La Diputació obri la via de la renovació integral de la carretera de Moncada – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n23 diciembre, 2017 vlcseo 350 Views 0 Comments\nLa Diputació de València ha encarregat la redacció d’un estudi preliminar sobre la carretera que connecta València amb Moncada per un import de 56.200 euros. Aquest treball, sol·licitat a través de l’àrea de Carreteres que dirigeix Pablo Seguí, suposa l’obertura d’una via definitiva per a renovar de manera integral la CV-315 i trobar la solució als problemes de col·lapse de tràfic i seguretat vial que afecten la carretera des de fa anys.\nAquesta decisió va en la línia del que el president de la Diputació, Jorge Rodríguez, ve destacant des de l’inici de la legislatura: “Hem fixat la seguretat com a prioritat en l’àrea de Carreteres i apostem per mantenir en les millors condicions possibles les vies ja existents, actuant en aquelles en les quals hi ha punts de conflicte amb una elevada accidentabilitat”.\nAquest canvi de paradigma es manifesta en totes les actuacions que s’estan duent a terme en matèria de carreteres des de la corporació provincial, com és el cas de la variant nord de Bétera, anunciada recentment, i el d’aquesta nova actuació en la CV-315 a Moncada, així com en la resta d’obres en carreteres de la xarxa provincial, que tenen en comú el reforç de la seguretat.\nUna actuació prioritària\nAquesta nova era afavoreix actuacions que cerquen solucions en punts de conflicte de tràfic i falta de seguretat, com és el cas de la CV-315 que uneix València amb Nàquera passant per Moncada, i que és de titularitat provincial. Una via que travessa diferents zones agrícoles, urbanes, residencials i industrials i que connecta, entre altres, els nuclis urbans de València, Poble Nou, Borbotó, Carpesa, Benifaraig, Montcada i Alfara del Patriarca. En el tram de València a Montcada, d’uns 5 quilòmetres, cobra especial rellevància el seu pas per l’horta i la connexió amb pedanies i pobles que impliquen nombrosos accessos directes sense cap tipus d’ordenació i interseccions que generen situacions de perill i molèsties contínues als usuaris.\nÉs per açò que ja a l’estiu de 2011 es va redactar un estudi sobre l’eix València-Nàquera que no va donar fruits i va ser rebutjat per ser inviable a curt termini. No obstant això, el problema no va acabar, i la CV-315 segueix requerint actuacions que milloren la seguretat vial i la funcionalitat d’aquesta, endreçant-la i assegurant unes condicions mínimes tant per al transport públic com per a un ús digne per part de vianants i ciclistes.\nD’altra banda, l’elevada intensitat de tràfic en aquesta carretera, amb el pas de 15.000 vehicles al dia, i una sinistralitat a tenir en compte, seran sens dubte dues dels aspectes determinants per a actuar en la via, al costat del tracte especialment respectuós amb l’horta i unes exigències de disseny que potencien la mobilitat en transport públic (amb la possible creació de parades d’autobusos), per als vianants i ciclista, integrant així a tots els usuaris.\nA més, es realitzarà el corresponent estudi d’impacte ambiental, d’acord amb una indispensable coordinació interadministrativa, per a aconseguir una actuació consensuada i viable, i aconseguir així un eix integrador en el territori que resolga una demanda històrica dels veïns i veïnes. L’objectiu: que desplaçar-se per la carretera de Moncada siga una opció còmoda i amb unes condicions de seguretat òptimes.\n← El ple dóna llum verda al nou model urbanístic i a la tramitació que permetrà tornar a dotar a Castelló d’un Pla General\nLa plaça de l’Ajuntament estarà reservada per als vianants durant la vesprada de nit de nadal i tot el dia de nadal →\nEls presidents Ximo Puig i Mariano Rajoy mantindran dijous una trobada a la Moncloa\n4 septiembre, 2017 vlcseo 0\nEusebio Monzó, Ribó està amagat quan ell és el principal responsable del caos del tripartit\n11 julio, 2017 vlcseo 0\nEconomia col·labora amb la Cambra de València per a desenvolupar plans de dinamització comercial a tres associacions\nLa nova web de Mercavalència: informació útil,al dia i universalment accessible\n6 noviembre, 2017 vlcseo No Comments\n20 abril, 2018 vlcseo No Comments\nVicente Igual “creixen un 41% les reclamacions dels veïns i un 42% les queixes al Sindic de Greuges”\nFirarròs 2017 tanca les seues portes al costat del Concurs Internacional de Paelles de Sueca 2017\nL'alcaldessa, Amparo Marco, destaca que el nou pla recuperarà el marc legal, la seguretat jurídica i la voluntat de futur


Millora de les polítiques europees per a les indústries culturals i creatives | Sala de Premsa | Cambra de Comerç de Barcelona\nRCIA té per objectiu millorar els instruments de la política de cohesió europea que financen els fons estructurals relacionats amb la competitivitat de les pimes, a partir de l’aprenentatge de polítiques interregionals, concretament:\ncentrant-se en el suport a la creativitat de les pimes per impulsar el seu creixement.\nposicionant les indústries creatives i culturals com a “baula perduda” entre sectors i disciplines, en relació a la innovació i la competitivitat.\nincrementant l’atractiu i la imatge innovadora de la ciutat / regió / país (atracció de talent, creació i conservació de treball al territori).\nposicionant les indústries creatives i culturals com a pilar per a les polítiques de competitivitat.\nSota la coordinació d’aws (Austria Wirtschaftsservice GmbH), 9 socis procedents de 9 països europeus (Àustria, Bèlgica, Dinamarca, Grècia, Letònia, Itàlia, Polònia, Romania i Espanya) discutiran, analitzaran, intercanviaran i aprendran sobre diverses aproximacions en política regional durant un període de 3 anys (2017-2019). Aquesta feina haurà de conduir a mesures concretes que s’implementaran amb Fons Europeus de Desenvolupament Regional (FEDER) durant 2020–2021 sobre com:\nreforçar la competitivitat de les pimes de les indústries creatives millorant les seves habilitats (desenvolupament/execució de plans d’empresa, interacció amb inversors, programes de mentoring) i donant-los suport en el seu creixement als mercats globals;\nadaptar els diversos mecanismes de finançament a les particularitats de les indústries creatives i culturals (incloent la possibilitat de mesures orientades als bancs);\nincrementar la sensibilització de les empreses d’altres sectors sobre el potencial transformador de les indústries culturals i creatives per a la millora de la seva competitivitat;\nDesenvolupar/adaptar/millorar l’ecosistema de col·laboració entre sectors passant d’una perspectiva de cooperació clàssica a una aproximació holística.\nEl projecte es va posar amb marxa amb èxit a Viena de l’1 al 3 de març de 2017. A part d’establir-se les bases per a una gestió eficient i acordar l’estratègia comunicativa amb els grups d’interès i el públic en general, els socis es van focalitzar en treballar en les polítiques. El primer pas va ser recollir les bones pràctiques de cada regió per compartir-les i el segon, agrupar-les en una estructura que faciliti l’intercanvi d’una forma eficient des d’un punt de vista de transferibilitat.\nNP Projecte RCIA.pdf\nRCIA Interreg Europe\nLa Cambra liderarà un projecte de la UE que destinarà 3,2 milions d’euros a potenciar el sector solar\nEs tracta d’un programa de cooperació transfronterera en el que participen 12 socis de vuit països de la Mediterrània.


El CB Tarragona es desfà amb facilitat del Càceres (91-79)\nEl Club Bàsquet Tarragona va derrotar el Càceres, un exequip de l'ACB en hores baixes, en partit de la 21a jornada de la Lliga LEB que es va jugar al pavelló del Serrallo. Els tarragonins, que es van imposar per 91 a 79, van controlar l'enfrontament ja des del primer quart, sobretot gràcies a l'aportació de Todd Fuller, que va anotar 19 punts. Douglas, amb 18, i Chagoyen, amb 15, també van ser dels més destacats. Amb aquesta victòria, el CBT continua a la zona baixa de la classificació amb només 8 victòries.\n07/02/2004 - 00.00 Actualitzat 07/02/2004 - 21.00\nEl Club Bàsquet Tarragona va aconseguir una victòria doblement important. D'una banda va sumar la vuitena victòria de la temporada, la segona de la mà de Salva Maldonado. De l'altra, superar el "basket average" amb un possible rival directe en lluita per eludir les places que porten a disputar el "play-off" de descens. El partit dels tarragonins va ser brillant en l'aspecte ofensiu. Fins a cinc jugadors van superar els 10 punts, destacant per damunt de tots Todd Fuller. El nord-americà, amb 19 punts i 9 rebots, va ser el jugador determinant que tothom esperava quan se'l va contractar. Tot i la presència en el Càceres del veterà Jiri Okac, 40 anys i 2 metres i 17 centímetres, els cebetistes van ser els dominadors en l'apartat rebotejador, una de les grans mancances que arrossega l'equip des que va començar la temporada. Un triple de Pau del Tío va acabar de sentenciar un partit igualat i que ha de portar el CBT cap a la zona tranquil·la de la classificació.


Magic Apartments - Bayswater Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nMagic Apartments - BayswaterApartamentQueensway, Hyde Park, Londres, Regne Unit, W2 3RL - Veure al mapaNotable7,4Basada en321comentarisMagic Apartments - BayswaterVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotos7,4 Molt bona valoració dels hostesVeure tots els comentaris"The apartment is less than 10 m away from the Bayswater Stat..."AmirMalaysiaBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 8,7Veure el mapaVeure totes les 43 fotos8,7UbicacióParticularitats que li encantaranTransport públic a 30 m\nOpcions d'habitacióVeure les fotosTwo Bedroom Apartment - Westbourne Grove 280 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuperior One-Bedroom Apartment - Westbourne G...50 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuperior One Bedroom Apartment - Westbourne G...55 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosOne-Bedroom Apartment - Westbourne Grove 455 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuperior Two-Bedroom Apartment - Westbourne G...75 m2Dutxa i bany2 llits dobles i 1 sofà lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosOne Bedroom Apartment - Queensway 2500 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosTwo Bedroom Apartment - Westbourne Grove 180 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosOne Bedroom Apartment - Queensway 1500 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preus\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualMagic Apartments - BayswaterKingsway Park HotelKensington One ApartmentsMy Apartments High Street KensingtonValoració dels clientsNotable 7,4 (321 comentaris)Bé 6,4 (35 comentaris)Excel·lent 8,4 (3 comentaris)Bé 6,8 (36 comentaris)BarriHyde ParkHyde ParkChelseaHyde ParkWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Esmorzar disponible Esmorzar disponible Esmorzar disponible Esmorzar disponibleSeleccionar datesVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjament\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop17 kmAeroport de la City, Londres (LCY)19 kmAeroport de Heathrow, Londres (LHR)estacions de tren i autobús30 mEstació de Metro Bayswater200 mEstació de Metro Queenswayhospitals i clíniques1,9 kmBupa Cromwell Hospitalfarmàcies150 mBootsbotiga de conveniència800 mSainsbury's LocalRetirada d'efectiu20 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Londres, no busqui més enllà de Magic Apartments - Bayswater. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Magic Apartments - Bayswater, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, servei de bugaderia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Londres, faci de Magic Apartments - Bayswater la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Magic Apartments - Bayswater de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.Mostrar més\nThe best and easy access with public transportation..m Comentat el 06 de novembre 2016


El Punt assegura que 'Luigi' va donar suport a un alcaldable de CiU - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 2 de Novembre de 2009. 15:25h.\nRamon Camp és ara membre del Consell General del Poder Judicial\nRamon Camp, al Parlament, en una imatge d'arxiu\nEl diari El Punt es fa ressò de l'amistat entre Luis Fernández, Luigi, i Ramon Camp, actualment membre del Consell General del Poder Judicial i anteriorment diputat de CiU i membre de la Mesa del Parlament. Camp va renunciar el 17 de setembre a l’escó de diputat i, per tant, també al càrrec que ocupava a la Mesa de la cambra, per incompatibilitat en els càrrecs després d’haver estat designat pel Poder Judicial CGPJ pel Ple del Senat.\n"En la darrera legislatura, entre 1988 i 1992, Luigi va ocupar el càrrec de secretari segon de la Mesa del Parlament i allà va establir amistat amb un rival polític: l'advocat mataroní i dirigent de CiU Ramon Camp, i aleshores primer secretari de la Mesa del Parlament i etern rival del socialista Manuel Mas a l'alcaldia de Mataró", explica El Punt.\n"Ramon Camp, actualment vocal del Consell General del Poder Judicial (CGPJ) i militant de CiU, va arribar a ser president del Consell Comarcal del Maresme entre 1988 i 1992, quan Luigi era secretari segon de la Mesa del Parlament i ell secretari primer. Alguns anys després, quan García Sáez ja no era diputat i Camp ja no era president del Consell però sí diputat, la institució comarcal, que continuava a les mans de CiU, va adjudicar alguns serveis de sanejament a empreses vinculades al diputat socialista", expliquen.\n"La relació d'amistat entre García Sáez i Camp aniria més enllà l'any 1999, coincidint amb les eleccions municipals en què Camp va intentar per últim cop aconseguir l'alcaldia de Mataró, històricament a les mans del PSC. Una societat instrumental vinculada directament a l'exdiputat socialista va impulsar i finançar el Diari de Mataró, una publicació que paradoxalment va esdevenir una de les eines de campanya del candidat de CiU a Mataró, Ramon Camp".\n"La sortida al mercat d'aquesta publicació va ser tan fugaç com les esperances de Camp per aconseguir l'alcaldia, i el diari va tancar setmanes després de les eleccions municipals de l'any 1999, que va tornar a guanyar Manuel Mas, paradoxalment un dels alcaldes socialistes que van haver de declarar com a imputats pel cas AGT", conclouen.\nInterior va contractar una de les empreses implicades en la trama\n#4 ANTONIO PEIRÓ, LLEIDA, 02/11/2009 - 19:03\nPues si es verdad, primero Pascual Estivill, convicto condenado y ahora este, es que los escojen para ir al Consejo General del Poder Judicial\n#3 cat, cat, 02/11/2009 - 18:15\nTractant-se del Punt de Girona, és normal que de tota la trama només en busqui la part que pot perjudicar CiU. Del PSC i sobretot la branca Nadalista no en surt ni una foto compromesa. I aixó que la trama ja es va acostant al gran Capo (Incasol?)\n#2 Inocenci, sabadell, 02/11/2009 - 16:35\nAquest paio, que havía estat de la JNC (es a dir, no ha pencat mai) hauría de dimitir del Consell General del Poder Judicial. Te quelcom d´independent? A Mataró s´ha dit.\n#1 flavia2, bcn, 02/11/2009 - 16:11\nquin alcalble?, de nort a sud, i passant per el mitg, tots eu sucat de la pasta, es molt facil vols que parli, truquem 93......0 o si vils 610.....0 estic a la teva disposició, se molt i tu ho saps,.. bona tarda!


El Dia de l’Educació Financera se celebra el 5 d’octubre i enguany té el lema ‘Finances responsables, finances per a tots’ - El Blog de Caixa Popular\ncaixa popular blog 2020-10-05T09:09:07+02:00 5 d'octubre de 2020|econòmica, social|\nL’objectiu d’aquesta convocatòria, impulsada des del Pla d’Educació Financera Nacional, és conscienciar la societat de la importància que els ciutadans adquirisquen coneixements sobre finances personals.\nEl Dia Mundial de l’Alfabetització, que es va celebrar el mes passat, ja el vam enfocar precisament en aquest sentit i aquest 5 d’octubre, amb el Dia de l’Educació Financera, volem tancar el cicle sobre la importància de la formació en aquest àmbit, dirigint-nos a un públic molt sensible en aquesta matèria: els joves i adolescents.\nPer fomentar la necessitat d’una educació financera molt enfocada en el món adolescent i juvenil, durant aquest dia compartirem en xarxes un test amb les preguntes i els dubtes més habituals per a aquest públic, de manera que puguen avaluar (ells i qualsevol persona) quin és el seu nivell d’educació financera.\nLa formació és un dels valors de Caixa Popular; en aquesta línia, el nostre objectiu permanent és ajudar a millorar la formació financera del nostre entorn més pròxim. I això ho fem no sols a través de xarrades en centres escolars, també a través de sessions destinades a millorar la formació de comerciants i empresaris, que els permeten portar una gestió millor dels seus negocis.\nEn el marc d’aquest dia, també hem volgut entrevistar M. Carmen Soler, directora financera de la nostra entitat, i preguntar-li sobre la importància de l’educació financera entre els més joves.\n1. L’educació financera és la capacitat d’una persona d’entendre els conceptes i els mecanismes que li permeten gestionar les seues finances personals i assegurar-se una qualitat de vida present i futura.\nPer què és important que els joves sàpien de finances hui dia?\nLes finances han de tractar-se com qualsevol altra disciplina de les que s’estudien en els centres d’ensenyament, ja que tenen una importància vital per a millorar la qualitat de vida de les persones i de la societat.\nUna bona educació financera proporciona als joves més capacitat per a gestionar els seus estalvis i inversions adaptades als seus objectius i poder així fer una bona planificació financera a curt, mitjà i llarg termini.\n2. Creus que a Espanya hi ha un bon nivell d’educació financera entre els xiquets i els adolescents?\nSegons els resultats de l’estudi PISA dels anys 2012 i 2015, el rendiment d’Espanya en competència financera queda per davall de la mitjana dels països de l’OCDE que van participar en l’estudi.\nPer aquest motiu, hem d’intensificar la formació financera en totes les etapes de la vida. Sobretot, en els joves, ja que enceten una etapa nova de les seues vides en què comencen a tindre projectes que requereixen necessitats d’inversió, i aquesta educació financera és la que els ha d’ajudar a prendre les decisions correctes, ajustades als seus objectius i possibilitats.\nUna bona educació financera és clau per a millorar la qualitat de vida dels nostres joves.\nLa digitalització ha millorat l’accés als productes financers per a molts joves, però també ha donat més visibilitat a estafes, fraus i activitats poc segures, com el joc en línia o les apostes esportives.\n3. Quins consells han de tindre en compte els més joves per a la seua formació correcta en aquest àmbit?\nEls joves han nascut amb les noves tecnologies. Per a ells, la digitalització i l’accés a través de mitjans digitals és habitual, però això no pot fer que s’abaixe la guàrdia davant els problemes de seguretat. Sempre s’ha d’estar atent i no revelar de cap manera les claus d’accés a la nostra informació financera (comptes, targetes, banca electrònica, etc.). També s’ha de desconfiar de tots els missatges que ens sol·liciten aquest tipus d’informació i no fer operacions financeres en cap web que no siga segur.\n4. Com podem començar a educar els més menuts en aquests conceptes?\nL’educació ha de començar a casa i en els col·legis. En l’àmbit familiar, és important introduir a casa els conceptes d’ingressos i despeses, de l’estalvi i la inversió i, sobretot, ensenyar a planificar les finances en el curt i en el llarg termini. Hem d’educar els nostres fills perquè sàpien gestionar els seus propis estalvis, començant des de menuts.\nLes institucions han de continuar fent esforços a millorar l’educació financera del nostre país, implicant tots els organismes: CNMV, Banc d’Espanya, institucions financeres, centres educatius…\n5. Què hauria de tindre en compte un adolescent a l’hora de contractar un producte financer de manera segura?\nContractar el producte amb un intermediari financer registrat en la CNMV o en el Banc d’Espanya i autoritzat per a poder donar el servei.\nSaber diferenciar el risc del producte que ens ofereixen. En general, a més rendibilitat més risc.\nSospitar de la promesa de rendibilitats molt per damunt de les del mercat; en aquest món ningú regala res.\n6. Però… com poden els joves identificar el risc de cada producte financer amb seguretat?\nPoden fer-ho a través dels indicadors de risc. Els indicadors de risc dels productes financers tenen per objecte garantir un nivell de protecció adequat al client o potencial client de productes financers mitjançant l’establiment d’un sistema normalitzat d’informació i classificació.\nAquest sistema n’adverteix el nivell de risc i permet triar els productes que s’adeqüen millor a les seues necessitats i preferències d’estalvi i inversió.\nLa classificació del risc va en una escala de l’1 al 6, en què l’1 són els productes amb menys risc i el 6 els productes classificats de més risc.


Nova víctima mortal a les carreteres de Tarragona | Mossos d'Esquadra\nL'incident ha succeït al pas de la via pel municipi de Nulles, a l'Alt Camp\nper Albert Fuertes 18/05/2022 14:50h\nHores tràgiques a la xarxa viària interurbana de la demarcació de Tarragona. Després de les dues víctimes mortals registrades durant el dia d'ahir a l'autopista AP-7, el Servei Català de Trànsit (SCT) informa d'un altre sinistre mortal a les carreteres del territori.\nEn aquest cas, el conductor d'una motocicleta ha mort aquest dimecres 18 de maig en un accident de trànsit al terme municipal de Nulles. Segons Trànsit, el telèfon d'emergències ha rebut l'avís a un quart i tres minuts de les dues del migdia per un incident a la carretera TV-2035.\nEl tràgic accident ha succeït al punt quilomètric 1 de la via que passa pel municipi de l'Alt Camp. Per causes que es desconeixen, una motocicleta ha col·lidit per darrere del vehicle. En conseqüència d'aquest impacte, el motorista ha mort.\nFins al lloc dels fets s'han desplaçat diverses patrulles de Mossos d'Esquadra, tres ambulàncies del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) i tres dotacions dels Bombers de la Generalitat.\nDe resultes d'aquest accident en sentit Valls, la circulació en aquesta carretera ha quedat afectada. En concret, s'ha tallat en els dos sentits de la marxa\nSegons les dades provisionals del Servei Català de Trànsit, amb aquesta víctima, són 62 les persones que han mort en accident de trànsit enguany a la xarxa viària interurbana de Catalunya. En concret, és la tercera a la comarca de l'Alt Camp.\nAnar a portada Última hora Successos Última hora Nulles Última hora trànsit Última hora accident


Els presidents de les diputacions catalanes es debaten entre refundar-les o suprimir-les\nJosep Poblet, en una imatge d'arxiu.\nPoblet ha defensat que no s'obligui als municipis actuals a unir-se a d'altres\nActualitzada 03/06/2016 a les 12:28\nEls presidents de les quatre diputacions provincials catalanes han debatut avui el futur que consideren que haurien de tenir els organismes que presideixen en la futura organització territorial catalana, però han deixat oberta la qüestió de si caldria «refundar-les» o «suprimir-les».\nEls presidents de les diputacions catalanes han participat en una conferència titulada 'Diputacions: actors o observadors dels canvis al país?' realitzada ael campus Ciutadella de la UPF en el marc dels esmorzars organitzats per la plataforma 'alcaldes.eu' per abordar qüestions d'àmbit local.\nLa presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa, ha recordat que les diputacions tenen com a funció principal la redistribució de recursos entre els diversos municipis per contribuir que els ciutadans tinguin uns millors serveis públics, cosa que igualment caldrà seguir garantint, ha apuntat, al marge del que es decideixi sobre les institucions locals d'àmbit supramunicipal.\nConesa ha preconitzat que els ajuntaments tinguin un pes major en el repartiment de recursos econòmics entre les diverses administracions, a l'estil del que passa a països com Suècia, i ha defensat el principi de l'autonomia municipal.\nSegons Conesa, el primer pas per implantar una nova estructuració territorial d'àmbit supramunicipal podria passar per reconèixer en primer lloc les quatre províncies com a vegueries i a partir d'aquí contemplar canvis.\nDes de la Diputació de Girona, el seu president, Pere Vila, ha considerat que les diputacions han de tenir «sempre el compromís de suport al Govern català» i s'ha mostrat favorable a la supressió de les diputacions i les províncies i la seva substitució per les vegueries i els òrgans de gestió corresponents.\nJoan Reñé, president de la Diputació de Lleida, en canvi, ha advertit que abans que suprimir cal reflexionar sobre el paper que estan desenvolupant ara mateix les diputacions.\nTambé ha recordat, en una clara referència a Ciutadans, que preconitza en l'àmbit de tot l'Estat la supressió de les diputacions sota l'argument de cal evitar la duplicitat de serveis i personal funcionarial, que «Catalunya té un nivell de funcionaris i d'empleats públics molt inferior a la mitjana de l'Estat i també a la mitjana de la UE».\nPer part de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet ha explicat en què consisteix el pla estratègic dissenyat per aplicar fins a l'any 2025 i ha defensat que no s'obligui els municipis actuals a haver d'unir-se a d'altres.\nEls quatre presidents de les diputacions han mantingut un debat sobre com evitar la duplicitat de serveis, el paper de les comarques i dels consells comarcals, i com «superar i neutralitzar» els efectes de la llei estatal coneguda com la LRSAL.\nLa conferència ha comptat amb la presència de diversos alcaldes de municipis catalans i també dels presidents de les associacions municipalistes catalanes


Rosetta (pel·lícula) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nalcoholisme, família disfuncional, pobresa i precariat\nPalma d'Or (1999)\nJoseph Plateau Award (en) (1999)\nRosetta és una pel·lícula franco-belga dirigida per Jean-Pierre i Luc Dardenne i estrenada el 1999.\nRosetta, jove de 18 anys, acaba de ser acomiadada de la fàbrica, al final del període de prova. Encoleritzada per l'anunci del seu acomiadament, la policia està obligada a evacuar-lo. S'enfonsa, i viu en una caravana amb la seva mare, alcohòlica.\nRosetta porta tots els dies una guerra sense descans per trobar treball. Lluita contra la seva mare. Troba una altra feina, la perd, la retroba. S'obsessiona per la por a desaparèixer, per la vergonya de ser una desplaçada. Voldria una vida «normal», com els altres, entre ells.\nDesprés de La Promesse que va tenir una audiència mínima, Rosetta va popularitzar la "pota Dardenne", molt naturalista, a prop dels principis del dogma 95 sobre la forma i del cinema social anglès sobre el fons. Una narració accessible a tots i un tema popular són juxtaposats amb un estil sec, ansiós i documental. Càmera a l'espatlla, els realitzadors enganxen convulsivament al seu personatge principal en situacions de la vida quotidiana on s'entrecreuen allò que és trivial i allò extraordinari (escena de treball a la fàbrica acabada en un acomiadament que va malament).\nFa xocar moviments contraris com la passivitat i l'agitació dels cossos, els sentiments de ràbia i els d'una alegria molesta, la solidaritat de classe i la maldat interessada... Recompensat amb una Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Cannes,1999, atorgada per unanimitat (mentre que tothom esperava la consagració de Pedro Almodóvar amb Todo sobre mi madre ), la pel·lícula va ser violentament criticada en el seu temps. Va ser titllada d'una certa complaença i de "miserabilisme" en retratar una jove aturada valona interpretada per Émilie Dequenne (igualment premiada a Canes), de 18 anys d'edat aleshores i que va ser la seva primera aparició a la pantalla.\nLa direcció del festival havia expressat d'altra banda el seu descontentament per aquesta tria, com va explicar la dramaturga Yasmina Reza, membre del jurat aquell any, en una entrevista el 2007:\n« Segur, i no és una sorpresa per a ningú, Gilles Jacob estava en profund desacord amb el nostre palmarès [Palma d'Or: Rosetta nldr]... »\n. La pel·lícula va tenir no obstant això els seus adeptes i va saber trobar el seu públic.\nOpinió de la premsa el 1999:\nJean-Jacques Rue de "Cine Rom ha dit que... comprovant el domini que espaterra de l'escenificació i la força torbadora de la interpretació d'Émilie Dequenne, es comprèn millor perquè la radicalitat de Rosetta pot molestar els tebis."\nPierre Vavasseur del diari Le Parisien ha dit que «No només la pel·lícula no ha robat la seva Palma d'Or a Canes, ni Émilie Dequenne el seu premi d'interpretació, però gràcies a la seva destacable actriu, aquests dos cirurgians del social que són els germans Dardenne filmen a cor obert. »\nMarine Landrot Télérama ha dit que « Després la "psicoanàlisi" salvatge del jove Igor de La Promesse, obligat a " matar " la seva desferra de pare per esdevenir un home de bé, Rosetta és una nova immersió a l'inconscient ferit d'un infant. »\nFrédéric Bonnaud del diari Les Inrockuptibles ha dit que « si Rosetta impressiona tant, és perquè no cedeix mai a l'explicació. Tota la persecució de la seva pròpia rudesa formal (...), la pel·lícula va fins a refusar els encants fàcils de l'empatia. »\nLaurent Marchi, del Planète Cinéma, ha dit que « Rosetta és el resultat d'un extrem treball que no deixa el lloc a la improvisació. La paradoxa i la bellesa del treball que se sosté justament en aquesta impressió que tot és preparat, pensat, és escrit i és repetit. » I després cal reconèixer que la jove actriu és particularment encantadora i talentosa.\nAnne Yernaux: la mare\nMaxime De Raes: l'amo\nBernard Marbaix: el guàrdia del camping\nFrédéric Bodson: el cap de personal\nFlorian Delain: el fill de l'amo\nChristiane Dorval: primera dependenta\nSophia Leboutte: la dona acomiadada\nJean-François Noville: l'empleat de l'Oficina Nacional d'Ocupació\nRosetta és una pel·lícula molt influenciada pel Neorealisme italià (Vittorio De Sica, Roberto Rossellini), el cinema de Maurice Pialat (L'enfance nue i sobretot Passe ton bac d'abord), la pel·lícula Mouchette de Robert Bresson on encara certes obres de John Cassavetes entre les quals Una dona ofuscada pel retrat viu i agitat d'una dona a la vora de la implosió, totalment inadaptada al seu univers quotidià.\nAquesta pel·lícula té també similituds amb Klinkaart (1956) de Paul Meyer.\nLa pel·lícula ha llançat la creació en Bèlgica del «Pla Rosetta » afavorint la inserció dels joves en el mercat laboral i procurant-los una experiència professional en els sis mesos seguint els seus estudis. L'objectiu es va ampliar i aquest pla promou ara el reclutament de tots els joves cercadors de feina.\n↑ article sobre Gilles Jacob al suplement Challenge de Nouvel Observateur de maig del 2007\n↑ [enllaç sense format] http://www.act-emploi.be/rosetta.php\n(francès) Conversa amb els germans Dardenne arran de Rosetta\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rosetta_(pel·lícula)&oldid=24641801»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 ago 2020 a les 14:40.


eldiario.es entrevista a Àngel Bosqued, secretari general de CGT Catalunya: “Molts dels continguts del 15-M ja els havíem teoritzat els anarcosindicalistes” – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > eldiario.es entrevista a Àngel Bosqued, secretari general de CGT Catalunya: “Molts dels continguts del 15-M ja els havíem teoritzat els anarcosindicalistes”\n"Amb la crisi els joves han descobert que col·lectivament es pot dir no"\n"No val la pena construir un nou Estat com el que tenim, només perquè sigui català"\n"El dret d’autodeterminació el tenim incorporat al nostre ideari des de fa dècades. "\n- Acaba de ser nomenat responsable de relacions internacionals del sindicat estatal, ho podrà compaginar amb el càrrec català?\n- Per tant, la secretaria catalana la deixareu aviat?\n- Com caracteritzaríeu la tasca de CGT?\n- Això vol dir que no sou ortodoxes?\nNo ho som inamoviblement, però sí que hi tenim les arrels i la pràctica, per exemple en l’estructura organitzativa del sindicat, però a l'hora de resoldre els conflictes que tenen els treballadors ens adaptem a la realitat.\n- I respecte al conjunt de la societat?\nNosaltres, tots els sindicats, assumim que la nostra tasca no acaba de portes endins de les empreses. Això en el nostre cas és innat. Sempre hem pensat que no hi haurà transformació social si des de la força que dóna tenir molta gent agrupada no treballem per transformar el món en la seva plenitud. L’anarcosindicalisme sempre s’ha preocupat de la vida total de les persones.\n- Per a ser membre de CGT cal ser anarquista o anarcosindicalista?\nNo, clar, al nostre sindicat hi conviu un ventall ampli de persones, algunes de les quals coincideixen amb la ideologia fundacional, d'altres estan d’acord amb la pràctica sindical i tenen personalment la seva visió del món. Cosa que vol dir que hi pot haver persones que militen en partits polítics, però això sí, sempre dins la visió anticapitalista i antiautoritària que tenim. És més, al sindicat hi ha plena llibertat d'expressió i opinió i ple respecte als altres.\n- Quines són les vostres línies d’actuació davant la crisi econòmica?\nEl primer és entendre per on vénen les bufetades. No és crisi fàcil d’entendre pel que fa a les seves causes profundes. Al mateix temps no era una sorpresa per a nosaltres en tant que anticapitalistes i antiautoritaris: hem vist clar que el sistema liberal era el nostre enemic i pensàvem que per definició necessita fagocitar mà d’obra, minories socials, igual com fagocita el medi ambient. Tot per continuar creixent. És a dir, un sistema que partia del principi del creixement infinit per nosaltres queda clar que havia de fer figa. Però quan es va produir el crack no sabíem realment que li estava passant al sistema.\n- I per oposar-se a això?\nRecepta no la tenim, no tenim cap clau màgica, ni tampoc tenim prou força com per imposar cap mena de dinàmica. Per tant, com més ens separem d’aquest capitalisme salvatge més ens acostarem a una societat més ordenada, cosa que no vol dir acostar-se a la socialdemocràcia o a l’Estat del Benestar sense més definició, perquè abans de la crisi i en altres països hi havien arribat, i allà les desigualtats també hi eren, amb més pal·liatius, sí, però les diferencies socials existien.\n- Què plantegeu?\nCal que el ventall dels salaris i de les possibilitats de tenir una sanitat o una educació sigui un ventall curt entre qui més pot i qui no pot. Per tant, estem contra la privatització de qualsevol cosa que es pugui entendre com a servei públic. És més, això, com més socialitzat estigui, millor. No som partidaris que el titular sigui l’Estat perquè no hi creiem en això, però entenem que aquesta alternativa comporta un menor nivell de desigualtat econòmica i sobretot que un servei públic no ha de poder ser mai privatitzat.\nUn altre punt seria fixar la relació entre els beneficis i els augments salarials. No té cap mena de sentit que s’estiguin fent retallades als salaris mentre els bancs i els directius empresarials augmenten sense mesura els guanys i els seus bonus.\n- Quina hauria de ser, segons la vostra opinió, la relació entre el sindicat i els moviments socials?\nLa relació hauria de ser sense conflicte entre uns i altres. En aquest sentit veiem amb optimisme el que ha passat amb el 15-M i les seves seqüeles. Ara bé, acabada la flamerada sembla que ha tornat una certa tristor. No obstant, el moviment va ser positiu, perquè fins aquell moment semblava que els joves no s’integrarien a la lluita i que el seu objectiu seria ser bons empresaris. Ara sembla que han descobert el compromís profund i, el més important, que col·lectivament es pot dir que no.\n- No sé si li han dit mai, però vistos els continguts de l’ideari del 15-M semblava com si repetissin el moll de l'ós de la ideologia de la CNT històrica. Està d’acord amb això?\nAlguns dels nostres companys més veterans havien comentat que, en aquelles mobilitzacions, molts dels seus continguts ja els havíem teoritzat els anarcosindicalistes, tot i que en el nostre cas potser ho vam dir abans d’hora. Tanmateix, després la mateixa dinàmica ha fet que quedi una base per treballar. Però ens hagués agradat que la gent dels moviments socials hagués aconseguit organitzar-se millor. Però nosaltres estem i seguirem estant amb els moviments socials, perquè creiem que confluència n’hi haurà d’haver.\n- Quins elements diferencials té CGT respecte de les altres opcions sindicals?\nHo diré amb claredat: podem estar o no d’acord amb les seves línies de treball, però el cert és que tant CCOO com UGT sembla que han posat sordina a les seves definicions i identitats ideològiques. Nosaltres mantenim la nostra, tot i que no renunciem a col·laborar en allò en què coincidim. I quan no estem d’acord totalment llavors marquem la diferencia però intentant no allunyar-nos del marc general. Això varia segons els marcs: en alguna empresa o ram de producció podem coincidir i treballem plegats, però quan no coincidim ho fem palès mirant de no trencar.\n- Em pot posar algun exemple d’aquesta pràctica?\nSí. En la darrera manifestació de l’ensenyament hi havia pancartes, com la de la comunitat educativa, que posaven l’èmfasi en la llei Wert, i nosaltres hi estem d’acord amb això, però hi havia sindicats que també ens oposàvem a la LEC catalana. Ens vam manifestar junts, però nosaltres, junt amb altres, vam marcar la nostra posició crítica també amb les propostes de la llei de la consellera Rigau.\n- I és possible una confluència?\nD’entrada ho és amb els més afins. Nosaltres estem parlant i dialogant i allà on hi ha conflicte laboral o social amb una sèrie d’organitzacions, com COBAS, CNT o Solidaritat Obrera. La idea és que col·laborem en allò en què ens posem d’acord, com ja passa a nivell estatal. Som conscients que en algunes coses coincidirem i en altres no, i que la solidaritat no s’acaba a casa. Ningú n'ha de quedar exclòs. Ara bé, a això jo en diria unitat d’acció, més que Unitat d’Acció així, amb majúscules.\n- Què en pensa de la proliferació de vagues indefinides? Abans es buscava fer tocs més parcials per arribar a acords. Què ha canviat ara?\nDoncs que el sistema de producció s’ha adaptat a les vagues puntuals. Fer una jornada de vaga a Seat l’única cosa que fa és un favor a l’empresa: es redueixen els stocks i a més la companyia descompta el salari. Una altra cosa seria fer una vaga amb objectius estrictament polítics, però això no ho veig avui viable. La darrera vaga general, no ho va ser, de general. Va ser una vaga en general. Vull dir que no es va limitar al món del treball: hi van participar veïns, comerciants afectats per la situació econòmica, jubilats. Penso que de cara al futur i en la situació de crisi que ens afecta hi ha molta ràbia acumulada i la gent, davant de l’estafa que veuen que s’ha fet massivament, pensa què més es pot fer! I aquí entren opcions com les vagues indefinides.\n- Si seguint en aquest camí, què en pensa del retorn a l’ús d’una altra eina de solidaritat com les caixes de resistència, que havien caigut en desús.\nLes caixes de resistència formaven part de l’estratègia clàssica del sindicalisme. Però cap als anys 80 del segle passat el conjunt dels sindicats d’aquí va decidir no apostar per elles. La raó és que potser es pot crear un gran pot de diners amb què ajudar les vagues, però en sindicats com el nostre, on qui decideixen són les entitats de base, com es tria quin conflicte s’ajuda i a quin no? I en cas que s’opti i per donar suport a tots els conflictes, el fons econòmic podria desaparèixer en molt poc temps. En el nostre cas, sempre hi ha en una federació o un altra un racó per donar un cop de mà a un conflicte o a un sector, però no estem per crear una caixa centralitzada. Altra cosa és en casos com els dels mestres balears en què ha estat la societat qui ha assumit el protagonisme del suport a la comunitat educativa.\n- Canviem de terç, què en pensa el seu sindicat del procés independentista català?\nBé, no hem pres una decisió col·lectiva, però la majoria dels companys pensem que no val la pena construir un estat com el que tenim perquè sigui simplement català. És com quan fa anys hi havia gent que volia els Mossos d’Esquadra i nosaltres dèiem que el que calia qüestionar és l’existència de policia tal com l’entenem. Si no canvia el contingut no val la pena el viatge. M’agradaria saber si l’ANC seria tant contundent per reivindicar solucions als problemes socials. Ara bé, dit això nosaltres estem d’acord amb que es pregunti a la gent què vol ser. El dret d'autodeterminació el tenim incorporat al nostre ideari des de fa dècades. Per a nosaltres això no s’ha de limitar a preguntar sobre el tema nacional, sinó que ha de plantejar-se d’una manera àmplia la consulta a la gent sobre la vida quotidiana o sobre qualsevol cosa que afecti als ciutadans i ciutadanes.\nAltra cosa és si se’ns pregunta si estem d’acord amb el dret dels catalans a la nostra pròpia identitat, a la nostra cultura, a tenir educació en la nostra llengua. I en això la nostra posició ha estat sempre nítida. Només vull recordar un exemple: a CGT publiquem la capçalera més antiga en català, la revista Catalunya, fundada al 1937 i que, sense interrupcions, editem periòdicament des de fa més de 34 anys i ara la distribuïm també per Internet.\n- Ara esteu preparant el congrés de Catalunya. Preveieu grans canvis en la ideologia o en l’estratègia?\nD’entrada és una oportunitat per fer una lectura del que ha passat els últims sis anys. Mirar què es pot actualitzar en el nostre discurs, o la nostra posició respecte als moviments alternatius, donar força a la participació de CGT en els moviments socials, que potser s’hauria de visibilitzar més.\nD’altra banda, hi ha qüestions de detall, com la posició del sindicat sobre les subvencions, que fins ara era molt reticent i que potser acabarà sent encara més rígida en contra d’aquestes. També estudiarem mecanismes que ens ajudin a incorporar noves realitats laborals i també les noves professions sorgides de la nova economia.\n15M, Alliberament Nacional, Anarquisme, Mobilitzacions laborals, Moviments Socials


Èxit del Cucalòcum a Lleida amb més de 50.000 visitants\nEl parc infantil ha estat obert des del 26 de desembre al 4 de gener\nper Redacció 05/01/2018 10:04h\nEl Cucalòcum d'enguany a Lleida ha rebut la visita de més de 50.000 persones, tot un èxit segons els organitzadors de l'event infantil per aquestes dates de Nadal. «El concepte d'educació a través del lleure, l'esport i l'art és el que millor reflecteix el que és Cucalòcum», va afirmar aquest dijous l'alcalde de Lleida, Àngel Ros, en el decurs de la cloenda del Parc de la Infància i la Joventut de Lleida.\nRos va destacar activitats de sensibilització ambiental, com el taller d'Ipcena 'Coneix i defensa el riu Segre', el taller d'elaboració de pa del Gremi de Forners de les Terres de Lleida destinat a promocionar aquest producte tan saludable, l'espai d'Enginyers Lleida on els infants han pogut veure vídeos de realitat virtual per mitjà d'una aplicació de mòbil, i la proposta 'Menjar bé és divertit' d'AECC - Associació contar el Càncer, pensada per promocionar el consum infantil de fruita d'una forma amena.\nEl paer en cap va fer especial incidència en una activitat de caràcter social com és el 'Gol Solidari', que ha recaptat en aquesta edició 1.061 euros, destinats a la Fundació Vicenç Ferrer. Per la seva banda, Oriol Oró, director general de Fira de Lleida, va destacar la diversitat de procedències dels visitants del parc, provinents de Lleida capital però també de molts municipis lleidatans i d'altres de Tarragona, Barcelona i Osca. La 27a edició de Cucalòcum i l'12a edició de Cucaesport han tingut lloc del 26 de desembre al 4 de gener als Pavellons 3 i 4 de Fira de Lleida amb una oferta de 50 activitats lúdiques, educatives, esportives i de sensibilització social.\nLes portades d'avui, 5 de gener\nATENCIÓ CONDUCTORS si us heu de moure en cotxe per Lleida demà divendres


Supremacisme estructural – de l'horta estant\nPublicat a 3 de gener de 2017 per ferran\nL’últim cas d’abús supremacista que hem conegut, és el de Jaume Monfort, regidor de Gata de Gorgos (la Marina Alta), que malgrat la seua condició d’autoritat pública, ha estat maltractat per uns agents de la Guàrdia Civil espanyola. El delicte: adreçar-se’ls en valencià.\nEntenc la temptació, per parts d’uns i d’altres, d’atribuir la culpa als esmentats agents. Que si són gent autoritària i retrògrada, que si no tenen ni prou formació ni moltes llums, que si han actuat incorrectament per iniciativa pròpia… No crec que siga una anàlisi correcta.\nQue unes persones que han superat les proves necessàries per a ingressar a la Guàrdia Civil, i els cursos que deuen fer en les acadèmies corresponents, ignoren completament la normativa legal que assisteix els ciutadans del territori on treballen, no és responsabilitat individual d’ells. Que potser els que estan assignats a la divisió de trànsit ignoren el codi de la circulació? Els qui patrullen camps i hortes, desconeixen la legislació que protegeix la propietat agrícola?\nÉs la institució, l’estat, qui ha de garantir que els funcionaris són coneixedors de la normativa legal que s’ha d’aplicar allà on exerceixen les seues funcions. I si els guàrdies se sorprenen quan algun ciutadà (rara avis) els parla en indígena, és perquè ningú no els ha explicat mai que allà on treballen hi ha gent que parla una llengua que no és el seu castellà d’origen i que, malgrat això, tenen els mateixos drets que els castellans de soca-rel.\nAixò és el mínim que es podria esperar d’un estat de dret, que aspira a integrar tots els seus ciutadans, i no a imposar-los la castellanitat, amb els mitjans que més convinguen en cada època. És cert que al Jaume no li han caigut els colps de culata que, sens dubte, hauria rebut 50 o 60 anys arrere. Li ha caigut l’equivalent actual: la fanfarroneria, la vexació i el menyspreu d’uns individus que haurien d’estar al seu servei, no com a regidor, sinó com a ciutadà.\nCert que és difícil esperar-ho d’un estat que no ha passat per l’equivalent al procés de desnazificació que s’aplicà a Alemanya. Un estat que, ans al contrari, ha garantit que els privilegis il·legítimament assolits mitjançant la violència franquista, hagen continuat ben vius després de la mort del dictador. Entre altres, els privilegis lingüístics que permeten que individus rabiosament monolingües i exageradament hostils a tota llengua que no siga la seua, continuen ocupant posicions de poder. Des del simple guàrdia fins a l’alcalde o el diputat que esperen de qualsevol interlocutor un gest inequívoc de submissió lingüística, en absència del qual, se senten insultats i, si poden, usen el poder que tenen per a garantir-se’n la revenja.\nEls individus en qüestió poden ser tan mesquins i ignorants com vulguem, però no són els principals responsables del supremacisme que apliquen. Ho és l’estat que els atorga el poder que tenen; el mateix que els permet arribar on són sense informar-los que els drets humans no són d’aplicació exclusiva als humans de parla castellana, sinó extensius a tots els membres de l’espècie homo sapiens. Ja ho vaig denunciar, així mateix, davant l’assemblea general de l’ONU, amb ocasió de l’examen periòdic de drets humans, a què se sotmetia Espanya l’any 2015: no són casos aïllats; és un supremacisme tolerat i fins i tot estimulat des del mateix cor de l’estat.\nCom a involuntària (per part seua) confirmació de la veracitat de les paraules que vaig pronunciar, aportaré dos fets que fins ara no havia explicat. El primer és que l’ambaixadora del Regne d’Espanya, en la seua al·locució de resposta, no es va dignar respondre ni a una sola de les denúncies de caràcter lingüístic que s’havien expressat. Es veu que no les considerà ni tan sols mereixedores de menció. El segon, que un dels alts funcionaris espanyols que l’acompanyaven es referia, en privat, a ELEN (Xarxa Europea per la Igualtat Lingüística) amb el simptomàtic apel·latiu de “los de las lenguas raras”.\nEn un estat que recompensa amb alts càrrecs internacionals, persones amb aquesta sensibilitat lingüística, com podem esperar que es comporten uns simples guàrdies civils destinats a algun poblet de “províncies”? No són ells; és Espanya!. És l’estat que paguem generosament perquè ens discrimine i perquè, sempre que vol (i ho fa sovint), se’ns burle a la cara. La pregunta és si el fet de seguir subvencionant-lo no ens fa, d’alguna manera, mereixedors d’aital tracte. M’agradaria pensar que no.\nEntrada anteriorAnterior Molts parlants, prou docents i alguns certificats\nEntrada següentSegüent El curiós recurs a l'anglés


novembre de 2016 – Fem salut al barri\nPublicat a novembre 29, 2016\nXVIII Trobada PACAP\nAquest any, la XVIII trobada del PACAP (Programas de Actividades Comunitarias en Atención Primaria) es fèia a Saragossa el 24 i 25 de Novembre, nosaltres vam anar-hi el divendres.\nEl programa constava de taules de debats, tallers específics i taules de comunicacions orals. En aquesta entrada intentaré fer un resum sobre les diferents taules de debats, de comunicacions orals i sobre el taller en que vaig participar sobre blogs i noves tecnologies.\nInicialment en la taula inaugural, diferents personalitats en àmbits institucionals intentaven explicar la importància de l’activitat comunitària, amb frases com “si me quieres dímelo en los presupuestos” o “tenemos que cambiar el decir gastar en proyectos sociales por invertir en proyectos sociales”, “estamos muy acostumbrados a que las cosas vengan de arriba, y lo importante es que sobre todo vengan de abajo”\nAbans de la següent taula va arribar el moviment, en vam ajuntar “encara més” i ens van fer despertar les nostres ments escrivint 4 “dificultats en la posada en marxa d’iniciatives de treball en xarxa” però alhora 4 propostes per sol·lucionar-ho. I aquestes últimes, penjades per tota la sala ens van acompanyar durant la resta de la jornada.\nAquesta taula va donar pas a la taula inicial de debat que es titulava “Redes y Salud Comunitaria”. Aquí es va parlar sobre factors que influeixen en l’èxit d’una xarxa de salut comunitària com respecte, parlar el mateix llenguatge, confiança, visió compartida i un llarg etcètera de diferents aspectes a tenir en compte. També sobre que és el que fa que un projecte sigui sostenible en el temps, i destacaven el fet que l’equip és l’encarregat de mantenir un projecte, que un període decisiu és el primer any i que si ho aconseguien durant 5 anys aquest es convertia pràcticament en sostenible i perdurava en el temps. Esdevenint l’equip doncs, tot un estat d’ànim. Es va exposar l’observatori de Salut d’Astúries com a model de registre epidemiològic i de xarxa d’actius per la salut i també de la xarxa AUPA que actua a Catalunya i que engloba 93 CAPs i l’agència de Salut Pública i que impulsa i difon el model comunitari a Catalunya. Per acabar la taula es va parlar sobre com formem als professionals per parlar en xarxa, i on em va sorprendre l’ús de les MOOC com a eina cada cop més comú d’aprenentatge.\nEm salto el taller per parlar-ne al final.\nLa següent taula parlava sobre l’atenció comunitària en Atenció Primària. Tots els ponents que eren de diferents àmbits coincidien en el fet de poder invertir, pressupostar i incloure en la jornada laboral l’activitat comunitària. Una de les ponents que venia de Madrid, explicava des de 2015 ho havien pogut incloure en el pla general de salut i que aquest any ja tenien que tornar a modificar el pressupost, i ressaltava “una vez te lo dan ya no te lo pueden quitar”.\nDesprés de dinar va tocar les presentacions de les diferents comunicacions orals. En el meu cas, presentava un projecte que hem treballat amb el grup de comunitaria del CAPI sobre l’economat social dins la taula de “Trabajo en red e intersectorialidad”. Espero poder fer una entrada més endavant sobre el nostre projecte pel que us explicaré potser dels que van intervenir el que em va cridar més l’atenció. Va ser un del CAP Guineueta en el que explicaven com des de la pressió veinal es va donar ús a un espai dins el CAP i es va constituir una comissió de comunitària integrada per diferents agents, com ho gestionen i com s’ha pogut pressupostar dins de CATSALUT.\nPer acabar hi va haver una taula sobre els 20 anys de PACAP parlant sobre com es va impulsar.\nEl taller en el que em vaig inscriure es titulava “Nuevas teconlogías y blogs en salud comunitaria”. Francament va ser espectacular tant per les ganes d’aprendre i descubrir que em va generar com per la descoberta de la ignorància en les noves tecnologies que desconeixia que tenia. Anirem per parts. El taller estava estructurat en 3 microactivitats i tots els integrants fèiem aquests tallers en petits grups:\nTaller 1: Vam estar parlant sobre si coneixíem diferents aplicacions i si coneixíem com usar-les en salut. En aquesta part, tots vam poder parlar una mica sobre si teníem blocs, els vam poder veure. Em va agradar molt un d’un dels participants en que feia ell mateix vídeos sobre consells per a pacients (http://atusalud07.blogspot.com.es) . A l’hora de parlar sobre diferents tipus de web 1.0, 2.0 o 3.0, va aparèixer la gran sorpresa per a mi. Explicaven que les webs 3.0, serien com un blog sense administrador i que aplicant-ho a la comunitat, hi havia una pàgina que es deia “Mapeando Carabanchel Alto” on els agents socials del territorio havien mapejat el barri i havien fet una web on tothom podia afegir dispositius i recursos. Sincerament espectacular. També vam parlar de comptes de twitter que eren interessants com @elclubdelpaseo.\nTaller 2: Vam jugar a una espècie de dominó on apareixien aplicacions, webs, etc i parlàvem d’elles. De més de la meitat no coneixia ni el logo ni per a que servien com batchgeo, trello, feedly, netvibes,… En vam estar parlant i buscant les utilitats que en el nostre dia a dia podrien tenir.\nTaller 3: Vam intentar crear una estanteria virtual en la que apareguessin diferents revistes, blogs de referencia, apps, recursos digitals, etc… Aquí van aparèixer diferents blocs i recursos interessants com: Revista comunidad , Proyecto Khalo, Un infermero curioso, Familia y Salud, El agua continene al vaso, Observatorio de salud de Asturias, sexukablog, blog de Rafa Cofiño, i un llarg etcètera. També van explicar que en blogs com el del Rafa Cofiño, hi havien eines docents com el “Kit de Supervivencia”.\nUn cop acabat el taller, vam crear un google sites titulat “Comunitaria en Red” basat en un format web 3.0 en el que tots podrem participar per aportar diferents recursos sobre comunitària, ordenar-los i fent difusió de diferents eines telemàtiques que es consideren útils en l’àmbit de comunitària.\nDoncs això va ser el meu PACAP. En properes entrades us explicarem més, concretament us explicarem la nostra primera comunicació com a grup Fem Salut al Barri! Amb gran emoció per veure que no estem sols per tirar endavant la salut comunitària, però també amb la sensació que necessitaré unes quantes setmanes per digerir tota la informació rebuda i unes quantes més per poder aplicar-la en l’àmbit local.\nOriol Huguet (amb l’inestimable ajuda de la Marta Coderch)!


Política de privadesa – Junts per Berga\nEl Grup Municipal de Junts per Berga a l’Ajuntament ha adequat aquesta web a les exigències de la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades de Personals i Garantia dels Drets Digitals, el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d’abril de 2016 (RGDP), així com la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI).\nIdentitat: GRUP MUNICIPAL DE JUNTS PER BERGA A L’AJUNTAMENT DE BERGA\nDomicili: Plaça de Sant Pere, 1\nNIF. Núm. G67510404\nCorreu electrònic: info@juntsperberga.cat\nEl Grup Municipal de Junts per Berga informa que tractem les dades facilitades a través dels formularis electrònics que pugui tenir aquesta pàgina web amb estricta confidencialitat, d’acord amb la normativa sobre protecció de dades vigent. La finalitat del tractament d’aquestes dades és poder prestar els serveis sol·licitats i mantenir les persones usuàries informades sobre qüestions relatives a les seves activitats, així com desenvolupar accions i campanyes i informar sobre les mateixes.\nEl Grup Municipal de Junts per Berga es compromet a fer un ús responsable i confidencial de les dades i, garanteix que es tractaran implementant totes les mesures tècniques i organitzatives de seguretat establertes en la legislació vigent en cada moment i que tan sols s’utilitzaran amb el propòsit indicat en cada cas.\nL’usuari haurà de comunicar al Grup Municipal de Junts per Berga les seves dades personals actuals a fi de que la informació continguda en el seus fitxers estigui actualitzada i sense errors.\nEl Grup Municipal de Junts per Berga només comunicarà les seves dades amb el seu consentiment inequívoc previ o en compliment d’obligacions legals.\nL’usuari podrà exercir els drets referits anteriorment, en els termes i condicions previstos en la legislació vigent, en el domicili del Grup Municipal de Junts per Berga, Plaça de Sant Pere, 1 (Berga), o sol·licitar-ho mitjançant l’enviament d’un correu electrònic a info@juntsperberga.cat.\nEl Grup Municipal de Junts per Berga es reserva el dret a modificar la present política per adaptar-la a futures novetats legislatives o jurisprudencials, així com per a futurs usos que pogués realitzar de les dades personals dels usuaris de la pàgina web.\nEs recomana a l’usuari, en tot cas, que procedeixi a la lectura de la Política de Privadesa de la nostra pàgina web https://www.juntsperberga.cat/politica-de-privadesa cada vegada que hi accedeixi.\nÚltima actualització: 13/06/2020\n© Grup Municipal de Junts per Berga. Tots els drets reservats.\nAquesta pàgina web pot utilitzar cookies per millorar l'experiència en la nevegació. Assumim que hi esteu d'acord, però podeu sortir de la pàgina si no és així. Política de cookiesAcceptar\nMitjançant l’accés i ús del Web, l’usuari accepta que el Grup Municipal de Junts per Berga pot utilitzar cookies pròpies i de tercers (en concret, Google Analytics, i sessió de WordPress), de sessió i permanents, amb la finalitat de permetre la navegació a través del Web en base a característiques predefinides, el seguiment i anàlisis del seu comportament i la gestió d’espais publicitaris.Les cookies constitueixen procediments automàtics de recollida d’informació relativa a les preferències determinades per un usuari d’Internet durant la seva visita a un determinat web amb la finalitat de reconèixer-ho com a usuari recurrent i personalitzar el seu ús i facilitar una navegació més ràpida.L’usuari pot configurar el seu navegador per acceptar o rebutjar per defecte totes les cookies o per rebre un avís en pantalla de la recepció de cada cookie i decidir en aquest moment la seva implantació o no.Els procediments per al bloqueig i eliminació de les cookies poden diferir d’un navegador d’Internet a un altre, per la qual cosa l’usuari haurà d’adreçar-se a les instruccions facilitades pel navegador d’Internet, com aquests que es detallen a continuació:\nAquests navegadors estan sotmesos a actualitzacions o modificacions, de manera que no podem garantir que s’ajustin completament a la versió del seu navegador.En cas que l’usuari desitgi rebutjar la utilització de cookies, pot tenir limitat l’ús d’algunes prestacions del Web. Si continua navegant pel Web sense denegar la seva autorització implica que accepta el seu ús per part del Grup Municipal de Junts per Berga.Per a qualsevol qüestió addicional relacionada amb l’ús de cookies, l’usuari pot enviar la seva petició mitjançant un correu electrònic a info@juntsperberga.cat.\nLes cookies necessàries son essencials per tal que la pàgina web funcioni correctament. Aquesta categoria només inclou cookies que asseguren funcionalitats bàsiques i característiques de seguretat de la pàgina web. Aquestes cookies no emmagatzemen cap tipus d'informació personal.


5 mètodes per solucionar el WiFi que no funciona al vostre telèfon Android: gadgets per utilitzar - Com\nPrincipal Com 5 mètodes per solucionar el WiFi que no funciona al vostre telèfon Android\n5 mètodes per solucionar el WiFi que no funciona al vostre telèfon Android\nDe vegades, la Wi-Fi del telèfon Android no s’activa o s’encén, però s’apaga immediatament. Això es podria solucionar mitjançant algunes solucions simples al telèfon i modificant alguns dels seus paràmetres. A continuació, es detallen cinc mètodes per solucionar que el WiFi no funciona amb el problema d’Android. Seguiu llegint per esbrinar com podeu fer-ho.\nA més, llegiu | Com aturar l'activació de WiFi automàticament a Android\nCorregir WiFi que no funciona a Android\n1. Reinicieu el telèfon\n2. Desactiveu el mode d'avió\n3. Apagueu l'estalvi de bateria\n4. Restableix la xarxa WiFi\n5. Restableix la configuració de fàbrica\nLa majoria dels problemes d’Android es poden solucionar mitjançant un simple reinici. Per tant, si el WiFi no s’encén, proveu de reiniciar el dispositiu. Això pot ajudar a aturar qualsevol procés en curs que pugui impedir que s’activi la Wi-Fi del dispositiu.\nEl següent que podeu comprovar quan el dispositiu Android no activa la Wi-Fi és el mode avió. Pot semblar una cosa molt bàsica per comprovar, però passa amb molts dispositius Android i no activaran la Wi-Fi si el mode Avió està actiu.\nFeu lliscar el dit cap avall des del tauler de configuració ràpida i toqueu la icona d'avió per desactivar el mode d'avió. A més, si el mode Avió ja està desactivat, el podeu habilitar i desactivar de nou, i això funciona de vegades.\nEls telèfons intel·ligents Android tenen funcions d’estalvi de bateria que poden desactivar funcions de connectivitat, com ara Wi-Fi i Bluetooth. Quan està activat, el mode d'estalvi d'energia us permet utilitzar només funcions bàsiques com trucades de telèfon, missatges, etc. i és possible que no pugueu utilitzar la connectivitat Wi-Fi. Per tant, si el vostre telèfon intel·ligent té un estalvi de bateria, desactiveu-lo i intenteu activar el Wi-Fi.\nSi els mètodes anteriors no funcionen, proveu de restablir la configuració de WiFi del telèfon, que pot solucionar el problema de WiFi, així com altres problemes relacionats amb el Bluetooth o les dades mòbils. Seguiu els passos següents per restablir la configuració de la xarxa WiFi al telèfon intel·ligent.\n1) Anar a Configuració -> Sistema-> Avançat.\n2) Aquí toqueu Restableix les opcions i seleccioneu Restableix Wi-Fi, mòbil i Bluetooth des de la pàgina següent.\n3) Ara toqueu Restableix la configuració a la part inferior de la pàgina i se us demanarà que introduïu el PIN del dispositiu per confirmar l'acció.\nSi el restabliment de la xarxa tampoc funciona, heu de fer un restabliment de fàbrica al dispositiu. Això pot ajudar a solucionar el problema que no s’activa la Wi-Fi, però, aquesta hauria de ser l’última opció a provar, ja que se suprimiran totes les dades de l’emmagatzematge intern del telèfon.\n1) Anar a Configuració-> Sistema-> Avançat i seleccioneu Restableix les opcions .\n2) Aquí seleccioneu Esborra totes les dades (restabliment de fàbrica) i després toqueu el botó ' Suprimeix totes les dades ’A la pàgina següent. Introduïu el PIN del dispositiu per continuar.\nSi cap dels mètodes esmentats anteriorment no podria solucionar el problema de la connexió Wi-Fi del vostre Android, el problema podria ser amb el maquinari del dispositiu Android. Per resoldre aquest problema, el centre de servei o qualsevol professional autoritzat hauria de reparar-lo.\nSi voleu comprovar si el maquinari del vostre telèfon és l’autèntic responsable del problema que no funciona el WiFi, podeu fer-ho mitjançant una aplicació. NetSpot: aplicació WiFi Analyzer us pot ajudar a resoldre tots els problemes relacionats amb la connexió WiFi, només heu de descarregar i començar a utilitzar, ja que és completament gratuït.\nA més, llegiu | Com millorar el rang, la velocitat i la connectivitat del WiFi\nSi el WiFi no funciona a Android, aquests mètodes sens dubte us poden ajudar a solucionar-ho. Per obtenir més consells i trucs d’aquest tipus, estigueu atents.\nRevisió ràpida, preu i comparació de Nokia Asha 500\nTwitter augmenta el límit de caràcters de 140 a 280


I un altre dilluns se’n va ... - TOTLLEIDA\nI un altre dilluns se’n va …\nPer Joan Ramon Buixadera\t Última actualització Abr 2,2019\nAmb l’ambient més escalfat i la temperatura més baixa, se’n va el dia u d’abril. Ens deixa el dilluns, amb una barreja de festa i reivindicació, a la plaça Paeria.\nEn quin món volem, realment, viure? En un món en blanc i negre? En el món del “la letra, con sangre entra”? En el món on, de portes endins de les cases, la raó de la força s’imposa a la força de la raó? Hi ha unes veus, vingudes d’un passat tenebrós, de dolor, ràbia i por, que ens volen convèncer de que avançar és tornar enrere. Qui, amb una mica de seny, s’ho pot creure?\nLa injustícia d’una farsa i un masclisme eixelebrat s’han donat la mà, aquest capvespre, encara amb els últims rajos de sol il·luminant la ciutat, a la plaça Paeria. Queda tant per fer, encara … ! Seguim dempeus, en peu de pau, tossudament alçats, amb llum als ulls i força al braç, sempre endavant.\nJoan Ramon Buixadera 79 posts 0 comments


Inici / Dormitoris / Composicions dormitoris / ALCAZAR-06\nSKU\tSALCEDO_Parma 624011\tCategories Composicions dormitoris, Dormitoris\nComposició de dormitori estil clàssic amb acabat color noguera. Està format per dos capçals individuals de 90 cm i una tauleta amb tres calaixos. Disponible en diversos acabats i colors a triar.\nOPCIONAL: Xifonier 417 € i marc amb mirall 274 €.\nquantitat de ALCAZAR-06


/El Museu de l’ICP ple de gom a gom\n04 Oct 2010\tPere Figuerola\nEls primers visitants del nou Museu de l'ICP es compten per centenes en la jornada de portes obertes que va tenir lloc el passat dissabte 2 d'octubre per la tarda. El diumenge pel matí el públic va continuar gaudint de la nova proposta expositiva "Avui investigues tu!", que posa al visitant en la pell d'un paleontòleg. A partir de dimarts dia 5, el Museu obrirà les seves portes en el seu horari habitual.\nDissabte 2 d'Octubre de 2010. Són les 4:30 de la tarda i els primers visitants del nou Museu de l'ICP ja fan cua a les portes. Des d'aquest moment i fins passades les 8 del vespre, el museu es converteix en una riuada de gent que entra i surt de l'exposició, que toca i que pregunta, que mira i que comenta. Nens i nenes que es capbussen en els diferents espais interactius, que fins i tot prenen nota per recordar què han vist. De tant en tant, famílies que surten al carrer perquè no es volen perdre els tallers, la xocolatada o els espectacles amb els que l'ICP les convida a celebrar aquesta estrena. L'equip de l'ICP, esgotat però somrient, intenta que tot plegat rutlli com estava programat.\nAquesta escena suposa un punt d'inflexió en la història d'aquest museu, a cavall entre els mesos de treballs i incerteses des de la tancada de l'anterior museu i la nova etapa que s'enceta, plena d'il·lusió i noves propostes. L'exposició canvia el seu format i discurs, per parlar-nos de la recerca paleontològica i no només dels fòssils. I ho fa en un llenguatge del segle XXI, que capta l'atenció del visitant a través d'un disseny atractiu i, sobretot, amb elements interactius que requereixen de la seva participació. El visitant ja no és un espectador que descobreix un museu, sinó un paleontòleg en acció.\nLes sales d'exposició, l'entrada, el laboratori, el soterrani que allotja la col·lecció. Tots els espais del Museu semblaven massa petits per donar cabuda a l'interès que havia despertat, especialment entre els sabadellencs, la inauguració d'aquest nou museu. A l'exterior però, en els jardinets de l'Obra Social Unnim Caixa de Sabadell, els més petits feien màscares i figures 3D. Ben aviat, els timbals comencen a retronar, en un taller de percusió que incita als petits i no tant petits al ritme. A mijta tarda, arriba l'esperada xocolatada, i per primera vegada en tota la tarda al museu queda mig buit. I ja de vesprada, la Banda juvenil de Sabadell i l'artista graffiter Werens, acomiaden amb la música i la pintura mural.\nDesprés d'hores i hores de visites, les paraules més repetides són: Quin canvi! M'ha agradat molt! Hi tornaré!\nLast modified on Diumenge, 18 Març 2018 17:54\nMore in this category: « Es presenta el niu amb ous de dinosaure més gran d’Europa\tÈxit dels cursos de formació en morfometria geomètrica »


Quílez debuta a l'Europeu júnior i Romeo passa directe a la final - Diari de Girona\nQuílez debuta a l'Europeu júnior i Romeo passa directe a la final\nL'atleta d'Arbúcies buscarà aquesta tarda (19.25h) el bitllet per la final dels 3.000 obstacles\nrieti/girona | albert rimbau 19.07.2013 | 06:30\nJonathan Romeo, del FC Barcelona, no competirà fins diumenge. facebook jonathan romeo\nAnna Quílez, corredora del Club Atletisme Lloret la Selva.\nAvui es dóna el tret de sortida al XXII Campionat d'Europa Júnior d'Atletisme, que omplirà fins diumenge la ciutat italiana de Rieti (regió de Laci) amb algunes de les futures estrelles del continent. Entre les promeses que s'hi trobaran en destaca la presència de dues perles gironines dels 3.000 metres obstacles. Ells són Jonathan Romeo i Anna Quílez, dos joves de 19 anys que entrenen a les Pistes d'Atletisme de Lloret de Mar sota les ordres del gran tècnic espanyol d'aquesta disciplina: Isidro Jiménez, que ha catapultat a la fama esportistes olímpics com Àngel Mullera o Josep Lluís Blanco.\nLa primera en competir serà Anna Quílez i ho farà avui mateix, a les semifinals dels 3.000 obstacles, que es disputen aquesta tarda a les 19.25 hores. L'objectiu de corredora del Club Atletisme Lloret La Selva no és altre que "baixar la meva marca personal per estar sobre els 10.35". Un temps que li permetria passar a la gran final. Quílez s'hi veu amb opcions, perquè "físicament estic bé, i si corro com cal segur que puc passar a la final", que està prevista per dissabte a les 17.30h. "Arribar-hi ja seria un premi", confessa. Un cop allà, el gran triomf personal de la d'Arbúcies seria quedar "entre les vuit primeres", competint "amb tres noies que baixen dels 10 minuts, que ja és nivell absolut". Un temps que encara queda lluny dels seus millors registres.\nRomeo, directe a la final\nPel que fa el lloretenc Jonathan Romeo, l'atleta del FC Barcelona s'estalviarà córrer la semifinal dels 3.000 obstacles. Contra tot pronòstic, l'organització va anunciar ahir dimecres que aquesta ronda queda anul·lada a causa de la renúncia de diversos participants. D'aquesta manera, el lloretenc disputarà directament la final de la prova, que se celebrarà diumenge a les 17.35h.\nEntre cella i cella Romeo no hi té cap altre objectiu que "quedar entre els cinc primers classificats". Assegura estar "fort" perquè ha fet "bons entrenaments". Tot i això, no es posa cap sostre: "Sortiré a córrer i a veure què passa. El treball està fet, ara només falta competir". Al costat hi tindrà el britànic Zak Zeddon, que està cridat a ser un dels grans de l'atletisme europeu i se'l considera el gran favorit.\nTant Quílez com Romeo, de la mateixa manera que el seu "ídol" Àngel Mullera, compaginen els 3.000 obstacles amb el cross. Durant els mesos d'hivern, el cross es converteix en la millor manera d'agafar fons per la seva especialitat, que es disputa durant la temporada d'estiu. Ambdós combinen els estudis amb l'esport de primer nivell, i no es mosseguen la llengua per afirmar que els seu "gran somni" és participar en uns Jocs Olímpics. El llarg camí cap a l'elit passa per competicions com la que s'enceta aquesta tarda a Itàlia.


El “Jueu del Raval”, al Centre de Lectura (1925-1940) – Revista del Centre de Lectura\nEl “Jueu del Raval”, al Centre de Lectura (1925-1940)\nDes de l’any 1940, el Museu de Reus conserva una escultura de fusta, antropomorfa, semblant a una mena de Cupido adult, somrient i de trets satírics moderns, amb restes de policromia i de mida gairebé natural (157 cm d’altura màxima), que és coneguda popularment com el “Jueu del Raval”, una mena de renom que figura també a la fitxa museogràfica corresponent.\nPer Jaume Massó Carballido. Data de publicació: 29/11/2014\nDes de l’any 1940, el Museu de Reus conserva una escultura de fusta, antropomorfa, semblant a una mena de Cupido adult, somrient i de trets satírics moderns, amb restes de policromia i de mida gairebé natural (157 cm d’altura màxima), que és coneguda popularment com el “Jueu del Raval”, una mena de renom que figura també a la fitxa museogràfica corresponent. És d’autor desconegut, ha estat datada a mitjan segle xviii i té el número d’inventari IMMR 2230. El 21 de juny de 2012 va ser col·locada, al lloc original, una rèplica moderna –de resina sintètica– d’aquesta singular figura.\nEl 1988, al seu darrer compendi de l’onomàstica reusenca, Ramon Amigó va fer una descripció prou detallada del Jueu-del-raval: “Una talla satírica, representant un home dret, que se sostè amb el peu esquerre, amb un buirac penjat en bandolera, amb el braç dret estirat endavant i assenyalant amb l’índex” (Materials per a l’estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus, p. 298, núm. 1739). La talla en qüestió havia estat instal·lada, fins a l’any 1925, a la part superior de l’angle de la façana dels actuals números 13 bis del raval de Santa Anna i 9-11 del carrer d’en Vilar (antigament dit del Bou). Més o menys al mateix punt, es pot veure –també encastat a l’angle de l’edifici– una mena de petit emblema de pedra, amb una senzilla decoració esculpida, de tipus vegetal, i en la qual hi ha –també en relleu– la xifra 1763, que aparentment correspondria a l’any de construcció o d’acabament de la part més antiga de la casa. Val a dir que no és la mateixa pedra, de forma i decoració diferents, en què recolzava el peu esquerre de la talla i que es pot veure en algunes fotografies i postals del començament del segle xx. No necessàriament, doncs, s’ha de relacionar la data de 1763 amb la de fabricació o col·locació de l’escultura.\nConec quatre fotografies, totes evidentment anteriors a 1925, en què es pot veure amb força detall on i com estava situada la talla, just sota el ràfec o barbacana de la teulada aleshores existent a la casa. La primera fou publicada a la Història gràfica de Reus (1986, vol. i, p. 102). De la segona, una postal de la sèrie “Tarjetas postales geográficas de las provincias de España”, d’autor anònim, que va editar circa 1912 l’Establecimiento Editorial Alberto Martín, de Barcelona, i que va circular a partir de la segona dècada del segle xx, n’hi ha còpia escanejada al Centre de la Imatge Mas Iglesias (CIMIR) i porta un peu imprès que diu simplement “Nº 3907.-REUS-El Judío”; un altre exemplar d’aquesta mateixa postal (però sense el segell de correus) fou publicat fa pocs anys al volum Postals de Reus (2007, p. 261). En el volum suara esmentat i al llibre 1.000 imatges de la Història de Reus també ha estat publicada la tercera de les imatges conegudes, en què la fotografia fou feta des de baix i no –com les altres dues– des de l’edifici de l’altre costat del carrer d’en Vilar (2011, p. 128). La quarta imatge, que reprodueixo en aquest article, és una fotografia datada a mà el febrer de 1918 i de la qual hi ha una còpia a l’arxiu de l’Institut Municipal de Museus de Reus.\nL’any 1925 la peça fou retirada del seu lloc, tot coincidint amb la construcció d’un pis o dos més a l’edifici (ampliació confirmada per la cèdula de finca urbana corresponent i per l’esgrafiat amb la data 1926 que es pot veure a l’angle superior de la façana), a càrrec del senyor Francesc Gay. Aquest propietari cedí la talla al Centre de Lectura i tot seguit passà a fer part del museu d’aquest ateneu reusenc. A la Revista del Centre fou publicada, aleshores, una nota informativa sobre la donació: “Nostre particular amic En Francesc Gay ha donat al Centre de Lectura, amb destí al Museu, el «Jueu de la Raval» que constituïa una de les notes més típiques de la ciutat. / La Junta Directiva acordà trametre son agraïment al Sr. Gay pel seu donatiu” (número del 15 d’octubre de 1925, p. 240). En una de les postals editades pel Centre de Lectura cap al 1926 o 1927 (i que ja va ser reproduïda al Diari de Tarragona del 9 de març de 2013, p. 20), es pot veure la talla del “Jueu” entre la resta d’objectes que figuraven al museu de l’entitat. D’allí fou retirada el maig de 1940, juntament amb altres materials, i ingressà a l’aleshores anomenat Museu Municipal “Prim Rull”, instal·lat a cal Rull, al número 27 del carrer de Sant Joan.\nAtesa l’època tan reculada atribuïda al “Jueu del Raval”, és molt difícil d’esbrinar amb segurerat per quina causa fou col·locada a la cantonada d’aquella casa del carrer d’en Vilar. Han estat publicades, que jo sàpiga, tres hipòtesis que intenten explicar-ho. Amigó, al llibre ja esmentat, ens aportà la versió que aparentment sembla tenir més versemblança: “El propietari de la casa del carrer del Bou que fa cantó amb el raval de Santa Anna la va fer construir i penjar sota la barbacana arran d’haver perdut un plet amb el veí cap a la casa del qual apuntava el dit de la imatge”. Els autors de la citada Història gràfica (Pere Anguera, Albert Arnavat i Xavier Amorós) es van fer ressò de les altres dues versions, que –amb tota la raó– consideraren contradictòries: “Segons uns era el reclam posat per a cridar l’atenció pel botiguer establert a la casa del davant; segons els altres era l’acusació formulada del propietari de la casa, contra el seu veí, de mal comerciant i de trampós, de jueu”. Per la posició del braç, a les fotografies, sembla que la figura assenyali les cases amb els actuals números 6 o 4 del raval de Santa Anna, però resultaria molt complicat de conèixer els propietaris o botiguers del segle xviii hipotèticament relacionats amb la qüestió.\nAra bé, i aquesta és una hipòtesi personal (la quarta de la sèrie, diríem), considero que el somriure de sàtir i les fletxes de Cupido (que la imatge duu al carcaix o buirac) suggereixen que la figura assenyalava l’estret i tort carrer de Grasetes (després corredor de Misericòrdia, ara –ja ample i recte– carrer de Salvador Espriu), en què durant molts anys hi hagué una casa de barrets.\nTags: 2014, 4t trimestre\nPer Quim Besora Agrelo i Antoni Nomen. Data de publicació: 24/05/2021\nEl comunisme de Pere Vigués i el grup d’«Allà baix»\nPer Xavier Ferré Trill. Data de publicació: 24/05/2021\nJosep Carner, traductor de Dante i Leopardi\nPer Jordina Gort Oliver. Data de publicació: 24/05/2021\nFiguretes de vidre al Centre de Lectura l’any 1956


Governar a qualsevol preu, ni que siguin municipis independentistes | NacióDigital\nCamacho defensa que el PPC tingui regidories en ajuntaments de l'AMI perquè "on governem demostrem eficàcia". Tot i això, dubta de la legalitat de l'associació de Vila d'Abadal\nper Bernat Ferrer, 18 de novembre de 2012 a les 09:18 |\nAlícia Sánchez-Camacho i María Dolores de Cospedal, a les caves Freixenet. Foto: Bernat Ferrer/Nació Digital.\n"El meu objectiu és que el PPC sigui, cada cop més, partit de govern arreu de Catalunya". Amb aquesta nitidesa es va expressar, divendres, la presidenta i candidata del PP Català, Alícia Sánchez-Camacho, preguntada per Nació Digital sobre la denúncia que ha fet Ciutadans (C's) dels pactes de govern que els populars mantenen amb CiU en diversos ajuntaments adherits a l'Associació de Municipis per la Independència (AMI). L'important és governar, va venir a dir, més en enllà de si es tracta de municipis declarats independentistes o no. Més enllà de si desborden la legalitat espanyola o no.\n"És molt important que el PPC sigui partit de govern, perquè allí on governem hem demostrat l'eficàcia de la gestió dels governs del PP", va raonar Camacho. Gestió, gestió i gestió, independentment de si el consistori pertany a l'AMI o no. Una associació que la pròpia "lideressa" dubta que sigui legal. "Dubto de la legalitat i de la constitucionalitat de l'AMI", no va tenir cap inconvenient en proclamar.\nC's va utilitzar el municipi de Sitges (el Garraf) com a exemple de tots aquests pactes que els populars mantenen amb CiU. Sánchez-Camacho recorda que el regidor popular sitgetà "va votar que no a l'adhesió a l'AMI, com també hem hem votat que no a d'altres municipis on s'han aprovat coses que no compartíem, com per exemple reglaments d'usos lingüístics".\n"El PP de Sitges ha estat molt ferm denunciant la pertinença de l'ajuntament a l'AMI", va reblar. Mentrestant, Jorge Carretero continua ostentant la regidoria de Comerç, Consum i Turisme del consorci sitgetà.\nPolítica, AMI, Associació de Municipis per la Independència, PP, Alícia Sánchez-Camacho, 25N\nPer Anònim el 19 de novembre de 2012 a les 00:10\nestà bé, jo creia queuna associació que defensava unes ideas democràtiques era legal, pel que sembla no ho és... Però espera!!!! que associacions franquistes si que ho són i no diuen res!! Qunia poca vergonya per favor... !!*!!\nentèrat de la data\nPer independent el 18 de novembre de 2012 a les 23:31\nQuan a Castella La Mancha, es van produir els escandols del lino (lli) manava el POSE en aquella Comunitat. A més la Costpedal es una dona inteligent i molt sensual, no em faria res tenir-hi un "roce".\nRouco, beneix a les amants del Aznar, per que?\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 19:59\nSi les dos tenen fills de l'Aznar, quin parentiu tenen? el que té collons es que el Rouco del PP_OPUS DEI beneixi que dos espanyoles monarquiques com aquestes tinguin d'amant al mateix Aznar de los Aznos; Rouco, que esperes a excomulgar a aquestes infidels?\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 12:09\nEl bombardeig constant de diaris i televisions espanyols donen una idea molt equivocada de la realitat catalana i amb converses amb amics espanyol m’he adonat de les barbaritats que diuen i per això vaig adreçar una carta a un amic espanyol explicant-li la nostra realitat diària i que ara faig pública com a carta oberta per a explicar que no vivim ni en una guerra civil ni nedem en la corrupció per molt que alguns ho vulguin fer creure. Aquesta opinió ampliada la trobareu a http://jordicolomines.blogspot.com.es/\nPer Jaume.T el 18 de novembre de 2012 a les 11:51\nque son capaços d'ajuntar-si amb qui calgui pel poder és una gran veritat. Exemples: a Cunit han governat amb el PSC i l'han deixat en quiebra total, i ara el govern CiU-ERC-ICV té que demanar caritat; a Olivella governen ICV i PP junts....a Cubelles també. Ni tenen ética ni saben gestionar i Cunit és un exemple de lo segon amb un forat immens. I el darrer exemple és Sitges on el PP governa amb CiU i ara estan plantejant un ERE de 47 treballadors municipals i li paguen 63.000€ a la cap de premsa.....\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 11:22\nAquesta tiparraca es deu drogar per creure´s que són un govern eficaç, però de que coi van? Fora el PP de Catalunya.\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 11:15\nFora questa gent de Catalunya. Prou d'explotació. Visca Catalunya independent. No tinguem por. No hi ha marxa enrera. O independència o la mort social.\nSi la constitució ho prohibeix. . .\nPer Vicenç Ramoneda el 18 de novembre de 2012 a les 10:21\n"Dubto de la legalitat i de la constitucionalitat de l'AMI" Si la constitució espanyola ho prohibeix, vol dir que es just!\nMomias del PP\nPer Nabor Serrat el 18 de novembre de 2012 a les 10:04\nNomés per no veure i vence aquestas momias, la Cospedal i la Camacho, val la pena votar util per Artur Mas i CiU. Ara , no fallessim els catalans.Ens jugem el futur de Catalunya i necessitem força catalanista.\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 10:03\nPP i PSC-PSOE, la poltrona a qualsevol preu i sigui on sigui. Propi de funcionaris de Castella que creuen que són plítics.\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 09:58\nPoques vergonyes.Lladres,descarades.Fora de la nostra terra!!!\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 09:32\nAquesta bruta campanya fa que tot lo espanyol fagi fastic. Avans era agradable les diferentes cultures ara costa que no et fagi rebuig.\nSi son del Gurtel-Matas-Camps-Urdargarin\nPer Anònim el 18 de novembre de 2012 a les 09:30\nEstan nets, de neteja es clar. Cospedal es la presidenta de la comunitat dels escandols del lino.


Pensaments i Memòries d´una Rosa d´Abril: febrero 2008\nAvui 59 anys\nAixi sóc ara, la cara neta, sense pintar.\nAvui fa 44 anys que en vareig fer 15.Al mati va vindrem a veure la Sra.Divina, amb un ram de flors silvestres i una caixa de suro amb mocadorets blancs, i amb va dir-Ara si que et passarán depressa.Ospa¡ i tant que m´han passat depressa.Al migdia amb varen portar de correus un rellotge de muñeca que el meu germá amb va enviar desde el Sahara, on estava fent la mili.Quina il-lusió amb va fer.El meu primer rellotge¡ Aquell va ser un dia rodó.A la tarda a Oficinistas, allá on amb preparaban per trevallar a un despatx.I que estaba a les Ramblas concretament al costat del Sepu i a l´ entrada i havia un passadis, on hi havien uns aparadors, un era de la tenda Pacheco,de records turístics i l altre de l´Hermacop una fábrica de pells i al fons hi havia l´escala on el primer pis s´entraba a l´escola.Doncs, vareig tindre examen de Geografia.Omplir un mapa mut de Russia.I vareig treure un 10.També a la classe de religió,vaig repartir caramels i la madre cubana que jo estimaba tant es deia Amada Luisa Martinez Malo, per internet amb vareig entera que va morir el 2002, amb va dir .En Cuba decimos que los 15 años son la edad de la niña bonita i jo tota cofoia. A la nit vareig anar al Cine de l´ävinguda de la Llum, situada en el subterrani de la Plaça Catalunya "Las hijas del Cid".Bueno, ara torno al present.Donno grácies a Déu per la familia que tinc i li damano que la protegeigi.Els estimo tant¡Gabriel,Pere,Jordi,Albert, la Lucia, la Sonia, l´Esmeralda.Al meu germa que viu a Barcelona i a la seva esposa.Montserrat Llagostera\nperque les bones noticies,no son noticia?\nAvui, com cada dia la T.V. ja "endolçat" el dinar.Que si morts a la carretera, que si dones maltradades, que ni hi han i ja ho crec que ni hi han.Però devegades penso que amb comptes de donar protagonisme a aquets mals fills, las mares pobretas, prou pena tenan de haber-los parit. S´haurien de posar més mitjos perque aixó no passés i i la meva modesta opinió, es que al fe tanta publicitat d´aquestes coses, fa que les persones amb mala ánima,copiin més aquets mals exemples.Pero es clar ara están de moda les banyes, l´agresivitat i el que pitxor trovo que etiquetin amb malalties mentals,amb el seu nom i poden haver persones malaltes que no facin mai mal a ningú i quedi ferida la seva sensibilitat. O sigui que a la hora de dinar amb la familia mes valdria conversar més i veure menys t.v.\nAfortunadament hi han parelles que s´estiment que viuen molts anys junts, que es respecten tot i tenir els seus alts i baixos de la convivencia, pero no son noticie.\nL´altre día vareig veure una pel-licula que amb va emocionà molt.El diario de Noa.Es l´exemple del verdader amor d´una parella.,inclús quand el sexe ja no es posible degut a la malaltia.Per exemple la tieta del Gabriel, que enterrarem el passat mes dÓctubre la Maria Esteller,es va casar amb el seu marit malalt als 23 anys, ell en tenia 33, al va cuidar i estimar molt.De vegades m´explicava que de sexe no ni havia hagut gaire degut a que estava malalt.Però es van estimar tant.Que els 37 anys, quand es va quedar vidúa, ella al ninxo,va posar Pere i Maria.Deia que encare que continues fent vida normal, el seu cor s´havia enterrat amb ell.Ara quand va morir,als 90 anys, aci a Valencia, vivia amb nosaltres, portarem les seves cendres a Barcelona i l´enterrarem amb el seu Pere i la bandera catalana.Si algú amb llegeix el bloc i pot fer-ho tot-hom, coneixerá una verdadera historia d´amor la del Pere i la Maria.Però es clar, això ja no vent.Montserrat Llagostera Vilaró.\nPublicado por Montserrat Llagostera Vilaró en 6:04\nSi pugués transfigurar el meu cor i lliurar-lo de tots els rencors. Quina Pau hi hauria en el meu interior. No amb deixaré mai desprogramar d´aquesta FE tant positiva, que vareig apendre de petita.Més aviat procuro alimentar-la. Amb els Evangelis. Sobretot el de aquest diumenge de Cuaresma., El de la Transfiguració de Jesús el Mont Tabor. No amb deixaré rentar el cervell, per treurem la Fe, la Esperança i la Caritat, ja se que ara está de moda desvirtuá aquets pensaments, que a mi no m´esclavitsan, al contrari amb donan una llibertat i una fortalesa molt grands. Que Dèu Vos beneixi a totes/tots.Montserrat Llagostera Vilaró.\nel sopar de fraternitat a la parróquia en benefici de mans unides\nEl divendres, día 8 de gener, vareig anar a la meva parróquia, al sopar de fraternitat per mans unides. I quin banquet ¡ que bó el entrepá de pa amb oli i sucre o sal, segons els gustos, i una taronja. Varem ser bastante gent i el mossén D.mans unides, amb els projectes d´hospitals, i educaciò. Va ser tot molt agradable, per mi la parróquia es la meva altra familia.Montserrat Llagostera\nEL CLUB HELENA DE GRACIA\nJo aci tenia 19 anys, quand anava al Club Helena, i vareig començar a sortir amb el Gabriel i l´entrada es la del dia que ens varem coneixa.Jo ja feia temps, que solia anar-hi, molts diumenges.\nI quands anys fa¡¡¡. La primera vegada que amb tota l´ilusió i vareig anar, va ser amb la meva amiga Lluisa i una altra noia.Va ser un diumenge de Pascua el 16 d´Abril de 1965. Jo tenía 16 anys recent fets.I portava un vestit de color vert fosc cenyit, de mániga curta que m´havia fet la meva mare, unas sabates de charol, de taló finet i un bolsso de conjut. El cabell, mitja melena puntas enfora i una estrelleta lluenta de passador. I quina il-lusió que tenia¡. No se ará com estará decorat peró aleshores i fins l´ultima vegada que el vareig trepitjar, ja de casada, una pared de la sala de ball, estaba empaperada amb uns dibuixos, tipo geométric que representaban uns bufons, o arlequins, era d´un color tirant a blau. I havia una petita habitació oberte on posaven els discos. Aleshores era un Centre molt familiar, amb la seva sala d´actes on feian teatre i cine.I pel mateix preu 50 pts.que costava aleshores l´entrada, si et cansaves de ballar podias entrar al cine o teatre. També hi havia una barra bar, on podias pendre refrescos o cuba-libre.Jo comque era tan mirada no amb prenia rés que no m óbrisin l´ampolla devant., doncs la meva mare amb deia que comque les noies eram molt recatadas, podian posanse unes gotes per aprofitar-se de nosaltres. Jo sempre, ara amb fa riure posava les mans planes sobre els ombros dels nois per espitjar si s´acostavan massa. Després d´aquell día no hi vareig tornar fins als 18 anys, amb la meva amiga Lluisa.Aleshores els nois havien d´anar amb americana i corbata, sino no entravan. Als meus fills als haurien fet fora, sobre tot el heavy.Als 18 i 19 anys alternava la plaça de Sant Jaume i el Club Helena, allá vareig coneixe amics com l´Antonio, el Silverio, el Pau, la Reyes, i finalment, un 15 de Setembre de 1968, als 19 anys vaig coneixer al Gabriel, encare guardem les entrades i al 28 de Gener de 1970 ens varem casar a la Parroquia de Sant Joan de Gracia. I fins ara després de quasi 40 anys encare vivim junts, i som pares de tres fills i avis d´una neta preciosa la Lucia. Montserrat Llagostera Vilaró.\nA tots aquells que están tristos\nSi pogués fer sonriure a tots aquells que están tristos. Seria com omplir-me a mi mateixa d´alegria. Si pogués donar un cabell per alleugerir les penes dels depresius, segur que amb quedaria calva. Si pogués omplir d´amor aquells que albergan odi, segur que m´esclataria el cor. Si pogués. tornar enrrera, no faria patir els meus pares. Però si puc, pintar el día de color amb el meu sonriure noble, a les persones conegudes que amb trovo pel carrer. Però si puc lluitar per tornar el meu mal-humor egoista en generositat.Però si puc amb el pensament positiu que les coses siguin més agradables.Però si puc amb la meva fe amb el Bon Dèu fortali la meva ment i demanar-li forces.Que Dèu beneixi a tots. Montserrat Llagostera Vilaró


Finlàndia tria a les urnes una sortida a la seva profunda crisi econòmica | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nFinlàndia tria a les urnes una sortida a la seva profunda crisi econòmica\nUn sondeig dóna la victòria de les legislatives a l'oposició centrista i augura el tercer lloc per als populistes i euròfobs Veritables Finlandesos\nHelsinki 19 ABR 2015 - 14:22\tCEST\nEl líder centrista Juha Sipilä, aquest dissabte a Espoo. LEHTIKUVA REUTERS\nL'economia ha monopolitzat la campanya de les eleccions legislatives que aquest diumenge se celebren a Finlàndia. No podia ser de cap altra manera: el país ja registra tres anys consecutius de creixement negatiu i el seu PIB és inferior al del 2007. El deute públic s'ha duplicat durant l'última dècada i ja sobrepassa el 60% del PIB. El Govern de coalició sortint s'ha vist absolutament sobrepassat pels fets i ha conclòs el seu mandat amb una guerra oberta entre conservadors i socialdemòcrates, els dos principals partits de la coalició. Els sondejos auguren un canvi de govern, amb la victòria de l'opositor Partit de Centre.\nL'enquesta més recent, difosa aquest dijous per la televisió nacional YLE, revela que els centristes del milionari enginyer Juha Sipilä han afermat el seu avantatge i podria rebre el 24% dels vots, davant del 16,9% del seu principal rival, el partit conservador Kokoomus de l'actual primer ministre, Alexander Stubb.\nSegons la mateixa enquesta, el partit populista d'ultradreta Veritables Finlandesos, l'altra gran força de l'oposició, podria aconseguir el tercer lloc amb el 16,7% dels sufragis, en detriment dels socialdemòcrates, que cauria a la quarta plaça amb el 15,1% de les paperetes.\nCom que la victòria centrista sembla assegurada, el que realment desperta l'interès en els comicis d'aquest diumenge és el resultat que obtindran els altres tres grans partits, ja que podria ser decisiu quan Sipilä esculli els seus socis per formar un govern de coalició. L'escàs marge entre conservadors, populistes i socialdemòcrates, amb menys de dos punts de diferència entre ells, i l'alt nombre d'indecisos –gairebé el 40% dels enquestats– deixa molt obert el resultat final.\nSipilä ha admès en diverses ocasions que no descarta no formar una coalició amb cap dels altres tres grans partits, inclosos els Veritables Finlandesos. Fa quatre anys, només el ferm rebuig de la formació de Soini a participar en els rescats financers de Portugal i Grècia va apartar del Govern Veritables Finlandesos, que havien arrasat en aquelles eleccions i havien multiplicat per vuit el seu nombre de diputats.\nTotes les formacions, excepte la Unió d'Esquerra, han promès seriosos ajustos per a la propera legislatura, però d'altra banda també prometen mantenir l'Estat del benestar. El reclam als votants és prometre el retorn als nivells de competitivitat que Finlàndia tenia fa uns anys (la seva taxa de competitivitat actual està un 10% i un 15% per sota de Suècia o Alemanya). La desocupació també ha sobrepassat una nova barrera per situar-se en el 10,2%. En els últims indicadors, Finlàndia és a la cua d'Europa, junt amb Grècia i Xipre.\nDurant l'última setmana de la campanya electoral es va colar el tema de les relacions amb Rússia, el seu veí de l'est, amb el qual comparteix 1.300 quilòmetres de frontera. El detonant va ser una carta conjunta dels ministres de Defensa de Suècia, Finlàndia, Noruega i Dinamarca, a més del ministre d'Exteriors d'Islàndia, que emfatitza la necessitat d'aprofundir la cooperació militar i de defensa dels països signataris davant la creixent activitat militar russa. Moscou interpreta el document com un pas de Suècia i Finlàndia per unir-se a l'OTAN.\n“La situació de seguretat a les àrees properes als països nòrdics ha empitjorat sensiblement durant els últims anys” i les activitats russes “representen una amenaça a la regió”. Tant Suècia com Finlàndia no pertanyen a l'OTAN i només mantenen un acord d'associació amb l'Aliança Atlàntica.\nTradicionalment l'opinió pública finlandesa ha estat contrària a la integració a l'Aliança. Però durant la campanya el cap de Govern Stubb ha fet campanya obert per l'OTAN. “Jo crec que arribarà el dia en què Finlàndia serà membre de l'OTAN, i que això donarà seguretat i ens portarà al nostre entorn natural que formen les democràcies occidentals”, va dir recentment Stubb. Per la seva banda el probable primer ministre Sipilä pensa que amb l'acord de partenariat n'hi ha prou.\nLes últimes enquestes donen un 57% al rebuig a l'OTAN davant d'un 28% de suport. Aquests percentatges es mantenen immutables malgrat la incertesa geopolítica a l'est d'Europa.