i la capacitat superior dels altres dominis, Marticella ha fet valdre el producte Ski&Bike, cosa que ha permès que l'estació porti sis anys consecutius obtenint beneficis en acabar la temporada. A banda, també s'ha apostat per la diferenciació de les zones per on passen persones que practiquen diferents esports relacionats amb la neu. Així, s'han inclòs senyalitzacions per aquells usuaris que practiquen esquí de muntanya o aquells que van amb raquetes de neu per tal que cadascú vagi pel seu traçat corresponent. Pal Arinsal espera obrir el 30 de novembre i allargar la temporada fins al 30 d'abril.\nAfectacions per les protestes a Catalunya\nEls representants de les estacions esperen que les reaccions per part de la ciutadania a la sentència del procés no interfereixin de manera important amb l'arribada d'esquiadors. Torreño ha indicat que "encara és molt aviat per a pronunciar-se", tot i que és un element a tenir en compte de cara a les pròximes setmanes. Marticella s'ha mostrat preocupat per la problemàtica i per la incertesa que planeja a l'estat veí, tot i que "esperem que tot s'acabi clarificant", ha afegit. Per la seva banda, Ajona ha manifestat que estan atents al que pugui passar els dies vinents, ja que a partir d'aquí "no hi ha massa a fer", tan sols "intentar estar el màxim de preparats possible per si hi ha una afectació important".\nQuant a la fallida de Thomas Cook, els tres representants han posat en relleu que no té una afectació massa rellevant sobre els dominis andorrans, tot i que s'ha de treballar per evitar al mínim el desgast en el mercat britànic.\nGrandvalira Ordino-Arcalís temporada d'esquí


Unlearning Barcelona | Anna Wehmeier Giol\nPer primer any, a nivell europeu i mundial, l’Instituto Italiano di Cultura presenta el Festival Unlearning Barcelona, un festival que pretén apropar la ciutat i els participants a l’art contemporani. Del 7 al 10 de novembre diversos espais privats de la ciutat de Barcelona acolliran un seguit d’activitats conduïdes per 17 artistes que formen part de fins a 8 col·lectius diferents.\nALAGroup – L’edifici infinit – projecte part del festival Seminaria Sogninterra, Maranolo\nAmb aquest festival innovatiu, Angelo Gioè, director de l’Institut Italià de Cultura, pretén apropar l’art a la ciutadania i iniciar un primer contacte amb l’art contemporani a través de diferents performances tant obertes a tot el públic com tancades a diferents escoles de Barcelona, com l’escola Montserrat.\nMaria Rosa Sossai, la comissaria del festival, explica que el nom parteix del terme introduït per la filòsofa i activista Gayatri Spivak, unlearning, és a dir, desaprendre, i el festival pretén acostar aquest concepte postcolonialista a l’àrea pedagògica a través de l’art participatiu i col·lectiu, i no l’art acabat i passiu al qual estem acostumats.\nEl lema del festival és “aprendre a desaprendre” i la seva intenció és provocar una experiència humana social i emotiva que sigui l’inici d’una experiència compartida que ha de continuar present al llarg de la nostra vida. Per aconseguir això, els artistes presentaran als participants una nova perspectiva d’entendre el món lligada al procés de buidar-se interiorment, però sense oblidar tot el que ja sabem.\nLes activitats, que conviden a la gent a fer una pausa en la seva rutina diària i que, per tant, no són descrites com a interrupcions, són col·laboracions entre artistes italians i artistes locals. En destaquem les següents:\nUna sedia per guardarsi de Baubaus\nDijous 8 de novembre de 11.00 a 15.30h al supermercat Keisy\nBaubaus introdueix un exercici de confiança que tindrà lloc a un supermercat i es basarà en fer un retrat de la persona que tens el costat, primer mirant-lo en silenci i després dibuixant-lo sense mirar el paper. Un cop recollits tots els retrats, s’uniran per crear unes estovalles que es faran servir en el sopar d’aquella mateixa nit.\nSplit Ends de Drifters\nDijous 8 de novembre de 16.30 a 18.30h a La Place\nEl col·lectiu Drifters, format per Chatelain i Miorandi, és un duo artístic nascut fa gairebé 5 anys que crea situacions inclusives en els seus projectes participatius. L’exercici que presentarà a Barcelona es basa en la idea de reduir les nostres propietats, és a dir, un voluntari es deixa tallar el cabell, que és considerat com una propietat personal, mentre llegeix un text en el qual es basa l’activitat. Amb això pretenen que la gent s’obri i treballen el tema de la pèrdua.\nSplit Ends, 2014 – performance inclusiva i en desenvolupament per Drifters (Valentina Miorandi + Sandrine Nicoletta)\nLe navi son partite d’ALAGroup\nDivendres 9 de novembre de 10 a 14h a la Biblioteca del Instituto Italiano di Cultura\nALAGroup és una plataforma d’art contemporani que considera el procés d’aprenentatge i ensenyament com un àrea de llibertat creativa. Els artistes d’aquest col·lectiu convidaran al públic a imaginar un món sense Amèrica partint de la pregunta “que hagués passat si Colon no hagués descobert Amèrica?”. A partir d’aquí comença el procés de desaprenentatge que portarà a una reflexió crític de la cultura occidental actual.\nUnlearning Palau de Valentina Bonizzi\nDissabte 10 de 10 a 11h al Palau de la Generalitat de Catalunya\nAquesta activitat està dividida en tres sessions, dos de les quals es duran a terme el dissabte al matí. En aquesta primera sessió l’artista guiarà els participants pel Palau de la Generalitat seguint el recorregut normal de les visites, però ho farà de manera peculiar. S’utilitzaran diversos artefactes que canviaran la nostra mirada. La segona sessió, que té lloc a continuació d’aquesta, ens fara reflexionar sobre diversos temes d’importància. L’última sessió la farà servir per treure conclusions de l’experiència.\nImagina un espacio para la comunidad sin líder de Museo Wanderkammer\nDissabte 10 de novembre de 15 a 18h al Caixaforum\nAmb la col·laboració de l’Escola Massana i David Ricart, el col·lectiu Museo Wanderkammer presentarà una acció participativa que parteix de la idea d’imaginar com seria el món si fos una utopia col·lectiva sense líders. Els artistes entregaran un fulletó als participants presentant la temàtica i demanant que es preguntin com viurien o que observarien en una societat d’aquestes característiques. L’objectiu és crear un fulletó final que s’anirà produint a mesura que la gent vagi fent propostes.\nMuseo Wunderkammer, Imagina un espai per a una comunitat sense líder, 2017/18\nPodeu consultar el programa i fer la inscripció de les activitats que ho requereixen a la seva pàgina web.


Al tombar la cantonada vaig trobar-me amb la teva mirada, a la següent ja m’havia escapat | Lucía Marcote\nLa línia recta és només una part del transportador\nDavid Mutiloa, melancolia laboral materialitzada\nTorrent Echidna Attractor. La raresa de la matèria\nAl tombar la cantonada vaig trobar-me amb la teva mirada, a la següent ja m’havia escapat\nLucía Marcote. Venècia.\nPassejant per la Biennal de Venècia, em demano què es pot escriure d’una cosa sobre la qual ja s’ha dit tot, o no tot, però de la qual hi ha moltes veus, sobretot a la xarxa. Fa un parell de setmanes que vaig passar per la porta de l’Arsenale i vaig recórrer els seus passadissos infinits creient-me que no em perdia res quan en realitat m’ho estava perdent tot. El primer cop que un acudeix a un esdeveniment tan colossal dins del món de l’art la sensibilitat es torna nul·la. A banda dels meus amics, el meu quadern va ser el meu company, la meva memòria.\nTinc la sensació que el primer cop que fas alguna cosa et sembla més intensa, més interessant, però a la vegada més confusa. Cal entrenar, afinar la mirada i el tacte. Seguint les indicacions de les cantonades, i amb milers de persones, vaig arribar a l’Arsenale. Les faccions que allí hi vaig trobar eren familiars, segurament perquè la meitat també havien acudit a Brussel·les la setmana anterior, i abans d’allà a Madrid, i així successivament dins de la dinàmica habitual d’un món tan endogàmic com l’artístic.\nFa uns dies, xerrava amb amics i recapitulàvem el que havíem vist. Es destaquen els mateixos noms, les mateixes obres. Em demanen si he vist tal o qual cosa i ja no ho recordo. Confesso que em vaig perdre pavellons com el Suís, el meu cos ja no donava per més cues. L’únic moment en què vaig començar a processar el que veia va ser quan va arribar l’Adriana el darrer dia, i vam fer un recorregut ràpid pels pavellons que creia que li podien interessar més. Hi ha poques persones amb qui puguis mantenir el mateix ritme en una exposició, passejar en silenci, creuar la mirada i tornar a sumir-te en les obres. Potser és un defecte d’historiadora de l’art, però explicar el que es troba davant meu m’ajuda a entendre-ho.\nSi hagués de fer alguna recomanació, començaria per l’exposició general, amb l’obra d’Ed Atkins, Korakrit Arunanondchai/Alex Gvojic, Hito Steyerl, Frida Orupabo, Jon Rafman, Tarek Atoui, Zhanna Kadyrova, Lawrence Abu Hamdan, Lara Favaretto i Kahlil Joseph, entre d’altres. Dins dels pavellons, el del Japó amb Cosmo-Eggs, el del Brasil amb Swinguerra, el d’Espanya, el d’Uruguai o el de França. La sensació final és que m’esperava més, potser sentir les papallones a l’estómac (em passa amb l’art, i ja no tan sovint). Podria seguir fent una llista, però crec que el més interessant és explorar una mica; ja sigui de manera física o a distància. Els artistes que vaig anotar al meu quadern són aquells que he descobert encara que siguin ben coneguts, o aquells que potser puc relacionar amb altres que ja conec. Es tracta d’un puzzle que he de recompondre a casa utilitzant com a peces les fulles de sala i el portàtil. Es multipliquen les pestanyes al navegador mentre escric.\nCada vespre em trobava amb companys, molts dels quals van explorar les exposicions situades a fora de Giardini i Arsenale. Al cap i a la fi, la ciutat s’engrandeix aquests dies i es fa impossible veure-ho tot. Venècia també és digna de ser visitada, viscuda, i com que les portes de l’exposició tanquen a les set, tinc temps per perdrem-hi una mica. Els carrerons, el pujar i baixar de les escales, les cantonades amb coneguts i desconeguts. M’esperava una ciutat abnegada pel turisme, i m’entristeix pensar que no m’ho va semblar tant pel simple fet que els llocs que més estimo, Mallorca i Barcelona, també ho estan. Si aneu a Venècia, atureu-vos en una pastisseria a fer un cafè. Sense voler he arribat a Piazza San Marco, no hi ha quasi gent, plou… Realment, aquesta ciutat és màgica.


::Inici >C.D. Riudoms\nVinculat al C.D. Riudoms des de fa molts anys, he estat jugador en gairebé totes les categories (infantil, juvenil, amateur i veterà), Vaig formar part dels equips que van ascendir de 3a. a 2. Regional i de 2a a 1a. Regional, on vam romandre dues temporades. Després de baixar vaig abandonar l'equip per anar a jugar a futbol sala fins que vam montar l'equip de veterans i des de fa dues temporades juguem amb el nom de C.D.Riudoms (abans ho feiem amb el d'A.E.Riudoms-Veterans Gaudí)\nBreu història del C.D. Riudoms\nL’introductor d’aquest esport al nostre poble va ser mossèn Francesc Duch Castanyé (1885-1966) i el mossèn Enric Domènech, d’origen riudomenc, ho va continuar creant un equip juvenil amb nois de 12 a 15 anys.\nEl primer lloc que s’utilitzà per practicar el futbol fou la plaça de l’Església i el primer camp, que es localitzà a prop de la riera de Maspujols, era conegut com el camp dels Tarcisis. Josep M. Guinjoan Garola va ser el jugador que va marcar el primer gol de la història del futbol riudomenc.\nEl futbol arrelà ràpidament entre els joves del municipi i, segons el Llibre d’Or del Futbol Català, el Riudoms Deportiu, constituït l’any 1923, és el primer club riudomenc, amb seu al carrer Major, 21, al cafè de cal Xurrac; en Rodolf Cavallé n’era el president; hi havia cinc classes de socis: honoraris, de mèrit, protectors (pagaven 12 pessetes anuals), numeraris i corresponsals; es desplaçaven en una diligència de cavalls, i van perdre el primer partit per 0 a 2 amb el Mont-roig. El club es constituí en associació el 3 de setembre de 1924 i en fou el president Joan Guinovart Manyé. Com a anècdota, cal mencionar que alguns dels jugadors d’aquesta entitat foren temptats per equips capdavanters de la província, com ara el Gimnàstic de Tarragona.\nEl primer camp en condicions per a la pràctica del futbol fou el Camp de les Sorts, situat sota del començament de l’actual avinguda de Pau Casals, en un terreny que l’arquitecte Antoni Gaudí cedí l’any 1923. El febrer de 1925, es constituí una segona entitat dedicada al futbol, el Riudoms Futbol Club, també conegut com el club Futbol Català o l'equip del Sindicat, que vestia samarreta de ratlles grogues i vermelles (com la senyera) i pantalons blaus. Els socis abonaven una quota mensual de 0,5 pessetes i fou la que inaugurà el camp conegut com El Gorrot o camp del Sindicat, localitzat on, actualment, es troben les parcel·les Ferran. El primer president fou Lluís Gavaldà Llurba i el local social estava situat en l’edifici del Sindicat Agrícola, al carrer Major, 35, d’aquí li ve el nom de l’equip del Sindicat, a Cal Morell.\nProbablement, per falta de jugadors i aficionats per mantenir dos equips, els dos clubs, Riudoms Deportiu i Riudoms Futbol Club, s’acabaren fusionant en una nova entitat, Unió Deportiva Riudoms, a finals de la dècada dels vint. Aquest equip va participar en competicions provincials, començant la temporada 1930-31, que ho féu en el grup de Reus.\nJa fins després de la Guerra Civil, concretament l’any 1943, no se sol·licità l’ingrés en la Federació Catalana de Futbol i es va inscriure en el campionat d’aficionats.\nLa següent aparició data de 1952, quan un grup de riudomencs fundà el Club Deportiu Riudoms i sol·licità l’ingrés a la federació. El president d’aquesta nova entitat fou Francesc Domingo Fontboté i tenia el domicili social a la plaça de l’Església, 4 i posteriorment, al carrer d’Anselm Clavé, 31. Durant dues temporades, fins l’any 1954, participaren en el campionat de Catalunya d’aficionats, però desprès no hi ha més senyals de l’entitat fins a l’any 1959, quan tornen a sol·licitar l’admissió a la federació, ara amb el nom de Club de Futbol Casino Riudoms, amb domicili al carrer Major i quan n’era president José M. Alsina Fontboté. Només durà una temporada.\nLa temporada 1966-67 es tornà a donar d’alta a la federació, tot i que es té constància que durant aquest període (1959-1966) d’aparent inactivitat va participar en tornejos i amistosos. Les temporades 1967-68 i 1968-69 participà en el campionat d’aficionats ja amb el nom de Club Deportiu Riudoms i aconseguir pujar a la categoria de 2a Regional.\nLa temporada 1969-70 debutà a 2a Regional, on va romandre fins a la temporada 1974-75, que baixà a 3a Regional, on jugà fins a la temporada 1984-85. La temporada següent participà en la competició d’aficionats i la 1986-87 tornà a la 3a Regional, però aconseguí l’ascens a 2a Regional, després d’una espectacular remuntada en el segon tram de la temporada.\nA 2a Regional es mantingué fins a la temporada 1991-92, campanya en la qual s’aconseguí, per primera vegada, l’anhelat ascens a la 1a Regional, després de disputar una promoció amb el Santa Bàrbara. Durant dues temporades, l’equip va romandre a la categoria amb la majoria de jugadors formats a l’entitat, però la temporada 93-94 baixà de categoria i retornà a la 2a Regional on es troba actualment.\nDurant anys va tenir una mínima participació de jugadors riudomencs, però en els darrers anys les incorporacions de gent del poble han estat notables. Durant aquesta darrera època, els presidents de l’entitat han estat: Paco Montserrat, Antoni Cruset, Daniel Colomé, Francesc X. Ortiz, Vicenç Solsona, Antoni Cruset i Olivé, Antoni Barreda i Carles Fortuny.\nTerrenys de joc del C.D. Riudoms\nUn dels principals problemes per al desenvolupament del futbol ha estat, durant diverses dècades, el terreny de joc.\nFins a l’any 1951, quan s’inaugurà el Camp del Minguet del Forn (actualment conegut com a Camp Vell), sota l’ermita de Sant Antoni i de propietat municipal, no es disposà d’una instal·lació duradora per a la pràctica del futbol.\nEn els inicis del futbol a Riudoms no hi havia diners per adquirir terrenys i s’utilitzava el sistema de la cessió o del lloguer mòdic, però sempre es depenia de les necessitats del propietari del terreny.\nAixí, després del Camp dels Tarcisis, del de la Sorts i del Gorrot, s’utilitzaren els terrenys de l’hort de la Caterina Llauradó, on actualment hi ha la caserna de la Guàrdia Civil; de l’hort del Marrasé, a l’avinguda de Reus, davant les parcel·les Ferran, se situà el Camp dels Republicans a la dècada dels trenta, tot i que fou utilitzat per diversos equips del poble; el Camp del Casal, prop de la mina de Sant Francesc, damunt del Camp Nou, acollir a partir del gener de 1935 l’equip del casal, d’orientació catòlica-conservadora.\nAcabada la Guerra Civil s’utilitzà el Camp del Pinar, ubicat a les parcel·les Ferran, sota el que havia estat el Camp del Gorrot.\nA partir de 1951, es jugà al Camp del Minguet del Forn, on destacaven les grades d’obra, fins a l’any 1975, que s’inaugurà el Camp Nou, també de propietat municipal i situat a la carretera de Cambrils, sota el que havia estat el Camp del Casal, tocant a la mina de Sant Francesc. Aquesta instal·lació ha estat funcionant fins al 1999, any en què es van traslladar als terrenys que conformen el complex esportiu format pel pavelló municipal, dos camps de futbol (un dels quals de gespa), una pista d’atletisme i, esperem que en un futur no massa llunyà piscina coberta, pistes de tennis i de bàsquet i futbol sala externes.\nAquest complex es troba situat als terrenys que constituïen l’antic abocador d’escombraries, entre el rieró de Santa Eulàlia i la riera de Maspujols.


SÓN REALS ELS BENEFICIS DEL PENSAMENT POSITIU? I EN CAS AFIRMATIU, COM OBTENIR ELS MILLORS BENEFICIS? - BLOC SIZTA2SIZTA - ASSESSORAMENT\nPrincipal Assessorament Són reals els beneficis del pensament positiu? I en cas afirmatiu, com obtenir els millors beneficis?\nSón reals els beneficis del pensament positiu? Tot depèn de com l’utilitzeu. Apreneu quan el pensament positiu és perillós i quan funciona\nSiguem sincers aquí: si només el pensament positiu pogués canviar les nostres vides, no estaríem buscant estadístiques de nivell epidèmic solitud , depressió , i ansietat .\nPerò si no va funcionar gens, per què el terme encara està al voltant?\nResulta que els beneficis del pensament positiu són reals, però no de la manera filtrada que us diran els llibres i gurus d’autoajuda poc investigats.\nLes arrels de la psicologia positiva\nVal la pena dedicar-se un moment a entendre com va sorgir el concepte de pensament positiu i quina incomprensió té el terme.\nFins als anys cinquanta, la psicologia i la psicoteràpia es van centrar exclusivament en allò que no passava a les persones. Era un 'model de malaltia'.\nDesprés va venir el moviment de psicologia humanista , dirigit per Abraham Maslow i Carl Rogers , suggerint que potser també calia centrar-nos en el que eradretamb la gent. Com és que els humans trobem el coratge de mantenir-nos esperançats? Com podem aprofitar els nostres recursos interns ?\nA finals de segle, el terme ' el moviment de psicologia positiva ” s’havia encunyat. Es va centrar en coses com resiliència , creativitat, espiritualitat, coratge i esperança.\nLlavors, on ens hem equivocat?\nCom molts moviments populars (en la seva època d’època, la psicologia positiva era promocionada per la BBC, el Sunday Times i el New York Times)la gent volia saltar al carro. Això va provocar una pluja d’estudis mal realitzatsdissenyat per declarar que va conduir a l'optimisme felicitat . (Els estudis millor executats han contrarestat la majoria d'ells). I, per descomptat, aviat va seguir un seguit de llibres d’autoajuda.\nLa psicologia positiva es va reduir al simple pensament positiu. Però és com dir que una bona salut física només es tracta de menjar pastanagues.\nPerò el moviment de la psicologia positiva mai no va proposar que només penséssim positius, o ignoréssim els reptes als quals ens enfrontem i les coses que hem de curar dins nostre. Simplement va suggerir que també examinéssim com podem obtenir el nostre positiuqualitatsper recolzar-nos en el nostre desenvolupament personal.\nteràpia a curt termini\n(Llegiu la nostra peça a “ Mites sobre la psicologia positiva ” per obtenir més informació sobre aquest front.).\nPer què el pensament positiu per si sol pot ser perillós\nPer: JD Hancock\nEl pensament positiu ha esdevingut tan corrent que té els seus propis eslògans. 'Pensa en positiu!' 'Està tot bé!' 'Ets el que penses!'.\nLa insidiosa idea darrere d’aquestes frases és thasi ho tens pensaments negatius és culpa vostra i hauríeu de poder controlar-los. Si no podeu, sou responsable de qualsevol resultat, com ara el vostre depressió i ansietat.\nAixò passa per alt el que és real trauma molts han experimentat a la vida. Mentre que la psicologia positiva defensaria la capacitat de recuperació i la creativitat que us ha permès arribar on esteu avui i us animaria a trobar més recursos interns per continuar d’una manera encara més eficaç, el pensament positiu vergonyes i et deixes sentir defectuós i culpable.\nI imagina’t si el teu amic realment ho necessitaparli amb algú i li digui amb molta claredat: «Penseu en positiu, estareu bé». Les seves setmanes dedicades a guanyar coratge per compartir s’esborren.\nNo només això, exercir pressió social sobre els altres per sentir-se positius pot deixar-los sentirpitjordel que ja feien. A Resum de la investigació del 2012 de quatre estudis separats van mostrar que esperar que els altres se sentin feliços pot fer que se sentin més negatius i dolents amb ells mateixos.\nPensament positiu o negació?\nUn altre perill real del pensament positiu és que es pot utilitzar per amagar la negació.\nUna cosa és saber que teniuproblemes de diners i creure que podeu solucionar-los amb l’ajuda adequada (pensament positiu).\nPerò és una altra cosa decidir-hoels vostres problemes de diners s’ordenaran, perquè ‘tot està bé!”, així que aneu a comprar aquell vestit que us agrada (negació).\nNo puc perdonar\nNo esteu segur de si esteu practicant la negació o no?Seieu i escriviu una llista de pros i contres al voltant de la vostra situació. Si fins ara no us heu fixat en cap d’aquests inconvenients i / o si els aspectes positius també són coses que no heu acabat de pensar, sí, és probable que us hagueu negat.\nLlavors, quan és útil el pensament positiu?\nPer: jessica mullen\nAnem a donar un cop d’ull a la teràpia cognitiu-conductual. La TCC ésUn dels més basat en evidències (està demostrat que funciona), ja existeixen formes de teràpia que utilitzen el pensament positiu en el seu procés.\nUn terapeuta de TCC et demana que facis ‘ gràfics de pensament ’. Reconeixeu un pensament negatiu i el rectifiqueu. Aleshores trobareu el pensament exactament oposat, sovint extremadament positiu. Mirant tant els pensaments negatius com els positius que heu plantejat, la següent tasca és trobar un ‘ 'Que cau en algun lloc entre els dos i us sembla creïble.\nPer tant, el pensament positiu és molt eficaç, no quan s’utilitza com a negació, sinó quan s’utilitza per mostrar-nos el poc útil i el fals que és el nostre pensament negatiu. D’aquesta manera ens pot ajudar a obrir la nostra ment a les possibilitats i altres perspectives potser no ho hauríem vist abans.\nCom podeu utilitzar el pensament positiu i obtenir resultats\nAixí que veure un a part, com es pot començar a experimentar els beneficis del pensament positiu?\nAquí teniu algunes tècniques que utilitzen els terapeutes que podeu provar per vosaltres mateixos:\nMindfulness primer us ajuda a prendre consciència dels vostres pensaments. Amb compromís i pràctica, t’adones que no ets el teu pensament, sinó quelcom molt més poderós. I teniu el poder de triar a quins pensaments cal respondre. No sé ben bé com fer-ho ? Llegir o gratuït i fàcil de seguir ' '.\nAgraïment no és només un pensament positiu, és l’art pràctic de reconèixer allò que realment ja està passant bé a la vostra vida. La investigació demostra que trigar cada dia a practicar l’agraïment té avantatges psicològics de llarg abast: llegiu el nostre article sobre ‘ Els beneficis de la gratitud ' per més.\nRevistes els nostres pensaments negatius ajuden a crear espai per veure el costat positiu. També us ajuda a veure si esteu negant. Podeu fer una idea de la teràpia de la TCC aquí i fer una versió escurçada d’un diagrama de pensament: pensament negatiu escrit, seguit de contrastos positius oposats, seguits de trobar uns quants pensaments equilibrats que es posin entre els dos. És possible que també vulgueu escriure totes les vostres experiències positives: un estudi he trobat que això millora no només l’estat d’ànim, sinó també la salut física.\nVisualitzar alguna cosa positiva va més enllà del pensament positiu: pot crear un estat emocional positiu. S’ha trobat que els estats emocionals positius augmenten la nostra capacitat per veure oportunitats i aprofitar els nostres recursos interns (anomenat ‘ ampliar i construir la teoria de les emocions positives ‘). Per obtenir més informació, llegiu el nostre article sobre ' Els avantatges de la visualització '.\nQuines teràpies de parla usen psicologia positiva?\nT’interessa una teràpia que integri conceptes de psicologia positiva?És possible que vulgueu examinar aquestes teràpies de conversa:\n/ teràpia humanística\nteràpia breu centrada en la solució (SFBT)\nteràpia d’acceptació i compromís (ACT)\nteràpia conductual cognitiva (TCC) .\nSizta2sizta us pot ajudar a trobar un terapeuta que ofereixi un dels enfocaments anteriors. Amb quatre ubicacions al centre de Londres, ara també us connectem amb terapeutes de tot el Regne Unit a través de la teràpia Skype.\nEncara teniu alguna pregunta sobre els beneficis del pensament positiu? Pregunteu al quadre de comentaris públics de sota.\n01:00 love able\nquè és sfbt\nsignes de problemes d’ira\nconfiant en els altres\nAssessorament prematrimonial: totes les vostres preguntes han estat respostes


Camino de Santiago en bici des de Lleó organitzat | Biciland\nEl Camino des de León en bici organitzat és un recorregut de 8 dies de durada. Durant el trajecte, podràs sorprendre't amb els increïbles paisatges muntanyosos i fotografiar pobles on l'encant ho absorbeix absolutament tot.\nUn dels punts claus d'aquesta aventura és la Creu de Ferro, situada en el punt més alt del Camí des de León, a uns 1500 metres d'altitud. És una de les rutes més conegudes, tot i això no fa que perdi la seva essència màgica.\nL'experiència de pelegrinar pel Camí de Santiago és una de les més impactants que es poden fer, sent una manera de gaudir de la natura, de relacionar-se amb altres persones, mentre s'avança per la ruta que ha de portar-nos fins a la catedral de Santiago. Hi ha una gran varietat de Camins que creuen tant la península Ibèrica com Europa. El Camino des de Lleó és un dels més tradicionals.\nEntre les localitats a visitar durant el Camí de Santiago, en la seva versió des de Lleó, destaca la ciutat d'Astorga, una de les parades més esperades pels bicigrinos. La ciutat d'Astorga es troba a la zona central de la província de Lleó. La ciutat disposa d'un gran nombre de parcs i zones verdes que destaquen per ser de les més antigues que avui dia es puguin trobar. Es tracta d'una ciutat on sempre ha estat present la influència religiosa de diferents déus. En passar per aquesta ciutat seria molt interessant visitar el Museu de la Xocolata, el Museu Romà d'Astorga i el Palau Episcopal d'Astorga, llocs molt curiosos per immortalitzar en una fotografia.\nEl Camí amb bici des de Lleó organitzat sense maletes\nCom totes les nostres rutes, la del Camí des de Lleó organitzat compta amb el servei Pedala Sense Maletes, perquè tu només t'ocupis de gaudir de l'experiència i prendre les millors fotografies. Cada dia el nostre personal s'encarregarà de recollir el seu equipatge i de traslladar fins al següent allotjament.\nLa ruta del Camino des de Lleó en bicicleta inclou la Credencial del Pelegrí. Aquest document ofereix alguns avantatges que convé conèixer abans de començar, com és poder sol·licitar a Santiago de Compostel·la l'acreditació d'haver realitzat el pelegrinatge (coneguda com la Compostel·lana), o accedir a descomptes en alguns restaurants i albergs. En aquest article t'oferim informació detallada sobre la Credencial d'el Pelegrí.\nA Biciland som conscients de les ganes que tens per iniciar aquest viatge del camí de Sant Jaume en bicicleta des de Lleó, i per això, volem que arribis a la destinació sense patir cap contratemps. És per això, que t'oferim una sèrie de consells que et seran d'utilitat.\nEn primer lloc recorda portar sempre amb tu provisions de tota mena. Aigua per prevenir la deshidratació, i menjar per reposar forces mentre duri el recorregut del Camí des de León en bici.\nAssegura't també de portar només l'indispensable durant la marxa. Et recordem que en Biciland tenim un servei de transport de maletes d'hotel a hotel. Aprofita-ho!\nSi per alguna raó no pots, o no vols portar la teva bicicleta, no passa absolutament res. Aquesta ruta que us oferim, inclou el lloguer d'una bicicleta de 21 velocitats adaptada per a qualsevol situació.\nCal que tinguis en compte una cosa que molts passen per alt. Portar un kit de reparació per a bicicletes per a imprevistos sobre la marxa. De tota manera, posem a la teva disposició un servei telefònic per a emergències 24 h.\nTambé has de tenir en compte que l'ús del casc a Espanya és obligatori, i no portar-pot suposar una sanció econòmica per part de les autoritats. No et preocupis, si no tens un, nosaltres ens encarreguem d'aconseguir-ho a través del nostre servei de lloguer.\nL'últim pas que et queda per iniciar la primera etapa del teu pelegrinatge pel Camí des de León en bici és contractar la ruta que t'oferim des de Biciland.\nNo oblidis que davant de qualsevol dubte, el nostre equip comercial està per ajudar-te i resoldre tots els teus dubtes. Bon viatge!\n6 nits d'allotjament en els establiments esmentats amb esmorzar.\nDIA 1: ARRIBADA INDIVIDUAL A LLEÓ\nAprofiti la seva estada a Lleó per visitar llocs tan emblemàtics com la Catedral de Lleó, el Barri Humit (zona de tapes), la Plaça Major, la Col·legiata de Sant Isidor o el Museu d'Art Contemporani de Castella i Lleó.\nDIA 2: LLEÓ - RABANAL DEL CAMINO / 69 KM APROX.\nComençarà el Camí Francès des de Lleó, amb una etapa amb bicicleta fins Rabanal del Camino. Creuarà els municipis de Villadangos del Páramo i Astorga. En el primer poble podrà visitar l'Església de Santiago Apòstol (de finals del S.XVII i principis del XVIII), i en Astorga descobreixi la seva Catedral, el seu Palau Episcopal o passegi pel casc antic i contempli el seu llegat romà. A més a més, podrà degustar la gastronomia tradicional de la zona, especialment el "Cocido Maragato".\nDIA 3: RABANAL DEL CAMINO- VILLAFRANCA DEL BIERZO / 56 KM APROX.\nAvui anirà des Rabanal del Camino fins Villafranca del Bierzo. En aquest trajecte, passarà pel poble de Molinaseca, punt de referència en el Camí i on podrà visitar el Santuari de La nostra Senyora de les Angoixes, l'Església de Sant Nicolau de Bari, el Pont dels Pelegrins o el Creuer de Sant Crist. Un cop hagi arribat a Villafranca, visiti l'Església de Santiago, La Anunciada, Sant Nicolau, la Col·legiata, el Castell, l'Albereda i la plaça Major.\nDIA 4: VILLAFRANCA DEL BIERZO - TRIACASTELA / 56 KM APROX.\nDes Villafranca del Bierzo partirà cap a Triacastela, passant per O Cebreiro. En aquest últim trobarà l'extraordinària església d'estil preromànic de Santa Maria La Real del Cebreiro, així com el seu Museu Etnogràfic. En Triacastela, no us oblideu de visitar la seva Església que data del S.XI.\nDIA 5: TRIACASTELA - PALES DE REI / 70 KM APROX.\nL'etapa d'avui el portarà fins Palas de Rei. De camí a Pal·las, podrà veure els pobles de Sarria i Portomarín. Sarria és el punt escollit per molts pelegrins per començar el Camí, i compta amb llocs tan interessants a visitar com l'Església Parroquial de Santa Mariña, l'Església del Salvador i el Convent de la Magdalena. En Portomarín trobarà la capella de la Mare de Déu de les Neus, l'església-fortalesa de Sant Nicolau, l'església de Sant Pere i els pazos de el Comte dóna Maza i dues Pimentales. Finalment arribarà a Palas de Rei on destaquem la seva església de Sant Tirso, el castell de Pambre i el Pazo d'Ulloa.\nDIA 6: PALES DE REI - SANTIAGO DE COMPOSTEL·LA / 69 KM APROX.\nSortirà des Palas de Rei amb destinació a Santiago de Compostel·la. Pel camí passarà per Arzúa, on destaquem l'antic Convent de la Magdalena i l'església parroquial de Sant Jaume. Ja a Santiago, visiteu la seva extraordinària catedral i la Plaça de l'Obradoiro. Tampoc es perdi l'oportunitat de passejar pel Casc Antic, degustar l'oferta culinària i visitar altres edificis emblemàtics com l'Hostal dels Reis Catòlics, el Monestir de Sant Martín Pinario o el Pazo de Raxoi.\nDIA 7: RETORN A CASA\nDesprés d'esmorzar, tornada a casa o possibilitat d'extensió.\nLeón - (Espanya) - Santiago de Compostela - (Espanya)\nHabitació doble o compartida (segons la categoria seleccionada) 495 € 390 € 240 €\nSupl. Habitació individual 144 € 100 € -\nMitja pensió 133 € 100 € -\nLloguer bicicleta 206 €


• Donar a conéixer dels productes de qualitat que ofereixen. • Actuacions de Pau Blas i del musical Mordiscos del ballet de Gabriel Amador\nEnviat per Redacció Muntanyes en 4 de novembre de 2016.\nTags: Alcoi, Mercat de Sant Mateu\nAquest dissabte dia 5 tornen les tapes al Mercat de Sant Mateu, ho faran entre l’una i les tres del migdia de cada dissabte durant l’època de Nadal. Tal com exposa la regidora de Comerç, el que proposa aquesta iniciativa és donar a conéixer dels productes de qualitat que ofereixen al Mercat de Sant Mateu, un mercat emblemàtic alcoià.\nAquesta iniciativa l’any passat va resultar un èxit, ha comentat el representant del Mercat a un comunicat de premsa, i la gent ha estat reclamant una segona edició.\nA més dels productes de qualitat que s’ofereixen en les tapes i d’un servei de persona a persona, els assistents podran gaudir de les actuacions de Pau Blas i del musical Mordiscos del ballet de Gabriel Amador.\nEl saber no ocupa lloc, i El Gratis tampoc


En l’article d’ahir sobre la Ryder Cup es va publicar per error que el 2015 es va fer a Caldes de Malavella, quan havia de dir que el 2015 la candidatura catalana (PGA Catalunya de Caldes de Malavella)...\nEls dos jugadors enllacen dues victòries catalanes en l’Infinitum a Salou i el PGA a Caldes de Malavella, una fita sense precedents en el DP World Tour, l’antic circuit europeu\nEl president de la Federació Catalana de Golf, Ramon Nogué, assegura que els dos tornejos del DP World Tour han estat un bon aparador per tornar a aspirar a tenir aquest gran esdeveniment\nEl moianès Adri Arnaus ha fet un darrer gir de molt de nivell al PGA Catalunya de Caldes de Malavella (-7) i ha guanyat el Catalunya Championship del circuit DP World Tour en el play-off de desempat contra...\nEl sud-africà Oliver Bekker és el nou líder del Catalunya Championship que es disputa a Caldes de Malavella. Suma 205 cops (-11) i en té dos d’avantatge sobre l’anglès Laurie Canter. Pablo Larrazábal...\nCarter és el líder en solitari a Caldes.\nL’anglès Laurie Carter és el líder en solitari del Catalunya Championship del circuit DP World Tour que es disputa a Caldes de Malavella. Suma 137 cops (-7) i en té un d’avantatge. Pablo Larrazábal...\nPablo Larrazábal s’assegura la participació en l’Obert britànic i en el campionat de la PGA\nEl jugador barceloní escala fins al quart lloc del DP World, l’antic circuit europeu, després de la victòria en l’ISPS Handa Championship disputat a Salou\nLarrazábal guanya a Salou i suma el setè triomf de la seva carrera\nEl barceloní fa una darrera volta extraordinària de 62 cops i supera per un cop el basc Otaegui


A Queviures Duxans trobarà tota classe\nd' articles de records i d' alimentació com;\ncarnisseria, embotits, pa del dia, licors,\nMaria Rosa Duxans: “les botigues són el lloc de trobada dels pobles”\nMaria Rosa Duxans, gerent de la botiga Queviures Duxans” de Sant Llorenç de la Muga, parla de la part més tradicional de les botigues i del turisme del municipi.\nUna botiga de sempre, amb història?\nSi, és una botiga amb història ja que és una botiga força antiga. Varen començar els meus besavis, els avis de la meva mare, així que represento la quarta generació de la meva família que regenta la botiga.\nLa gent no té temps i fa ús de les grans superfícies per a fer les seves compres, què ofereix la botiga tradicional?\nLa proximitat a casa i els amplis i flexibles horaris, que comporten moltes hores de dedicació. En certa manera és, per a molts, la botiga dels descuits o de les compres de darrera hora. També la confiança i estar sempre a la disposició dels clients és un valor important. Tot i això les botigues tradicionals es van acabant ja que és molt sacrificat i a mesura que aquells que tenen una botiga es van jubilant, tanquen. Però també és important que les botigues són el lloc de trobada dels pobles, el lloc on els veïns comparteixen el seu dia a dia.\nQuè podem trobar a Queviures Duxans?\nDe tot. Tabac, premsa, souvenirs, carnisseria, embotits, fruites verdures, pa del dia, licors.... Algú en fa broma i de la botiga en diu “Can de Tot”.\nSant Llorenç de la Muga és un bon lloc pel turisme rural. Quins indrets recomanaria?\nTot el poble. Té molta història, està emmurallat, té el castell, els ponts i, com no, uns paisatges molt macos en gran part gràcies al pas de La Muga. La Muga és el tot, allò que dona més encant al poble.\nBona vida a Sant Llorenç?\nSi, és un poble molt còmode per viure-hi, molt a prop de Figueres, té molta tranquil·litat i amb un entorn molt maco que, a més, permet molta llibertat, sobretot pels més menuts. És un lloc ideal per a les famílies.\nQUEVIURES DUXANS, Plaça Carlos Camps, 2 - Tel: 972 542 040 - 17732 St. Llorenç de la Muga\n©Copyright 2006-2015 CRAE Alt Empordà (Fr1)


Un bona part de militants i simpatitzants del col·lectiu de Compromís a Benissa estaran presents en l’històrica manifestació pel #FinançamentJust convocada per a demà a València. A més, aprofitem aquest escrit per a fer una crida massiva a participar en aquesta manifestació unitària de tota la societat civil convocada per a demà dissabte 18 de novembre a les 18 hores a la nostra capital amb eixida al carrer de Guillem de Castro, concretament a l’esplanada del Museu Valencià de la Il·lustració i la Modernitat (MuVIM).\nPerquè ara és la nostra hora, el temps de que els valencians i les valencianes reivindiquem de manera contundent i com mai hem fet un tracte just per part del govern central. No volem ser més, però tampoc menys que ningú. Hem de dir prou, volem allò que ens mereixem. S’ha d’acabar ja amb l’infrafinançament i la discriminació que patim en les inversions de l’estat espanyol que ens ofeguen.\nAquesta marxa és “políticament oportuna, necessària i fins i tot peremptòria per visibilitzar que els valencians i valencianes no volem ser ciutadans de segona. No anem a permetre que el Govern de l’Estat seguisca retallant els drets de la ciutadania valenciana”, aquesta marxa qno va contra ningú, sinó a favor de la defensa dels interessos valencians, una llàstima que el PP no l’haja recolzada, quedant com l’únic partit que es situa clarament en contra dels interessos dels valencians i les valencianes.\nAl territori valencià som l’11% de tota la població de l’Estat i representem el 10% del PIB. Però, només rebem un 6,5% del total de les inversions territorialitzades pressupostades, i d’estes inversions, el govern central només va executar la mitat en 2016, és a dir, que en aquell any, únicament vàrem rebre un 3,5% de totes les inversions de l’Estat. Des de Compromís demanem unes inversions territorialitzades en infraestructures d’acord al pes poblacional del territori valencià i compensacions per la insuficiència de finançament i d’inversions dels últims anys.\nI per a que les benisseres i benissers coneguem millor la situació exacta en la que ens trobem hem organitzat una xarrada informativa al respecte al nostre poble, la farem el pròxim divendres 24 de novembre a les 20 hores en l’Arxiu Municipal de Benissa, carrer La Puríssima, 39 i participaran en la mateixa, Enric Bataller, diputat de Compromís al Congrés de Madrid i Joan Sanchis, assessor de la Conselleria d’Economia Sostenible. Vos esperem a totes i a tots.\nA més, en la pròxima Junta de Govern presentarem una proposta per a portar a Benissa l’exposició L’Or dels Valencians http://ordelsvalencians.com/ una exposició pedagògica que pretén donar a conèixer la pèrdua sistemàtica i injusta dels recursos econòmics als que tenim dret els valencians com a ciutadans espanyols. Un espoli que el govern central ens ha “aplicat” durant la democràcia i que els valencians i valencianes hem de conèixer.\nI si vols conèixer més sobre aquest tema et recomanem que visites aquesta pàgina web https://finançamentjust.com/ i que si no ho has fet encara signes el seu manifest.


Presentació pública del projecte de la carretera de Riba-roja a la Granja d'Escarp - Ajuntament de Riba-roja d'Ebre\n10/11/2014 /en Agenda, Notícies /por Ajuntament de Riba-roja dEbre\nEl Director General d’Infraestructures de Mobilitat Terrestre, Xavier Flores Garcia, visita demà Riba-roja d’Ebre per presentar l’estudi informatiu i d’impacte ambiental de la carretera que unirà el nostre poble amb Almatret i la Granja d’Escarp, una via llargament reivindicada que permetrà la comunicació amb terres lleidatanes i amb l’autopista AP2.\nL’acte, que tindrà llic a les 10 del matí a la sala de Plens de la Casa de la Vila, està obert a tots els veïns i entitats locals, i comptarà amb l’assistència del delegat del Govern a les Terres de l’Ebre, Francesc Xavier Pallarès, i el delegat del Govern a Lleida, Ramon Farré, així com els alcaldes i regidors de Riba-roja d’Ebre, la Granja d’Escarp i Almatret.\nLa nova carretera, que forma part del Pla d’Evacuació Nuclear de Tarragona (PENTA), donarà sortida al pont sobre el riu Ebre que es va construir fa 17 anys i, a més, resol una demanda històrica que es remunta als anys 30 del segle passat, en època de la II República. El projecte compta amb el consens dels tres municipis implicats.\nDesprés de l’acte institucional, la comitiva, acompanyada per representants de les entitats locals, es desplaçarà al pont de Riba-roja d’Ebre per fer una fotografia de família.\nPer a més informació, consulteu aquesta notícia prèvia del projecte de la carretera.\nJornada Dolors Cabré i Montserrat, el dissabte 22 de novembre La futura carretera a la Granja d'Escarp, "una infraestructura bàsica...


Imatge d'un cribatge massiu realitzat a Catalunya.\nAugmenten els ingressats a les UCI al Camp de Tarragona i els pacients amb covid a les Terres de l'Ebre\n09/04/2021 a les 10:39\nEl procés de vacunació amb primera dosi segueix sumant per milers a les comarques de Tarragona. Les dades d'aquest dijous, 8 d'abril, indiquen que van ser 6.507 els nous vacunats al Camp de Tarragona i 1.413 a les Terres de l'Ebre. Aquestes xifres deixen els vacunats en 94.879 i 31.734, respectivament.\nLa dada negativa es registra en el cas de la regió sanitària del Camp de Tarragona amb l'increment del nombre de pacients ingressats a les UCI, que ara són 24 (+3), tot i que s'ha registrat el descens en un pacient pel que fa als ingressats als hospitals per covid-19. En el cas de la regió sanitària de les Terres de l'Ebre, les dades a les UCI es mantenen estables (3 ingressats), però augmenta en tres persones els pacients als hospitals afectats per coronavirus.\nA l'Ebre, el risc de rebrot baixa lleugerament situant-se en 108 punts (-6), i la velocitat de propagació també cau lleugerament, quedant en 1,75 (sis dècimes menys). En el cas del Camp de Tarragona, mentre que el risc de rebrot cau imperceptiblement i queda en 132 punts (-2), la velocitat de propagació RT augmenta i s'apropa cada vegada més a l'1 (0,91).\nTambé cal apuntar en el balanç negatiu una nova víctima mortal per coronavirus registrada a la zona del Camp de Tarragona, que suma un total de 1.082 morts des de l'inici de la pandèmia. A les Terres de l'Ebre es manté inalterat el registre de 174 morts per covid.\nPel que fa als nous positius registrats, a la regió sanitària del Camp de Tarragona se n'han registrat 92 de nous i a l'Ebre 17. Les xifres totals queden en 37.925 i 10.106 positius confirmats, respectivament.\nSituació global a Catalunya\nComenta el contingut : Gairebé 8.000 tarragonins van sumar-se dijous als vacunats amb primera dosi


Eco Tarragona: Sindicats i polítics, en peu de guerra\nAquests últims dies han saltat totes les alarmes vers la fusió entre Caixa Catalunya, Caixa Tarragona i Caixa Manresa. El passat dia 9 de novembre les direccions de les tres entitats financeres es van reunir amb els sindicats de treballadors per comunicar-los que hi haurà una reducció de plantilla de 1.800 persones i el tancament de 500 oficines. Com és evident, els representants dels treballadors no estan d’acord amb aquestes xifres. La reducció de plantilla es faria a través de prejubilacions i baixes incentivades sense garantir la llibertat d’elecció.\nA partir d’aquest punt, tant els sindicats com alguns polítics han pres part en la qüestió. Més de 1.000 treballadors es van concentrar davant de la seu de Caixa Catalunya a Barcelona el passat dimarts 17 de novembre. A dins, s’hi trobava reunit el consell d’administració per aprovar la fusió. Els treballadors són conscients que una fusió implica una reorganització d’actius i efectius, però no amb aquestes magnituds.\nEco Tarragona va assistir el passat dijous 19 de novembre a la compareixença pública que va fer el Sindicat de Treballadors de Caixa Tarragona (SECT), després de reunir-se amb l’alcalde de la ciutat, Josep Fèlix Ballesteros. Gaietà Jové, representant del SECT va explicar que “no hi poden haver acomiadaments traumàtics ni tancament d’oficines que vinguin donats per un moment determinat, sinó que s’han de mantenir unes expectatives de futur”. També va afegir que si les dades són certes, “la caixa resultant seria més petita que l’actual Caixa Catalunya quan l’objectiu és créixer”.\nPel que fa a la reacció d’alguns polítics podem destacar la de l’alcalde de Tarragona que ha posat de manifest que “ratifiquem la necessitat de la fusió però amb línies de coherència amb el que ens havien dit fins ara. Des de l’Ajuntament estem d’acord amb l’opinió i el paper dels sindicats i els hi donem tot el nostres suport”.\nPer la seva banda, el delegat del Govern de la Generalitat, Xavier Sabaté va qualificar la reducció de plantilla de “brutal” i ha comentat que és “impossible que de cop i volta sobrin 1.800 treballadors”. Cal recordar que tant la Generalitat com l’Ajuntament de Tarragona van recolzar la fusió, ja que era positiva per a les tres caixes.\nAhir, dilluns 23 de novembre van continuar les negociacions entre sindicats i direccions i sembla que tot continua igual. D’aquesta reunió només s’ha pogut extreure que les tres direccions reflexionaran sobre els acomiadaments i tancaments d’oficines. En principi s’ha d’arribar a un acord abans del proper divendres, dia en què es reunirà el Consell d’Administració de Caixa Tarragona.\nPublicat per Gerard a 10:54\nEtiquetes de comentaris: Caixa Catalunya, Caixa Manresa, Caixa Tarragona, Fusió, SECT


Pàgina:La fabricanta (1904).djvu/46 - Viquitexts\nPàgina:La fabricanta (1904).djvu/46\nSi haguesses llegit tant com jo, ja ho sabrías fins ahont pot arrivar la forsa de las passións. Per aixó't dich que aquesta condició la poso en primer lloch, y després que sia una persona educada y de posició corresponent á la nostra; perque, com diu molt be la mama, las noyas hi han de tenir molt compte en á quí posan los ulls; y en no essent del seu bras, pocas conversas..... ¡ay! y apropósit: ¿Sabs quí es aquell xicot del Euterpe que á tu't sapigué tant regreu de no haverlo porgut posar sota un tálam, pel fet d'anar al café á buscar una copa d'aygua-naf?\nFeya catorze días que la Antonieta no havía lograt treures del pensament la persona que li acabavan d'esmentar: catorze días que li semblava una satisfacció imponderable tenir algú ab qui desahogar lo seu cor respecte á ell; y sobre de tots los seus desitjos y satisfaccions, sapiguer quí era; y ara que tan impensadament anavan á dirli, sentí que'l cor se li encongía, y ab veu, que en va procurava fer indiferenta, preguntá:\n— ¿Quí es?...\n— Donchs filla, per lo que vaig veure — digué ab burleta exageració la Florentina — ¡es tot un fadrí, de la fábrica de ca'l Escudé! Ahir, quan várem eixir ab la mama del funeral de la senyora Treseta, al baixar per las escalas de Sant Pere, nos trobárem ab la sortida dels treballadors y'l vaig veure á n'ell, que anava ab lo mateix company del altre vespre... Y,\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=Pàgina:La_fabricanta_(1904).djvu/46&oldid=115334»


Cuina i Hort: LA COLMENA QUE DICE SÍ : compra productes directament a agricultors i poductors locals\nLA COLMENA QUE DICE SÍ : compra productes directament a agricultors i poductors locals\nSi segueixes el bloc ja sabràs que el passat dijous dia 24 de Juliol vaig tindre el gust de conèixer a la nova plataforma "La Colmena que dice Sí" de Barcelona.\nQue qué és La Colmena que dice Sí (La Ruche Qui Dit Oui), estaràs pensant???. Doncs és una empresa francesa que ofereix als grangers i agricultors una plataforma per vendre productes directament als consumidors, sense haver de dependre d'intermediaris per a la seva distribució i comercialització. La primera Colmena es va crear ara fa 3 anys a França i en l'actualitat a França i a Bèlgica n'hi ha 500!!\nEl funcionament de la Colmena que dice Sí (LCQDS), tal i com indica el seu propi nom, Colmena, gira al voltant de la crecaió de ruscs de productors i consumidors, que cada setmana es reuneixen en un lloc concret, en aquest cas a Barcelona, al carrer Bailen nº 11, a l'espai Markers of Barcelona (MOB) - FabCafe BCN, per tal de conèixer i poder comprar els productes d'una forma diferent, més personal. Allà trobareu al Sergi, la Shaina i al Marc Raulin.\nEntra i uneix-te!!. Jo ho vaig fer tal i com us he dit la setmana passada....doncs per motivar a la gent i com a agraïment als seus primers membres de Barcelona et regalaven la teva compra de productes!!, i així és el que vaig fer després d'assabentar-me gràcies als Horts Ca n'Alegria.\nDoncs bé, després de fer la comanda per la web, t'envien un correu de confirmació de la teva compra i et recorden que el punt de recollida es al MOB, els diijous de 18:00-20:00h.\nHorts de Ca n'Alegria i de la Mercè\nI allà puntual, abans de les 18:00h, aprofitant a prendre una aigua fresqueta amb la calor que queia, el preu 1€, servida pel Sergi... mentrestant arribaven els productors i muntaven les seves paradetes... crec que no m'he deixat a ningú!!\nPortal Berguedà empresa d'inserció, S.L.\nBakeryBCN, Cerveses JK\nHorta de la Mercè\nI després d'una llarga estona xerrant amb cadascú de vosaltres, tastar el pa de BakeryBCN i el pastís de pastanaga... de Mulán Cakes, vaig recollir els meus productes,...sort que duia el carro de la compra però encara i així les noies de l'horta de la Mercè van acompanyar-me fins al cotxe!! Gràcies!!\nCerveses JK, la Klosca i Portal Berguedà\nI bé, la meva compra va ser aquesta: (us deixò preus però a la web ho teniu tot!)\n1 pack de 3 iogurts ensucrats (3x125g) 1,60€\n1 pack de 3 iogurts amb mermelada de fruits del bosc (3x125g) 2,05€\nBledes 500g 1,60€\nPrunes 1Kg 2,50€\nPréssecs 1Kg 2,50€\nCebes 1Kg 2,50€\nCarbassó verd 1Kg 1,50€\nTomàquet xerry variat 250g 1,90€\nPatata blava 1Kg 4,20€\nTomàquet Montserrat 1Kg 5€\nPa de sègol, blat, panses i nous 500g 3,50€\n1 dotzena ous ecològics 12u. 3,90€\nJo,recollint el pa de BakeryBCN\nGairebé ja ens ho hem penjat tot! Les prunes i els préssecs molt dolços, i molt bon gust!.\nLes verdures grandioses i amb el toc de la terra, amb els seus cops i picades, però amb un sabor exquisit!!\nLes papates blaves mai les havia tastat, les vaig fer fregides i a part de que donen un toc de color a la taula, el seu gust és potent!. i una d'aqueste flors és la que vaig menjar a la paradeta,!!!\nShaina i BakeryBCN\nEls tomàquets, que dir d'ells! però això si que són tomàquets i no el que ens venen per allà! Grans, i gustosos, es desfan a la boca!...i el pa?? va volar gairebé tot aquella mateixa nit sucant l'oli de l'amanit del tomàquet acompanyat d'una bona truita amb aquests ous de totes mides i ben grocs, símbol d'ecológic!\nI per postres els iogurts, amb gust, molt gust de llet, artesanal i el toc de la mermelada.... ummmm!!! només en queda un a la nevera!!!!\nI aquesta va ser la meva cistella! 100% free.\nNo us ho penseu més, al Setembre tornen a obrir el rusc!! ara està tancat per vacances. Espero que us hagi agradat!!\nmireu quin tomàquet!, no cap a la mà!\npréssecs i prunes dels Horts Ca n'Alegria\nAnònim dijous, de juliol 31, 2014\nMolt bona pinta. És un goix llegir el teu bloc. Esperare.m al setembre per anar a la Colmena\nCuina i Hort divendres, d’agost 01, 2014\nDoncs a veure si ena veiem al rusc al setembre! Per cert has provat les patates blaves? En una dies penjaré alguna recepta amb els productes de la cistella!


El bloc d'Albi: Matinarem per fer els deures\nEsplèndid sol, cerç de bon matí i una temperatura baixa, tot i no arribar a produir-se gelades. Anirém a veure al Charly i seguidament a trotar. Avui ho farém per el matí i d'aquesta manera "feina feta". Total 15,45 kms a ritme de 5'/km en un temps d' 1h 17' 24''. Ritme card. mitjà de 166 ppm i màxima de 180 ppm. El resultat ho diu tot; en cap moment he agafat ritme. Primerament el vent en contra i també l'itinerari amb desnivells (el 85% terra). Però, de tornada, s'ha evidenciat que avui "el cuerpo no anave". Sensacions idèntiques a les de Mollerussa (el dia de la Mitja Marató), potser els matins ..., o el sopar (xurrasco, pop a la gallega, pistatxos, natilles...)? En acabar hem fet cap al "monte" i allí hem gaudit de l'ofici dels "caçadors de bolets". Destrossat de la vida, he arribat a casa; una dutxa, dinar i escriure l'actualitat del blog. Avui matino en tot, a la tarda repòs o no! Ah... records al Robert, a l'Eduard i l'Elisenda que m'han fet un truc i hem petat la xerrada. La foto d'avui és de la collita d'aquesta varietat de bolets de la zona. Són boníssims, molt suaus i si la Manoli els cuina ... Els hi dona fins i tot, vida-gastronòmica.\nPublicat per Albi a 14:48\n5' / km i av 166 ppm !!!!!!!!!!!!!\n"no hase falta desir nada mas..." k deia schuster quan encara tenia feina...\n12 de desembre de 2008, a les 17:58\nPantani! Ten's raó dient que el cuerpo cada dia és una capsa de sorpreses. M'ho he pres en calma, i hem decidit anar fent... però les sensacions han estat lamentables noi!\n12 de desembre de 2008, a les 21:49


Casal de Joves de l'Aldea: 2007\nDurant el mes d'octubre des del Casal de Joves es van fer dues xerrades a les escoles de Mª Garcia Cabanes i al 21 d'Abril. Les xerrades van consistir en donar a conèixer tant els serveis del Casal com les activitats que es duen a terme, i les possibilitats que ofereix per a que els joves del poble en puguin fer ús.\nSi vols aprendre anglès, ara és el moment!!. Des del Casal de Joves s'organitza un curs d'anglès bàsic per a joves.\n-Preinscripcions fins el 13 de Gener al Casal de Joves.\n-Màx 10 places per curs.\n-Hores: 48 hores divides en dos trimestres.\n-Preu per curs: 10 euros.\n-Al final del curs es lliurarà un Certificat.\nSi ets una persona individual o un grup emprenedor i t'agrada estar rodejat de joves...perquè no t'animes a portar el Bar del Casal de Joves?\nMés informació joventut@laldea.org, o concerta cita amb la Regidora de Joventut Míriam Ferrando Blesas.\nServei de Voluntariat Europeu, Iniciatives Juvenils, Intercanvis amb joves de qualsevol part del món...\nSi vols saber com funcionen totes aquestes accions vine el dia 9 a de 15 a 20 h al Casal de Joves de l'Aldea i t'informarem de com dissenyar projectes amb joves a escala internacional.\nAdreçat a persones que treballen amb joves: tècnics de joventut, joves vinculats a associacions,etc\n-Promoure la ciutadania activa entre els joves\n-Fomentar la contribució dels joves a la construcció europea\n-Incrementar la comprensió de la diversitat cultural i promoure el respecte dels drets humans\n-Potenciar l'esperit emprenedor i la creativitat dels joves\nOrganitza: obre't'ebre i Secretaria General de Joventut\namb la col.laboració i suport de la Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de l'Aldea\nPer a més informació podeu preguntar al Casal i/o consultar els webs:\nSENDERISME ALS ESTRETS D'ARNES. 16 de desembre 2007\nJoventut aldeana... poseu-vos en forma, carregueu les càmares i l'energia positiva perquè el diumenge dia 16 de desembre, des de la Regidoria de Joventut de l'Aldea, s'organitza una caminada amb guia als Estrets d'Arnes i visita al Museu Picasso d'Horta de Sant Joan.\nAprofita per guadir del meravellós paisatge dels Ports, per respirar aire pur i fer una mica d'exercici que sempre va bé...\n-Els temps de recorregut serà, aproximadament, d'unes 3-4 hores amb descansos.\n-A partir dels 8 anys.Dels 8 fins als 15 anys han de venir acompanyats d'un adult. A partir del 15 cal portar una autorització dels pares.\n-Inscripcions al Casal de Joves de 15 a 21 de dilluns a divendres.\nJa ho saps, si vols més informació et pots adreçar al Casal de Joves o escriure'ns un missatge al correu de sempre! Vine abans de quedar-te sense plaça!!!\nDiumenge dia 18 de novembre, des de la UEC (Unió Excursionista de Catalunya ) de Tortosa s'organitza la XIX Marxa dels Ports.\nA tots/es els interessats/des en apuntar-se, la Regidoria de Joventut de l'Aldea els abonarà el 50% de l'import de la inscripció.Pregunteu al Casal de Joves o envieu un correu a joventut@laldea.org.\nMés informació sobre inscripcions i sortida consulteu el web http://uecdetortosa.blogspot.com/\nDes del Telecentre de l’Aldea, es posa en marxa el període de preinscripció als cursos d’informàtica que realitza l’Ajuntament de l’Aldea. Estan dividits en tres nivells: bàsic, usuari i avançat, segons el domini de l’ordinador que es tingue. Estan oberts a tota la població, de qualsevol edat. Els interessats poden fer la sol·licitud a l’Ajuntament de l’Aldea i al Casal de Joves. Les places són limitades, els horaris i els grups quedaran definits una vegada feta la matrícula del curs.\nDurant el mes d'octubre hem estat convocant a tota la joventut aldeana per tal de formar un Consell de Joves del Casal.Malauradament, i sentint-ho molt, degut a motius aliens del Casal, sabem que la majoria de vosaltres no heu rebut les cartes.N'hi ha hagut que les heu rebudes el mateix dia, o heu rebut cartes d'altres persones...Ens hem assabentat d'aquest problemàtica gràcies als joves que heu anat passant pel Casal, tota una disbauxa que ara per ara, l'únic que ens queda, tot i el gran esforç fet, és començar de nou.\nFUNCIONAMENT DEL CONSELL DE JOVES DEL CASAL\nEL Consell tindria com a principal funció representar els diferents interessos dels joves del nostre poble.Així, un jove de cada colla podria transmetre les idees, inspiracions del seu grup al Consell de Joves del Casal, per així poder organitzar activitats adaptades a l'edat i a les preferències de cada grup.\nEl Consell es reuniria periòdicament i els representants haurien de transmetre les inquietuds dels seus grups (i no les estrictament personals) per després posar-les en consens entre tots els intressos de les altres colles.\nQuè en penseu?Trobeu acertada aquesta fórmula? Què canviaríeu?Animeu-vos a posar els vostres comentaris!!\nBenvolgut/da jove aldeà/na!\nDes del Casal de Joves de l'Aldea et volem donar la benvinguda a aquest espai de comunicació entre tu,el Casal i la joventut aldeana.\nVolem que aquest blog sigui una eina de participació i de comunicació entre tu, el Casal i els joves del poble, on puguis donar la teva opinió per millorar les activitats, proposar-ne de noves, intercanviar impressions, deixar missatges, enviar fotografies, proposar temes de debat ...i tot allò que se t'acudeixi...\nAbans , si és la primera vegada que sens a parlar del Casal et volem fer una breu introducció per situar-te.\nQuè és el Casal de Joves de l'Aldea?\nEl Casal de Joves de l'Aldea és un equipament municipal depenent de la Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de l'Aldea.\nEl Casal és una alternativa al temps lliure, un espai on, si tens entre 12 i 30 anys (inclús algun més o menys) pots venir a disfrutar de les activitats que fem per a tu i dels recursos i espais que tenim per a vosaltres, els i les joves.\n-Dotar l'Aldea d'un espai on els joves es puguin reunir\n-Facil.litar recursos d'informació, infrastucturals, humans, econòmics al ciutadà/na\n-Articular formes de participació i desenvolupament personal i col.lectiu\n-Incentivar els joves cap a alternatives d'oci\nAvinguda de l'esport s/n. Davant de les piscines municipals\nDilluns Dimarts Dimecres Dijous i Divendres de 15h a 21h\nDissabtes i Diumenges de 15h a 20h