Cornellà del Terri produirà energia solar per als equipaments públics\nL’Ajuntament de Cornellà del Terri (Pla de l’Estany) produirà energia per diversos equipaments públics a partir de la instal·lació d’una placa fotovoltaica. Les previsions és que ocupi 500 metres i es posarà al teulat de l’escola. Es preveu que amb la producció d’energia solar es redueixi un 30% el consum elèctric del municipi. El cost d’aquesta instal·lació és de 40.000 euros i es finançarà amb una subvenció de la Diputació de Girona. A més, també s’ha demanat a una quinzena de veïns que cedeixin l’ús del teulat durant 20 anys per tal que l’Ajuntament hi instal·li més plaques. Els veïns que optin per participar en el projecte també es podran beneficiar de l’energia produïda a partir del sol.\nEl projecte consisteix en la construcció d’una placa fotovoltaica al teulat de l’escola que permetria generar energia per aquest equipament i per a la resta que estiguin a uns 500 metres. D’aquesta manera, l’energia que es produeixi a partir dels rajos de sol també anirà a l’escola bressol els Belluguets, l’ermita de Sant Antoni, el casal d’avis, la pista de tennis, el pavelló d’esports, el centre sanitari, el centre cultural, el local social i l’ajuntament. La instal·lació de la placa fotovoltaica tindrà un cost aproximat de 40.000 euros, que es finançaran amb una subvenció de la Diputació de Girona. Per altra banda, el consistori ha proposta a una quinzena de veïns que cedeixin el teulat de casa seva per a la construcció de més plaques solars. En aquest cas, els particulars haurien de pagar una part proporcional de la instal·lació, però també es beneficiarien de l’estalvi energètic.\nL’Ajuntament del Cornella de Terri ha calculat que la factura de la llum es reduiria un 30%, tot i que sempre anirà en funció de l’energia produïda i de la despesa energètica de cada edifici. Una vegada hi hagi totes les plaques construïdes, l’energia s’enviarà a la distribuïdora Electra Avellana perquè aquesta la reenviï als comptadors dels equipaments municipals i també als veïns que s’han adherit al projecte. Després s’aplicaran els descomptes corresponents a la factura de la llum. A més, l’Ajuntament es compromet a mantenir totes les instal·lacions. Actualment s’està acabat de redactar el projecte executiu. Es preveu que les obres haurien d’estar acabades a finals d’any i les plaques ja haurien d’entrar en funcionament.\nEl regidor d’Energies i Indústria de Cornellà del Terri, Francesc Pujol, ha destacat que el projecte es fa de forma conjunta amb altres municipis com ara la Cellera de Ter (Selva), Amer (Selva) o Rupià (Baix Empordà). Pujol ha remarcat que aquest projecte serà “molt beneficiós” pel poble perquè hi haurà un estalvi energètic tan per la part pública, com per la privada. A més, el regidor no descarta “continuar creant comunitats energètiques locals”.


Publicat 06/03/2021 15:01CET\nLa continuïtat o sortida de Leo Messi i la possible arribada, en quin moment i de quina manera i amb qui de Xavi Hernández han estat els dos grans temes de la campanya electoral del FC Barcelona en l'àmbit esportiu, on els tres candidats --Víctor Font, Toni Freixa i Joan Laporta-- coincideixen en poc més que en assegurar que són 'cruyffistes'.\nEn un club multiesportiu com el Barça, l'esport mana. Així doncs, l'àrea esportiva és on hi solen haver més bombes, algunes de reals i altres de fum, en una campanya electoral. Aquesta vegada, a causa de la mala situació econòmica de l'entitat, no ha estat així. La realitat, a més, ha portat a parlar de Messi, del relleu en la banqueta, i de com gestionar la plantilla del present i del futur immediat.\nSense entrar en detalls, podria semblar que Font, Freixa i Laporta coincideixen en alguns aspectes. En donar afecte i protagonisme a la Masia, en potenciar que pugin els jugadors 'de casa' i acompanyar-los amb cracks de fora. També en inspirar-se en el 'cruyffisme'. I, sobretot, coincideixen en voler recuperar l'hegemonia esportiva.\nPerò, si mirem amb lupa els seus programes esportius, hi ha diferències. I disputes. La tensió més gran que s'ha viscut aquests dies ha estat per Xavi Hernández, excapità i actual entrenador de l'A el-Sadd de Qatar. El de Terrassa és el gran nom de la candidatura de Víctor Font, i en el seu organigrama figura com el 'general manager' de futbol. Un anunci que va fer abans de la campanya i que ha ocasionat controvèrsia.\nEl mateix Xavi es va distanciar de la campanya i no va voler defensar Font, cosa que el candidat de Granollers assegura que estava pactat. Però, per a Joan Laporta, això va obrir la porta a assegurar que a Font el desmenteixen i el contradiuen. Més clar sobre aquest assumpte és Toni Freixa, que confia cegament en l'exjugador Lluís Carreras, que serà el seu director de futbol i demana centrar-se en la Masia i en el model de joc inspirat en el 'dream team' que va conèixer, i només veuria Xavi com entrenador.\nQui coneix molt bé aquest 'dream team', perquè a casa va escoltar força sobre ell, és Jordi Cruyff. El fill del gran Johan seria el director esportiu de Víctor Font, però va assegurar en campanya que el seu pare votaria Laporta. Un altre punt de xoc entre els dos grans candidats a nivell mediàtic per a aquesta campanya, un punt que va denunciar Freixa, que va aprofitar per remarcar la seva independència mediàtica. I, sobre Jordi, va respondre que ell té Lluís.\nLaporta no dona noms sobre qui seria el seu director esportiu o el secretari tècnic, emparat en el respecte als professionals actuals del club. I, mirant a la banqueta del primer equip, sembla que tots voldrien donar temps i respecte a Ronald Koeman, que està fent un canvi total en la plantilla i que, ara com ara, s'ha guanyat el dret a disputar una final de Copa del Rei.\nEl neerlandès, o qui ocupés la banqueta blaugrana la propera temporada --malgrat que Koeman té contracte fins al 2022--, demanaria fitxatges. I, en aquest aspecte, hi ha més canvis entre els candidats. Mentre que Víctor Font és clar respecte a que no hi haurà diners per a grans fitxatges mediàtics, com el de Kylian Mbappé o Erling Haaland, Toni Freixa assegura que té reservats milions d'euros per afrontar l'arribada d'un pes pesat. Laporta no s'ha pronunciat clar sobre aquest assumpte.\nSí té clar Joan Laporta que la Masia ha de ser el seu centre d'excel·lència esportiva i de referència mundial. Els tres candidats volen apostar per la Masia, però qui ha ensenyat un programa més complet i ambiciós sobre aquest model és l'expresident, que a més vol obrir la Masia a la resta de seccions i al futbol femení. En aquest punt, en el de l'esport femení, els tres prometen millorar-lo i apostar-hi.\nLeo Messi, sí o no? A l'argentí se li acaba el contracte i fa un any ja va demanar sortir. Llavors, Bartomeu li va negar que se n'anés fàcilment i el '10' es va quedar per no anar a judici contra el club. Semblava perdut. Però aquesta temporada, en què se l'ha vist anar de menys a més i ara mateix molt alegre i gairebé al seu màxim rendiment, pot obrir una porta a l'esperança. Tots tres candidats volen parlar amb ell perquè es quedi.\nEn aquest assumpte sí té avantatge Joan Laporta, qui ja va ser el seu president i amb qui ja va mantenir, i manté, una bona relació. El líder d''Estimem el Barça' està convençut de poder convèncer Leo Messi sobre la base d'un bon projecte esportiu i gràcies a la confiança i la relació entre tots dos. Freixa, que ja va estar en un mandat, durant el de Rosell, en què Messi ja va tenir problemes amb Javier Faus, ha de mirar apaivagar-lo i convèncer-lo. Com un Víctor Font que no el coneix però que, si fa tornar Xavi, té bons arguments.\nEn resum, Laporta apostaria per recuperar la il·lusió i el joc que tenia el Barça en el seu primer mandat, i donar un poder màxim a la Masia i a un equip de canterans per emular al 'dream team' de Johan i a l'equip d'ensomni de Guardiola. Víctor Font vol mirar al futur però sobre la base de Xavi Hernández i Jordi Cruyff. Per la seva banda, Toni Freixa vol recuperar el joc de sempre i confiar en un home de la casa com Lluís Carreras, el seu 'gurú' futbolístic. I tots tres volen retenir Leo Messi. Semblants, però diferents.


Pressupostos 2020 | Ajuntament Corbera de Llobregat\n2020 NOU PRESSUPOST AMB VISIÓ A LLARG TERMINI\nEl proper divendres 20 de desembre de 2019 el govern municipal de l'Ajuntament de Corbera de Llobregat presenta els pressupostos municipals per l'exercici 2020. Uns pressupostos que pugen 16 milions d'euros, un 2,4% més que els de l'any anterior, i que pretenen donar un impuls a les principals mancances i necessitats que patim en el nostre poble en el camp de les infraestructures, els equipaments i els serveis públics bàsics.\nAquests pressupostos marquen les principals prioritats per aquests propers anys del govern municipals liderat per ERC i la CUP, que són, principalment:\nAposta clara d'inversió per a l'arranjament de carrers, voreres i parcs infantils. Continuem amb la dinàmica d'arreglar els nostres carrers. Per aquesta raó dupliquem els recursos destinats a les vies públiques i parcs infantils, arribant a 630 milers d'euros pel 2020.\nPosem les bases del nou model de recollida d'escombraries i neteja dels carrers de Corbera. A finals del 2020 està previst iniciar el nou contracte d'aquests serveis bàsics i amb necessitats de millora significativa. Amb el model de recollida "porta a porta" estem convençuts que aconseguirem millorar en netedat i també en més reciclatge. Destinem 300 milers d'euros per a la compra de vehicles destinats a la recollida d'escombraries.\nMillorem l'estat dels nostres equipaments públics. Degut a les mancances de manteniment del passat, fem una aposta decidida en posar el dia els nostres equipaments municipals, començant per les escoles de primària, les instal·lacions esportives, biblioteca, policia local, oficines, ..., arribant a quasi 150 milers d'euros d'inversió. Tanmateix en el 2020 finalitzem les obres del Casal de la Gent Gran "Les Magnòlies" i iniciem les obres de remodelació de l'edifici d'oficines del carrer de la Pau.\nVolem una Corbera més segura, per aquesta raó destinem recursos en la instal·lació de càmeres de seguretat a les entrades i sortides més importants del nostre poble i implantem una nova APP de seguretat ciutadana que ja fa anys que funciona amb molt èxit en diferents municipis del Baix Llobregat.\nVolem millorar els serveis que prestem a la ciutadania, per aquest motiu ampliem places de la plantilla d'empleats municipals en les àrees de finances i informàtica, i reforcem temporalment els llocs de treball de les àrees d'Igualtat, Oficina d'Atenció a la Ciutadania, Comunicació i Urbanisme.\nIniciem un projecte estratègic de comunicació integrada per aconseguir traslladar als nostres veïns i veïnes del país al voltant dels principals atractius i experiències diferencials que es poden tenir al nostre poble. Arguments turístics com el Pessebre Vivent, la Cinc Cims, el Correfoc, el Mercat del Bandoler, Sant Ponç o el nucli antic volem que siguin la base per a aconseguir dinamitzar l'activitat turística de Corbera de Llobregat.\nEstem convençuts que són uns molt bons pressupostos que comencen a donar solucions a problemes històrics un cop van concloent contractes importants que ens tenien lligats, i ara podem millorar, en especial, el contracte de recollida d'escombraries i neteja de les vies públiques i el contracte que regula l'estacionament per rotació "Zona Blava". Per ambdós serveis volem implementar un nou model d'actuació que estem convençuts que millorarà la situació actual de forma molt rellevant.


La Generalitat vacuna contra la covid-19 a policies, bombers, i els docents estan ja a l’espera del seu torn – Ràdio Televisió Arenys de Munt\nLa Generalitat de Catalunya ha anunciat que aquest mes de febrer comencen les campanyes de vacunació contra la covid-19 dirigides a persones que treballen en serveis essencials, com ara policia, bombers, i en una segona instància també als professors i mestres de centres educatius. Concretament la vacuna que es posarà és AstraZeneca que només s’administrarà a les persones d’entre 18 i 55 anys.\nEn el cas de la policia local d’Arenys de Munt ja han rebut comunicat de la Direcció General de la Policia, per saber quines persones de la plantilla s’han de vacunar. El cap de la policia, Xavier Geli, explica que tota la plantilla s’haurà de vacunar, menys un agent.\nEls docents i tot el personal que treballa en centres educatius – públics, privats i concertats – es vacunaran en el grup de treballadors essencials. Això serà, segons Salut, a partir del mes de març, i abans de finals de curs s’hauran pogut administrar les dues dosis de la vacunació. Les educadores de l’Escola Bressol d’Arenys de Munt estan a l’expectativa de com evolucionen les notícies als mitjans de comunicació sobre els plans de la Generalitat en la vacunació i quan els tocaria. El que si que ja saben és que totes les educadores i treballadores del centre podran rebre la vacuna AstaZeneca, ja que totes tenen menys de 55 anys. La seva directora és Agnès Pueyo\nTampoc han rebut cap comunicat oficial a l’Escola sant martí, però si que ahir va ser la notícia més comentada pels docents entre classes i passadissos. La cap d’estudis, Maite Casquete, comenta que hi ha 4 o 5 docents que sobrepassen els 55 anys i no podrien ser vacunats amb AstraZeneca, i això avui ha estat motiu de tertúlia. Afegeix que, en general, entre els docents hi ha ganes que arribi la vacuna.\nA l’Escola Sobirans tampoc han rebut encara cap comunicació oficial però estan al cas dels plans de Salut. Susana Sanchez és la cap d’estudis i explica que al Sobirans gairebé tots els docents podran ser vacunats amb l’AstraZeneca\nA l’Institut la gran majoria de professors són més joves de 55 anys i podran rebre la vacuna d’AstaZeneca. El director de l’institut Domenec Perramon, Joan Duran, confia que la vacunació es farà abans de començar el curs que ve, i que als professors més grans se’ls puguin administrar les vacunes de Pfizer o Moderna.


En Paco havia vingut de fora. A l’arribar, s’havia buscat la vida i havia trobat feina en una empresa del sector de l’automoció. En el temps que li sobrava, s’havia dedicat a aprendre català, a treure’s el graduat escolar -ja que no havia pogut fer-ho en el seu moment- mentre, alhora, anava fent cursos d’especialització de la seva professió. Jo el vaig conèixer a l’escola de la Marta.\nA part de suposar-me un gran exemple, l’explicació del perquè ho feia encara em va quedar més gravada: si tot va bé, encara em queden 20 anys útils de vida laboral, em va dir. Jo vaig fer els meus càlculs i no estava massa lluny dels seus. 20 anys, vaig pensar. És molt de temps...\nQuè vaig entendre? Que el que hem après i el que sabem fer ara, segurament no ens serveixi en el futur.I menys amb tanta projecció en el temps i quan la data d’un possible final laboral sembla que es va allargant.\nI això què vol dir? Que no podem baixar del tren. Que cal estar al dia. Que cal reciclar-nos contínuament. Que cal adaptar-nos a la revolució tecnològica. Que no val dir: jo passo de les xarxes socials. Avui sí, d’acord, però demà? Que com més aviat comencem, més aviat n’aprendrem i més preparats estarem pels nous canvis. Això sí. Tot plegat no és fàcil i cal compromís, esforç, disciplina... i temps!\nPer què m’ha retornat ara aquesta reflexió? Perquè m’he adonat que un dels problemes que ha portat la nostra societat on es troba ara, és el desajustament entre el temps del sistema i el temps de les nostres necessitats com a persones.\nOn està aquest desajustament?\nHem viscut una societat 'curterminista'. Hem viscut en la immediatesa, en els resultats ràpids. Si em permeteu la comparació, hem viscut la vida al sprint, buscant les medalles cada 100 metres. I potser després de cada cursa ens hem adonat que no hi havia el premi esperat. Quan havíem trobat la resposta, ja ens havien canviat la pregunta. I havíem sortit de nou corrent com uns desesperats...\nL’estructura de societat que ens ha servir de model fins ara, ha necessitat aconseguir resultats en el curt termini. Política i diner, amb la connivència d’alguns mitjans d’informació (?), s’hi han trobat força còmodes i ens han arrossegat. I ens hem deixat arrossegar.\nCal evolucionar cap una societat que pensi a mig i llarg termini. Cal aprendre a viure la vida com una cursa de fons. I cal fer-ho amb la mentalitat del corredor de maratons. Jo no puc parlar per experiència pròpia però, pel que m’han explicat molts amics, les curses de llarga distància es corren per un mateix i cadascú amb els seus propis reptes i objectius. Els resultats vénen com a fruit del treball, de l’entrenament, de la capacitat de sacrifici, de les renúncies... De la paciència. D’afrontar les curses amb determinació i de superar els mals moments quan aquests arribin. De passar el famós 'mur' del que tant parlen els maratonians.\nTreballem per desplaçar una mica el que ha estat, fins ara, aquest eix central de la nostra societat. Si aconseguim una menor influència de la política, una menor influència del diner i reduïm l’efecte de la informació tendenciosa, segurament ens haurem d’implicar més a nivell personal però, a canvi, recuperarem el nostre tempo. Un tempo més proper a les nostres necessitats reals -no imposades- com a persones. Viurem menys estressats, tindrem temps per dedicar-lo a les coses importants i els resultats, quan arribin, seran més plaents.\nI quan ens truqui un amic o una amiga per anar a sopar no li direm 'no puc, no tinc temps...' Segurament tot sopant ens adonarem -com diu el meu amic Enric- que l’important és la conversa, no la marca del vi que beus...\nLa fórmula de les 4C: Canvi = Col·laborar+Cooperar+'Corporar'\nLa mirada de la diferència


Les infermeres, que van parar el cop de la covid, reclamen que se les valori - Regió7\nEl col·lectiu d’infermeria demana més reconeixement institucional i social, i també que es reforci la plantilla per garantir més qualitat\nManresa | 13·05·21 | 10:45 | Actualitzat a les 11:27\nUna infermera del CAP Sagrada Família de Manresa en una visita a domicili Arxiu / Mireia Arso\nÉs el col·lectiu més nombrós del sistema sanitari. I essencial. Un pilar bàsic. Però sovint invisibilitzat, a remolc d’altres professionals sanitaris com els metges tot i que cada cop amb més competències i responsabilitats. Durant el pic de la pandèmia les infermeres van ser imprescindibles per parar el cop, i ho continuen fent ara. Ahir es va celebrar el Dia Internacional de la Infermeria, una jornada durant la qual han rebut agraïments de diversos sectors. Reclamen, però, més reconeixement institucional i social, i reforçar les plantilles perquè no donen a l’abast.\nRegió7 ha parlat amb sis infermeres i infermers de la Fundació Althaia, Sant Andreu Salut i l’Institut Català de la Salut. Coincideixen en diverses reflexions: que la feina de les infermeres, aquella essencial, no ha canviat: la de tenir cura de les persones.\nSí que ha canviat, però, la forma de fer-ho. La pandèmia ho ha capgirat tot , expliquen, com la irrupció dels equips de protecció, nous protocols, treball en equip o el rol de les auxiliars d’infermeria, que en alguns casos han hagut de substituir les pròpies infermeres. «Ara fan tècniques més complexes perquè nosaltres hem hagut de fer altres coses. Són les reines dels PCR», comenten. Infermeria també s’ha demostrat cabdal a l’hora de plantar cara a la covid en forma de vacuna.\nUna mostra de reconeixement social, de consideració, seria que la població actués amb la màxima prudència davant el final de l’estat d’alarma, asseguren.\nManresa és una ciutat formadora d’infermeres i infermers. És l’orígen de l’actual campus Manresa de la UVic-UCC. Actualment hi ha 438 estudiants d’Infermeria a la FUB-UManresa: 136 a primer; 109 a segon; 113 a tercer i 78 a quart.\nInfermer de l’ICS adjunt a direcció a Sant Joan de Vilatorrada\n«Hi ha problemes per explicar què oferim»\nJoaquim Pascual té 29 anys i és d’Igualada. Treballa d’infermer al CAP de Sant Joan de Vilatorrada, on és adjunt a direcció. Comenta que «les infermeres, i no només a Primària, són a primera línia en l’atenció al pacient», però té dubtes que es reconegui aquest paper bàsic.\n«No sabria contestar de forma global. Jo crec que en general tenim serioses dificultats i les continuarem tenint per explicar què és el que oferim». Continua dient que «ens dediquem a una activitat molt innata, tenir cura, i estretament vinculada a la dona, i això ha implicat d’una forma injusta percepcions negatives que han dificultat el reconeixement de les seves competències professionals». Posa un exemple: a Primària cada ciutadà té assignada una infermera, i «no m’equivocaria si dic que un percentatge molt alt de la població no ho sap. Dels qui sí que ho saben, un altre percentatge molt alt no sabria dir quina cartera de serveis ofereix». És una situació que es donava abans de la pandèmia, i que hi continua sent ara».\nInvisibles en pandèmia\nMés exemples. Insisteix que Primària s’ha invisibilitzat molt durant la pandèmia -a diferència de la tasca als hospitals- quan «el 80% dels casos han sigut lleus i han recaigut a Primària».\nTambé diu que la majoria de proves s’estant fent a Primària, i que la vacunació també tradicionalment «l’ha pilotat Primària». En canvi «la infermeria ha estat poc visible en el context de la pandèmia, i Primària més, perquè pràcticament no se’n parla».\nEn definitiva, Pascual té la sensació que «Primària no és tant apassionant com a producte per explicar tot i que és l’àmbit assistencial més pròxim al ciutadà».\nDavant de tot això, faria falta més reconeixement social i institucional, i també donar a conèixer amb més profunditat la cartera de serveis que ofereix infermeria a Primària. «Tenim competències tècniques, però també un saber fer per treballar i assumir responsabilitats». És del parer que «quan tenim un pacient definim responsabilitats i col·laborem amb la resta de professionals. Som un agent de salut més dins el sistema», i sovint no és té prou en compte.\nAbans de treballar a Sant Joan de Vilatorrada Pascual va ser al Servei de Vigilància Epidemiològica, i va viure l’explosió de la covid i el confinament de la Conca d’Òdena. «Ningú no s’esperava» la irrupció de la covid tal i com va anar, comenta. «El que vam viure amb més preocupació va ser la incertesa, no veure en quin moment es podria sortir d’aquí o trobar l’equilibri en el dia a dia de l’assistència».\nPer això reclama molta prudència encara. «El que necessitaríem és que tothom es comportés d’una forma molt responsable. A Primària no hem parat de veure covid, i ens preocupa que hi hagi un increment de casos per la flexibilització de les mesures».\nInfermera de la residència de Sant Andreu de Manresa\n«S’han de valorar més les residències»\n«El paper de les infermeres i del personal sanitari en general de les residències no està prou valorat», opina Gala Garcia. De 40 anys, en fa 13 que treballa a la residència Sant Andreu de Manresa de la Fundació Sant Andreu Salut. Afirma que «totes som infermeres», sigui en una residència o en una UCI. «Tenim uns rols i unes activitats diferents i potser no fem tantes tècniques», però el personal de les residències s’hauria de valorar més, defensa.\nLes residències de gent gran van patir molt durant el pic de la pandèmia, ara fa un any . «No estàvem preparats, però ningú no ho estava», reflexiona. «Va ser molt dur», recorda.\nDels aplaudiments que rebien en ple confinament comenta que «fèiem la feina que ens tocava. va estar molt bé, però el que demanem els sanitaris en general és molta prudència. S’ha acabat l’estat d’alarma però la pandèmia hi continua sent, i qui es posarà malalt és la gent jove perquè la gran ja està vacunada. Hem de ser molt pudents. Entenc el jovent, però hem de tenir cap i pensar que, si no, no s’acabarà mai».\nSegons García en aquests moments a les residències hi ha tranquil·litat però «molt control». Les persones que viuen en residències de gent gran i els treballadors van ser els primers a rebre la vacuna contra la covid per frenar la malaltia que va fer estralls. «A la residència no hi ha casos, però estem a l’expectativa perquè li tenim molt respecte». La corba de la covid ha baixat en picat a les residències de gent gran des que estan vacunats.\nLa pandèmia no ha canviat el paper de les infermeres, pensa. «Continua sent el mateix perquè les persones tenen les mateixes necessitats». També a les residències. Tot i la vacuna explica que es mantenen els controls higiènics i sanitaris «perquè no ens torni a aparèixer».\nLa residència de Sant Andreu es manté sectoritzada per unitats de convivència. «Hem de mantenir els grups bombolla. Com a les escoles, però intentem tornar a la normalitat. Com a qualsevol casa, perquè la residència és casa seva».\nDel moment més cru de la pandèmia Garcia comenta que «va ser molt difícil. T’emociones recordant-ho. Ho vèiem a la Xina i no ens imaginàvem que arribés». També explica que els símptomes de la malaltia amb la gent gran va ser diferent a la d’altres col·lectius: «podia ser una diarrea, falta de gana, deixadesa. No sabíem cap on anar. Ningú no ho sabia i tot estava col·lapsat». «Sempre hem fet acompanyament al final de la vida, però viure-ho sense que els familiars fossin al seu costat va ser molt dur», diu emocionada.\nTambé va patir conseqüències a nivell personal. Les seves filles van anar a viure a casa dels avis uns mesos. «Quan plegava les anava a veure des del balcó. Mai no havia patit tanta angoixa».\nInfermera d’urgències a la fundació Althaia de Manresa\n«L’essència de la feina és la mateixa»\nLaura Rodríguez, de 28 anys, treballa a l’Hospital de Sant Joan de Déu, a Urgències. Tres setmanes abans que esclatés la pandèmia ho feia a la Clínica de Sant Josep. Es va obrir una convocatòria interna a Althaia, s’hi va presentar i va canviar. Després de dues setmanes de formació, a la tercera va començar a treballar al nou lloc. «I ens vem trobar amb tot. Van ser setmanes molt dures. No érem conscients del que ens venia a sobre». Explica que «entràvem a treballar, ens vestíem tots junts, ens posàvem els EPI i estàvem molt angoixats perquè no sabíem ben bé a què ens ateníem ni a què ens enfrontàvem. Cada dia anava a més»\nOpina que amb la pandèmia no ha canviat «l’essència de la nostra feina. És la mateixa: curar malalts». Diu que sí que ha canviat la forma de fer-ho, amb un plus de pressió i càrrega de feina per atendre malalts complexes. Considera que la professió no ha guanyat en reconeixement, i ho exemplifica amb les escenes que s’han vist al final de l’estat d’alarma. «Moltíssima gent va sortir al carrer a celebrar ben bé no sé què».\nInfermera a l’Hospital de Sant Andreu de Manresa\n«Sort n’hem tingut, del treball en equip»\nEl companyerisme va ser i continua sent el salvavides dels professionals sanitaris, assegura Ester Lladó. De 45 anys, treballa a l’Hospital de Sant Andreu, on a l’inici de la pandèmia, i també ara, atenen malalts complexes, amb més d’una patologia. Generalment gent gran a qui la covid ha colpejat d’una forma especialment crua. Lladó recorda com havien d’acompanyar els malalts sols, aïllats. «En el meu cas ho vaig passar molt malament. Emocionalment és molt dur. Ens cauen les llàgrimes a tots». Explica que «hi havia situacions dramàtiques com qui s’acomiadava de la família. Intentaves no involucrar-te però ho acabes fent perquè no deixes de ser persona». A tot això cal afegir-hi el cost a nivell personal. Lladó, per exemple, es va confinar tres mesos sense veure els seus fills per evitar contagis. Respecte el rol d’infermeria considera que «hi ha famílies que són molt agraïdes i altres que davant la impotència ho paga amb qui pot, i les infermeres són les primeres que paren el cop». Ara la situació a Sant Andreu ha millorat després de la vacunació a la gent gran.\nInfermer a l’UCI a la fundació Althaia de Manresa\n«Quan descansaves volies ser a l’hospital»\n«Durant el pic de la pandèmia tenies una sensació estranya. Necessitaves descansar perquè estaves desgastat físicament i psicològicament. Però quan eres a casa, el cap pensava que havies de ser a l’hospital, que hi faltaven mans». Manel Mingo, de 52 anys, és infermer a l’UCI de Sant Joan de Déu. Abans de l’emergència treballava a quiròfans de la Clínica de Sant Josep. La situació, comenta, és crítica a l’UCI, amb molts ingressats i més joves que no pas abans.\nCreu que en general es valora la tasca de les infermeres i infermers, i que la pandèmia hi ha ajudat. El fet d’haver de fer d’enllaç entre pacients i famílies també hi ha contribuït. «Sovint senzillament aguantaves el mòbil per fer una vídeo trucada. Et trobaves en situacions molt íntimes i emotives. Ens han caigut més d’una i de dues llàgrimes», recorda emocionat. Sense poder fer cura de salut ni carregar piles durant tot aquest temps, opina que el suport entre companys ha sigut clau. «Portem més d’un any veient situacions molt crítiques, i hi ha dies que ho engegaries tot».\nInfermera de l’ICS. Adjunta a direcció al Baix Berguedà\n«Somies en la feina, PCR i vacunes»\nPaqui Garcia, infermera de l’ICS adjunta al Baix Berguedà, dubta que a nivell global infermeria estigui més reconeguda arran de la pendèmia. «M’agradaria pensar-ho, però no ho sé pas. Nosaltres sí que hem canviat molt», comenta.\nGarcia, de 58 anys, tan és atenent residències del Baix Berguedà, com fa atenció comunitari o posa vacunes de forma voluntària. «L’escenari és molt diferent d’abans. Hem anat aprenent i la gent s’ha adonat que ens hem adaptat i l’esforç que hem fet per per donar una millor qualitat». Assegura, però, que la situació és complexe, que els professionals estan esgotats, i que fins i tot «et replanteges els teus valors. No som superherois», sentencia. «A les nits somies en la feina, amb PCR, amb vacunes».\nDefensora de l’atenció primària, opina que infemeria és un pilar bàsic. «Tenim molta capacitat resolutiva, de reorganitzar-nos, adaptar-nos i de resiliència». «A nivell de poble tenim una altra imatge . Em sento valorada i més realitzada a primària que no pas a un hospital», on hi va treballar 12 anys.


El Castelloscopi arriba a Tarragona — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Notícies › Notícies 2016 › El Castelloscopi arriba a Tarragona\nEl Castelloscopi arriba a Tarragona\nEs tracta d'una instal·lació audiovisual que apropa els valors castellers\nDesprés de passar per Barcelona, Manresa i Valls, el Castelloscopi arriba ara a una de les grans ciutats castelleres tradicionals del país: Tarragona. I ho fa de la mà de l’Ajuntament i gràcies, un cop més, a la col·laboració de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya. En el marc de la Biennal de Castells, el Castelloscopi s’exhibirà del 20 d’abril a l’1 de maig a la Casa de la Festa i se n’impartirà el seu taller de forma gratuïta per a les escoles que s’hi hagin apuntat.\nSorgit dels Castellers del Poble-sec, el Castelloscopi és una instal·lació audiovisual única que permetrà apropar encara més als tarragonins i a les tarragonines els valors castellers i la immersió castellera total, ja que aquest projecte transmet les trenta-cinc mirades de les crosses a l’enxaneta. I no només això. També s’han programat vuit jornades del taller pedagògic que incorpora el Castelloscopi per a totes les escoles de la ciutat que s’hi inscriguin. El taller és gratuït.\nAixí doncs, durant dues setmanes Tarragona tindrà una cinquena colla castellera, aquesta actuant de forma permanent a la Casa de la Festa i visitable pel públic general els dissabtes 23 i 30 d’abril (de 10 a 14h i de 17 a 20h) i els diumenges 24 d’abril i 1 de maig (de 10 a 14h). Si sempre heu volgut saber què se sent al cor de la pinya, carregant el màxim castell possible o fent d’enxaneta, ara en teniu una nova oportunitat.\nPer inscriure’s com a escola en els tallers: www.imaginautes.cat


La Sala penal de l'Audiència Nacional rebutja el recurs contra el seu processament en la peça de Fitur\nLa Fiscalia demana dos anys i mig de presó per a l'expresident valencià per prevaricació i frau en la contractació de la trama Gürtel per l'estand de 2009\nRicardo Costa i 'El Bigotes' li van assenyalar com el responsable de les adjudicacions a Orange Market, una de les empreses de la xarxa de corrupció que liderava Correa\nL'expresident Francisco Camps en les Corts EFE\nL'expresident valencià Francisco Camps serà jutjat en la peça de Fitur del cas Gürtel després que la Sala penal de l'Audiència Nacional haja rebutjat el seu recurs contra la resolució que passa a procediment abreujat (equivalent al processament per a delictes castigats amb penes menors a nou anys) que va presentar la seua defensa, tal i com han avançat a eldiario.es fonts jurídiques.\nLa Fiscalia Anticorrupció demana 2 anys i 6 mesos de presó per a l'expresident valencià Francisco Camps per delictes de prevaricació i frau en relació amb la contractació irregular de la trama Gürtel per al muntatge de l'expositor del pavelló de la Comunitat Valenciana en Fitur 2009.\nEn el seu escrit d'acusació remés al jutge de l'Audiència Nacional José de la Mata, la Fiscalia demanava l'obertura de judici oral per a l'expresident valencià per la seua presumpta responsabilitat en aqueixa contractació irregular.\nSegons la Fiscalia, Camps va donar verbalment instruccions a l'exdirectora general de promoció institucional Dora Ibars perquè li adjudicaren a la filial de Gürtel a València, Orange Market, el muntatge d'aqueix estand per 366.529 euros.\nLa investigació contra Camps va sorgir del judici de la branca valenciana de Gürtel, quan alguns acusats, com Álvaro Pérez el Bigotes i l'exsecretari general del PP valencià Ricardo Costa, el van apuntar com a responsable d'adjudicacions a Orange Market.\nArran d'aqueixes declaracions, la Fiscalia va instar la reobertura de la peça de Gürtel relativa a aqueixa empresa per a investigar a Camps i el jutge finalment li va processar només per aquesta adjudicació.\nLa Fiscalia afirma que les empreses del líder de la Gürtel, Francisco Correa, es van assentar a la Comunitat Valenciana en 2003 per a "aprofitar les possibilitats de negoci que els va oferir" Camps, "no solament per a l'organització i execució de tots els actes del PP que se celebraren en aquesta comunitat", sinó també per a "aconseguir una posició avantatjosa en la convocatòria i adjudicació de contractes públics".\nL'expresident autonòmic, diu l'escrit, "va facilitar a Álvaro Pérez l'accés a alts càrrecs de l'administració autonòmica amb poder decisori i intervenció destacable en la tramitació, adjudicació i execució dels expedients de contractació de Fitur i altres fires".\nEn aquest cas concret de Fitur 2009, afirma la Fiscalia que es va adjudicar per a "acontentar" els membres de la trama pel "elevat deute acumulat" que tenia Orange Market amb el PP per l'organització d'actes del partit en anys anteriors.\nAixí, el Bigotes i el comptable d'Orange Market Cándido Herrero es van concertar amb Camps perquè "disposara el necessari perquè el contracte de muntatge de l'estand Grans Projectes (de Fitur 2009) fora directament adjudicat a Orange Market".\n"En aquest marc, Álvaro Pérez va dur a terme tot un conjunt d'actuacions prèvies per a aconseguir que Francisco Camps donara verbalment instruccions" a Ibars respecte al muntatge d'aquest expositor.\nL'exdirectora general, apunta el ministeri públic, no tenia competències per a adjudicar-lo, però sí que va imposar "als representants de les diferents entitats expositores la contractació directa amb aquesta mercantil".\nHo va fer en una reunió que va mantindre amb ells el 30 de desembre de 2008, quan va presentar als gestors d'Orange Market "com les persones amb les quals dites expositores havien d'organitzar el muntatge de la seua part corresponent de l'estand, sabent que no tenia cap competència per a adjudicar aquesta contractació".\nAqueixa adjudicació es va realitzar "sense respectar els principis de transparència, publicitat i concurrència, confidencialitat, igualtat i no discriminació" i "complint únicament amb la voluntat i amb les instruccions impartides".\nA part de la pena de 2 anys i mig de presó, la Fiscalia demana també que s'inhabilite a Camps per a càrrec públic durant 10 anys.\nAquest és el segon processament que afronta l'expresident de la Generalitat, que també anirà a judici a València per la construcció del circuit urbà de Fórmula 1 d'aqueixa ciutat. Està investigat, a més, per suposades irregularitats en l'organització de la visita del Papa en 2006.


Iraq i Guerra del Golf: en el nom del petroli - ESCI-UPF News\nMiguel Cabré, 02/08/2020\nExiliats kuwaitians llegeixen en un diari de Dubai l'inici de la Guerra del Golf. / Foto: Libertad Digital (Cordon Press)\nLa matinada del 2 d’agost de 1990, les tropes de l’exèrcit iraquià van envair el petit Regne de Kuwait. La reacció no es va fer esperar i les grans potències occidentals, la Lliga Àrab i l’Organització de les Nacions Unides van condemnar l’agressió comesa per les tropes de Saddam Hussein. Una resposta que podria sorprendre tenint en compte que aquestes grans potències occidentals i àrabs havien estat aliades de l’Iraq republicà fins feia pocs mesos a la guerra contra Iran.\nLes disputes territorials entre l’Iraq i Kuwait es remunten fins a la desintegració de l’Imperi otomà l’any 1919. El Regne Unit va passar a ocupar tots dos estats amb governs monàrquics que havien de servir a Londres. Des d’aquell mateix moment, va haver-hi discrepàncies perquè Kuwait havia estat fins aleshores la sortida al mar de la regió iraquiana de Bàssora.\nLa influència britànica va acabar l’any 1958 quan la dinastia Haiximita va ser derrocada i es va proclamar la República d’Iraq fundada en el socialisme àrab. Durant dècades, Iraq va experimentar un creixement econòmic important esdevenint una de les grans potències a la regió i, des de 1970, es va establir el sufragi universal com a mètode per a l’elecció del parlament i del govern. Tot i la seva proximitat a la Unió Soviètica, l’Iraq també va establir relacions comercials fructíferes amb els estats Occidentals que veien en el règim de Hussein un gran aliat enfront de la República Islàmica de l’Iran i el seu líder l’aiatol·là Khomeini.\nL’estat secular de l’Iraq va convertir-se en un “mur” entre l’Iran xiïta i els estats sunnites que consideraven la república liderada per Khomeini un perill. Això va fer que els estats de la Lliga Àrab i les potències occidentals donessin suport a la guerra contra Iran que es va dur a terme entre 1980 i 1988. Un cop acabada, es van veure les primeres tensions importants entre els estats de la Lliga Àrab i l’Iraq baasista.\nA banda de l’enorme nombre de baixes, l’Iraq va acabar la guerra amb un deute econòmic colossal que va deixar l’economia del país al límit. La situació no va millorar amb la nova política de la Lliga Àrab pel que fa a l’exportació de cru: augment de la producció i abaixada de preus de manera significativa, el que va convertir la recuperació econòmica d’Iraq en una quimera.\nL’any 1990, Hussein ja va demanar una condonació del deute, una reducció de la producció diària de petroli, renegociar la frontera amb Kuwait (país al que denunciava de robar petroli del camp compartit de Rumaila) i la construcció d’un port de propietat iraquiana a la costa de Kuwait. El govern de Bagdad va utilitzar com a estratègia de negociació que l’Iraq havia lluitat contra Iran defensant interessos compartits amb els estats de la Lliga Àrab. La resposta de Kuwait i els estats del Golf Pèrsic va ser rotunda, no s’acceptava cap de les peticions.\nDavant d’aquesta negativa, el 31 de juliol, Saddam Hussein va ordenar el desplaçament de 100.000 homes a la frontera amb Kuwait i la matinada del 2 d’agost l’exèrcit iraquià va envair Kuwait. L’ocupació va ser definitiva el dia 4 quan es va constituir el govern provisional de Kuwait lliure donant per derrotada la monarquia i el dia 28 d’agost Iraq va annexionar Kuwait en qualitat de província.\nL’Escut i la Tempesta\nLa resposta internacional va ser immediata i el mateix dia 2 d’agost el Consell de Seguretat de l’ONU, exhortat pels EUA, va publicar la Resolució 660 on es condemna l’agressió i s’exigeix la retirada immediata de les tropes. Ràpidament els estats de la Lliga Àrab (excepte Sudan, Iemen, Jordània i Líbia que recolzaven Hussein), el Regne Unit, els EUA i França van condemnar també l’atac. També la Unió Soviètica va prendre partit contra Iraq, el que es va interpretar com una “subordinació” als EUA i que el llavors president nord-americà George Bush, pare, va considerar com el naixement d’un nou ordre mundial que segellava de manera definitiva la victòria dels EUA a la Guerra Freda. A més, l’Organització de les Nacions Unides va decretar l’embargament i el bloqueig dels comptes iraquians i kuwaitians a l’estranger.\nEl dia 5 d’agost, el president Bush va ordenar el desplegament de tropes a Aràbia Saudita i va rebre el suport immediat del Regne Unit i la Lliga Àrab, excepte els països abans citats. Bush va liderar la conformació d’una aliança que va rebre el nom de la Coalició on van entrar 34 estats i que va reunir més de 900.000 homes.\nAquesta força aliada va iniciar l’anomenada Operació Escut del Desert i va demostrar el poder de la coalició a la frontera dels Emirats Àrabs Units per tal d’evitar més annexions per part de l’Iraq, al mateix temps que van ocupar enclavaments per si esclataven conflictes i hostilitats. Mitjançant les resolucions de l’ONU, van advertir d’una intervenció militar en cas que les forces d’ocupació no marxessin de Kuwait abans del 15 de gener.\nCamp de petroli cremant durant l’operació Tempesta del desert, Kuwait. / Foto: Wikimedia Commons (Jonas Jordan)\nArribat el 17 de gener, la coalició va iniciar la campanya militar anomenada Operació Tempesta del Desert sota el comandament del General Herbert Norman Schwarzkopf. Una operació aèria basada en bombardejos constants a posicions militars de l’Iraq a territori kuwaitià, però també a l’Iraq. La superioritat militar de la Coalició va fer que l’exèrcit de Bagdad, en una estratègia desesperada, bombardegés Israel (buscaven que els jueus entressin a la guerra i així debilitar la Coalició per la sortida dels estats àrabs). Aquesta estratègia no va servir i els EUA van armar defenses antiaèries a Israel per evitar que aquest entrés a la guerra.\nL’ofensiva, que en un principi només havia de servir per atacar bases militars i infraestructures estratègiques d’Iraq, ràpidament va canviar i van començar els bombardejos a ciutats. Van ser especialment cruentes les imatges dels atacs que es van produir a Amiriya, Fallujah i Bagdad.\nA finals de febrer, Schwarzkopf va iniciar l’operació terrestre amb la que va fer entrar les seves tropes a Iraq i a Kuwait. Els iraquians no van oferir resistència i el dia 28 de febrer, Iraq es va rendir. Finalment, el 3 de març de 1991, Saddam Hussein va acceptar les condicions imposades per l’Organització de les Nacions Unides.\nLa postguerra a l’Iraq\nTot i la magnitud de la derrota, Saddam Hussein es va mantenir al poder, arrasant a les eleccions parlamentàries del 1996 i les del 2000. Les sancions imposades per l’Organització de les Nacions Unides van ser molt dures: van embargar actius de l’estat i van prohibir l’exportació de petroli i dàtils, dos dels pilars de la seva economia. Al mateix temps que es van crear dues “àrees d’exclusió aèria” controlades pels EUA i el Regne Unit.\nLa reconstrucció econòmica i social del país va ser llarga i difícil, els indicadors econòmics van tornar al nivell de la dècada dels cinquanta (abans de començar a comerciar amb petroli) i van haver de reconstruir infraestructures civils per valor de 22.000 milions de dòlars, a banda de les compensacions que havien de pagar.\nAmb la guerra acabada, l’any 1992, el Regne Unit i els EUA van cremar cultius a Iraq i l’any 1993 el govern de Clinton va bombardejar Bagdad per unes informacions que parlaven d’un suposat pla, que mai es va demostrar, per assassinar l’expresident Bush.\nLa situació social va seguir empitjorant: la mortalitat infantil es va duplicar i la materna es va quintuplicar. Aquestes dades són essencials per entendre com l’esperança de vida va baixar dels 66 anys als 57. La inflació va portar a una devaluació dels salaris dels funcionaris de fins al 80%. Només el pla d’aprovisionament alimentari promogut per l’estat va evitar que la fam fos generalitzada. El nombre de vides que es van cobrar aquestes sancions s’estimen en prop del milió i mig, dels quals uns sis-cents mil van ser nens menors de cinc anys.\nPer alleugerir les sancions, l’ONU i l’Iraq van signar el programa Petroli per aliments que permetia exportar cru a canvi d’aliments sense condicionar amb quins estats comerciar. Aquest fet va permetre que Hussein s’acostés a França i Rússia, per exemple, que demanaven la suspensió de les sancions. Aquest programa, a més, obligava a Iraq a escindir la regió del Kurdistan, cedir el 30% dels ingressos per pagar indemnitzacions de guerra i pagar totes les despeses de l’Organització de les Nacions Unides i els seus aliats en territori iraquià.\nLa tensió entre els EUA i Iraq va seguir augmentant i el 1998 Bill Clinton va signar la Llei d’alliberació d’Iraq que va donar força legal a l’Operació Guineu del Desert perpetrada pel seu govern i posteriorment a la invasió d’Iraq del 2003 liderada per George Bush, Tony Blair i José María Aznar.\nLes sancions econòmiques a Iraq no van acabar fins que els EUA i el Regne Unit van haver envaït Bagdad i van rebre plens poders per a la “reconstrucció” del país per part de l’Organització de les Nacions Unides.\nLlibres: Autopsia de Iraq d’Hans von Sponeck, Kuwait. A Desert on Fire de Sebastião Salgado, La Guerra del Golfo y el fin del mundo bipolar de Alberto Rojas i ¡Fora d’aquí, maleït! de Saddam Hussein.\nPel·lícules: The one that got away (1996) de Paul Greengrass, Live From Baghdad (2002) de Mick Jackson, Jarhead (2005) de Sam Mendes i Hot Shots! Part Deux (1993) de Jim Abrahams.\nCançons: Fuck A War (1991) de Geto Boys, The Bravery of Being Out of Range (1992) de Roger Waters i Autopista de Basora (1993) de Siniestro Total.


La Festa Major d'Hivern omple de cultura, història, tradició i jocs la festivitat de Santa Eulàlia de Berga - Pànxing\nArriba una nova edició de la Festa Major d'Hivern, l'esdeveniment cultural dedicat a la festivitat de Santa Eulàlia, patrona de la ciutat de Berga.\nLa celebració comptarà amb una programació d’activitats que es portarà a terme del 10 al 17 de desembre i inclourà propostes de música, teatre, història, ball, tradició i jocs. La Festa Major d’Hivern està organitzada per l’àrea de Cultura de l’Ajuntament de Berga i compta amb la col·laboració de les àrees de Joventut i Participació Popular, l’Escola Municipal de Música de Berga i el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Barcelona.\nDotze flaixos al passar berguedà\nLa Festa Major d’Hivern s’iniciarà amb la presentació del resultat de la votació popular de la 3a edició dels pressupostos participatius de Berga 2022. En aquest acte es donaran a conèixer les propostes guanyadores de la convocatòria general i el pressupost juvenil referents a projectes d’inversió en equipaments i espais públics i la programació cultural de la ciutat.\nL’esdeveniment es completarà amb una xerrada i presentació del calendari de l’Ajuntament de Berga de 2022 “Berga. Dotze flaixos al nostre passat”, a càrrec de l’historiador Pol Navarro i l’il·lustrador Lluís Ràfols. Navarro farà un repàs dels fets històrics recollits en el calendari, com per exemple la plaga de llagostes de 1687 que va propiciar el vot de poble per Sant Marc, la concessió d’un privilegi reial l’any 1547 per tal que la ciutat pogués celebrar una fira cada primer de maig, la batalla de la Creu de la Pinya que va posar fi a la Primera Guerra Carlina (1840) o la construcció del Canal Industrial promoguda per Marcel·lí Buxadé (1899). L’acte es portarà a terme el divendres, 10 de desembre, a la Sala de Plens del consistori berguedà, a les 19 h.\nRoger Mas actuarà a Berga en el marc de la gira de concerts del nou disc del cantautor titulat ‘Totes les flors’. Mas encarna com ningú el prototip del cantautor: agermanar música i poesia, autoria i interpretació, però també novetat i tradició. Ho ha demostrat a cada disc, reinventant-se en trobador incipient, crooner de cobla, artista tel·lúric, bluesman rutilant, estrella del pop, rapsode profund o un doll de veu fonda. Tots encarnats en els temes, estils i grups més diversos.\n‘Totes les flors’ conté cançons pròpies i de recent creació amb traç ferm, abocant-nos dolçament al vertigen de les emocions més explosives, al confort i a la sensibilitat. El concert es farà el divendres, 10 de desembre, al Teatre Municipal a les 21:30 h. Les entrades costaran 10 € i es poden adquirir anticipadament a través del portal web www.ticketara.com. També hi haurà entrades a taquilla una hora abans de l’inici del concert.\nL’Espai Jove de Berga acollirà la segona edició del Torneig de Catan, després de la bona acollida que va tenir la competició organitzada a l’estiu en el marc del Club del Joc. El Catan és un joc de taula d’estratègia i atzar que consisteix en conquerir una illa rica en recursos naturals construint pobles i ciutats, establint rutes comercials, etc.\nEl torneig se celebrarà el dissabte, 11 de desembre, i comptarà amb rodes eliminatòries que es disputaran a partir de les 16 h i la gran final que es farà a les 23 h. Per participar-hi, cal inscriure’s prèviament en aquest enllaç: https://docs.google.com/forms/d/1DojdK-7qoZkmvR3eYU5tWpKJ8mdzH2SzrcmSje_XryE/viewform?edit_requested=true\nSi t’ha agradat llegir la notícia La Festa Major d’Hivern omple de cultura, història, tradició i jocs la festivitat de Santa Eulàlia de Berga, també et pot interessar llegir la notícia Les Garrofes dels Pastorets de Berga, guanyen el primer ajut de recerca sobre els “Pastorets a Catalunya”.


Grups polítics municipals – Ajuntament de Celrà\nAjuntament de Celrà » Organització municipal » Estructura política » Grups polítics municipals\nEl Ple està integrat per tots els regidors i regidores. Els grups polítics municipals són òrgans col·legiats de caràcter polític i necessari en l’organització municipal, que tenen com a funció canalitzar l’actuació dels membres de la corporació que, a aquests efectes, actuaran a través d’aquests, pel millor funcionament dels òrgans de govern.\nEn cada mandat corporatiu es podran constituir tants grups polítics municipals, com llistes electorals hagin obtingut una representació municipal, sense que un mateix regidor o regidora pugui formar part de més d’un grup polític, ni aquests puguin estar formats per regidors o regidores de diferent llista electoral, excepte que es tracti del grup mixt.\nPer al millor funcionament de la corporació municipal, i més especialment per desenvolupar l’activitat en el Ple municipal, d’acord amb la voluntat dels regidors i regidores que integren cada llista electoral que ha obtingut representació corporativa per al mandat actual 2019-2023, van quedar constituïts els grups municipals amb designació de la persona portaveu corresponent.\nConsulteu també la informació sobre els càrrecs electes a la seu electrònica i les seves remuneracions al fitxer «Retribucions dels càrrecs electes 2019-2023» (pdf).\nGrup municipal de CANDIDATURA D’UNITAT POPULAR – ALTERNATIVA MUNICIPAL (CUP- AMUNT)\n1.527 vots (60,62%), 8 regidors\nNascut a Celrà l'any 1972.\nMolt vinculat al teixit cultural celranenc, ha estat un dels impulsors dels Pastorets de Celrà i col·labora amb el grup de teatre local, entre altres activitats.\nRegidor a l'Ajuntament de Celrà des de març de 2021.\nAlcalde de Celrà a jornada completa a partir de març de 2021.\nRetribució anual: 30.000 € (dedicació exclusiva)\n- Declaració de béns i activitats\n- Horari d'atenció: De dilluns a divendres, de 9 a 14 h.\nPer concertar visita truqueu al 972 49 20 01\nContacte: alcalde@celrà.cat · T. 972 49 20 01\nJosep Bartis Fàbrega\nNascut el 1968 a Figueres.\nDiplomat en Educació social i llicenciat en Psicopedagogia per la UdG.\nTreballa com a educador social als Serveis Bàsics d'Atenció Social del Consorci de Benestar Social del Gironès – Salt (actualment en excedència).\nRegidor de l'Ajuntament de Celrà des de 2011.\nContacte: pbartis@celra.cat · T. 972 49 20 01\nEulàlia Ferrer Benito\nNascuda el 1975 a Granollers.\nDiplomada en educació social.\nHa estat educadora de Serveis Socials.\nActualment treballa en un Servei de Maternatge i Acompanyament Familiar, on forma part del comitè d'empresa.\nÉs copresidenta de l’AFA Les Falgueres i membre del grup de percussió La Massa Bloco.\nRegidora de l'Ajuntament de Celrà des de 2015.\nIndemnitzacions per assistència efectiva a les sessions del Ple i la Junta de Govern Local: 5.274 € (màxim anual)\nContacte: eferrer@celra.cat · T. 972 49 20 01\nDani Jiménez Elvira\nNascut el 1973 a Girona.\nVeí de la carretera de Palamós. Llicenciat en dret i diplomat en relacions laborals.\nAdministratiu a l’Espai Marfà. Fundador de la plataforma Salvem la Llera del Ter i graller de la Colla Gegantera de Celrà.\nMembre del CDR Celrà.\nContacte: djimenez@celra.cat · T. 972 49 20 01\nNascuda el 1971 a Celrà.\nVeïna del barri de Palagret.\nAuxiliar clínica al Servei de Rehabilitació Comunitària del Gironès i Pla de l’Estany.\nRegidora de Gent Gran i Patrimoni de 2016 a 2019.\nCoordinadora de la Gran Recapta que organitza Càritas a Celrà.\nHa participat a L’Armari dels Aliments.\nRetribució anual: 5.280 € (dedicació parcial)\nContacte: sfortia@celra.cat · T. 972 49 20 01\nMontse Carré Dalmau\nNascuda el 1981 a Girona.\nVeïna de la carretera de Palamós. Administrativa i gestora de xarxes socials.\nHa format part de l’AMPA de l’escola bressol Trapelles, l’AFA de l’escola Les Falgueres i ha col·laborat amb associacions com els Pastorets o Celrà s’Engalana.\n– Declaració de béns i activitats\nContacte: mcarre@celra.cat · T. 972 49 20 01\nNascut el 1981 a Premià de Mar.\nVeí del carrer Costa Brava. Mestre d’educació infantil.\nMembre de l’equip directiu d’una escola bressol municipal de Girona.\nMembre de l’AFA de l’escola bressol Trapelles i col·laborador de l’ICE de la UdG.\nMembre del CDR Celrà i militant de la Intersindical-CSC.\nContacte: alopez@celra.cat · T. 972 49 20 01\nAram Aymerich Besalú\nNascut el 1992 a Sant Julià de Ramis.\nVeí del carrer Isidre Rossell i Gimbernat.\nHa estudiat lletres i actualment treballa al servei de recollida porta a porta.\nHa estat membre del Jovent de Celrà i està vinculat a l’Associació Juvenil Esplai Celrà.\nContacte: aaymerich@celra.cat · T. 972 49 20 01\nGrup municipal de FEM CELRÀ-ESQUERRA REPUBLICANA DE CATALUNYA-ACORD MUNICIPAL (FC-ERC-AM)\n518 vots (20,56%), 3 regidors\nRobert Vilà Brugués\nNascut el 1970 a Sant Gregori.\nMembre de la Secció Local d'ERC del Gironès.\nCuiner de professió. És veí de Sant Martí Vell, municipi d’on va ser alcalde entre el maig del 2015 i el setembre del 2018.\nRegidor d'ERC-Fem Celrà a l'Ajuntament de Celrà des de 2019.\nIndemnitzacions per assistència efectiva a les sessions del Ple: 1.260 € (màxim anual)\nContacte: rvila@celra.cat · T. 972 49 20 01\nAnna Maria Coll Pascual\nNascuda el 1970 a Girona.\nLlicenciada en Psicologia i professora d'Educació Secundària.\nMàster en Atenció a la diversitat per la Universitat de Girona.\nRegidora d'ERC-Fem Celrà a l'Ajuntament de Celrà des de 2019.\nContacte: amcoll@celra.cat · T. 972 49 20 01\nMiquel Rossell Molar\nNascut el 1979 a Celrà.\nTreballa d'operari en una empresa del polígon industrial.\nContacte: mrossell@celra.cat · T. 972 49 20 01\nGrup municipal del PARTIT DELS SOCIALISTES DE CATALUNYA-CANDIDATURA DE PROGRÉS (PSC-CP)\n266 vots (10,56%), 1 regidora\nAlícia Hernandez Navarro\nNascuda el 1974 a Ripoll.\nÉs auxiliar administrativa i treballa en un supermercat de Celrà.\nRegidora del PSC a l'Ajuntament de Celrà des de setembre de 2020.\nContacte: ahernandez@celra.cat - T. 972 49 20 01\nGrup municipal de JUNTS PER CELRÀ (JxCAT-JUNTS)\n173 vots (6,87%), 1 regidor\nNascut el 1974 a Barcelona.\nDiplomat en Empreses i activitats turístiques i Màster en Direcció d'entitats esportives. Director de la piscina municipal de Salt gestionada per la UFEC (Unió de Federacions Esportives de Catalunya) i copropietari de Fanatik Bikes, botiga de bicicletes de Celrà. Vicepresident del Club Ciclista Celrà i vocal de l'Associació de Comerciants de Celrà.\nRegidor de l'Ajuntament de Celrà des de 2012.\nContacte: dmas@celra.cat · T. 972 49 20 01


L’exitosa caminada de 5 km estrenada l’any passat es torna a repetir en aquesta edició, amb inscripcions anticipades. La resta del programa, en general, segueix la línia dels anys anteriors.\nEls veïns de Pont de Molins enguany es tornen a concentrar entorn del riu Muga, amb la tradicional baixada d’ànecs, el diumenge 22 de juliol. A més, al centre de la vila, arrossada popular, mercat d’artesania i trobades de vehicles clàssics.\nEls dies 20, 21, 22 i 24 els armenterencs i les armenterenques s’implicaran a fons amb la seva festa major, la que se celebra cada mes de juliol, tal com ens explica Meritxell Ibarz, Regidora de Cultura.\nPer cinquena vegada, durant cinc dissabtes, els amants de la música podran gaudir de bons ritmes, en un entorn històric i cultural consolidat.\nFem, entre tots, que l’Ariadna pugui lluitar pels seus somnis\nEl diumenge 22 de juliol, a la Plaça Catalunya, tots tenim una cita important.\nEl Pont Fest, per la Festa d’Estiu de Pontós\nAquest 2018, el programa de la festa major comptarà amb un eclèctic festival de música, el divendres 27, des del vespre fins ben entrada la nit.\nDel 16 al 25 de juliol, magnitud d’actes per la Festa d’Espolla\nCarles Lagresa, l’alcalde, satisfet mentre es repassa el programa, ens parla de la gran llista d’actes previstos abans de Sant Jaume, patró del poble.\nRock i la prestigiosa Montecarlo a la festa major de Masarac\nEls veïns de Masarac ja tenen a punt la seva Festa Major, que serà els dies 7 i 8 de juliol.\nCalvet inaugura el desdoblament de la C-260 a Vilatenim\nCalvet posposa abordar amb l'Estat el 'greuge històric' de l'N-II fins que Torra s'hagi reunit amb Sánchez.\nL’exposició 'Els Dalí de Figueres' rep més de 5.000 visitants durant els dos primers mesos\nLa mostra, que es va inaugurar el 28 d’abril al Museu de l’Empordà, aprofundeix en les vides dels familiars del geni figuerenc i posa al descobert la complexitat dels Dalí i de les seves relacions. S'han programat visites guiades a l'exposició tots els dissabtes de juliol i agost a les 6 de la tarda.\nDilluns 25 es van iniciar les proves selectives amb 58 aspirants dels quals 28 han realitzat les proves físiques aquest matí per optar a les dues places d’oposició lliure convocaques. Els seleccionats en els dues convocatòries començaran aquest setembre la seva formació a l’Institut de Seguretat Pública de Catalunya i el juliol del 2019 s’incorporaràn al cos de la Guàrdia Urbana.\nAmb la direcció musical de Joan Pons, es podrà veure el 6 i 7 d'agost.\nUn pescador de Roses dona al municipi 240 peces d'arqueologia submarina que ha recollit durant els últims 30 anys


La revetlla de Sant Joan es tanca amb una desena de ferits lleus - Ajuntament de Rubí\nLa revetlla de Sant Joan es tanca amb una desena de ferits lleus\nLa revetlla de Sant Joan es tanca amb una desena de ferits lleus També es van produir tres incendis en solars i diversos desperfectes en el mobiliari urbà. https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/la-revetlla-de-sant-joan-es-tanca-amb-una-desena https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nTambé es van produir tres incendis en solars i diversos desperfectes en el mobiliari urbà.\nLa revetlla de Sant Joan, celebrada la nit del 23 al 24 de juny, es va tancar a Rubí amb un balanç d’una desena de persones ferides, tres incendis en solars i diversos desperfectes en el mobiliari urbà, segons indica la Policia local de Rubí.\nPel que fa als ferits, tots van ser de pronòstic lleu. Dues persones van haver de ser ateses per afectació d’espurnes als ulls, quatre persones més que van rebre cures tòpiques per petites cremades en braços i cames i, per últim, es va atendre a dos menors d’edat, un d’ells per un tall al cap i l’altre per una cremada a la cama. Per altra banda, es van produir tres incendis en solars desocupats, sense que es produís cap dany important.\nDurant la nit de la revetlla també es van produir arreu de la ciutat diversos danys en elements de mobiliari urbà a causa de l’ús de petards i de material pirotècnic, com ara set contenidors d’escombraries cremats, una paperera i una dotzena de senyals de trànsit fetes malbé.\nIncendi en un solar\nPer altra banda, dimecres 24 de juny es va produir cap a les 19.35 h del vespre un incendi a la zona de Can Serrallac, a l’alçada del polígon La Llana. El foc es va originar a prop de la via del tren i de l’empresa BJC.\nCom a conseqüència, es van aturar els recorreguts dels trens de FGC en ambdós sentits de la marxa durant uns 15 minuts, tot i que es van restablir ràpidament gràcies a la participació de tres camions i dos helicòpters dels bombers.\nEn aquests moments es desconeix l’origen de l’incendi, que va cremar uns 600 m2 de massa forestal i no va produir cap ferit. Durant la incidència, els agents de la policia local van recórrer els horts més pròxims per tal d’evitar que cap veí quedés atrapat a les casetes del voltant.


Detenen una parella de joves per segrestar una àvia a la seva pròpia casa\nActualitzat 07/11/2020 12:12\nLa Policia Nacional ha detingut a València una jove de 18 anys i el seu nòvio de 22 per tenir tancada en una habitació a l'àvia d'ella, de 72 anys, durant llargs períodes de temps, bufetejar-la i pegar-li.\nÀvia de 72 anys maltractada a València\nLa víctima estava gran part del dia en una habitació tancada amb cadena i la finestra tancada per evitar que sortís. Els fets haurien succeït des de l'any 2018 en el domicili propietat de l'àvia, on vivien tots tres.\nUna jove de 18 anys i el seu nòvio de 22 han maltractat una àvia a València / Pixabay\nNo la deixaven sortir de casa\nLa dona va escapar de l'habitatge en un moment de distracció i va alertar de la situació a l'empleat d'una farmàcia pròxima, que va avisar a la Policia Nacional. No la deixaven ni anar al lavabo, per la qual cosa havia d'usar bolquer per a fer les seves necessitats. En algunes ocasions, la néta i la seva parella també la bufetejaven i li pegaven.\nEls joves, a més, en diverses ocasions haurien marxat de la casa tot el cap de setmana, deixant a la víctima tancada a l'habitatge, sense poder sortir i, encara que amb menjar suficient, sense mòbil amb el qual poder avisar en cas de necessitar ajuda.\nNéta i nòvio detinguts per maltractament familiar\nEls policies continuen la recerca per si l'àvia hagués estat obligada a robar en establiments comercials, quan anava acompanyada de la parella. També s'està investigant si els joves també podien haver extret diners del compte de la víctima, ja que cobra una pensió i li haurien sostret la cartilla bancària.\nDesprés de realitzar les recerques oportunes, s'ha detingut la seva néta i el nòvio, tots dos amb antecedents policials, com a presumptes autors d'un delicte de maltractaments en l'àmbit familiar.\nVÍDEO: Un gat baixa les escales mecàniques al revés i es fa viral


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: Inauguracióde l’exposició “Trajectes”, de Miquel Díaz del Campo, a la Biblioteca Municipal de Tortosa\nInauguracióde l’exposició “Trajectes”, de Miquel Díaz del Campo, a la Biblioteca Municipal de Tortosa\nDivendres a la tarda la Biblioteca Municipal Marcel·lí Domingo de Tortosa va acollir l'acte inaugural d'una nova exposició de l'artista, escultor i joier, Miquel Díaz del Campo. Díaz del Campo és nascut a Damiel (Ciudad Real), però fa molt temps que viu a Catalunya, entre Palma de Mallorca i Vilalba dels Arcs. El seu treball és merament vocacional i de les seves escultures intenta fer-ne un reflex de tot allò que l'envolta i que, per alguna raó, li crida l'atenció. D'aquesta manera, Díaz del Campo se sent a gust i confiat amb allò que fa i així intenta transmetre-ho a l'espectador a través de les temàtiques de les seves peces.\nEntenent l'obra d'art com a "aquella que existeix per donar sentit a quelcom que és inèdit a la vida", l'escultor busca l'equilibri perfecte entre el buit i l'espai per omplir-lo amb la seva escultura. És el que ell en denomina "transformar el que ja existeix, tot donant-li una altra forma", i és que s'autoanomena escultor figuratiu per la senzilla raó d'ésser capaç de deformar la figuració present.\nAmb "Trajectes" l'autor vol posar la mirada en tots aquells indrets que ha recorregut, no en va, al llarg de la seva vida per extreure'n de les seves millors vivències aquella essència que dóna vida a cadascuna de les escultures que formen part de la mostra. Aquest és el cas d'obres com "Recerca del cercle", on es busca el cercle perfecte amb una desconstrucció d'aquest; "Anell marí", on dintre d'un anell gegantí de metall l'autor plasma el món submarí i les seves algues; o bé, "Vigia", un mite de l'autor, que sempre busca aquelles persones o objectes que ens controlen els nostres passos en tot moment.\nLa mostra, compta també d'una selecció d'una sèrie de peces d'orfebreria de plata, or, llautó patinat o coure que demostren que mai n'hi ha cap que sigui igual que una altra perquè totes són artesanals, encara que puguem englobar-les sota una mateixa temàtica o concepte.\nTortosa, Terres de l'Ebre, 27 de setembre de 2019


En defensa d’Estat Català\n4 de març de 2008 Independentisme\nEls darrers dies la premsa espanyolista ha omplert pàgines esbombant la “notícia” segons la qual “els independentistes” catalans volien enviar Albert Boadella a la cambra de gas.\nTot arranca del fet que algú, des de l’anonimat, escriu un comentari en el fòrum obert d’Estat Català (http://estat-catala.net), on proposa enviar Albert Boadella a la cambra de gas. Els advocats del director teatral entren en acció i la “brunete mediàtica” comença a disparar immediatament contra l’històric partit independentista (l’administrador del web ja havia esborrat el comentari, però tant hi fa), contra les tendències “filo-nazis” del catalanisme i atiant a catalanofòbia i alimentant la ficció que als espanyols se’ls persegueix a Catalunya.\nEn dos apunts anteriors: “Feixisme català ?” i “Antisionisme i anticatalanisme, avui” he insistit en la inversió de papers: dominant-dominat, víctima-botxí, que permet distingir els nacionalismes amb intencions opressives dels que propugnen la independència d’una nació oprimida.\nEls punts de connexió entre el nacionalisme serbi i l’espanyol són il·lustratius d’aquesta mentalitat col·lectiva que fomenta el mite del greuge (fruit de la impossibilitat de reconèixer la llibertat dels altres) com a element de legitimació de la violència que s’exerceix (o es pretén exercir) contra els pobles integrats en un estat plurinacional per part del grup nacional que ostenta la posició hegemònica.\nÉs una mostra de cinisme que els legitimadors del franquisme, un règim que efectivament va col·laborar a enviar a les cambres de gas dels camps de concentració nazis milers de catalans, (entre els quals bastants dotzenes de militants d’Estat Català detinguts pels alemanys en ocupar França l’any 1940), acusin els independentistes catalans de “feixistes”. Els pobles que construeixen els seus projectes polítics sobre el deliri i la impostura estan abocats al fracàs.\nPost Scriptum, 21 de maig del 2018.\nLa campanya difamatòria desfermada pels partits del 155 CE i els seus còmplices mediàtics per atacar el president Torra de racista utilitza com a “argument” que Estat Català, i en concret els germans Badia, foren uns feixistes. L’historiador Fermí Rubiralta, entre d’altres, ho ha refutat però precisament ell és autor d’una biografia de Joan Cornudella i Barberà (1904-1985) qui fou secretari general d’Estat Català entre el 1936 i 1939, essent l’any 1980 diputat al Parlament de Catalunya pel PSC.\nAqueix partit que difama Estat Català obvia que la memòria de Joan Cornudella fou objecte d’un acte d’homentage fa tres anys organitzat per la Fundació Campalans en el qual intervingueren Obiols, Montilla, Iceta i Molas, editant un opuscle commemoratiu del trentè aniversari del seu traspàs. Altres antics membres d’Estat Català foren al final de les seves vides membres del PSC, com Josep Munté Rodríguez, a qui vaig conèixer personalment quan preparava la biografia de Jaume Cornudella. Vergonya, PSC, vergonya !!!\nAvui fa vuitanta-cinc anys d’una desfilada organitzada per les JERC-Estat Català amb els militants uniformats i arrenglerats anant cap a l’estadi de Montjuïc on havien organitzat un festival atlètic. Les imatges d’aquell acte serviren per deslegitimar l’organització separatista acusant-la de feixista pels seus rivals dins i fora del partit que ha arribat fins als nostres dies. L’anàlisi més recent d’aquella diada és el que acaba de publicar Enric Ucelay-Da Cal, “Com es fixà la imatge dels “dolents”: les Joventuts d’Esquerra Republicana-Estat Català i la problemàtica d’un feixisme català”, inclosa dins l’obra col·lectiva “El catalanisme davant del feixisme 1919-2018”, coordinada pel mateix Ucelay-Da Cal, Arnau Gonzàlez Vilalta i Xose Manoel Nuñez Seixas, (Editorial Gregal, 2018). Tot i que l’article en qüestió té mancances conceptuals i semàntiques substancials se’n dedueix la conclusió que, efectivament, hi hagué catalanistes feixistes, (no dins les rengles d’Estat Català) no pas un feixisme català. Però les fotografies d’aquella jornada han estat instrumentalitzades per afirmar el contrari encara avui.\nEl Confidencial, un dels aparells d’agitació i propaganda del nacionalisme espanyol, publica avui un article titulat “Desfile militar en pleno 28-A en honor a los ídolos políticos de Quim Torra“, on torna a escampar la brama que equipara Estat Català, els germans Badia i el feixisme de l’època prèvia a l’aixecament franquista del 18 de juliol del 1936 (aqueix sí que era genuïnament feixista). Com fan tots els totalitarismes hom projecta sobre les víctimes els propis propòsits agressius, en aqueix cas el supremacisme espanyol necessita recórrer a aqueixa tècnica de manipulació a falta d’altres arguments que ocultin el seu projecte fallit després de tres-cents anys d’haver assimilat per conquesta militar Catalunya a la Corona de Castella. La lectura d’aqueix breu apunt conté prou arguments historiogràfics que desmenteixen el pamflet subscrit per Antonio Fernández, qui havent llegit els escrits que hi he dedicat, n’extreu només un paràgraf fora de context.\nUna resposta a "En defensa d’Estat Català"\nMiquel Badia, en la memòria | l'Unilateral ha dit:\n11 de març de 2016 a les 18:20\n[…] del 1998 i en l’apunt d’aqueix bloc responent a Xavier Montanyà ja que sempre he defensat el caràcter patriòtic i democràtic d’Estat Català i els seus militants durant la guerra del 1936-1939 i […]


Berga connecta amb la UAB - Món Rural\nBerga connecta amb la UAB\nSe sumaran més freqüències d'autobús fins a UVic i cap a l'Alt Berguedà\nPresentació de les noves línies d'autobus | Consell Comarcal del Berguedà\nBerga i la Universitat Autònoma de Barcelona més connectades que mai. Els curs que ve els estudiants de la capital del berguedà ho tindran més fàcil per arribar al seu centre d’estudis gràcies al primer servei de transport públic en autobús entre ambdós punts. Però no és l’unica novetat, també els que es traslladen a la UVic comptaran amb sortides adaptades a les freqüències de les classes i se sumaran noves freqüències de línies a l’Alt Berguedà.\nPel que fa la línia fins a la UAB, els autobusos també faran parada a altres municipis del Berguedà i el Bages, fins a Sallent. Concretament, arribarà a la universitat a les vuit del matí i tornarà a dos quarts de tres del migdia i a les set del vespre. En el cas de la UVic es farà parada a Gironella i Prats de Lluçanès i, en aquest cas, s’han adaptat als horaris més habituals d’entrada i sortida a la facultat. En paral·lel, coincidint amb la posada en marxa d’un nou cicle formatiu de grau superior a l’IES Alt Berguedà de Bagà, també s’adaptarà a les entrades i sortides la línia que uneix el municipi del Berguedà amb Manresa.\nAquestes millores les han presentat conjuntament el Consell Comarcal del Berguedà i el Departament de Territori i Sostenibilitat i busquen satisfer una demanda que va a l’alça: en tres anys el servei ha crescut un 30%. Així, per donar resposta a les noves necessitats es posarà en marxa una nova aplicació, que permetrà contractar el transport a demanda i que els usuaris paguin amb el seu telèfon, aprofitant que la línia de transport a demanda s’allargarà fins als pobles de la Vall del Pedraforca. En paral·lel, a partir del setembre també es millorarà la línia que connecta Berga amb la Pobla de Lillet, que passarà de dos a tres serveis al dia.\nEtiquetes: BerguedàUniversitat Autònoma de Barcelona\nBegur regularà els submarinistes a la Cala d'Aiguafreda


CDC, PDECat….. Junts per Catalunya - Jaume Renyer\nPere Martí detalla aqueix vespre a Vilaweb com “El PDECat frena la refundació de Junts per Catalunya“.\nPost Scriptum, 26 de juliol del 2020.\nLa direcció del PDECat pot afeblir Junts per Catalunya com a nou projecte polític, però no té legitimitat i capacitat per aturar l’independentisme, això sí, pot fer que la candidatura que encapçalarà el president Puigdemont perdi les properes eleccions al Parlament de Catalunya. El PDECat pot presentar-se com a opció de retorn a l’autonomisme, però aqueix espai ja l’ocupa ERC que compta amb el suport mediàtic dels poders fàctics per desconstruir el procés independentista.\nLa transició de CDC a Junts per Catalunya ha resultat a la fi un viatge inútil, car el retorn a l’autonomisme és el resultat de l‘operació d’estat per liquidar el procés independentista com diumenge explicava Joan Ramon Resina a Vilaweb: “N’ha pres nota i extret conclusions l’altre Sànchez, el d’accent greu, l’artífex del govern, que sembla ordit per reconduir el partit que havia liderat Puigdemont cap a l’òrbita possibilista ocupada per ERC. En un altre document que fa època, Sànchez ve a dir que el Primer d’Octubre no va existir. O, cosa que és igual, que desapareix tendencialment, de mica en mica. Perquè d’ací a uns quants anys els historiadors puguin dubtar-ne. Però encara és massa aviat per a esborrar tot d’una la memòria viva de la gent i es procedeix pam a pam, començant per alterar el sentit d’aquella fita i substituint-lo per un de diferent. Allò no va ser pas un referèndum d’autodeterminació.”\nL’absència de missatge pròpi i diferenciat per part de Junts per Catalunya en aqueixa Diada ha estat la constatació del fracàs estratègic de la direcció d’un projecte que en mans de Jordi Sànchez i l’aparell que copa els càrrecs institucionals (i que no s’imagina altra forma de fer política) està abocat a la fallida, esdevenint un figurant del procés de desconstrucció del procés independentista que lidera ERC. Junts podria haver donat suport a Pere Aragonès com a president i donar-li suport parlamentari, però l’ànsia per gestionar l’autonomia a qualsevol preu dels professionals del sotogoverno han imposat una participació que neutralitza Junts com a alternativa al derrotisme induït per Esquerra i la passivitat còmplice de la CUP. El pacte de govern autonòmic paralitza, també de retruc el Consell per la República, tal com interessa a ERC. Si Jordi Sànchez tingués sentit de la responsabilitat dimitiria però, ans al contrari, des de l’aparell està reduïnt a la seva mida un partit a la deriva.\nPost Scriptum, 18 de setembre del 2021.\nLa nota de prema del consell nacional de Junts per Catalunya resumeix nítidament l’atzucac del partit mancat d’estratègia, cap iniciativa unilateral, cap referència al Consell per la República, cap esment al lideratge del president Puigdemont, només seguidisme mel·liflu respecte a ERC i obrint la porta a incorporar candidats del PDECat a les eleccions municipals del 2023:\n“El secretari general del partit, Jordi Sànchez, ha afirmat que el Consell Nacional ha servit per enviar un doble missatge, per una banda, refermar el compromís de Junts amb els seus socis de legislatura i el 52% de la majoria independentista al Parlament, per fer acció social. I per altra banda, un missatge adreçat a l’Estat espanyol, que Junts sempre estarà disposada a dialogar i negociar per trobar una solució al conflicte polític, però que “no serà un actor que renunciï a quina és la seva proposta, simplement a canvi de poder aparèixer en una imatge, que és el que en aquests moments està fent Pedro Sánchez”.\nPost Scriptum, 13 d’octubre del 2021.\nOt Bou retrata l’atzucac on han dut el partit Jordi Sànchez i els professionals del sottogoverno: “S’acaba el marge per a l’hidra de Junts per Catalunya.\n“Aquests dies es veuen molt clarament les conseqüències de la victòria orgànica del sector més partidista i més pragmàtic de Junts per Catalunya, consumada amb la mà de ferro de Jordi Sànchez a l’hora de pactar el pla i la composició del govern. La legislatura passada, amb els presoners polítics encara a la presó i amb Quim Torra de president, el sisme del conflicte nacional, o de l’aparença de conflicte, encara vibrava prou perquè a Junts li bastés la retòrica rupturista per a aguantar-se com una proposta política amb possibilitats electorals. Ara, en canvi, amb els indults concedits, la taula de diàleg en funcionament i el curs polític ja resituat al cabal de la nova normalitat –política i sanitària–, la pressió de la realitat autonomista és massa intensa perquè un partit pugui sobreviure amb un discurs nacional que pretén jugar-s’ho tot a una estratègia que no posa en pràctica.\nL’esforç de Junts per a bastir-se ideològicament es mou, de moment, a les palpentes: fa l’efecte que els pesos pesants del partit defensen el seu tros, i no pas un programa harmònic i coherent en conjunt. A banda el procés, els projectes en què Junts –o una part de Junts– pren posició responen més a interessos polítics, socials o econòmics molt delimitats que no pas a la lògica d’una visió global de país. El partit votarà aviat la ponència ideològica que l’hauria de definir en l’eix social. Les tres opcions manifesten molt bé el guirigall: liberal, socialdemòcrata o d’esquerres.”\nComparteixo plenament, i dissortadament, aqueix paràgraf de l’editorial del proppassat 15 de Vicent Partal a Vilaweb: “Junts es va presentar a les eleccions amb Carles Puigdemont i Laura Borràs com a actius evidentment rupturistes al capdavant del cartell, però tots dos van desaparèixer completament quan les urnes es van tancar. I en va emergir, bàsicament, un Junts continuador de la vella Convergència –fins i tot després del trencament formal amb aquell passat. La pràctica autonomista s’ha imposat en la quotidianitat i la llista de membres del sotagovern convergents recol·locats professionalment en l’actual govern de coalició és tan impressionantment llarga que marca de manera significativa per on van les coses. És cert que hi ha encara outsiders disparant pel seu compte, sobretot Laura Borràs. Però tothom té coll avall que el concert autonomista la deixarà caure quan els jutges vulguen que caiga. Ho sap tothom i és profecia. I quan ja no siga presidenta del parlament tant hi farà què acabe passant amb el seu judici perquè, de fet, haurà estat eliminada de l’equació. Espere que Borràs haja llegit el monumental Il caso Moro de Leonardo Sciascia, perquè el cinisme polític brutal que s’hi retrata és el que ella ja viu.”


DERECHOS HUMANOS EN LA CUENCA MERIDIONAL DEL MEDITERRANEO.\nLAURA FELIU I MARTINEZ, Nº37, PAG. 101-120\nEn aquest article l´autora tracta d´apropar-nos a la situacio actual del drets humans en els paísos de la conca meridional del Mediterrani. No prtén fer un estudi pormenoritzat de la realitat a cada país sino que ens assenyala quines són les tendències en cada un d´ells i ens dóna una visió general de la situació en aquesta zona.\nAbans d´entrar en aquest anàlisis l´autora es refereix a la dificultat per parlar de la universitalitat dels drets humans. Les societats musulmanes es resisteixen a acceptar el model de drets i llibertats d´Occident, per això si bé en el món musulmà hi ha texts relatius al respecte als drets humans en els que es fa una enumeració de drets i llibertats que han de ser garantitzats a tota persona, manifesten la seva especificitat cultural en el fet que aquests han de ser interpretats d´acord amb la llei islàmica.\nUn altre problema per l´acceptació per part dels paísos musulmans del concepte de drets humans tal i com es presenta en els texts intenacionals es el refús a tota imposició de principis i institucions importats o aliens a la seva cultura.\nUna vegada és clara la concepció dels drets humans en el context musulmá, l´autora passa a analitzar la seva situació en la zona del Mediterrani. Es remonta a l´origen dels paísos actuals. La lluita per a la independència es va basar en la búsqueda d´una entitat comú que unís a tota la societat per a la consecució de la lliberació. El fet de que els nous Estats-nació es creessin gràcies a la unanimitat del poble explica el refús al pluralisme dins d´aquestes societats i per tant que l´objectiu prioritari de la represió en aquests paísos siguin la oposició política i aquells grups minoritaris que reivindiquen el reconeixement de la seva especificitat.\nEn aquest punt l´autora fa un repàs de les experiències viscudes als diferents paísos. A l´época dels vuitanta es va percebre un canvi : a Túnez es van declara els "principis de novembre"on es donava importància a la democracia i els drets humans; a Argelia es promulga una nova Constitució que instaura el pluripartidisme; a Libia s´alliberen centenars de prisioners políticas; a Jordania s´obre un procès de democratització; al Marroc es duu a terme una política de petites però continues reformes. Aquests signes esperancadors només s´han mantingut a Jordania i al Marroc. Laura Feliu explica breument quina ha estat l´evolució en aquests dos paísos i a Síria a on també hi ha hagut accions positives com l´alliberament de presos polítics pero no ha anat acompanyada de d´una apertura del règim. En quant a la resta de paísos l´evolució positiva ha sigut bloquejada pels Governs que es justifiquen en la lluita del terrorisme integrista i en el perill de bloqueig de pau a l´Orient Mig.També són causants de la vulneració del drets humans,a part del Governs, els grups que utilitzen la violència de forma continua per aconseguir els seus objectius.\nEs fa una breu referència a la situació a Algeria que l´autora califica com l´experiència més frsutrada degut a l´espiral de violència que afecta a tota la societat; a Túnez on destaca la represió de l´oposició política; a Egipte on s´ha produit desde 1992 més de mil morts i detencions sense carrecs i la tortura ha sigut una pràctica sistemàtica; a Libia on la represió va dirigida principalment cap als moviments islamistes; a Israel on tant el Govern israeliá com l´Autoritat Palestina han trnsgredit els drets humans mitjancant detencions indiscriminades, destrucció de vivendes,...; i per últim a Turquia on hi ha un augment de la violència contra la minoría kurda i contra l´oposició d´extrema esquerra.\nTots aquests casos reafirmen que l´oposició política és un dels objectius prioritaris de la represió. En un principi aquests paísos establiren un sistema de partits únics, però de cara a l´exterior i per no perdre l´ajuda occidental alguns dels paísos van crear una democràcia formal, és a dir , acceptaren un pluralisme controlat i la celebració d´eleccions. Es va demostrar que aixó només era un canvi formal a Egipte i a Algeria on hi va haver un clar trucatge de les eleccions.\nGrups polítics de l´extrema esquerra i grups que reivindiquen el reconeixement de la seva especificitat són els més perseguits.Els métodes emprats per a la represió d´aquesta gent són la limitació de la llibertat d´expressió, violacions a la llibertat i seguretat de la persona mitjancant detencions indiscriminades, manca de garantias en els judicis justos i obtenció de confesions sota tortura.En aquest últim aspecte l´autora parla d´Israel a on es permet l´us de moderat de la tortura per a l´obtenció d´informació sobre atacs terroristes futurs. Una vegada són a la presó les condicions són inhumanes degut a la superpoblació carcelaria, falta d ´higiene i alimentació insuficient . Té fama en aquest sentit la presó de Tazmamart al Marroc.\nA Algeria i Turquia es destaca la práctica d´ execucions extrajudicials. També es greu el fet de les desaparicions especialment de saharauis, turcs i mils de csos a Líbano durant la guerra civil.\nDavant d´aquesta situació els Governs per no perdre l ´ajuda Occidental i veient una creixent actuació d´organitzacions internacionals i de les Nacions Unides respecte a la protecció del drets humans, van incluir en el discurs oficial referencies a la democratització i al respecte dels drets humans. Aixó va comporatr la modificació d álguns dels aspectes més deficitaris de la legilslació i la creació d´uns organismes de la Administració coneguts com la burocracia dels drets humans. La seva funció era seguir la situació dels drets humans i informar als Governs, però aquesta mesura s´ha caracteritzat per la seva ineficacia i com una forma més de canviar la imatge cara a l´exterior.\nEl que no ha sigut nou en aquests paísos és el moviment de drets humans. Amb l´establiment desde la seva independència de règims autoritaris , van sorgir partits polítics que lluitaven per poder desarrotllar les seves idees. Un dels problemes d´aquest moviment va ser la divisió d´aquests partits situats en l´oposició, s´exceptúa en aquest cas Túnez a on la Liga Tunecina de Derechos Humanos va integrar les diferents tendències partidistes i ha tingut éxit.\nUn altre problema d´aquest moviment ha sigut l ´ausència d´una acció universal de defensa dels drets humans.\nLaura Feliu explica breument la història d´aquest moviment fent referència a les primeres asociacions i grups així com a les cuestions que tractaven. En un principi es van centrar en la defensa de drets civils i polítics però als anys vuitanta es va observar una transformació en les organitzacions existents , es creen noves i tot aixó porta a que tractin altres cuestions com són els drets laborals o la preocupació pels recursos naturals. S´explica en aquest punt l´evolució soferta pel moviment de drets humans al Marroc que es considera com excepcional donat l´estat en que es troba a la resta de paísos.\nTot i aixó els homes i dones d´aquesta zona segueixen lluitant pel respecte del seus drets. Les seves accions són petites però no s´ha d´oblidar que només ells les poden fer, però no són els únics que poden lluitar, Laura Feliu recorda que moltes decisions preses a la conca Nord del Mediterrani tenen repercusió al Sud, és per aixó que reclama una major consciència i colaboració per a que les accions d´aquestes persones tinguin més resultats.


55è aniversari del primer vol de Yuri Gagarin (1961-2016) – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat\n55è aniversari del primer vol de Yuri Gagarin (1961-2016)\nEl primer navegant espacial va ser el soviètic Yuri Gagarin, que pilotà la nau Vostok en una única òrbita al voltant de la Terra de 108 minuts\nImatge de Yuri Gagarin, pilot de la nau Vostok 1, a l’autobús de camí a l’històric enlairament. El cosmonauta darrere de Gagarin és l’alemany Titov, pilot de reserva que es va convertir en pilot del Vostok 2.\nLa primera nau espacial del món amb un home a bord, la Vostok, es va posar en òrbita des de la Unió Soviètica el 12 d’abril de 1961. El navegant espacial que pilotà la nau Vostok va ser un ciutadà de l’URSS, el Major Yuri Gagarin. Per al món de 1961, aquest va ser un anunci electritzant, realitzat mentre Gagarin estava encara en l’espai. Els nord-americans es van quedar atònits, tot i que les felicitacions que van enviar a Moscou van ser autèntiques. Aquest històric vol de 108 minuts, una única òrbita al voltant de la Terra, va convertir a Gagarin en el primer ésser humà en l’espai i en un heroi internacional. Tenia només 27 anys.\nLa seva gesta va ser sorprenent en aquell moment. La NASA es va afanyar a posar un astronauta a l’espai i, al maig de 1961, Alan Shepard, que es va convertir en el primer astronauta dels EUA, encara que fent un vol balístic suborbital. Fins a l’any següent no va estar en òrbita un astronauta nord-americà: John Glenn va fer la volta a la Terra a bord del Mercury Friendship 7, al febrer de 1962. Dos dies després de la tornada de la Vostok, Gagarin va tornar a Moscou, on va aparèixer al balcó del Kremlin amb el primer ministre Nikita Khrusxov. Quaranta-vuit hores abans era un desconegut; poc després es va convertir, probablement, en l’home més famós de la Terra.\nEs va embarcar en una gira mundial en la qual els crits de les multituds el van acompanyar allà on anava. Les visites internacionals de Gagarin van ser extraordinàries perquè es van produir en plena Guerra Freda. Heus aquí que hi havia algú que podia viatjar, no només entre la Terra i l’espai, sinó també entre dos mons contradictoris i enfrontats. Les diferències ideològiques es van oblidar temporalment, doncs aquell home va ser aclamat com un heroi a tot el món.\nGagarin mai va tornar a l’espai. Després de la gira, va tornar a casa a la Ciutat de les Estrelles per continuar el seu treball al programa espacial rus. S’estava preparant per al primer vol de la nova nau Soyuz en 1967, però els alts directius de l’espai el van deixar en terra: no volien arriscar la vida d’un heroi de la Unió Soviètica en una altra missió perillosa. El més tràgic va ser que Gagarin va perdre la vida durant un vol rutinari d’entrenament el 27 de març de 1968, quan el seu avió es va estavellar i tant ell com el seu instructor van morir. Les seves cendres es van dipositar a la muralla del Kremlin i, en el seu honor, un cràter lunar i l’asteroide 1772 Gagarin van rebre el seu nom.\nVint anys després d’aquell moment històric, en el matí del 12 d’abril de 1981, dos astronautes s’asseien per primera vegada a la cabina de vol del Columbia, una nova nau espacial radicalment diferent, batejada com transbordador espacial. Aquest dia, la NASA va fer història amb el llançament del primer transbordador espacial, l’ara desaparegut Columbia i els seus dos tripulants a bord. El Comandant del primer vol va ser l’astronauta John Young, veterà de dues missions Gemini i de dos vols espacials del programa Apol·lo. El Pilot de proves de la Marina Bob Crippen, va exercir com a pilot de la missió en el que seria el seu primer viatge a l’espai. La històrica Missió STS-1 i els seus dos tripulants van aterrar el 14 d’Abril de 1981, dos dies després del seu llançament a la base de les Forces Aèries d’Edwards, a Califòrnia. Amb el llançament del Columbia, la NASA començava una nova era del vol espacial humà.\nCarles X. Cabós 12 d'Abril de 2016 Univers, Yuri Gagarin\nAnterior Entrada anterior: El PSC exigeix a la Generalitat més inversions al Parc Natural de Montsant\nSegüent Entrada següent: L’UTSM obre inscripcions amb preu especial a sis mesos de la vuitena edició


Notícia introduïda el dia 28/04/2009 Tema: Opinió\nPer aquest motiu, tot i ser un parlament molt allunyat de la vida quotidiana, els de sempre faran campanya. Com que estem en temps de crisi segur que serà una campanya austera, sense parafernàlies i amb la despesa continguda, no hi hauran grans mítings, ni enganxades massives, ni paperassa efímera que arriba a la bústia de casa, no es faran debats, ni congressos nacionals, res de tot allò que ells creuen necessari per aconseguir esgarrapar vots a l’abstenció.\nDiuen que la participació no arribarà al 40% i per molts recursos que hi posin no la milloraran. Però si en aquests temps de crisi la ciutadania veu que es gasten els diners de tots en una campanya electoral que no interessa a ningú, esgotaran el poc crèdit que els hi queda i allunyaran de forma irremeiable a la gent de la política.\nAdrià Viñas. Independents per Mollet (IxM)\nDel seu bloc: http://lasegonapedra.blogspot.com


Ja és aquí la 29a edició de la Bicicletada de Tarragona | Diari La República Checa\nJa és aquí la 29a edició de la Bicicletada de Tarragona\nImatge d’arxiu de la sortida de la Bicicletada popular de Tgna\nUn dels esdeveniments esportius ciutadans més esperats pels tarragonins és la Bicicletada popular que torna enguany amb la seva 29a edició. Pels carrers de la ciutat podrem veure grans i petits circular amb les seves bicicletes. Com cada any, l’organització recaurà sobre el Patronat Municipal d’Esports de Tarragona i el Club Ciclista Camp Clar.\nDes de l’organització d’aquest esdeveniment esportiu han volgut recordar que es tracta d’una cursa ciclista de caràcter social no competitiva, oberta a la participació de grans i petits; amb inscripció prèvia totalment gratuïta. També destaquen la progressió i consolidació d’aquest esdeveniment, arribant a congregar de manera anual 8.000 i 9.000 participants.\nEnguany, Patronat d’Esports i el Club Ciclista de Camp Clar han anunciat que després de dos anys d’impàs “s’estan fent les gestions necessàries per sumar nous suports al projecte, que permetin a la Bicicletada acumular més edicions com l’esdeveniment popular de referència a la ciutat i a la província de Tarragona”.\nTots aquells que vulguin participar en la Bicicletada popular tenen dues maneres de fer-ho. Poden inscriure’s en línia, al web www.labicicletada.cat; o bé presencialment a les instal·lacions esportives municipals de Bonavista, Riuclar, Serrallo i Part baixa, Sant Pere i Sant Pau i Sant Salvador, en horari d’obertura de les respectives instal·lacions.\nEl termini per realitzar les inscripcions presencials finalitzarà el divendres 10 de maig o en arribar als 3.500 inscrits. Les inscripcions via web s’acabaran avui dijous 9 de maig a les 23.59. Extraordinàriament, s’habilitarà un punt d’inscripció al Balcó del Mediterrani durant l’Exhibició Aèria d’aquest dissabte 11 de maig.\nDos recorreguts per grans i petits\nAquesta edició de la Bicicletada popular ofereix dues opcions: un circuit adreçat a joves i adults de 17 km, i un infantil pels més menuts de la casa de 3.7 km. En acabar els dos recorreguts, i com a principal novetat d’enguany, començarà la Festa de la Bicicleta, destinada a promoure l’ús d’aquest vehicle.\nDes de l’organització de la 29ª Bicicletada popular de Tarragona han fixen l’objectiu de que aquest esdeveniment esdevingui “un referent provincial en matèria de mobilitat sostenible, estil de vida saludable i participació social”.\npreviousCentrats per Tarragona demana a Ballesteros trencar tabús\nnextTorna la 7a Exhibició Aèria de Repsol a Tarragona


Avís legal :: Club Nàutic Port de la Selva\nEl web de Club Nàutic Port de la Selva és de titularitat de l'entitat Club Nàutic Port de la Selva El CIF de la societat és el G17062316 i el domicili social està situat a: Lloia s/n, 17489, El Port de la Selva (Catalunya).\nClub Nàutic Port de la Selva no serà en cap cas responsable dels errors o omissions que poguessin existir en la informació facilitada, ni de l'aplicació o ús concret que en poguessin fer els lectors.\nClub Nàutic Port de la Selva es reserva tots els drets sobre els continguts textuals i gràfics inclosos a la pàgina.\nL'usuari s'obliga a no utilitzar aquest espai web ni la informació que conté per dur a terme activitats contràries a les lleis, a la moral, a l'ordre públic i, en general, a fer-ne un ús conforme a aquestes condicions. Tant l'accés com l'ús de la informació gratuïta que n'extregui són responsabilitat exclusiva de l'usuari, sense que pugui responsabilitzar a Club Nàutic Port de la Selva pels danys o perjudicis que hagués patit.\nClub Nàutic Port de la Selva no serà responsable dels errors en el seu espai web o en els seus continguts, però actuarà amb la major diligència perquè no n'hi hagi.\nL'establiment d'enllaços des de webs aliens a qualsevol de les pàgines del web de Club Nàutic Port de la Selva se sotmetrà a les següents condicions:\nNo s'inclourà cap manifestació falsa, inexacta o incorrecta sobre les pàgines de l'espai web de Club Nàutic Port de la Selva i els seus serveis i, en particular, no contindrà cap signe distintiu titularitat de Club Nàutic Port de la Selva.\nSota cap circumstància Club Nàutic Port de la Selva serà responsable dels continguts o serveis oferts a l'espai web des del qual s'estableixi l'enllaç, ni de les manifestacions o informacions que s'hi incloguin.\nClub Nàutic Port de la Selva informa als seus usuaris que pot ser necessari emplenar formularis o impresos “online” per tal de contactar amb qualsevol dels seus integrants. Aquestes dades no s'utilitzaran per enviar publicitat ni ofertes comercials relatives a aquest despatx, a menys que l'usuari presti el seu consentiment de forma expressa.\nLes dades facilitades passaran a formar part d'un fitxer titularitat de Club Nàutic Port de la Selva, el qual es troba degudament inscrit a l'Agència Espanyola de Protecció de Dades.\nL'usuari podrà exercir els drets que reconeix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de dades de caràcter personal i, en particular, podrà accedir, rectificar o cancel·lar les seves dades i oposar-s'hi. L'usuari o el seu representant podran exercir aquests drets enviant una sol·licitud escrita i signada a la següent adreça: Club Nàutic Port de la Selva, Lloia s/n, 17489, El Port de la Selva (Catalunya), o bé mitjançant correu electrònic a la direcció nautic@cnps.cat. La sol·licitud contindrà les dades següents: nom i cognoms de l'usuari, domicili a efectes de notificacions, fotocòpia del DNI o passaport i el contingut concret del dret exercit.\nClub Nàutic Port de la Selva. tractarà amb absoluta confidencialitat totes les dades de caràcter personal que obtingui i adoptarà totes les mesures necessàries per evitar que s'hi accedeixi, s'alterin, es perdin o siguin tractades de forma no autoritzada, i complirà aquests deures d'acord amb la normativa aplicable.\nLes condicions d'ús d'aquest espai web tenen caràcter indefinit. Club Nàutic Port de la Selva podrà modificar-les en qualsevol moment i es compromet a publicar-les en aquest mateix espai web.\nLa prestació del servei d'aquest espai web i les condicions d'ús que el regulen es regeixen per la normativa espanyola. Les parts, amb renúncia expressa als seus furs, acorden sotmetre's a la jurisdicció dels jutjats de Figueres.