Notícies - Exposició fotogràfica dels orígens de l'esport català a la Nau de Cultura de Valldoreix\nExposició fotogràfica dels orígens de l'esport català a la Nau de Cultura de Valldoreix\nel 30/nov/04 Adria Claramunt Cultura PDF\nL'exposició fotografica de la Fundació La Caixa 'Arrels de l'esport català. 1905-1960' ja es pot veure a la Nau de Cultura de Valldoreix. Aquest recull de fotografies esportives d'època es podrà visitar de franc fins el 12 de desembre.\nL'exposició itinerant organitzada per la Fundació La Caixa és un recull dels moments més importants de l'esport català durant les primeres dècades del segle passat. Sota el títol 'Arrels de l'esport català. 1905-1960', podrem trobar unes 120 fotografies que permeten resseguir alguns dels esdeveniments que han marcat la història de l'esport al nostre país.\nLa vocal d'esports de l'EMD de Valldoreix, Mercedes Rojo, ha explicat que l'exposició és una mescla de fotografies de l'arxiu personal de Joan Antoni Samaranch i de retalls de la premsa de l'època. L'escoltem.\nLa majoria de les fotografies són de la col·lecció privada de Samaranch i són de tots els esports, dels grans esportistes i dels seus grans moments\nMercedes Rojo ha volgut recordar que també pot ser una exposició interessant per a la gent que no li agrada l'esport ja que és també un repàs de la història del país. A més, ha volgut animar especialment a la gent més gran perquè els pot portar a recordar molts moments de la seva infantesa. Escoltem Mercedes Rojo.\nAnimar a la gent i sobretot a la gent de 50 i 60 anys perquèels pot recordar coses molt interessants\nD'entre les fotografies més destacades hi podem trobar la inauguració dels II Jocs Mediterranis de l'any 1955 a l'Estadi de Montjuïc, el primer avió que es va construir a Barcelona, el Monocoque II, la primera pilot d'aviació catalana -l'any 1933-, el partit de rugby entre les seleccions de Catalunya i Itàlia el 1934, i fotografies de tennis de principis de segle XX.


Número del document ENS/0261/2014\nNúmero de control 14043029\nModifica la\tRESOLUCIÓ ENS/1891/2012, de 23 d'agost, d'organització de diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial.\nMitjançant la Resolució ENS/1891/2012, de 23 d’agost, (DOGC núm. 6220, de 26.9.2012, es varen organitzar diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial amb la finalitat de millorar la formació al llarg de la vida i possibilitar l’adaptació a les situacions personals i professionals de l’alumnat i millorar l’oferta i la qualitat de l’educació.\nPer tal d’aprofundir i avançar en les finalitats esmentades és convenient completar l’organització establerta d’acord amb l’experiència obtinguda.\n-1 Modificar l’apartat 1 de la part dispositiva de la Resolució ENS/1891/2012, de 23 d’agost, d’organització de diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial, al qual s’afegeix un darrer apartat amb el redactat següent:\n“L’organització d’aquestes mesures flexibilitzadores i actuacions es concreta en un acord o conveni en els termes previstos en els corresponents annexos. Quan els acords o convenis es formalitzin amb les associacions empresarials, sectorials o professionals, o entitats interessades, els seus efectes són extensius a tots els seus representats o associats, en els termes que s’hi indiquin.”.\n-2 Modificar l’annex 1 de la Resolució ENS/1891/2012, de 23 d’agost, d’organització de diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial, al qual s’afegeixen els apartats 9 i 10 amb el redactat següent:\n“9. Organització de l’assessorament de demanda\n9.1 L’organització del servei d’assessorament a demanda es concreta en l’acord o conveni subscrit entre el Departament d’Ensenyament o la titularitat del centre educatiu, i l’empresa, entitat, o administració interessades en assessorar el seu personal.\n9.2 Els convenis de col·laboració han d’identificar: les persones o col·lectius destinataris del servei; qui el prestarà i en quines condicions; la forma de gestió del preu del servei d’assessorament; les famílies professionals objecte del servei; i el procediment de sol·licitud del servei.\n9.3 El servei d’assessorament es podrà prestar mitjançant les persones expertes designades vinculades a les empreses, entitats o administracions que hagin signat convenis de col·laboració amb el Departament d’Ensenyament o amb la titularitat del centre educatiu.\nLes persones expertes han de reunir els requisits següents:\na) Una experiència mínima de quatre anys en el sector professional.\nb) Haver rebut una formació específica prèvia, organitzada per la Direcció General de Formació Professional Inicial i Ensenyaments de Règim Especial, que les capaciti per desenvolupar aquestes actuacions i que, també, compleixi els requisits per desenvolupar la fase d’assessorament en el procediment d’avaluació i acreditació de competències professionals.\n9.4 En el cas que el servei d’assessorament el presti personal expert de les empreses, entitats o administracions, no serà d’aplicació el preu públic amb què pugui estar gravada aquesta prestació, aplicable als centres educatius dependents del Departament d’Ensenyament.\n9.5 El centre o centres educatius afectats per aquests convenis o acords, són els responsables del servei d’assessorament i han de coordinar les actuacions d’assessorament que es realitzin en col·laboració amb les empreses, entitats, i administracions, per tal d’assegurar la qualitat global del procés. En funció de les característiques i volum del col·lectiu atès i dels calendaris acordats, els convenis poden preveure la compensació als centres educatius corresponents, per les tasques de coordinació del servei d’assessorament, d’acord amb el que s’especifiqui en el conveni.”.\nEls centres privats i els centres públics que no depenen del Departament d’Ensenyament, han de fer arribar una còpia del conveni a la Direcció General de Formació Professional Inicial i Ensenyaments de Règim Especial, no més tard dels 15 dies posteriors a la signatura del mateix i abans de l’inici de les actuacions.”.\n-3 Modificar l’apartat 10.2 de l’annex 5 de la Resolució ENS/1891/2012, de 23 d’agost, d’organització de diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial, que queda redactat en els termes següents:\n“10.2 L’acord o conveni ha de contenir com a mínim:\na) L’organització general del procés: el calendari general i les actuacions d’execució del reconeixement acadèmic que caldrà concloure abans del 31 de juliol (informació general, requisits, preus, inscripció, desenvolupament, reclamacions, recursos i revisió social).\nb) Les persones o col•lectius destinataris del reconeixement acadèmic, i els requisits de participació.\nc) La forma de participació de l’entitat signant en el procés i els seus compromisos.\nd) Els cicles formatius amb el nombre de places per dur a terme el reconeixement acadèmic.\ne) Si es preveu o no fer la revisió social de reconeixement acadèmic.”.\n-4 Modificar l’apartat 10 de l’annex 6 de la Resolució ENS/1891/2012, de 23 d’agost, d’organització de diverses mesures flexibilitzadores i actuacions en la formació professional inicial, que queda redactat en els següents termes:\n“10 Contingut mínim del conveni o de l’acord de reconeixement acadèmic\na) L’organització general del procés.\nb) Les persones destinatàries del reconeixement acadèmic i els seus requisits de participació.\nc) La responsabilitat de l’empresa o entitat pel que fa a l’adequació dels espais, instal·lacions i del personal formador; la retribució del personal formador i la compensació per les despeses de coordinació; i la tramitació de la informació corresponent a l’expedient acadèmic de cada alumne.\nb) La forma de participació de l’empresa o entitat signant en el procés i el seus compromisos, especialment els referents a l’execució del projecte de reconeixement acadèmic d’acord amb la normativa que el regula i a facilitar la supervisió acadèmica per part de la persona coordinadora i, si és el cas, de la Inspecció d’Educació.\ne) Els objectius, continguts, durada i metodologia didàctica de la formació que es vol reconèixer.\nf) Els criteris d’avaluació aplicables per l’empresa o entitat i els criteris d’execució de la prova de reconeixement aplicables pel centre educatiu.\ng) La determinació del centre educatiu responsable de dur a terme el reconeixement acadèmic de la formació, i de l’emissió de la documentació acadèmica corresponent.\nh) La compensació econòmica que l’empresa o entitat lliurarà al centre educatiu per les despeses generades per aquest servei.”.


Advanced Factories: robots, IA i ganes de tornar a la presencialitat | Fulls d'Enginyeria\nPer Redacció, 10 juny, 2021\nUna fira més reduïda que les darrers ocasions, amb control de temperatura, mascareta i distància de seguretat. Així és l’Advanced Factories d’enguany, un certamen que arriba a la cinquena edició poden presumir d’haver estat la primera fira presencial que es fa, en el sector industrial, després de la crisi de la COVID-19. I de fet, també va ser la darrera, el 2020 i així ho recorda Guillem Quintana, director de Desenvolupament de Negoci Industrial d’Eurecat, que fins i tot reconeix que se li va posar “la pell de gallina” quan va passar el control de l’entrada. “Tornar a estar aquí ha estat emocionant, hi ha moltes ganes de tornar a la normalitat”.\nLa COVID-19 també sembla que hagi provocat “més predisposició” de les empreses a interessar-se per solucions de robòtica o d’intel·ligència artificial com la que presenta Tecnomatrix, una plataforma de gestió de dades per al control de qualitat en entorns industrials. Tal com explica el CEO, Xavier Conesa, s’agafen dades de tot el procés, des de la matèria prima fins el lliurament final del producte, i fins i tot s’elaboren models predictius sobre el risc en la qualitat. És un producte encarat a tots els sectors i justament és un dels punts que Conesa valora més de la fira, que “els visitants venen de sectors variats”.\nPassejar entre els diferents estands del CCIB permet descobrir maquinària de tot tipus com ara els productes de PAL Robotics, una empresa catalana que des del 2004 ofereix solucions d’aquesta índole. Advanced Factories també va ser la darrera fira que van trepitjar el 2020 i aquest 2021 tornen amb les seves solucions intralogística, com pot ser de desinfecció o d’inventari a partir d’un robot mòbil i autònom que es pot personalitzar en funció de les necessitats de cada client. Així ho ha explicat el cap de producte de la companyia, Jordi Pagès, que ha recalcat que totes les pimes poden “aprofitar molt més els recursos humans de més valor afegit” si aposten per solucions automatitzades.\nPrenomics, Hedyla i Zerintia Technologies han estat les tres start-ups industrials guanyadores de la cinquena edició de l’Industry Startup Forum, una competició de l’Advanced Factories que ha comptat amb 137 candidatures. Prenomics és una start-up de ‘data science’ per impulsar les pimes a través de l’anàlisi de dades i la intel·ligència artificial aplicada al negoci. Hedyla, que va protagontizar aquest reportatge a Fulls d’Enginyeria, ofereix un software per a l’optimització de processos logístics a través de la intel·ligència artificial, mentre que Zerintia desenvolupa software basat en tecnologia wearable, IoT i realitat augmentada aplicada a la indústria i al sector sanitari.\nEn els Factories of the Future Awards 2021, els guanyadors han estat Ford, Ferrovial, Metron i Color Sensing. Ford Motor Company s’ha endut el Premi Tecnalia al Lideratge en la transformació digital pel continu procés d’adaptació de la seva planta d’estampació amb la impleemntació de l’IoT i l’analítica de dades aplicada a la seguretat i al manteniment. Color Sensing s’ha endut el Premi Schaeffler a la start-up més disruptive en l’àmbit industrial, un premi que s’ha disputat amb Prenomics i The Blue Box. Per la seva banda, Metron ha guanyat el Premi HP 3D Printing al millor equip industrial per a la fàbrica del futur. I Ferrovial ha estat guanyador del Premi Schneider Electric a la investigación i desenvolupament d’IA aplicada en plantes industrials, on Indústries Puigjaner i EXPAI han estat finalistes.


Sopar de Gala del 50 aniversari - Club Nàutic El Masnou\nSopar de Gala del 50 aniversari\nClub Nàutic El Masnou > 50 Aniversari > Sopar de Gala del 50 aniversari\n18 de setembre de 2017 Gestió CNEM\nEl passat dissabte 16 de setembre l’edifici social del Club Nàutic El Masnou es va vestir de gala per acollir el sopar de celebració del 50 aniversari de la inauguració de la seu social de la nostra entitat.\nMés de 140 socis i sòcies i convidats van omplir la zona noble de l’edifici per celebrar aquesta efemèride. En la seva arribada al club, i després de ser rebuts pel mestre cerimònies de l’esdeveniment, tothom va poder gaudir d’un còctel de benvinguda ofert per Bodegues Sumarroca al hall li fer-se fotos en el photocall preparat per immortalitzar el moment.\nUn cop a la planta noble tots els assistents van gaudir del sopar servit per Saborium en un ambient de festa, celebració i amb un punt d’emoció.\nUn cop acabat el sopar es va procedir a l’acte de reconeixement dels socis i sòcies fundadors vius, que van ser obsequiats amb una litografia del cartell commemoratiu d’aquests 50è aniversari, entregada personalment per l’autor de l’obra, el pintor internacional i soci d’honor del club, Sr. Jordi Alumà, i la Presidenta del club Sra. Ma. Glòria Aragó que va fer un breu parlament d’homenatge a tots ells.\nTot seguit es va donar inici als parlament institucionals, on el Sr. Ricard Font, en representació de la Generalitat de Catalunya, el Sr. Antoni Reig, del Consell Català de l’esport i el Sr. Joaquim Barenys, Vice-President de la Federació Catalana de Vela, van elogiar la trajectòria tant social com esportiva del Club Nàutic El Masnou. Després d’aquestes intervencions la Sra. Ma. Glòria Aragó, Presidenta del Club, va fer un emotiu discurs recordant l’historia i els valors del club, va tancar l’acte l’Il·lm. Alcalde del Masnou Sr. Jaume Oliveras.\nAl finalitzar l’acte protocol·lari tots esl assistents van poder gaudir de l’actuació del Mag Txema i la música de Marc Bozzo.\nGaleria de Fotos del Sopar: https://flic.kr/s/aHskoPbGHC\nObertes les inscripcions per a l’Escola de Rem\nActe de lliurament de premis del Trofeu Francesc Sanahuja i President Lluís Marsà


Vaig a l’Alcampo ja que em toca la compra mensual. Poso la ràdio, Com sempre, la SER. El programa “La ventana”, amb la Gemma Nierga , encara una debilitat més accentuada.\nParla en Boris Izaguirre, que quan no va de pluma demostra la seva gran intel·ligència. Parla amb altres contertulians dels Oscar. Com no, de “Brokeback mountain” . Parla de l’amor i repeteix la frase altres vegades sentida. “En la parella sempre hi ha un que estima i un que es deixa estimar”. Tòpica i a bon segur certa. Però m’agrada pensar , i ho comentava amb la meva dona , que potser per que una parella funcioni cal que tots dos creguin que són ells els que estimen més. Tot rient ha ironitzat, però hi ha parelles que funcionin?. M’ha fet un petó i hem rigut plegats.\nLa meva dona té un oncle que és germà de La Salle. Està jubilat de l’ensenyament i està en un col·legi de Palma com encarregat de la biblioteca. Com que s’avorreix i s’ha apuntat a això de les noves tecnologies em (ens) fregeix amb multitud de missatges de tot tipus. No puc dir que sigui progre ni tan sols lliberal, així que la majoria van a la bassa directament. Avui quasi per accident n’he obert un. Era un power-point argentí del tot carrincló, però amb frase a considerar “abajo el “tener” , arriba el “ser” . Si la netegem , pot servir i molt.\nPS.- No vull pensar que sigui degut als meus comentaris, però avui ja s’ha canviat el senyal de parada de l’autobús. Està ben situat al límit de la vorera i no al bell mig. Felicitats.\nAra tan sols cal demanar que es retirin els contenidors que han recuperat el seu lloc al costat de l’escultura “Intolerància” , fent del tot desagradable la seva vista. Al davant, just en la corba de l’inici del girador, potser podria ser un lloc escaient per situar-los.\nI és que cultura al carrer, no és tan sols posar escultures , és també envoltar-les d’un espai idoni.\nLi has demanat a Quico Melero que treguin els contenidors?, acostuma ha escoltar...\nuna cosa fareu una casa amb contenidors que guaiiiiiiiiiiiiii\neric espia ha dit...\nola joana vols follar amb mi tindrem molts flls


Resum REVISTA 9 : L'ESCOLA A XERESA 1 MARÇ DE 2002\nPolsa damunt de la imatge per vore ampliada la portada de la revista 9\nEls redactors de "La Cisterna" hem comentat moltes vegades la manca de documentació existent entorn el poble, -encara que a poc a poc anem fent replega de documents escrits i gràfics, cada vegada més de pressa i més interessants-. Insistim també en la nostra "no professionalitat", en el sentit que cap de nosaltres som historiadors. I alguns es queixen també de la manca de temps per dedicar-s'hi. Per contra, es manté viva en tots, però, l'esperança i la il·lusió de la descoberta, la troballa d'una nova petjada, veure escrita la paraula "XERESA" a qualsevol indret de qualsevol lectura -impresa o virtual- que ens aporte una pista a seguir per encetar un nou camí desconegut. La qual cosa supleix, creguem, en certa manera, les nostres "carències". Dit això, -reconeixent les nostres limitacions i sense ànim de "sentar càtedra"-, iniciarem, amb el permís dels probables, possibles i amables lectors, un passeig -en aquesta "primera entrega"- per allò que ha estat l'escola al poble -la instrucció en les primeres lletres i l'educació/comportament davant la vida i l'entorn-, des que en tenim notícies de l'existència, fins a la Segona República. I ho farem oferint una visió general i ràpida de l'ensenyament, abans, a les distintes terres que conformen l'actual Estat Espanyol, acabant amb més notícies de tot el que fa referència directa a la nostra localitat.\nFragment: Per Xeresa io fent camí. Itinerari urbà 1.\nI ara, fem història. Va ser l'any 1535 quan l'església de Xeresa deixà de ser eclesiàsticament de Gandia, i es va establir en "rectoria de moriscos" i com a "parròquia". Amb aquesta, comptava també amb la de l'Assumpció, de Xeraco, annexionada a aquesta xeresana -d'acord amb la lletra impresa: veure Sanchis Sivera-, "per estar prop i pertànyer al mateix senyoriu del Duc de Gandia". Precisament per això, hi havia un contratemps: el rector calia que "duplicara" els serveis a l'annex. Cosa que ocasionava situacions anòmales: els "parroquians" de Xeresa, de vegades, no disposaven del seu "pàrroc" -estava a Xeraco en eixe precís moment-; si el rector tenia una obligació imprevista i no postposable a Xeresa, calia que ajornara els serveis religiosos a Xeraco.\nFragment: La cova dels Emboscats 1.\nAquesta és sens dubte, la cavitat de la localitat de Xeresa, de la que més s'ha parlat en els últims anys, sobretot des de la "Guerra Civil". Com el seu nom indica, un grup de persones s'emboscaren en aquesta cavitat, que segons conten els majors del poble, es descobrí ja quasi acabant-se la citada guerra; sembla que anteriorment era desconeguda. Potser, un pastor o caçador que passava pel lloc, s'adonà de l'existència d'un buit sense boca a l'exterior, passant seguidament a dotar duna boca d'entrada a la caverna, per mitjà de la ruptura d'una xicoteta part del sostre. Existixen a tota Espanya, i arreu del món, cavitats que tenen aquest mateix nom o semblant, però amb el mateix significat, és a dir, que en algun moment de la història, albergaren emboscats que s'amagaven en aquestes cavitats poc conegudes, o desconegudes totalment per a la resta de les persones, fugint quasi sempre de la seua participació en guerres o altres successos bèl·lics. A la Safor coneixem fins a set coves amb el nom de COVA DELS EMBOSCATS, la qual cosa demostra que a tots els llocs es "couen faves". N'hi ha a Xeresa, Xeraco, Gandia, Vilallonga, Ador, Benifairó, i possiblement nhi haja més que desconec.\nFragment: Els que varen anar 2.\nFragment: L'Escola a Xeresa Primera part.\nEls alumnes de la nº 2 tindran quatre mestres aquest any escolar 34-35: Començarà el curs JuanTaverner, -que passarà a la núm. 1 en novembre) i el seguiran Antonio López, Francisco Perelló Lizarde y Rogelio Miragall Collado -que va morir al front republicà en 1937, amb la graduació de tinent-.\nVore els noms de la foto\nFragment: Anotacions sobre l'escola i els mestres abans de la guerra.\nTambé va ser companya de D. Ricardo un breu espai de temps, durant la guerra, Doña Tàrsila (o Tasita segons altres). Ben prompte s'enemistaren, arribant al punt que D. Ricardo l'anomenava en els seus dictats (pareix que dictava allò que l'obsessionava: el menjar i la mestra). Es posaren a males per una gallina de les que els mestres tenien en un hort tancat.....\nFragment: Les coques escaldades\nPer començar, se nagafa una, es fica al plat i s'ompli amb unes cullerades de mescla. S'enrotlla i es porta a la boca com un caneló gegant, o es dobla a mode de crêpes -més modern- per després tallar-se amb ganivet i forqueta.


VÍDEO 'La república de les Falles': quan la festa era crítica, valencianista i reclamava l'Estatut - Diari La Veu\nEscriba el número 917555\n28 febrer 2019 12:50h\nL'exposició s'inaugura aquest dijous, 28 de febrer, i es podrà visitar fins a mitjans del mes d'abril a la Beneficència. / DIPUTACIÓ DE VALÈNCIA\nVALÈNCIA. "La República va suposar un abans i un després per a les Falles", ha afirmat aquest dijous el diputat de Cultura de la Diputació de València, Xavier Rius, durant la presentació de La república de les falles. 1932-1936, l'exposició que acull el Museu Valencià d'Etnologia des d'aquest 28 de febrer fins al proper mes d'abril.\nEl període "va fer possible el desenvolupament de les tendències estètiques", ha ressaltat el comissari de la mostra, Jesús Peris. Des del 32 fins al 39, les festes josefines van viure un procés d'expansió –es van plantar més de cent monuments, fins i tot més enllà de la ciutat de València–; es va convertir en una festa moderna i "poderosament crítica amb la societat" del seu moment, ha destacat el també president de l'Associació d'Estudis Fallers (ADEF), i va esdevindre una festivitat popular i urbana.\nL'exposició s'estructura a través d'aquestes tres característiques, que van marcar les falles durant el període republicà i que es poden seguir a través d'un centenar de peces cedides per col·leccionistes privats i institucions valencianes.\nDurant aquest període apareix la figura de la Fallera Major –en contraposició al paper de Reina de les Falles–, però només assumeix un paper representatiu. En la República comencen a haver dones amb càrrecs executius, es creen comissions falleres femenines i treballen braç a braç als tallers dels artistes fallers. També comença la institucionalització de les falles a través de la implicació de l'Ajuntament de València per a dur endavant les celebracions de la Setmana Fallera, però qui decideix l'esdevenir és el Comité de Falles, un òrgan de coordinació que va ser suprimit per la dictadura i substituït per la Junta Central Fallera.\nAquest punt final de l'auge faller el va posar el franquisme. El canvi radical està recollit en l'epíleg de l'exposició, que mostra El rumbo de un Orden Nuevo, unes pautes imposades per la dictadura el 1940. Paral·lelament, es reflecteixen les falles plantades pels valencians exiliats, que van tractar de mantindre l'esperit dels monuments de l'etapa republicana.\nAquestes falles "eren plurals", ha indicat Jesús Peris. Però, "el valencianisme tenia clar que eren un element identitari", ha ressaltat el comissari. Per això, els monuments ,"amb una crítica que hui seria impensable", ha recordat Xavier Rius, inclouen en els seus cartells explicatius reivindicacions polítiques, com ara un Estatut valencià. Aquesta demanda "es pot seguir" al llargs dels anys, fins que "serà absolutament escapçada" pel franquisme, ha recordat Jesús Peris.\nEscriba el número 172960


Habitatge es va fundar el 1990 amb uns objectius molt definits: ser una immobiliària que portés a terme un treball honest i professional, capaç de respondre a la confiança dipositada pels seus clients, tant compradors com venedors.\nAvui, després de 27 anys , 9913 dies de presència ininterrompuda en el mercat, som líders en la nostra zona, i som l'única gran immobiliària, també formem part de la MLS ACTIVAT, la més important de Catalunya, que compta amb 115 agències associades i 750 professionals immobiliaris adherits a la província de Barcelona, i també formem part de FECINMO, “Federación Empresarial de Cooperación Inmobiliaria de Ámbito Estatal”, per compartir les operacions i poder assolir millor i mes ràpid els objectius\nPer això, si vols comprar o vendre un pis, pots comptar amb Habitatge. Sempre estarem al teu costat.\nTreballem cada dia per transmetre 5 sensacions als nostres clients.\nL'Habitatge, és la gran immobiliària amb més experiència de VIC. Des de 1990 han estat centenars les operacions realitzades, a plena satisfacció tant del venedor com del comprador. I en totes i cadascuna hem après una mica més. Tota una garantia.\nL'Habitatge posa al servei de cada client un equip d'especialistes en diferents àrees, capacitats per donar una resposta eficaç en cada cas concret i a la mida de cada necessitat.\nDes de la valoració del teu immoble, fins a la signatura de l'escriptura davant del notari, els clients de l'Habitatge estan en tot moment puntualment assessorats i reben una atenció personalitzada. Per a la majoria de persones, la venda o la compra d'un pis és una de les operacions més importants de la seva vida, i ha de ser tractada com a tal.\nLa filosofia de l'Habitatge, des del seu origen, ha estat dur a terme un treball honest, seriós i professional. El resultat són milers de clients satisfets, que ens han convertit en líders del mercat immobiliari. Parla amb qualsevol d'ells, són la nostra millor referència.


L’amor és un perill\nAna Pessoa Planeta tangerina\nL’època en què llegíem amb una avidesa lliure de prejudicis\nQue llegir és el meu verb preferit és una veritat de tota la vida que se’m devia consolidar durant l’adolescència. Perquè sempre m’havia agradat molt perdre’m dins dels llibres, però va ser a partir dels dotze o tretze o catorze anys quan les lectures em van sostenir com els contraforts a la paret. Em van evitar caigudes dins de pous fondíssims. Sort en vaig tenir, dels llibres. I de la manera com els llegia: engolint-los, entrant-hi sense prejudicis, absorbint-los amb totes les cèl·lules. Crec que mai després he tornat a llegir amb aquella intensitat de vida o mort, amb aquella entrega absoluta. No hi ha res que m’agradi més que llegir, però enyoro l’època en què els condicionants amb prou feines existien i alguns llibres em quedaven marcats com tatuatges a la pell i més endins.\nAquesta setmana i durant dues hores llargues he recuperat la lectora que vaig ser. He entrat dins d’una novel·la juvenil (sí, l’etiqueta fa certa nosa i un nano amb bagatge lector hauria de poder afrontar qualsevol text, però tampoc podem negar que es fan novel·les pensades expressament per als lectors adolescents) i he tornat a tenir tretze o catorze anys. Quin plaer. Reconec que un cop llegida me l’he mirada de nou amb ulls adults, però aquelles dues hores ja no me les treu ningú.\nLa meva regressió transitòria a l’adolescència l’ha propiciada la novel·la Mary John, escrita en portuguès per Ana Pessoa (Lisboa, 1982) i il·lustrada amb un estil molt adient –quin goig d’edició–per Bernardo P. Carvalho. La traducció al català és de Mercè Ubach. L’ha publicat L’Altra Editorial a L’Altra Tribu, una col·lecció que s’adreça a lectors de 12 a 16 anys i que sospito que es deu estar convertint en segell insígnia d’uns quants joves dels que necessiten que els llibres els sustentin. Em consta que encara n’hi ha, en conec algun de prop.\nUn empoderament feminista i uns adults massa perfectes\nMary John narra, com si fos una carta molt llarga, tot allò que passa pel cap i pel cos de la Maria João, una noia enamorada de l’amor romàntic que projecta massa coses en el Júlio, el seu amic d’infantesa. “El llibre, sense ser un pamflet, és en essència la història d’un procés d’empoderament i això el fa profundament feminista”, diuen les editores. I sí, l’obra pot tenir aquesta lectura. Perquè la Maria João (a qui només en Júlio anomena Mary John) es transforma al llarg del llibre i acaba entenent que ha d’engegar a fer punyetes el seu estimat Júlio, tot i que troba la força per fer-ho gràcies al Daniel, un noi que la sap tractar millor. Diria que el llibre seria encara més feminista si la protagonista aconseguís empoderar-se sola i si trenqués de debò amb la mitificació de l’amor romàntic, cosa que no fa. Però bé, la història funciona i t’arrossega, està escrita amb molta gràcia i a l’adolescent que porto dintre li ha encantat.\nCom que l’adolescència em queda lluny i l’experiència de tenir fills adolescents no tant, no he pogut no fixar-me en el comportament tirant a modèlic dels adults que envolten la narradora. Quan saben que té nòvio, la mare li diu “la mestressa del teu cos ets tu” i l’àvia ho remata: “Ets la mestressa del teu cos i de la teva voluntat”. Un consell perfecte, esclar, que no sempre surt així de ben dit a la vida real. El pare de la Maria João li regala una de les frases més certes del llibre: que l’amor és bonic i alhora aterridor. Ella intenta discutir-li l’afirmació, al·legant que o és bonic o és aterridor, que no pot ser totes dues coses, i el pare replica amb les paraules justes: “Sí que pot ser totes dues coses. Imagina un congost. Un precipici. Un penya-segat. És bonic i alhora aterridor. Pots caure. Pots morir. Però en realitat és bonic”. I conclou: “L’amor és un perill”.\nSi no són adults impecables, poc els falta. Quan els meu fill adolescent llegeixi aquesta novel·la, es preguntarà on coi es compren els pares així.\nL'Altra Literatura infantil i juvenil


Exigeixen la paralització dels ‘interrogatoris’ per trobar el ‘talp’ de la Generalitat - Diari La Veu\nEscriba el número 362575\nRepresentants de la Junta de Personal s’han personat aquest dimarts a la seu de la Conselleria de Presidència de la Generalitat per a reunir-se amb el sotssecretari de la Conselleria i demanar-li explicacions sobre el procés de cerca del "talp que ha filtrat diversa documentació a la premsa".\nLa documentació ‘filtrada’, segons ha indicat la Junta de Personal, "ha permès conèixer l’existència de despeses destinades, suposadament, a finalitats particulars".\nNo obstant açò, ha criticat que el sotssecretari "no ha trobat un moment en la seua atapeïda agenda per parlar amb la Junta de Personal en tot el dia". Així i tot, a la Junta li consta que "els interrogatoris d’estil policial han seguit produint-se".\nLa Junta de Personal ha exigit davant la Conselleria de Presidència "la paralització immediata de les actuacions de l’expedient informatiu, almenys fins ser rebuts pel sotssecretari", per entendre que aquestes actuacions "estan posant en dubte l’honorabilitat del personal funcionari interrogat".\nHa manifestat que "crida poderosament l’atenció com la Generalitat actua amb inusitada diligència contra unes filtracions de documentació no confidencial i, en canvi, s'haja mostrat absolutament passiva davant les peticions d’obertura d’expedients informatius que ha efectuat la Junta de Personal dels Serveis Centrals davant actuacions acreditades per documentació oficial".\nAixí, ha puntualitzat que l'Informe de la Viceintervenció de Control Financer de setembre de 2012, relatiu a les encomanes de gestió de la Conselleria de Medi ambient en 2011 a l’empresa Vaersa, "deixa clara l’existència de sobrecostos injustificats de vora el 30%, que no s’han investigat ni s’han depurat responsabilitats".\nEscriba el número 111972


"Quan vam arribar al poder ens vam trobar que el vell règim havia buidat les arques públiques", explicava Rida Chkoundali, assessor econòmic dels islamistes d'Ennahda, el primer partit del govern de Tunísia, en una jornada organitzada a Barcelona per l'Institut Europeu de la Mediterrània. El país té un nivell d'inversió estrangera molt baix per al mercat interior, que només arriba al 5% dels projectes. El percentatge s'inverteix en el mercat destinat a l'exportació. "Tunísia sempre ha estat un país obert a les inversions, però mai s'havia invertit en la gent: el creixement no és una garantia de desenvolupament", apuntava. A més de confiar en la banca islàmica, el nou govern espera impulsar un paquet de privatitzacions per atreure inversió estrangera. El principal problema és la legió de llicenciats a l'atur, per als quals Chkoundali reclamava "feines de valor afegit" i "una redistribució més justa dels beneficis". I encara que no ho diguin, els nous governs senten la pressió que els carrers es tornaran a omplir molt aviat si l'economia no millora. Els islamistes tunisians insten a "una profunda cooperació amb Espanya, França, Itàlia i Grècia" però alerten que la crisi a Europa "ens força a obrir-nos a nous mercats com el Brasil, Turquia, Xile i la Xina". El seu programa també defensa "la promoció del sector privat, lluitant contra la corrupció i promovent la transparència, i afavorint business environment al país". Fins a la revolta de l'any passat, era impossible fer negocis al país sense omplir les butxaques del clan Ben Ali: l'últim any del règim s'havien registrat 700 demandes per corrupció; l'any passat se'n van presentar més de 100.000. La iniciativa conjunta pública i privada és un altre dels pilars del govern d'Ennahda, així com "l'economia social via associacions i cooperatives". També aposten per regularitzar l'economia submergida.\nEl discurs dels homòlegs marroquins és calcat: "El nostre programa econòmic es basa a mantenir les relacions comercials amb Europa i els Estats Units i obrir-nos també a nous camps" apuntava Abdeslam Ballaji, diputat del Partit de Justícia i Desenvolupament, que governa en coalició amb els liberals conservadors de l'Istiklal. "Volem mesures per combatre la pobresa i millorar els nivells de vida", afegia. De manera més o menys explícita, els nous governs islamistes del nord d'Àfrica s'emmirallen en la Turquia dels seus correligionaris de l'AKP d'Erdogan, un país democràtic on governen els islamistes i que està capejant prou bé fins ara la crisi econòmica. "El que no pot ser és que Turquia, amb una demografia i recursos semblants, produeixi quatre vegades més que Egipte", apuntava Abdalhafez Elsawy, assessor econòmic dels Germans Musulmans, que es van imposar en les eleccions del 17 de juny. Els islamistes egipcis prometen també "un marc de seguretat jurídica" als inversors. Albert Alsina, responsable del Fons Mediterrània Capital, que inverteix al Marroc, Tunísia i Algèria (amb Telefónica, Gas Natural i La Caixa), apuntava a la jornada algunes pistes de com veuen els nous governs els inversos estrangers. "Estem extremament satisfets de com funcionen les nostres empreses a la regió: n'hi ha que han tingut creixements de dos i tres dígits". Alzina reconeixia que les revoltes van crear alarma: "Al principi vèiem la Primavera Àrab amb precaució, amb l'expectativa d'esperar i veure el resultat, però el que sentim ara dels nous governs sona com música per a les orelles".


Comença la Universitat d'Estiu de Ciència i Tecnologia 2017 al Campus del Baix Llobregat. — Universitat d'Estiu de Ciència i Tecnologia de Castelldefels — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nComença la Universitat d'Estiu de Ciència i Tecnologia 2017 al Campus del Baix Llobregat.\nJa estan en marxa els els tallers de Science School adreçats a joves a partir de 12 anys, i els de Ciència en Familia, en el marc de l'edició 2017 de la Universitat d'Estiu de Ciència i Tecnologia que, per quart any consecutiu s'organitza amb l'Ajuntament de Castelldefels.\nDilluns es van desenvolupar el curs Smart Xeff: La ciència de la cuina. Apren les tècniques que triomfen als grans restaurants. Els assistents van tenir l'oportunitat de conèixer tècniques com les esferificacions i les liofilitzacions, la cuina a baixa temperatura, etc. i com afecten aquests processos de transformació a les propietats organolèptiques dels aliments.\nDimarts, Tinkerers Lab, innovadora empresa ubicada a l'edifici RDIT, ens va introduir a la fabricació digital amb el taller: Impressores 3D i talladores làser: la revolució tecnològica. Descobreix els secrets de les impressions en 3D i fes el teu propi modelatge. A més a la tarda es va impartir el taller a Ciència en Familia, amb un format que permet gaudir aprenent en família.\nAvui, s'impartirà el curs Quin paper juguen les aromes als aliments? a càrrec de la professora de l'ESAB Isabel Achaerandio, on els assistents aprendran a reconèixer una sèrie de substàncies presents en aliments, a relacionar els aromes amb el seu origen, i a conèixer quines tècniques fa servir la indústria alimentària en la seva utilització.\nI la setmana vinent començaran els cursos de l'Aula BIOTIC, cursos de ciència i tecnologia adreçats a professorat de secundària i batxillerat.


El nou Pla de Barris de Barcelona comença el seu desplegament a Ciutat Vella i Sants-Montjuïc - Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia\nEl nou Pla de Barris de Barcelona comença el seu desplegament a Ciutat Vella i Sants-Montjuïc\nEl Pla de Barris 2021-2024 de l'Ajuntament de Barcelona inicia el seu camí després de la finalització del procés participatiu on s'han recollit més de 1.600 propostes de la ciutadania. En concret, aquest programa comença a Ciutat Vella i Sants-Montjuïc posant l'èmfasi a les polítiques per combatre les desigualtats educatives, a l'atenció a infants i joves, així com l'impuls dels espais comunitaris. El Pla compta amb un pressupost de 22,6 milions pels barris del Raval i el Poble-sec i també incorpora accions per fer front a la crisi generada per la pandèmia.\nDes de la Fundació Ferrer i Guàrdia vam ser els encarregats de dinamitzar el procés participatiu del Raval i el Poble-sec. A partir de sessions telemàtiques, punts de dinamització de l'espai públic i a través de la plataforma digital Decidim, es van recollir més de 600 propostes de la ciutadania. Aquests dos processos van finalitzar amb sessions de retorn. També vam dinamitzar aquest procés en el barri d'El Besòs i el Maresme, inclòs en aquesta segona edició del Pla de Barris.\nEn el cas del Raval, es duran a terme 30 accions en aquest barri, que consistiran en: l'ampliació de nous perfils psicosocials als centres educatius, la priorització de la salut preventiva comunitària, en projectes per visualitzar la diversitat juvenil, millores en l'espai públic en clau de refugi climàtic i en programes de formació i ocupació per a col·lectius vulnerables. El Pla de Barris al Poble-sec comptarà amb 26 accions amb les seves particularitats: es pacificaran carrers per a vianants, s'impulsarà un programa de promoció del consum local i el desenvolupament d'un espai de criança infantil.\nA la Fundació som especialistes en la dinamització de processos participatius híbrids combinant la presencialitat amb els avantatges de la participació online. Aquesta experiència es veu reflectida en el fet que també hem donat suport en dinàmiques participatives com el Pla d'Actuació del Parc de Montjuïc i hem participat en la dinamització i coordinació dels primers pressupostos participatius de Barcelona.


Metrovalencia va recollir més de 4.200 objectes perduts el 2020 | Notícies Dígitals\nMetrovalencia va recollir més de 4.200 objectes perduts el 2020\n19/02/2021 metrovalencia, objectes perduts\nFerrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) va recollir durant l’any passat un total de 4.272 objectes perduts per les persones usuàries de Metrovalencia. Aquestes dades suposen que s’obliden 12 objectes de mitjana a el dia i 356 per mes, que són guardats com a mínim un mes a les estacions on es custodien i un mes més a les instal·lacions de València Sud. Transcorregut el període de temps i si els seus propietaris o propietàries no ho han reclamat, es lliuren a la Policia Local de València.\nLa incidència de la COVID-19 en la restricció de mobilitat i confinament dels viatgers i les viatgeres de Metrovalencia ha tingut la lògica translació a la pèrdua d’objectes, atès que en 2020 s’ha produït un descens de l’37,4% en l’oblit d’articles; el 2019 van ser 6.823 els articles trobats a la xarxa de FGV a la província de València.\nEls objectes que més apareixen en els metres i tramvies de València i la seua àrea metropolitana són, per ordre numèric: carteres i moneders, claus, motxilles DNI, ulleres, documentació diversa (passaports, permís de conduir, targeta sanitària …), telèfons mòbils i paraigües.\nAquests articles no es localitzen de manera homogènia durant l’any, sinó que hi ha èpoques de l’any més propícies per perdre determinats objectes. D’aquesta manera, al desembre i gener, el personal de FGV troba més targetes bancàries per les compres de Nadal; al març, per les Falles i fins el confinament decretat a mitjans de mes, se sol trobar qualsevol tipus d’objecte; al maig, amb l’arribada de el bon temps, les ulleres de sol apareixen en els seients buits, i, a l’octubre, quan comença el mal temps comencen a trobar-se els paraigües, bufandes i guants, que han de ser retirats assíduament.\nSeguint amb la divisió per èpoques de l’any, els mesos en què més articles s’extravien són març, desembre i novembre, seguits d’octubre, gener i maig, tot i que aquest any per la pandèmia s’ha igualat una mica. Això sí, al gener, febrer i la meitat de març, quan els seus efectes encara no repercutien en la mobilitat dels ciutadans i les ciutadanes, les pèrdues van ser més assídues.\nSi més objectes es perden és a l’agost, juny i juliol, mesos en què hi ha més períodes de vacances entre les persones treballadores i els i les estudiants i la clientela de FGV es redueix respecte a la resta de l’any. Aquest any cal sumar la segona meitat de març, tot el mes d’abril i part de maig pel confinament.\nGràcies als protocols establerts per FGV per a la gestió i custòdia d’objectes perduts, la recuperació d’un objecte per part del seu propietari o propietària durant el període que està registrat en FGV es xifra en un 30,5%, la qual cosa en 2020 ha suposat 1.304 objectes. El percentatge restant és lliurat a la Policia Local de València o traslladat a un punt verd o de reciclatge, si es tracta d’objectes en evident estat de desgast o deteriorament.\nPel que fa a el temps que es triga a recuperar un article, varia si hi ha algun element identificatiu o el client o la clienta ho reclama; si és així, especialment quan es tracta d’un objecte de valor, se sol retirar fins i tot la mateixa jornada de la seva pèrdua.\nLes estacions amb Espai de l’Client (Colom i Xàtiva), els Centres d’Atenció d’el Client de Benimaclet i Aeroport, i els Punt de l’Client (Àngel Guimerà, Empalme i Mislata) són els punts de lliurament i de recollida per part de les persones usuàries en una primera fase, abans de ser traslladats a la seu central de València Sud.\nTranscorregut un mes, els objectes són recollits i portats a una dependència de València Sud per intentar localitzar l’amo o mestressa, donar de baixa per al seu reciclatge segons el seu estat o bé lliurar-los a l’Oficina d’Objectes Perduts de València transcorregut un altre mes. Es distingeixen els objectes de valor per donar-los un tracte especial en la cadena de custòdia, acompanyant fotografies i utilització de caixa forta.\nEls documents oficials (DNI, passaports, etcètera), són lliurats a la Policia en la major brevetat per intentar localitzar la persona propietària. Les targetes bancàries són destruïdes per tal de no ser manipulades, evitant riscos innecessaris. Per a la resta d’objectes que permetin localitzar al seu propietari o propietària, es realitzen seguiments i petites investigacions per part de personal d’Atenció a l’Client per tal de lliurar-los.\nPel que fa a diners en metàl·lic recollit de carteres, bosses o moneders que no ha estat recuperat, FGV els lliura a entitats benèfiques per ajudar a sufragar les seves despeses.\nA més de la pèrdua d’objectes habituals, com els citats anteriorment, crida l’atenció una sèrie d’articles que costa de creure que les persones usuàries s’oblidin, com: bicicletes, crosses, maletes, dosi d’insulina, carros de nadó, màquines d’escriure, barrets, càmeres de fotos -fins i tot acuáticas- disfresses, uniformes de tota mena, receptes i informes mèdics.\n← El UBE L’illa Grao s’enfronta al Rio Duero Soria\nTRAM d’Alacant va recollir 1.297 objectes perduts el 2020 →


Club de lectura ‘Pinzellades literàries’, la nova activitat dels Amics! | Fundació Amics del MNAC\nClub de lectura ‘Pinzellades literàries’, la nova activitat dels Amics!\nFalta només una setmana per a que comenci el Club de lectura dels Amics, una nova proposta que iniciem amb molta il·lusió l'any en que es commemora el 25è aniversari de l’entitat.\nEn aquesta primera edició ens aproparem a la col·lecció d'Art Modern amb l'objectiu d'analitzar un període molt important de la nostra societat, els segles XIX i XX, del qual som hereus i hereves. En la primera sessió, que tindrà lloc els dies 19 i 20 d’abril, reflexionarem al voltant de ‘La classe obrera com a motor social’.\nCom funcionarà el Club de lectura?\nUna setmana abans de cada sessió us farem arribar una pauta com aquesta amb els textos proposats i un seguit d’indicacions per acompanyar la lectura. Els textos seran seleccionats amb l'objectiu de poder ser llegits fàcilment (intentarem enviar-los en català i castellà sempre que sigui possible). L’activitat es realitzarà en grups reduïts perquè la intenció és que es generi un ambient de confiança propici a la participació i el diàleg.\nEl Club de lectura serà conduït per Laia Mestre, periodista, escriptora, historiadora de l'art i educadora del museu per Fragment, serveis culturals. Les trobades d'aquesta primera edició tindran un format virtual, però, de cara a futures convocatòries, ens agradarà molt que almenys un dels dos grups pugui reunir-se a les sales del museu.\nEncara sou a temps d’apuntar-vos-hi i rebre, durant aquesta setmana, el dossier de la primera sessió!


Agenda infantil d'espiral de plàstic pel control diari dels nens/es de 0-3 anys. Les tapes de polipropilè permeten la personalització de la portada per part dels pares o del centre educatiu amb la foto del nen/a. Cada pàgina incorpora un camp lliure per anotar-hi la data. Amb cantonades microperforades per localitzar ràpidament el dia en curs. Espiral de plàstic per evitar que l'infant es faci mal. Goma elàstica per evitar que els fulls que s'hi puguin afegir es perdin o que se n'arruguin les pàgines.


Beneficis de portar la nòmina al banc | Consumer\nBeneficis de portar la nòmina al banc\nA més de comptar amb dissenys específics per a aquests casos, hi ha productes preferents que fan més rendible la vinculació amb l'entitat\nSi les relacions amb el banc no són tot el fructíferes que es desitja, és possible que en tenir una nòmina les coses canviïn. No importa tant la quantia del salari (encara que conforme augmentin els euros els avantatges creixeran), ni el tipus de contracte, sinó aportar ingressos de forma regular tots els mesos. A més de comptar amb dissenys específics per a aquests casos (expliques nòmina), les atencions s’activaran amb una sèrie de productes preferents que faran més rendible la vinculació amb l’entitat. Com s’explica en el reportatge, es podrà aconseguir des d’un crèdit preferent a un tractament personalitzat per canalitzar les inversions.\nEls clients amb nòmina estan entre els més desitjats pels bancs\nEls clients amb nòmina són els més desitjats pels bancs: no són conflictius, aporten uns ingressos fixos tots els mesos i disposen d’una major capacitat per endeutar-se. Davant aquestes circumstàncies, no és d’estranyar que els brindin una sèrie d’avantatges que d’una altra forma no obtindrien.\nLes prestacions que poden aconseguir els clients són innombrables. No es limiten a la contractació d’altres productes, sinó que afecten a les seves operacions bancàries, relacions amb la inversió o personalització dels serveis, entre unes altres.\n1. Crèdits preferents: podran accedir a fonts de finançament més rendibles per als seus interessos, fins i tot sota la bestreta d’una o diverses nòmines sense interessos de cap classe.\n2. Informació personalitzada: estaran oberts altres canals d’atenció al client pels quals podran personalitzar les seves demandes com a clients de forma individualitzada, la qual cosa els servirà fins a per presentar reclamacions sobre operacions amb el seu banc.\n3. Canalitzar les seves inversions: si a part de ser clients, són també inversors, podran comptar amb diverses eines per formalitzar les seves propostes als mercats de renda variable, amb informacions i consells sobre la idoneïtat de fer certes inversions o quins actius financers són més aconsellables a cada moment, tant a través de sucursals, línia telefònica o per Internet.\n4. Operacions habituals més senzilles i ràpides: el tracte preferent també es presentarà en les operacions més bàsiques, com canviar divises per als viatges a l’estranger, reclamar cobraments indeguts en els seus rebuts o sol·licitar que li acceptin petits descoberts en els seus comptes.\n5. Eliminació de comissions: aquests clients, en general, es veuran recompensats amb l’exempció de tota classe de comissions en les seves operacions (comptes, transferències, emissió de targetes, etc.), amb un estalvi molt important durant tot l’any.\n6. Evitar sorpreses: davant la possibilitat que els seus comptes es trobin en posició deutora, podran sol·licitar que no els carreguin cap comissió durant un termini de temps raonable per a ambdues parts, ja que podran respondre a través de la seva propera nòmina o els seus ingressos regulars.\nAmb nòmina, dipòsits més rendibles\nEls avantatges en presentar la nòmina arriben també als dipòsits, que poden ser més rendibles, encara que para això cal formalitzar una explica nòmina i l’escenari actual no és el millor. Aquests productes per a l’estalvi tenen una remuneració en mínims històrics, gairebé sempre per sota del llindar del 1%.\nAquest marc tan poc gratificant per als clients pot evitar-se a través d’aquesta estratègia. No obstant això, l’alegria no serà completa, ja que s’ofereixen per un període de temps limitat, que no sobrepassa els sis mesos.\nD’altra banda, solament afectaran a les quantitats aportades, amb el que no s’aplicarà sobre tots els estalvis. No és molt, però millorarà els marges de rendibilitat d’altres imposicions a termini.\navantatges banc client nómina-ca


Marc Larriba: "Al Barris Nord hi ha un gran ambient de bàsquet, tenim una bona afició"\nEls delegats d’un club esportiu acostumen a ser persones discretes i efectives, imprescindibles perquè un equip funcioni. Marc Larriba fa set anys que exerceix aquest càrrec al Força Lleida de bàsquet, forma part del seu cos tècnic i porta un equip de la base. La seua vida gira al voltant del club els set dies de la setmana i des de la seua posició privilegiada té una visió completa d’aquest esport. És l’encarregat de gestionar els viatges del primer equip i d’estar al cas de tota la burocràcia amb la federació, així com de participar en les negociacions a l’hora de fitxar jugadors nord-americans.\n© Marc Larriba: “Al Barris Nord hi ha un gran ambient de bàsquet, tenim una bona afició”\nEls mesos de juny i juliol són relativament tranquils al món del bàsquet. Les lligues estan aturades a totes les categories i el cos tècnic del primer equip pot invertir temps a planificar la temporada vinent, allunyat de la voràgine del dia a dia. El Marc Larriba no és un personatge mediàtic del club, és dels que treballen discretament a l’ombra. Parla amb la Paeria per gestionar el calendari i assegurar-se que el pavelló Barris Nord estigui en condicions, parla amb la federació, organitza els desplaçaments, estudia els contrincants, entrena un equip de la base, participa en les negociacions per fitxar jugadors nous i està sempre disponible per ajudar els jugadors de fora a integrar-se a la ciutat.\nAls anys 80, els grans equips de l’NBA van posar de moda el bàsquet. La seua afició ve d’aleshores?\nNo, jo jugava al tenis i no va ser fins a l’adolescència, als 90, que vaig començar a jugar-hi amb regularitat al pati de l’escola. Aleshores l’estratègia també m’agradava. Tenia clar que algun dia volia formar part de l’equip tècnic del club més important de la ciutat.\nJa fa set anys que va complir aquest somni. Quin és el següent?\nDe moment, mantenir-me i créixer amb el Força Lleida. És clar que, si et poses a somiar, t’imagines que estaria molt bé conèixer les lligues universitàries nord-americanes per veure com treballen, però això, ara mateix, no és factible.\nEl que sí que passa regularment és el viatge invers. Al Força Lleida no és estrany que hi juguin nord-americans.\nDe les lligues universitàries surten molts jugadors, però seran molt pocs els que puguin saltar a l’NBA. Molts han utilitzat el bàsquet per estudiar una carrera i, una vegada es graduen, es retiren de la pista per centrar-se en la carrera professional. D’altres volen provar sort una temporada al món del bàsquet i venir a Europa és una sortida. Aquesta no és una aventura fàcil: alguns han vingut, han jugat molt bé i han decidit tornar, perquè tot l’esforç que han de fer per intentar fer-se un lloc no els compensa els sacrificis.\nNosaltres juguem a la LEB Or, la segona divisió absoluta d’àmbit estatal. Fa uns anys, estava considerada la cinquena lliga més important del món, al davant de categories d’honor d’altres països europeus. Hem tingut jugadors molt bons que se n’han tornat a la granja dels pares, a Ohio. Els que poden cobrar més a la LEB no passen dels 3.000 euros, un sou que han de compensar amb la realitat de viure a milers de quilòmetres de casa. No cobren prou per venir amb la nòvia i deixen els amics i la família. Vénen a un lloc amb una cultura prou diferent i, sovint, han de compartir pis. Només podem tenir dos jugadors extracomunitaris, de manera que hem d’anar amb molt de compte a l’hora d’escollir.\nCom es gestiona el fitxatge d’un jugador de 22 anys que juga en una universitat nord-americana?\nA través d’agències. Hi ha contactes permanents entre els clubs i els agents per anar cobrint llocs estratègics. Quan saben que et falta un jugador, et fan propostes de nois que tenen en cartera per a aquella plaça concreta. Ells ja saben amb quins pressupostos ens movem i què ens poden oferir. Si ens interessa algun jugador perquè té unes estadístiques que poden encaixar, aleshores demanem vídeos de partits per veure com juga.\nEs fitxen sense haver-los vist mai personalment?\nCap equip de la nostra categoria pot fer venir un jugador de Texas només per conèixer-lo sense cap compromís. Hi parles, estudies la seua situació i et fas una idea del que pot passar. Si és el típic noi mormó de Salt Lake City, tens molts números que no aprofiti que viu sol lluny de casa per desmarxar-se. Això no vol dir que ho facin els altres, només són dades que et donen garanties. Després, pot passar de tot, però sempre tens recursos per intuir que serà un bon noi, que no buscarà problemes ni tindrà una vida desordenada. Els agents tampoc tenen cap interès a colar-te un jugador problemàtic, perquè després tu desconfiaràs d’ells. La Lliga espanyola és molt important en l’àmbit europeu.\nA quina edat un jugador sap si es podrà guanyar o no la vida com a professional?\nAixò depèn de molts factors. Els americans vénen a provar sort una vegada han acabat la carrera. Als grans equips de la Lliga espanyola hi ha jugadors que amb 15 anys ja tenen un agent que els representa, i que amb 17 cobren molts diners. Aquests, si no passa res estrany, de segur que es guanyen la vida en una pista de bàsquet.\nEl físic també és molt important. Com se sap la projecció d’un xiquet o un adolescent que juga bé perquè creixi i es faci prou alt per ser competitiu?\nHi ha diferents estudis i teories, però cap és fiable. Hi ha indicadors i t’hi has de fixar: quan fan Primària, els que són alts i encara són maldestres i desequilibrats vol dir que tenen probabilitats de créixer més. Si són més petits, tenen molta coordinació i els pares no són gaire alts, aquests és molt probable que no creixin gaire. La nostra feina és començar-los a entrenar perquè cada vegada siguin més àgils i coordinin millor els seus moviments. Si la mare és alta, tenen més números de ser alts, perquè les mares influeixen més que els pares. Però no és una ciència exacta.\nLa mitjana dels jugadors ha pujat en els darrers trenta anys?\nJo diria que sí. O abans els que eren massa alts quedaven marginats perquè tothom se’n reia i s’apartaven de la vida social o, senzillament, la mitjana de la població és més alta i també és més fàcil buscar els nois amb més projecció. També és veritat que ara se’ls entrena de forma diferent i que són més bons. Romai feia 2,10 metres i només el podies posar sota la cistella a agafar rebots, perquè no era gaire àgil. Avui tens un Pau Gasol que és tan o més alt que l’altre i es mou perfectament a l’elit mundial.\nSobre l’alimentació, també hi tenen alguna cosa a dir?\nNomés podem estar a sobre dels menús en els desplaçaments. Els pesem cada dos setmanes i, si algun comença a sobrepassar-se, en parlem. No és habitual, perquè ells són els primers a notar-ho, ja que l’impacte sobre els genolls és molt dur i de seguida se’n ressenten i es lesionen. Els que passen pel Força Lleida són jugadors que volen créixer, que volen fer-se un lloc. Els equips més rics de la LEB poden tenir jugadors més veterans, però nosaltres apostem per joves que tenen ganes i projecció.\nAixò es contagia a les grades?\nSuposo que és un conjunt de coses i tot hi fa. Entre tots fem que a Lleida hi hagi un dels millors ambients de la Lliga. Als altres clubs els agrada venir aquí. El pavelló és bonic, té molta capacitat i el club anima les grades durant el partit i les mitges parts. El Força Lleida té una bona afició, i això es nota durant els partits.\nRespecte al futbol, esteu infravalorats?\nQualsevol esport està infravalorat respecte al futbol. Ara bé, com també passa a la resta, sort n’hi ha que els aficionats de veritat són incondicionals. A mi, cada vegada m’avorreix més mirar un partit de futbol. És molt lent i gairebé no hi ha acció, en comparació amb el bàsquet. El bàsquet és molt més tècnic; hi ha qui diu que és un esport de cap, més que de mans.\nAixò ho viu, sobretot, quan entrena equips de la base.\nQuan estàs en una banqueta, t’adones que no pots badar, que has de pensar solucions ràpidament i que cada partit és una història diferent. S’ha de ser ràpid i mentalment molt àgil.


La Fundació de la Universitat de Girona promou un Diploma de Postgrau en Mediació Comunitària i Resolució de Conflictes Públics, sota l'organització de GREC-Resolució de Conflictes, i amb la col·laboració de Responsabilitat Global.\nEl postgrau pretén entre d'altres tractar sobre les causes i les conseqüències del conflicte en el sistema social, així com també el paper de les institucions, organitzacions i organismes que hi operen i fomentar competències per detectar, gestionar i resoldre conflictes en l'espai comunitari, la xarxa de serveis públics, el treball en equip d'institucions i organitzacions i la coordinació de projectes i bones pràctiques.\nEn el programa hi ha temes com els procediments i eines en la gestió de conflictes o l'empresa i el conflicte en el context social.\nEntre el professorat del postgrau hi ha noms com els de: Cristina Alsina i Joan Pluma, tinents d'alcalde de l'Ajuntament de Girona; Badia Bouia, mediadora cultural de l'Ajuntament de Mataró; Quim Brugué, director general de Participació Ciutadana de la Generalitat de Catalunya i professor de la UAB; Josep Maria Canyelles, promotor de http://www.responsabilitatglobal.com/; Xavier Pastor, responsable de l'Àrea de Recerca, Desenvolupament i Innovació de GREC; Maria Teresa Seseras, defensora del ciutadà de Girona; Alfred Vernis, professor d'ESADE i membre del Patronat de la Fundació Catalana de l'Esplai.\nEtiquetes de comentaris: conciliació, conflictes, formació, mem'07, mem'08, polítiques públiques


Sitges, Sant Pere de Ribes i Vilanova i la Geltrú\nEl Festival Fes + Chapeau es transforma per a la seva novena edició i revitalitzarà de cultura i art la comarca del Garraf amb espectacles de circ, dansa, teatre i música. El festival traspassarà fronteres municipals i enguany, els espectacles es podran veure a la Carpa Revolució i la Nau del Ger (Sant Pere de Ribes), El Teatre del Retiro (Sitges) i a La Daurada (Vilanova i la Geltrú).\nL’organització vol posar en valor l’art del circ i enguany el volen reivindicar com la disciplina de les arts en moviment, també, aquest any defensen que és el moment de donar suport a la creació artística i l’esforç de tants i tants artistes per tirar endavant els seus propis projectes també en aquestes circumstàncies tan complicades. Per això aquest 2021, el Festival Fes + Chapeau serà un avant i després en la història del festival i serà l’aparador, l’espai de mostra de moltes de les companyies que ja han estat passant pel seu programa de suport a la creació i de residències artístiques Celler de Creació 21′.\nAixò significa que el festival apostarà per la nova creació, el públic podrà gaudir per primera vegada a la comarca de molts espectacles en fase de creació (work in progress) en un esdeveniment que serà interactiu i que demanarà de l’opinió i participació del públic.\nFacebook Fes + Chapeau


Ripoll Divendres, 6.5.2022 19:15h\nAprovada la moció d'ERC per adherir Ripoll al programa Apropa Cultura per a persones vulnerables\nDurant el ple de l'ajuntament de Ripoll del dia 29 de març es va aprovar la moció presentada per ERC perquè Ripoll entri al Programa Apropa Cultura, dirigit especialment a les persones més vulnerables. A continuació podeu veure la moció sencera. MOCIÓ PER ADHERIR-NOS AL PROGRAMA APROPA CULTURA Apropa cultura és un projecte que neix l’any 2006 amb la voluntat de millorar la vida de les persones ...\nRipoll Divendres, 6.5.2022 19:00h\nS'aprova la moció d'ERC Ripoll per sumar-se al dia mundial de conscienciació sobre l'autisme\nAl ple de l'ajuntament de Ripoll del 25 de gener de 2022 es va aprovar per unanimitat la proposta presentada per Esquerra Republicana de Catalunya per sumar-se al dia 2 d’abril com a dia mundial de conscienciació sobre l’autisme. Aquesta contempla adherir-se a la iniciativa Light It Up Blue i il·luminar de blau algun edifici o monument municipal, promoure campanyes de conscienciació del trastorn de l’espectre autista i procurar espais o franges horàries adaptades a les necessitats d’aquest col·lectiu. A continuació podeu veure la moció sencera. MOCIO PER SUMAR-NOS AL DIA 2 D’ABRIL, COM A DIA MUNDIAL DE CONSCIENCIACIO SOBRE L’AUTISME Les Nacions Unides , varen instaurar l’any 2007, el dia 2 d’abril com a dia mundial de Conscienciació sobre l’Autisme. Arrel d’això, ja fa uns quants anys que existeix una iniciativa mundial, coneguda com a Light It Up Blue (il·luminat de blau), en la qual s’il·luminen milers d’edificis i monuments a tot el mon de blau, ...


Novembre | 2018 | Turisme a Alfés\nCamins d’Or Líquid al Segrià Sec 2018\nNovembre 7, 2018 Visites guiadesturismealfes\nTornen els Camins d’Or Líquid al Segrià Sec en la seva 10a edició. L’acte d’inauguració tindrà lloc el dijous 8 de novembre a Mas de Melons, Castelldans.\nAquest any la parada a Alfés és el 25 de novembre. Com sempre podreu agafar forces amb l’esmorzar que prepara la cooperativa per a tastar l’oli nou i poder-ne comprar. Després hem preparat unes activitats per acabar de passar el matí a Alfés. A més l’agrobotiga tindrà una parada amb productes de proximitat.\nSabeu com s’elaboren els olis aromàtics?, Doncs ho podreu veure, i tastar-los, al taller que el cuiner Kiko López farà el diumenge a les 10:30h a la Cooperativa d’Alfés. Tot seguit començarà el 3er Concurs del Pinyol i l’Oliva de ferro. Un concurs per a totes les edats, on podreu demostrar els vostres dots en el món del camp.\nPreneu nota: Diumenge 25 de novembre, a partir de les 9:30h, us esperem a Alfés per viure el dia de l’oli nou, producte d’altíssima qualitat i que és la nostra identitat. No hi falteu!\nVisita a l’aeròdrom repubicà d’Alfés\nEl 27 d’octubre de 2018, tot i l’amenaça de pluja, una trentena de persones, una desena de les quals van desplaçar-se amb bicicleta fins a Alfés, van fer la visita a l’aeròdrom republicà d’Alfés. Aquesta visita s’emmarcà dins les activitats de Memòria2N, commemoració del bombardeig de Lleida, organitzat per diferents associacions i col.lectius de ponent.\nUs deixem amb algunes imatges de la jornada i us recordem si esteu interessats a fer la visita a l’espai de memòria històrica, sols cal que ens envieu un correu a turisme.alfes@gmail.com amb la data que voleu venir, així de fàcil.


poesia – associació el llibre de la vida\nOn 20/04/2018 Per SRCIn articles, cites, documents, General, noticies, poesiaDeixa un comentari\nS’acosta Sant Jordi i fa pocs dies es va acomplir el 75è aniversari de la publicació del llibre El Petit Príncep d’Antoine de Saint Exupery i per això des de l’Associació El Llibre de la Vida volem regalar-vos la cançó de LA ROSA del Petit Príncep, realitzada per en Manu Guix i la seva companyia de teatre.\nCançó de la Rosa del Petit Príncep\nUns no em toquen per les espines, saben que els meus colors sempre deixen ferides.\nPobrets, no ho poden evitar: si el que vols és la flor, t’hauràs de punxar.\nFixa’t, Sóc tan bonica que quan em miren tots s’hipnotitzen.\nToca’m, Sóc tan bonica, tan presumida, sento de lluny com em desitgen.\nD’altres s’acosten sempre decidits, em saben delicada,\n¿Què he fet per ser així? Pobrets, em volen arrencar, només una vegada, després s’haurà acabat.


Entre els cursos 2017-2018 i 2019-2020, l’escola ha format part del Programa Generació Plurilingüe (GEP). Aquest programa consisteix en aprendre llengües estrangeres, en aquets cas l’anglès, a través d’altres matèries. Per tant, la finalitat d’aquest programa ha estat millorar la competència en llegua anglesa dels alumnes de la nostra escola.\nPer aconseguir aquest propòsit s’ha incrementat el temps d’exposició de l’alumnat amb aquesta llengua, i així millorar la comprensió i l’expressió oral, la comprensió lectora i l’expressió escrita, donant així més funcionalitat d’aquesta llengua.\nEl GEP es dur a terme de 1r fins a 6è de Primària, dins de l’àrea de medi natural. Del total de sessions de medi natural, es dedica una a fer Science.\nEn aquesta sessió es desdoblen els grups (i així poder atendre millor la diversitat), es facilita que aquests grups puguin disposar del laboratori i, finalment, es prioritza treballar continguts relacionats amb el mètode científic, dissenyant propostes didàctiques que promouen el plantejament d’hipòtesis, la observació i l’experimentació i la recollida de dades, així com l’elaboració de conclusions.\nLa implementació del Science es fa a partir de la metodologia CLIC (Content and Language Integrated Learning). Amb aquesta metodologia es promou l’autonomia de l’aprenent i l’ajuda a desenvolupar competències del pensament (thinking skills).\nFinalment amb el Science s’impulsa també les noves tecnologies, amb l’ús de diferents aplicacions educatives per tal de practicar continguts específics, fer gravacions, cercar informació, crear pòsters … i el treball cooperatiu, ja que aquesta metodologia pròpia de l’escola inclusiva és un dels trets d’identitat de la nostra escola.


Coneix-nos - HOSTAL CIUDAD CONDAL\nBenvinguts al HOSTAL CIUDAD CONDAL\nSí… som el CIUDAD CONDAL, el de tota la vida, el que ha vist com Barcelona ha crescut, ha evolucionat i s'ha modernitzat, des que, en la cantonada del nostre carrer, allà pels últims anys 70 encara podíem anar a comprar a la Lleteria…\nSom un establiment amb més de 50 anys al servei del client, dirigit per una família amb vocació internacional, i passió pels viatges.\nCada viatger, cada persona que ens complau amb la seva visita, ens convida a recórrer el món i la seva procedència; perquè viatjar és viure…\nEl CIUDAD CONDAL és un Hostal, localitzat en el segon pis d'un edifici històric del modernisme català, i una vegada que ens visitis formaràs part de la història de Barcelona. El nostre edifici, pertany al conjunt de Casas Àngel Batlló, C/ Mallorca 253-257. (1891). El seu arquitecte Josep Vilaseca i Casanovas, també és l'arquitecte del Famós Arc del Triomf de Barcelona. Les nostres habitacions estan distribuïdes en dues escales 255 i 253, del mateix edifici “Casas Àngel Batlló”, i et rebrem en la Recepció Principal de Calle Mallorca 255, on et donarem la Benvinguda i solucionarem tots els teus dubtes.\nNo confonguis Hostal amb Alberg (Hostel), el CIUDAD CONDAL Hostal, és una categoria d'establiment que només existeix a Espanya, i que seria un petit hotel boutique econòmic, situat en pisos d'edificis privats, i amb serveis bàsics, sense accés directe des del carrer, hauràs de pujar al pis Principal per trobar-nos.\nEstem situats a la zona centre més prestigiosa del barri de l'Eixample, al costat del Passeig de Gracia i la Rambla de Catalunya, dues de les vies més luxoses i comercials de la ciutat. Enclavament perfecte per poder moure's tant caminat, com per transport públic. En una zona de gran luxe com la nostra, juntament amb els hotels més emblemàtics i luxosos de la ciutat, el nostre petit establiment de 20 habitacions representa una “llar” per a tots aquells viatgers, que volen gaudir principalment, de la nostra òptima posició, a uns preus més econòmics, que tots els nostres veïns de luxe.\nPrevalem i creiem molt important durant la seva estada, la nostra localització, la seva seguretat i la neteja de les nostres instal·lacions, punts avalats pels nostres clients des de fa ja molts anys…\nMolt prop de… La Pedrera, Casa Batlló, Sagrada Família, Plaça Catalunya, El Barri Gòtic, La Rambla, El Teatre del Liceu, La Boquería, Plaza Sant Jaume, Avinguda Diagonal i El Barri de Gracia… Molt prop de tot!\nLes Reserves a la nostra pàgina web oficial, gaudiran dels següents avantatges exclusius:\n• La millor tarifa,\n• Ampolla d'aigua a la seva habitació (primer dia),\n• Ofertes especials per a llargues estades (consulti per email)\nEstem desitjant poder conèixer-lo i compartir la nostra bonica ciutat, esperant que amb nosaltres se senti com a casa… sent un veí més a la Ciutat Comtal\n“No viatgem per escapar de la vida. Viatgem perquè la vida no se'ns escapi”\nAmb afecte, Família BLANC F


Date : 9 mayo, 2017\nEl Teatre El Musical participa en el projecte Simbiosis Artístiques impulsat per l´Associació de Professionals de la Dansa de la Comunitat Valenciana (APDCV) i l´Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya (APdC). Es tracta d’una acció formativa entre les dos associacions amb tallers tant a Barcelona com a València i una trobada creativa que té com a objectiu crear canals de comunicació i de sinergies entre els dos grups de professionals de la dansa.\nEl pròxim cap de setmana tindran lloc en el Teatre El Musical les dos primeres sessions formatives que impartiran Patricia Pardo (taller de circ) el divendres 12 de maig i Eva Zapico (taller de teatre) el dissabte 13 de maig. La sessió de Patricia Pardo estarà dedicada a introduir als assistents en el panorama circense actual posant a l’abast dels alumnes eines i recursos per a endinsar-se en el món del circ contemporani.\nPer la seua banda en el taller d’Eva Zapico, dedicat al teatre, s’investigarà entorn dels processos que activen els mecanismes de narració que converteixen un material inicial en una seqüència dramàtica. L’objectiu serà que l’alumne puga compondre una partitura escènica d’accions, gestos i paraules.\nPer als pròxims 26 i 27 de maig quedaran les formacions sobre audiovisual i música a càrrec de KònicLab i Cap Sant Roque respectivament. La fusió dels dos grups de treball tindrà lloc el 3 de juny en el festival “Vila-real en Dansa” on s’activaran les dinàmiques creatives de coneixement adquirides en la fase formativa.\nJosep-María Balanyà és sobretot pianista però també experimentador sonor, improvisador i compositor. Durant una setmana ha viscut una experiència nova...


La penúltima oportunitat de la Joves | RevistaCastells.cat\n13 febrer, 2017\tPortada, Portada lateral, Reportatges\nFrancesc Ramon va ser escollit divendres cap de colla de la Joves en una assemblea plàcida, de les més tranquil·les que es recorden al carrer Gassó, tot i produir-se en un entorn del distanciament més gran que hi ha hagut mai respecte la colla rival. La Joves està repensant el seu model i el convenciment que cal aplicar un nou sistema està àmpliament estès. O més aviat, consolidar el mètode que ha implantat Jaume Galofré els dos darrers anys. La millor prova d’això és que l’assemblea va reunir prop de 200 persones, que van dedicar-se més a escoltar que a replicar i on no es va formular la típica pregunta de quins castells es volen fer enguany. L’objectiu a la Joves ara no és un castell o una diada en concret, sinó refermar les bases per tornar a ser dalt de tot.\nLa fórmula de la nova direcció de la colla situa Francesc Ramon com a cap de colla i Jaume Galofré, que ho ha estat els dos darrers anys, com a segon cap de colla. Ha estat el mateix Galofré qui ha pilotat aquest canvi gattopardià. Galofré ha desmentit els rumors que apunten que podria marxar a finals de temporada fora.\nPerò al mateix temps, el nou ticket representa el cartell que el fins ara cap de colla ha volgut visualitzar com el seu sistema: la fidelitat a l’assaig, la preparació física i la constància. Galofré fa un pas al costat, però mantenint-se en primera línia. Quan fa dos anys va accedir a la direcció de la Joves, portava entre mans un canvi de mentalitat: la Joves no podia recórrer només al talent si volia estar dalt de tot, sinó que necessitava invertir molt més en assaig i regularitat. El fons d’armari al carrer Gassó és immens i d’extraordinària qualitat, però si el recurs principal és la trucada al Fede Gormaz de torn, per molt bo que sigui –que ho és–, la diferència amb les altres colles grans serà cada més gran.\nL’expedient de Galofré aquestes dues temporades ha estat bo, però insuficient. Ha estat bo perquè la Joves s’ha retrobat amb les manilles (o més aviat les ha conegut, ja que fins aleshores s’hi havia batut de manera esporàdica, massa esporàdica, per voler ser una colla puntera). Galofré ha tret més rendiment dels assaigs, ha importat fórmules –poc ortodoxes però efectives– procedents de la Zona No Tradicional i les colles universitàries, com l’assaig amb barres, i ha ampliat l’ambició de la colla fora de les diades més importants, com portar doble gamma extra a la Mercè o castells de 9 a la localitats poc propícies, com Amposta.\nPerò Galofré s’ha topat amb dos problemes. En el primer, poc hi podia fer i és que el distanciament amb les altres tres colles que antigament formaven el G4 s’ha ampliat considerablement. El salt endavant que han protagonitzat la Vella i els Minyons –els verds fa més de vint anys que estan lluny de la Joves– els ha deixat a una distància sideral. En els dos últims anys la Joves no ha superat en cap actuació a la Vella i en ocasions el castell inferior dels rosats supera el de més gamma dels vermells. I això al carrer Gassó fa mal. Els castells són això, i més a Valls. I si a sobre veus com la colla amb la que competeixes per aquesta quarta plaça virtual –la Jove de Tarragona– et passa pel davant, el problema ja pren unes altres dimensions. Les altres colles punteres van a una altra velocitat i només adoptant el seu sistema, la Joves podrà recuperar espai perdut.\nEl segon problema que ha trasbalsat Galofré és probablement de més difícil solució, però és el que és més a l’abast de la colla per resoldre’l. Galofré ha aconseguit implantar un nou mètode a la Joves… però no prou. Que la setmana abans de Santa Úrsula, els vermells només poguessin, dissabte, fer la clàssica de 8 a Tarragona i, diumenge, fossin la tercera colla en resultats a la diada de Santa Teresa del Vendrell és incompatible amb voler tastar la mel del triomf. Si més no, en el món casteller actual. Fins no fa gaire això a Valls podia ser possible, ja que la graella es concentrava en les grans cites de la temporada. Però avui en dia això és diferent, ja que el calendari és exigent més enllà de quatre o cinc actuacions i, a més, si en aquestes grans cites es vol obtenir el màxim, cal que a les menors també es faci un salt endavant.\nFrancesc Ramon i Jaume Galofré són plenament conscients d’aquesta situació. Però la millor notícia per a ells és que el conjunt de la colla que també ho és. I potser, per primera vegada en la seva història, està disposada a agafar el toro per les banyes. Així s’ha posat de manifest en les trobades que durant els mesos d’hivern han fet els divendres per repensar la colla. En la majoria de sessions hi ha hagut un centenar de persones, una dada que il·lustra que el problema s’ha detectat.\nEl nou organigrama està pensat per actuar en conseqüència. Un dels àmbits en els quals millor es vol visualitzar el canvi és en la canalla. La nova direcció ha habilitat tres responsables de canalla, un tècnic, l’altre social i l’altre pedagògic. No és pas un tema menor a la Joves. I a la colla no se li han caigut els anells –per molt de Valls i hereus de la colla de menestrals que siguin– per convidar als Nens del Vendrell a explicar-los-hi com han implantat un nou mètode en la gestió de la canalla. De la mateixa manera que han pres consciència que, per exemple, el sistema de les barres pot ser efectiu també ho pot ser aprendre d’una colla que ha exhibit un model de canvi exitós, com és el cas dels el Baix Penedès.\nEl nou organigrama també ha previst una figura que altres temps hagués fet falta, com és l’enllaç entre la Tècnica i la Directiva. Els dos darrers anys, la relació entre els dos òrgans ha estat exquisida, però en anteriors mandats hi ha hagut moments de certa tensió que s’han traslladat al conjunt de la colla. Cels Galofré –oncle del Jaume– va ser escollit president divendres i comptarà en la seva junta amb el qui ho ha estat els dos últims anys, Rafel Sans.\nHi ha una dada prou significativa en la Joves actual. Tres castellers seus són caps de colla de tres colles universitàries (Arreplegats, Pataquers i Marracos). El mateix Galofré ho havia estat abans dels Arreplegats. No és cap secret que les colles universitàries –amb totes les seves contradiccions– són un dels millors laboratoris on experimentar els avenços tècnics que viu actualment el món casteller. Algunes de les colles convencionals que en els últims anys han registrat creixements significatius han importat part del seu èxit del model universitari. En castells, està (pràcticament) tot inventat i no hi ha veritat més absoluta eu la força de l’assaig i la mobilització de castellers. Si això resulta determinant en una colla amb recursos convencionals, en una amb el fons d’armari que té la Joves pot arribar a ser més que determinant. La Joves té ara una nova oportunitat.\nFoto 1: Intent de 2de8 sense folre a la darrera diada de Santa Úrsula (Foto: Fèlix Miró)\nFoto 2: 2de9fm al Sant Fèlix del 2016 (Foto: Fèlix Miró)\nFoto 3: Panorámica de l’assemblea celebrada divendres passat\nFoto 4: Assaig amb barres al carrer Gassó, l’estiu de 2015\nLa Joves es vol ‘repensar’


L’Autotardor creix i obre portes amb més de 400 cotxes d’ocasió a la venda:\nLa Maquinària Agrícola i Industrial augmenta la seva presència al certamen i ofereix una vuitantena d’unitats entre tractors i altres complements.\nJoaquim Ferrer destaca a l’acte inaugural la dimensió i qualitat de la fira\nMés de 400 vehicles d’ocasió a la venda, concretament 401, pel que fa al sector automobilístic, i més d’una vuitantena d’unitats entre tractors i altres complements, pel que fa a la maquinària agrícola i industrial, componen el parc expositiu de la 24a fira Autotardor de Mollerussa, certamen d’ocasió que ha estat inaugurat aquest divendres a la tarda pel secretari d’Empresa i Competitivitat de la Generalitat, Joaquim Ferrer, acompanyat del president de Fira de Mollerussa i alcalde de la ciutat, Marc Solsona; el vicepresident de l’ens firal, Xavier Roure, i el director, Poldo Segarra, entre altres autoritats locals i comarcals.\nEl certamen ha obert les seves portes amb bones expectatives i registrant les primeres vendes, segons ha destacat l’alcalde Marc Solsona, qui ha valorat que, en cas de mantenir-se les xifres de l’any passat, es tornaran a superar els 10 M€ en el còmput anual de negoci tancat al conjunt dels tres certàmens on el sector d’automoció hi és present: Fira de Sant Josep, Autotrac i Autotardor.\nSolsona s’ha referit també a l’aposta un cop més de la fira per la maquinària agrícola i industrial d’ocasió, la qual cosa “la singularitza i li dona valor”. Precisament, aquest sector ha incrementat enguany la seva presència amb més expositors.\nUn total de 28 expositors participen aquest any a l’Autotardor, xifra que suposa un augment de tres respecte a l’any anterior. D’aquests, 19 corresponen al sector de l’automòbil, 5 a maquinària agrícola i industrial, 1 a furgonetes i 3 a serveis.\nD’altra banda, aprofitant la visita del secretari d’Empresa i Competitivitat de la Generalitat, Solsona ha destacat el suport de la Generalitat, si bé alhora ha afegit que “poder entrar a aconseguir qualsevol línia directa per al Patronat de Fires i de les nostres fires, serà benvingut”. L’alcalde ha reivindicat així “aquest component institucional com a eix motor perquè puguem avançar i fer un salt encara més qualitatiu de Fira de Mollerussa”.\nEn aquest sentit, Joaquim Ferrer, que ha accentuat la dimensió i la importància de la fira, s’ha mostrat receptiu alhora que convençut de “per part de la Generalitat, i a part del suport institucional, intentar trobar la manera d’encaixar algunes ajudes que permetin revitalitzar-la i fer-la una mica més gran”.\nFerrer ha valorat que l’èxit de l’Autotardor ha estat també la seva especialització en un sector, la qual cosa, ha dit, “és molt bo” per al venedor i per a l’industrial. Així mateix, ha coincidit amb l’alcalde en el fet que “la diversificació a través de la maquinària” li dona “un component diferencial de la resta de fires”.\nEl secretari d’Empresa i Competitivitat de la Generalitat s’ha mostrat també sorprès per les instal·lacions firals, un espai del qual ha dit és “digne de ser admirat”.\nPer la seva part, el director de Fira de Mollerussa, Poldo Segarra, ha posat en valor el fet que la fira obri portes amb un creixement d’expositors i també de vehicles exposats, amb gairebé una cinquantena més que l’anterior convocatòria. Segarra ha afegit que les expectatives són molt bones, amb unes xifres de l’any també molt bones, tal com ja es va dir dimarts a la presentació del certamen, i que tot fa pensar que s’assolirà, si més no, la segona millor xifra història de vendes a nivell anual.\nEl certamen ha obert avui divendres la seva 24a edició i estarà obert també demà dissabte i diumenge en un horari de les 10 del matí a les 8 del vespre, sent l’entrada gratuïta.\nPel que fa a preus dels vehicles oscil·len entre els 650 euros el més econòmic i els 84.500 euros, el més car.


Josep Grau (president) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJosep Grau (president)\n118è President de la Generalitat de Catalunya\n← Francesc de Valls i Freixa – Manuel de Copons i d'Esquerrer →\nDegà del capítol de la seu de Solsona\nJosep Grau (s.XVII - S.XVIII) Doctor en dret i procurador, va ser el cent divuitè president de la Generalitat de Catalunya entre els anys 1706 i 1707, durant la Guerra de Successió. Era el degà del capítol de la seu de Solsona.\nEl seu nomenament com a President es produí el 18 de novembre de 1706, catorze mesos després de morir en el Setge de Barcelona el seu antecessor, Francesc de Valls i Freixa.\nVa ser una mandat de transició de només mig any, fins a la propera elecció. En aquest període, és viu una certa situació de calma en el conflicte bèl·lic. S'havia aixecat el Setge de Barcelona l'11 de maig de 1706, les tropes aliades de l'Arxiduc Carles d'Àustria avancen cap a Saragossa i Madrid, on s'entronitza l'arxiduc com a rei de Castella. Finalment, la pèrdua de la batalla d'Almansa no serà fins al 25 d'abril de 1707, uns mesos abans de produir-se el relleu regular del trienni.\nFrancesc de Valls i Freixa President de la\n1706–1707 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Josep_Grau_(president)&oldid=27878955»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 jul 2021 a les 16:57.


El jutjat de guàrdia de Tarragona ha decretat llibertat provisional pels tres joves francesos detinguts per un intent d'agressió sexual a una noia a Salou (Tarragonès), segons ha informat aquest diumenge a la tarda el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC).\nS'han fet sis rodes de reconeixement, dues per cada arrestat, i en cap d'elles la víctima, que també ha prestat declaració, ha pogut identificar als suposats autors. Davant d'això, els tres detinguts, dos d'ells menors d'edat, han quedat en llibertat provisional investigats per un delicte d'agressió sexual en grau de temptativa.\nSegons fonts dels Mossos d'Esquadra a l'ACN, els fets van tenir lloc la matinada de dissabte, passades les tres, en una zona d'oci nocturn. Segons la víctima —de nacionalitat espanyola i major d'edat—, els nois van abordar-la amb la intenció d'agredir-la sexualment.\nElla es va defensar de l'atac i els joves francesos la van tirar a terra i van clavar-li puntades de peu. Tot seguit van fugir. Ella va denunciar els fets i els agents van poder detenir-los en una zona pròxima.\nViolència Masclista Detenen tres joves per intent d'agressió sexual a Salou El Nacional\nagressió Llibertat provisional per al detingut per una suposada agressió sexual a Tarragona El Nacional\nAgressió sexual Detingut un home per una suposada agressió sexual a una menor a Tarragona El Nacional\nJocs Mediterranis En llibertat l’atleta dels Jocs acusat d’agressió sexual en retirar-se la denúncia El Nacional


Govern TIC - H2C H2C\nAixí parleu de nosaltres.\nUneix-te a l'equip.\nhand in hand consulting\nLes tecnologies de la informació i les comunicacions (d’ara endavant TIC) són més que un conjunt d’eines i recursos que ajuden o donen suport als processos de negoci de les corporacions. Actualment són molts els casos en què els processos de negoci no es poden concebre sense les TIC.\nÉs per això que les decisions que afectin les TIC s’han de prendre també des de punts de vista de negoci i no solament des del punt de vista de la tecnologia i la innovació. El govern de les TIC, per tant, és responsable d’alinear les TIC amb els objectius de negoci.\nLes TIC han d’estar dissenyades, planificades i implantades segons els objectius corporatius. És necessari avaluar la contribució de les TIC al negoci i la qualitat que ofereixen. A la implantació d’aquests processos de control de les TIC segons criteris de negoci se l’anomena governar (o gestionar) les TIC.\nEl govern de les TIC té com a objectiu:\nAjustar l’estratègia, la planificació i les inversions de les TIC segons criteris de negoci.\nImplantar i donar suport als serveis de les TIC segons les necessitats de negoci.\nMonitoritzar i avaluar els controls interns que garanteixin l’alineació de les TIC amb el negoci.\nA través de metodologies orientades a processos, h2c us ajudarà a definir un marc de treball adequat que us permeti governar les TIC garantint-ne la màxima eficàcia i eficiència, exercint un control de les inversions adequat i maximitzant la competitivitat de l’organització.\nDiagnosi de maduresa del Govern TIC\nUn dia a l’oficina\nCISO interí. Oficina de projectes\nDiagnosi de l’estat de la Seguretat\n«No cal un govern perfecte, però si que en cal algun i que sigui pràctic»\n(384ac - 322ac, Pensador)\n© h2c, hand in hand consulting, S.L. 2019 - Nota legal


Isabel Vinardell & Isabelle Laudenbach i un quartet de l’ONCA, protagonistes de l'ONCA al Palau - FÒRUM.ad\nIsabel Vinardell & Isabelle Laudenbach i un quartet de l’ONCA, protagonistes de l’ONCA al Palau\nOn: 21/03/18 11:28\nL’ONCA continua el XIV Cicle ONCA al Palau, el dijous 22 de març amb el programa Cordes a l’aire. El concert serà a càrrec d’Isabel Vinardell & Isabelle Laudenbach i un quartet de corda de l’ONCA format per Pere Bardagí i Sergi Claret (violins), Joan Fèlix (viola) i Sylvie Reverdy (violoncel).\nEl sextet té els seus orígens en el duo Isabel Vinardell & Isabelle Laudenbach, al qual s’ha unit un quartet de corda de l’ONCA. El projecte es va estrenar el mes de juny del 2015 al CAT (Centre Artesà Tradicionàrius) de Barcelona i, posteriorment, es va interpretar a Andorra el 21 de juliol de 2015 en el cicle ONCA Bàsic i, en una segona funció, el 29 de juny de 2016, amb motiu del Concert Jardins Casa de la Vall. Amb arranjaments de Jack Tarradellas, Joan Albert Amargós, Pere Bardagí i altres de propis de la formació de veu i guitarra, el quartet de corda s’endinsa en les obres del duo i dona una nova dimensió al seu repertori habitual. Des de versions d’estils molt diversos fins a les cançons pròpies, les cordes acompanyen l’univers intimista de les solistes, que se situa entre la cançó melòdica, el bolero, el flamenc i el pop.\nEl duo Isabel Vinardell i Isabelle Laudenbach té els seus orígens ara fa tres anys. Des d’un primer moment van sentir ganes de recórrer plegades un tram de la seva carrera musical. El resultat de la seva feina és A solas, un primer disc conjunt que explora sonoritats d’arreu. Per a l’enregistrament d’aquest projecte varen decidir portar les seves cançons a diversos indrets (una fàbrica abandonada, un bosc, una cova…), per tal que cada cançó agafés una sonoritat particular. D’aquesta manera el disc es converteix en un diari sonor enregistrat durant un any. Les influències d’aquest duo són múltiples i així queda reflectit en la seva música (flamenc, bolero, pop, folk…). Per a elles la música és una bona manera d’aproximar-se a diferents mons per conformar-ne el propi. Durant aquests tres anys han presentat el seu disc pel Canadà, Xile, França, Estònia i diversos territoris de la Península. Després de les seves experiències anteriors en grups com Cheb Balowski o Las Migas, han decidit emprendre un camí conjunt en què la intimitat i la curiositat tenen gran protagonisme.\nEl Cicle ONCA al Palau clourà el dijous 12 d’abril amb l’ONCA & Abel Tomàs, que per segon any consecutiu serà el concertino director convidat. L’orquestra estrenarà Les set últimes paraules de Jesucrist a la Creu de Joseph Haydn (1732-1809), interpretació en què participarà el poeta Josep Pedrals.\nPrevious Post: Alerta taronja pel fort vent\nNext Post: Podem pregunta al Congreso sobre l’acord perquè l’Hospital de Meritxell doni servei a l’Alt Pirineu


Girbau llença un plegador de tovalloles per a bugaderies que no necessiten classificació - GIRBAU\nGirbau llença un plegador de tovalloles per a bugaderies que no necessiten classificació\nEl nou FTB és més compacte amb 500mm menys damplada que altres models\nGirbau presenta un nou model de plegador de tovalloles que se suma a la gamma de plegadors FT Topfold, FT Lite i FT Maxi.\nEl FTB neix de la constatació de Girbau que moltes bugaderies que no necessitaven classificació de les piles plegades, renunciaven a automatitzar el procés perquè no tenien altra opció d'adquirir màquines amb apilat classificat amb els costos que suposava.\n"Per què l'automatització de les bugaderies s'associa a processos complexos de producció? Totes les bugaderies augmenten la seva competitivitat automatitzant. Així que hem creat una màquina ajustada a la demanda d'aquest tipus de bugaderia, aportant més valor a un menor cost per als nostres clients" afirma el Product Owner d’introductors i plegadors de Girbau, Jaume Simonet.\nLa gran diferència respecte a altres plegadors és que el FTB disposa d'una única cinta de sortida, el que permet que sigui molt compacte (500 mm menys d'amplada que altres models) amb una solució de plegat simple i eficaç, comú amb el FT Maxi .\nEl plegador és multiús i està dissenyat per plegar i apilar tovalloles o altres peces, s'ajusta automàticament l'amplada de la peça, evitant així temps morts de producció havent de introduir i canviar el programa.\nEn funció del tipus d'article i tipus de plegat, la producció pot arribar a les 900 peces / hora, augmentat la productivitat i capacitat de la bugaderia de manera impactant.\nLa simplicitat del seu disseny elimina pràcticament el manteniment i redueix la necessitat de recanvis.\nLa FTB és un salt endavant en competitivitat per a totes aquelles bugaderies que estaven convençudes que l'automatització no estava al seu abast!


L'Ajuntament d'Igualada no autoritza la Fira de Reis per les restriccions de la covid - Regió7\nL'Ajuntament d'Igualada no autoritza la Fira de Reis per les restriccions de la covid\nL'entitat organitzadora, Fira d'Igualada, també ha fet marxa enrere en el mercat dels antiquaris de diumenge\n22·12·20 | 12:11\nFira de Reis d'Igualada del 2020 Arxiu\nL'Ajuntament d'Igualada ha fet suspendre la Fira de Reis d'Igualada i la Mostra d'Antiquaris que es preveia per aquest proper diumenge. Tot i que ahir Fira d'Igualada, entitat organitzadora, les havia anunciat. La celebració de fires comercials no està permesa en les actuals condicions de la pandèmia, segons les darreres normatives aprovades pel Procicat.\nEl canvi en la previsió de la celebració de les fires s'ha produït aquest matí, 24 hores després de donar-se a conèixer la voluntat de fer les dues activitats. En la Fira de Reis, que té una llarguíssima tradició i és una dels mercats més antics del país, s'havien anunciat fins a noranta expositors. Hi havia el compromís de fer controls a les entrades i sortides i també ser restrictius amb l'assistència per evitar aglomeracions i amb la resta de normativa sanitària.\nEn el document dels Procicat aprovat la setmana passada s'indica que es poden organitzar actes tradicionals de Nadal, però queda ben explícit que queden suspeses "les activitats recreatives que puguin reunir més de 6 persones" i "les fires comercials, convencions, congressos i festes majors, a més "de parcs i fires d'atraccions".


Control d'Accés i Seguretat en Centres de Distribució | Accesor\nEts aquí: Inici1 / Sectors2 / Empresa3 / Centres de distribució\nMàxima seguretat en entrades i sortides\nAmés d’implicar una correcta formació de personal en matèria de riscos laborals, les claus per a la seguretat global d’un centre de distribució es basen en:\nÚs adequat dels equips de protecció de el personal i dels carretons elevadors.\nSenyalització que separi les diferents àrees, zones de seguretat, rutes i portes d’evacuació, zones de maquinària, banys, etc.\nElements de seguretat i prevenció com detectors de fum, sistema i alarma contra incendis, llums d’emergència, kit de primers auxilis i càmeres de vídeo.\nCorrecte disseny i ús dels sistemes d’emmagatzematge.\nControl, manteniment i substitució periòdica dels sistemes de seguretat.\nAquests centres compten amb molls i zones de lliurament i expedició de les mercaderies i àrees específiques d’entrada i sortida de personal. Tenen, per tant, una gran necessitat de seguretat interna i també de protecció perimetral per evitar intrusions que puguin comportar robatoris o danys en els productes emmagatzemats.\nSISTEMES RECOMANATS PER AL CONTROL D’ACCESSOS EN CENTRES DE DISTRIBUCIÓ\nPer assegurar que només el personal autoritzat podrà entrar en determinades àrees de centre de distribució uns dies i horaris concrets, cal instal·lar sistemes de control d’accessos -com lectors, torns i portells– que concedeixin el pas a través d’un identificador personal que pot ser una targeta, polsera, codi o empremta dactilar. Aquests sistemes faciliten als responsables de seguretat informació detallada i a temps real de les entrades i sortides de treballadors en una zona concreta. Així, gràcies a el control d’aforament, es pot saber en tot moment qui està a cada zona de les instal·lacions i facilitar una possible evacuació en cas d’emergència.\nLes barreres automàtiques permeten que només tinguin accés a la zona de molls de càrrega i descàrrega dels vehicles autoritzats. Aquestes barreres es poden accionar amb comandaments a distància, lectors d’empremta, lectors de targeta i sistemes de reconeixement de matrícules.\nEls murs, tanques de seguretat i sistemes de videovigilància ubicats a la zona exterior de centre permeten detectar les intrusions en una fase primerenca, reaccionar amb antelació i resoldre l’incident amb rapidesa. A més, l’efecte dissuasori provocat per un perímetre protegit durant les 24 hores redueix el risc de robatoris.\nLes sortides d’emergència o dispositius antipànic han d’assegurar una evacuació ràpida i efectiva davant d’una emergència. Totes elles estan programades per a desbloquejar-se en cas d’alarma.\nNECESSITATS DE CONTROL D’ACCÉS I SEGURETAT EN CENTRES DE DISTRIBUCIÓ\nRequereixen solucions a mida adaptades a les característiques i capacitat de cada fàbrica.\nA Accesor estem especialitzats en el disseny de sistemes de seguretat per a centres de distribució. Analitzem els riscos i singularitats de cada centre per poder assessorar i subministrar els controls d’accés i sistemes de seguretat més avançats.\nSISTEMES DE SEGURETAT ACCESOR ESPECÍFICS PER CENTRES DE DISTRIBUCIÓ