La nova edició del Tirant lo Blanc de la Institució Alfons el Magnànim apropa la novel·la amb un llenguatge actualitzat – Compromís Diputació de València\nPublicat el 26 Abril 2018 en Premsa\nLa Institució Alfons el Magnànim–Centre Valencià d’Estudis i d’Investigació, que depèn de l’àrea de Cultura de la Diputació, ha estrenat una nova edició del Tirant lo Blanc de Joanot Martorell de la mà de l’historiador i escriptor Víctor Labrado, encarregat de curar aquesta edició, i qui ha estat acompanyat a la presentació pel diputat de Cultura, Xavier Rius, el president de Les Corts, Enric Morera, i el professor de Filologia de la Universitat de València, Antoni Ferrando.\nAquesta nova publicació constitueix la seixanta-cinquena obra de la Biblioteca d’Autors Valencians que edita la Institució Alfons el Magnànim. A la presentació del llibre, el diputat de Cultura, Xavier Rius, ha ressaltat que “és una edició que, sent el més fidel possible a l’original, està acostada a un llenguatge molt més actual, a una grafia molt més actual, la qual cosa la fa assequible d’una forma natural a la gran majoria de ciutadans i ciutadanes”. Rius ha afegit també que “amb la recuperació dels nostres clàssics continuem treballant per a fer de la Institució Alfons el Magnànim un referent cultural de primer ordre”.\nAl seu torn, l’encarregat de curar aquesta reedició del clàssic valencià, Víctor Labrado, ha explicat que “es tracta d’una edició molt ben presentada i enquadernada, reunida ara en un sol volum, i que a més és la tercera que he preparat del Tirant, un llibre que m’ha acompanyat al llarg de tota la vida”.\nUna novel·la d’un realisme insòlit per a la seua època\nTirant lo Blanc és una novel·la prodigiosa, complexa, profunda i divertida, que inaugura el camí cap a la modernitat d’un gènere literari que ha esdevingut fonamental dins el procés de comprensió i d’expressió de la realitat. A partir d’una tradició novel·lística típicament medieval, la dels llibres de cavalleria, Joanot Martorell va saber trencar amb ella amb la incorporació d’una dimensió de realisme insòlita dins de la literatura europea de la seua època. Així, un dels trets que caracteritza el Tirant és la presència abundant, al llarg de tot el text, de referències o al·lusions més o menys velades o explícites a la realitat contemporània a l’hora de construir la narració.\nMartorell va escriure el Tirant lo Blanc en l’ambient de commoció, a tota la cristiandat, produït per la conquesta turca de Constantinoble i desaparició definitiva de l’Imperi Grec, concebent la novel·la contradient la història, novel·lant les aventures d’un heroi que hauria impedit, en la ficció, la caiguda de Constantinoble en mans dels turcs. Aventures i reflexions, batalles i amors es reuneixen per a narrar-nos, amb una prosa bella, a vegades solemne, a vegades col·loquial, viva, juganera, la trajectòria vital i psicològica, tan allunyada i tan pròxima alhora de nosaltres, del singular cavaller Tirant.\nUna autèntica fita de la literatura universal\nTraduïda a nombroses llengües, amb un notable èxit de vendes i de públic i elogiada pels més grans escriptors, aquesta magnífica novel·la autèntica fita de la literatura universal, ha sabut véncer el temps i oferir al lector actual, més de cinc-cents anys després de la seua publicació, el gaudi, l’entreteniment i l’ensenyança que només es troben en les grans obres. La nova edició presenta el text fidel i íntegre, amb l’ortografia i la puntuació regularitzades segons les normes actuals, per tal de facilitar-ne la comprensió, respectant però sempre el lèxic, la morfologia i la sintaxi. L’obra ja es pot adquirir a les llibreries i a la pàgina web del Magnànim al preu de 25 euros.\nJoanot Martorell. Naix en el si del llinatge dels Martorell, una família de la mitjana noblesa originària de Gandia. Son avi fou conseller reial i son pare, cambrer del rei Martí l’Humà. Era cunyat d’Ausiàs March i es coneixen força elements biogràfics que ens el mostren com un cavaller vigorós de vida agitada. Féu llargues estades a Anglaterra, Portugal i Itàlia, com a conseqüència de diverses lluites cavalleresques a les quals era aficionat. El 2 de gener de 1460 començà a escriure Tirant lo Blanc; morí sense descendència, deixant la novel·la enllestida. Només va escriure aquesta obra, rica i complexa, insòlita i diferent, i és per això que el seu nom està entre els millors autors de la literatura catalana i universal.\nVíctor Labrado. Llicenciat en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona, com a narrador ha escrit les novel·les sense ficció, com ell les denomina, La mestra (1995), La guerra de quatre (2002), Quan anàvem a l’estraperlo (2004) i No mataràs (2015, Premi Enric Valor de novel·la de la Diputació d’Alacant). Com a historiador de la literatura ha escrit els assajos El segle valencià (2007, Premi d’Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta) i Tirant, l’heroi fràgil (2014).\nArxivat en: Premsa ausias march, IAM-Centre Valencià d'Estudis i d'Investigació, Joanot Martorell, Tirant lo Blanc\n← Declaració Institucional 750 aniversari reial séquia de Montcada\nEl sistema Life Recypack per a la recollida selectiva de residus comercials s’estrena a Llíria amb el recolzament de la Diputació →


Els vins i caves Sanstravé neixen a la Finca Gasset. Situada a tocar del camí de Forès, és la part més elevada del terme de Solivella i correspon a la DO Conca de Barberà. La terra vermella i argilosa de les més de 25 ha de vinyes potencia la intensitat dels vins negres i la transparència dels blancs.\nSi fa anys conreàvem de sol a sol aquests camps i obríem un solc i un altre amb l’ajuda del bestiar, avui, testimonis i hereus d’aquesta experiència, continuem treballant i estimant aquesta terra amb l’aportació tecnològica precisa per elaborar una exquisida gamma de vins i caves de qualitat.\nLa verema la fem manualment, així seleccionem els raïms per obtindre més qualitat als nostres productes. Al celler controlem la temperatura i macerem amb neu carbònica.\nTot el procés d'elaboració dels nostres vins i caves fins a l’etiquetatge i comercialització passen per les nostres mans.\n© 2022 CAL TRAVÉ - Tots els drets reservats.


Pablo Machín: “Esperem haver après la lliçó patida contra l’Alabès”\nEl tècnic del Girona ha recalcat la importància del partit contra el Las Palmas\nJORDI BOFILL Girona 12/01/2018 14:52\n651x366 Pablo Machín, a la sala de premsa de Montilivi / GIRONA FC Pablo Machín, a la sala de premsa de Montilivi / GIRONA FC\nMontilivi viurà, aquest dissabte, el darrer partit d’una primera volta que el Girona pot tancar amb 26 punts a la butxaca, sempre que derroti un Las Palmas, cuer i necessitat de capgirar el rumb. “Si som el Girona que hem demostrat durant el 95% dels duels, tindrem molt de guanyat. A la victòria s’hi arriba millor quan es fan les coses bé” assegura Pablo Machín, que desitja ampliar el marge de vuit punts del qual gaudeix respecte la zona de descens i deixar els canaris 15 punts per sota. “Desitjo que no s’assembli al partit de l’Alabès tot i que és cert que les situacions són similars. És un rival directe per mantenir la categoria i tenim una gran oportunitat de deixar-los a una distància bastant difícil de recuperar. Els vam donar vida, esperem haver après la lliçó. Podríem castigar-nos dient que va ser culpa nostra, però ells també van fer mèrits per vèncer”. Tal com va passar en el darrer partit jugat al matí, contra el Getafe, els blanc-i-vermells passaran la nit concentrats. Boulaya, a prova en el Metz, Kayode, encara és al seu país resolent problemes burocràtics, i Alcalá, en el tram final del seu procés de recuperació, són les úniques baixes d’un grup que en què torna Muniesa, que apunta a titular juntament amb Borja García. “Segueix agafant ritme i porta molt de treball acumulat amb el grup. Estic convençut que si les lesions el respecten, veurem la seva millor versió ben aviat. Ens dona moltes opcions de sortida de pilota i contribueix a elevar el nivell col·lectiu”. Machín compta fins amb sis jugadors apercebuts de sanció; tres dels quals (Maffeo, Aday i Mojica), carrilers habituals. “Traurem l’onze més competitiu possible, hi ha futbolistes apercebuts que tindrem en compte per prendre la millor decisió i protegir el grup. El carril és una zona molt especifica i exigent, volem tenir alternatives per no quedar-nos sense recursos”.\nLa situació classificatòria del Las Palmas no disminueix el potencial d’un conjunt ple de jugadors amb desequilibri. “Disposa de grans futbolistes que vindran a buscar els tres punts, haurem de competir bé i minimitzar els moments de dificultat per sumar el triomf. Si els deixem jugar, patirem. Pretenem dominar la parcel·la central perquè allà s’origina molt del seu potencial”. El tècnic sorià ha alabat el treball de Paco Jémez. “Ha arribat a l’equip ideal per dur a terme les seves senyes d’identitat. Gaudeix del comodí que els futbolistes volen cridar l’atenció per fer-se un lloc, i ell, mitjançant les seves declaracions, els vol fer reaccionar”.\n“No volem tenir ningú a disgust”\nMachín també ha parlat del mercat d'hivern. “Intentarem que sumi i millori el que tenim però el que tinc clar és que els millors reforços es troben al vestuari. Ningú m’ha dit res al respecte de què vol marxar tot i que ho podria arribar a entendre, estem oberts a qualsevol negociació ja que no volem tenir ningú a disgust”. El primer moviment no s’ha fet esperar. Manel, fins ara cedit al Llorca, torna a la disciplina gironina per competir amb el Peralada, renovant el seu vincle fins al 2019.\nD’altra banda, la LFP ha fet oficial el canvi horari del partit contra l’Atlètic de Madrid, que passarà a jugar-se el dissabte dia 20 a les 16.15 h. “Tinc constància que molts aficionats havien comprat el viatge i ara ho hauran d’esmenar”. El Girona ha comunicat que aquells que hagin fet la sol·licitud per les diferents vies que l’entitat va oferir, se’ls retornaran els diners si així ho consideren els afectats.\nXavier Agustí, una trajectòria al servei del Girona\nEl Girona es vol fer valer davant la visita del cuer


"Les pretensions de la lògica mundana no porten cap al Cel" | CatalunyaReligió.cat\n"Les pretensions de la lògica mundana no porten cap al Cel"\nPer Papa Francesc. Dv, 16/02/2018\nAudiència General 14 de febrer 2018\nGràcies per la vostra visita. Us beneeixo a tots. Jo vaig a la plaça i vosaltres podreu seguir des d’aquí l’audiència a la plaça. Des de la plaça us veuran, eh! Vosaltres veureu la plaça i la plaça us veurà a vosaltres. I això és bonic. Resem una Ave Maria, a la Mare de Déu.\nI pregueu per mi! No us n’oblideu, eh! bona audiència. Fins ara. Gràcies!\n10. Litúrgia de la Paraula. III. Crec en un Déu i Pregària universal\nBon dia, encara que el dia sigui una mica lleig. Però si l’ànima és plena de joia, sempre és un bon dia. Doncs, bon dia! Avui l’audiència serà en dos llocs: un grupet de malalts és a l’aula, i nosaltres som aquí. Però nosaltres els veiem i ells ens veuen a nosaltres a la pantalla. Els saludem ara amb un aplaudiment.\nContinuem amb la Catequesi sobre la Missa. L’escolta de les Lectures bíbliques, seguides de l’homilia, per què es fa? Respon a un dret: el dret espiritual del poble de Déu a rebre amb abundància el tresor de la Paraula de Déu (cf. Introducció al Leccionari, 45). Cadascun de nosaltres quan va a Missa té el dret de rebre abundantment la Paraula de Déu ben llegida, ben dita i després, ben explicada en l’homilia. És un dret! I quan la Paraula de Déu no es llegeix bé, no es predica bé amb fervor pel diaca, pel sacerdot o pel bisbe es falta a un dret dels fidels. Nosaltres tenim el dret d’escoltar la Paraula de Déu. El Senyor parla per a tots, Pastors i fidels. Ell parla al cor de tots els qui participen a la Missa, cadascú en la seva condició de vida, edat, situació. El Senyor consola, crida, suscita brots de vida nova i reconciliada. I això mitjançant la seva Paraula. La seva Paraula colpeja el cor i canvia els cors!\nPer això, després de l’homilia, un temps de silenci permet sedimentar en l’ànima la llavor rebuda, per tal que brollin intencions d’adhesió al que l’Esperit ha suggerit a cadascú. El silenci després de l’homilia. Cal fer un bell silenci i cadascú ha de pensar en el que ha escoltat.\nDesprés d’aquest silenci, com continua la Missa? La resposta personal de la fe forma part de la professió de fe de l’Església, expressada en el “Credo”. Tots recitem el “Credo” en la Missa. Recitat per tota l’assemblea, el Símbol manifesta la resposta comuna a tot el que hem escoltat de la Paraula de Déu (cf. Catecisme de l’Església Catòlica, 185-197). Hi ha un vincle vital entre el que hem escoltat i la fe. Estan units. Aquesta - la fe -, de fet, no neix de la fantasia de la ment humana sinó, com ho recorda sant Pau, «ve de l’escolta i l’escolta es refereix a la paraula de Crist» (Rm 10,17). La fe s’alimenta, doncs, escoltant, i condueix al Sagrament. Per tant, la recitació del “Credo” fa que l’assemblea litúrgica «torni a meditar i professi els grans misteris de la fe, abans de la celebració de l’Eucaristia» (Ordenament General del Missal Romano, 67).\nEls Pares del Vaticà II van voler restaurar aquesta pregària després de l’Evangeli i l’homilia, especialment el diumenge i en les festes, per tal que «amb la participació del poble, es facin pregàries per la santa Església, pels que ens governen, per als que es troben en diverses necessitats, per tots els homes i per la salvació de tot el món» (Const. Sacrosanctum Concilium, 53; cf. 1 Tm 2,1-2). Per tant, sota la guia del sacerdot que introdueix i conclou, «el poble, exercitant el propi sacerdoci baptismal, ofereix a Déu pregàries per la salvació de tots» (OGMR, 69). I després de cada una de les intencions, proposades pel diaca o per un lector, l’assemblea uneix la seva veu invocant: «Escolteu-nos, Senyor».\nDe fet, recordem tot el que ens ha dit el Senyor Jesús: «Si esteu en mi i les meves paraules resten en vosaltres, demaneu tot el que voldreu i ho obtindreu» (Jn 15,7). “Però nosaltres no ho creiem perquè tenim poca fe”. Però si nosaltres tinguéssim fe – diu Jesús – com el gra de mostassa, ho obtindríem tot. “Demaneu tot el que vulgueu i ho obtindreu”. I en aquest moment de la pregària universal després del Credo, és el moment de demanar al Senyor les coses més importants en la Missa, les coses que necessitem, les coses que volem. “Ho obtindreu”; d’una o d’una altra manera “Ho obtindrem”. “Tot és possible per al qui creu”, ha dit el Senyor. Què va respondre aquell home al qual el Senyor es va adreçar per dir aquesta paraula – tot és possible per a qui creu-? Va dir: “Crec Senyor. Ajuda la meva poca fe”. També nosaltres podem dir: “Senyor, jo crec. Però ajuda la meva poca fe”. I hem de fer la pregària amb aquest esperit de fe: “Crec Senyor, ajuda la meva poca fe”. Les pretensions de la lògica mundana, en canvi, no porten cap al Cel, de la mateixa manera que no obtenen resposta les peticions auto-referencials (cf. Jm 4,2-3). Les intencions per las quals el poble fidel es convidat a pregar han de donar veu a les necessitats concretes de la comunitat eclesial i del món, evitant recórrer a fórmules convencionals i de visió curta. La pregària “universal”, que tanca la litúrgia de la Paraula, ens exhorta a fer nostra la mirada de Déu, que s’ocupa de tots els seus fills.\nLa Residència Salesiana Martí-Codolar, dos anys acollint refugiats i... Homilia a Montserrat del pare Bernabé Dalmau\n“La bellesa de Taizé és provisional per facilitar la participació dels... La pobresa es cronifica en una Barcelona que busca sostre\nS’acaba una civilització que es diu...\n"Mirant a Crist veiem la bellesa, el bé...\n"La finalitat de la Llei és portar l’...


Blog del 2n cicle d'infantil: de març 2016\nDuring this week, the kids of P5 have been working the “Easter”. To celebrate and share with all of you this festivity, we have made, in a cooperative work, a giant egg that we have had to make like a puzzle. We have realized that a lot of pictures of the egg were related with the nature topic and we have described in English all that we watched and known. Now we have this eggs in some places of the school!\nDurant aquesta setmana, els nens i nenes de P5 hem estat treballant la "Pasqua". Per celebrar-la una mica i compartir-la amb vosaltres, cooperativament hem realitzat un ou gegant que havíem d'encaixar com si fos un puzle. Ens hem adonat que molts dels dibuixos que hi apareixien tenien relació amb el tema de la natura i hem pogut descriure en anglès tot allò que veiem i sabíem. Ara els tenim exposats en algunes zones de l'escola!\nPublicat per Infantilmaristes a 8:54 Cap comentari:\nDurant aquest trimestre, els nens i nenes de P3 hem iniciat el treball de les emocions. Ho fem un cop per setmana i en desdoblament (la meitat de la classe).\nCada dia, de dins de la “Caixa Màgica “ surt un personatge que ens explica una història, i d'aquesta manera anem experimentant una emoció o sentiment diferent: l'alegria, la tristesa, l'enuig, …\nMireu, mireu... ja hem conegut al Flix Feliç, al Nap Buf i a la Tortuga Tuga…\nPublicat per Infantilmaristes a 8:59 Cap comentari:\nEl grup classe està format per 4 grups de colors i en moments de desdoblaments treballem amb dos grups. Dues sessions a la setmana, la Marta (mestra de reforç), fa filosofia amb dos grups i els altres dos es queden a la classe amb la tutora. I a la propera sessió fem canvi amb els altres dos grups, de manera que tots els nens/es han fet la mateixa activitat.\nAprofitant que el grup classe és més reduït podem treballar aspectes més concrets, activitats més experimentals, ... activitats que costarien una mica més si els féssim amb gran grup.\nEn aquestes sessions podem treballar la lectoescriptura fent traç de les lletres, dòmino de paraules, lectura global, discriminació auditiva,... I d'altres sessions les dediquem a aspectes més matemàtics com, estimació, problemes de càlcul mental, sèries, buscar diferències, traç dels nombres, classificacions, geometria,...\nEn el vídeo que us presentem ara us mostrem una mica d'aquest treball.\nPublicat per Infantilmaristes a 9:00 Cap comentari:\nCada nen/a pertany a un grup de color: taronja, groc, blau o verd.\nComencem el dia amb un temps de rotllana, ens situem, ens expliquem allò que tenim tantes ganes de compartir amb els companys, si sorgeix un conflicte és l'espai on busquem les possibles solucions,... També, és aquí on expliquem les feines a realitzar i les repartim als diferents grups.\nA partir d'aquí, cada nen/a autònomament busca el seu racó de treball i es posa mans a l'obra!\nAquí us deixem un petit exemple.\nPublicat per Elisabet Girol a 14:24 Cap comentari:\nPROJECTE EN PARLEM\nL'objectiu principal d'aquest projecte és l'expressió oral. Valorem com s'expressen, si tenen una exposició ordenada, ..., però també és un moment on els nens tenen el seu moment de protagonisme davant dels companys. Aquell moment és d'ells i tots l'haurem de respectar i farem preguntes per aclarir possibles dubtes que ens puguin sorgir.\nÉs un projecte on la familia també us sentiu part implicada, perquè el treball de preparació ha estat amb vosaltres.\nPer a què us pogueu fer una mica la idea, aquí us deixem una petita mostra.\nPublicat per Infantilmaristes a 2:41 Cap comentari:\nTREBALL DE PSICOMOTRICITAT A P3\nAquest és el treball de psicomotricitat que fan els nens i nenes de P3. Anem a una sala nova, allí disposem d'un material amb el qual ens agrada molt jugar. Treballem per racons i interactuem entre nosaltres.\nPublicat per Infantilmaristes a 1:56 Cap comentari:\nTREBALL D'ANGLÈS A P3\nAquest és el treball d'anglès que fan els nens i nenes de P3. Iniciem cada dia amb la magic wand, tot establint el moment de rotllana, donant-los la benvinguda, observant els nens i nenes que som a la classe. Escoltem contes, cantem cançons i fins i tot ballem. Tenim algunes titelles i animals que ens acompanyen durant l'aprenentatge d'aquesta llengua!\nPublicat per Infantilmaristes a 1:46 Cap comentari:\nAmb el Projecte Horitzó, apropem als nens i nenes el treball de valors . Els valors d'aquest segon trimestre són: la paciència i la solidaritat.\nCada valor té una activitat inicial per introduir-lo, després l'activitat de confrontem i finalment un llegat de saviesa.\nUs deixem unes imatges sobre una de les activitats realitzades sobre la paciència. No ha estat una activitat inmediata, ja que han hagut d'esperar força temps per poder descobrir que havia amagat dins del seu pot.\nPublicat per Infantilmaristes a 1:17 Cap comentari:


40ª Matagalls Montserrat (15/09/19 82,6 KM Desnivell + 5773) - Pàgina 2 - Corredors.cat\n40ª Matagalls Montserrat (15/09/19 82,6 KM Desnivell + 5773)\n07 Jun 2019 19:43\t#21 per Antirco (Associat/da)\nDoncs a mi es lo que en surt\n20 Jun 2019 18:10\t#22 per jordi40 (Visitant)\nLa veritat es que no pensaba fer aquesta prova aquest any, pero tenin en compte\nque em va tocar el sorteig i enguany se celebra la 40 edició, al final m he animat\ni ja he passat per caixa (inscripció+bus)...\nPotser he començat tard a entrenar, ara mateix porto un parell de setmanes d entrenos, amb algunes molesties de gluti y cadera dreta, anirem veiente como evoluciona tot plegat, pero la veritat cada vegada em sento amb mes ganes i mes animat per participar en la matagalls d aquest any.\nSi tot va be, serà la meva tercera participacio en aquesta mitica prova, havent acabat les dos edicions en unes 17 hores.\nSuposo que molts de vosaltres tambe esteu entrenant i provant material, a partir d ara amb una mica mes de calor... anirem explicant entrenaments i sensacions...\n21 Jun 2019 23:25\t#23 per Antirco (Associat/da)\nDoncs la veritat es que porto varies edicions i en cap he fet una preparació especifica.\nSimplement en poso a línia de sortida i fins al final.\nPotser aquesta vegada intentaré fer algo de muntanya, uns quants tagas aprofitant que estiuejo a sant Joan de les Abadesses.\nJa aniré explicant.\nEl mes important, crec jo, es el estat mental, si estàs en positiu, les coses van millor.\n09 Jul 2019 20:08\t#24 per jordi40 (Visitant)\nhola companys, els que participeu aquest any a la marxa\ncomo ho porteu?...\nesteu fent algun tipus de preparació especial\njo vaig començar fa un mes, i ara entreno 4 cops semanals\ni ja porto uns 200 km fets en els entrenos,\nalguns dies amb molesties varies, però que vaig portant... aixi aixi, jajajaja\nde moment el meu objectiu es el de acabar, amb 16 o 17 horetes estaria be,\npensant en la temporada que es molt llarga i despres de la matagalls\nvenen les curses de asfalt...\n14 Jul 2019 18:16\t#25 per ropits (Associat/da)\nhola jordi, sovint les molésties són per estirar poc o per fer rampes de volum massa ràpides, a veure si et recuperes, ja saps, val més arribar una mica desentrenat que una mica lesionat\naquest any farà 20 anys que vaig fer la meva primera matagalls montserrat, sols l'he feta dos cops però és una cursa que m'ha canviat la vida, vaig començar a córrer per preparar aquesta primera MM i no he parat des de llavors, també arrel d'aquesta participació vaig descubrir córrer per la muntanya i m'ha portat a molts reptes personals i a organitzar curses\nalgú va poder anar a la presentació de dimarts passat? per si van dir algo interessant, mirant els tracks m'ha semblat que han fet un canvi de recorregut arribant a Vacarisses\n14 Jul 2019 22:09\t#26 per Dennis Teuling (Associat/da)\nI jo, i molts hem d'agrair a tu... doncs gràcies als teus relats de ropits, vaig tenir el valor de fer jo l'any 2001 la meva primera Mm.\nQue ara estic/estem fent curses de muntanya, és en gran part gràcies a tu.\nAixò no té preu!!\n15 Jul 2019 13:40\t#27 per ropits (Associat/da)\nGràcies Dennis, m'he emocionat!\n04 Ago 2019 13:31\t#28 per Antirco (Associat/da)\nNúmero de marxador 2384\nHora de sortida 16:19\nTocarà anar a rebufo\nEls entrenaments van chipi chapi\n8 km diaris de rodage per la ruta del ferro a prinera hora del mati aprofitant la fresqyeta a Sant Joan de les Abadesses a ritme al que es pot. bastant decepcionant. pero .\nintentant mantenir la moral alta\nPer la tarda vespre. excursioneta de 8-10 km per muntanya per enfortir tormells.\nApa nois anims que ja queda menys\n05 Ago 2019 01:01\t#29 per andreugg (Associat/da)\nÉs una prova molt maca, on la distancia fa deixar el tema ritmes, com sempre en aquestes distancies el desnivell juga un paper important però el nostre cap serà el jutge que ens dirà si arribem o no. Això hem fa recordar a les 24h de Can Dragó on per la nit cada un aguanta la seva anima, seguint sumant voltes tot escoltant el "piiip-piip" del xip i el fred s'agafa al teu cos.\nPD Aquí sumem l'èpica d'anar amb el frontal.\nSigui com sigui, molta sort a tots/es el que participin.\n05 Ago 2019 11:09\t#30 per jordi40 (Visitant)\nhola amics que tal estem?\nper la meva part seguim entrenant per la matagalls montserrat\ndel 15 de setembre i per la marato de donostia al 24 de novembre.\nara mateix porto uns 350 km de un pla especific...\nja tenim el justificant per la matagalls montserrat d enguany\nhora de sortida 15:39\nnumero de dorsal 1122\n05 Set 2019 16:13\t- 05 Set 2019 16:16\t#31 per Antirco (Associat/da)\nEstem a una setmana , glubbb !!!\nEl estiu no me ha estat gaire profitós, me he carregat amb 4 - 5 kilets de mes i els entrenaments han estat dia si dia no 8 km. I alguna passejada per muntanya. La veritat, no en trovo fort.\nPorto sis Matatalls consecutives i aquesta serà la meva setena\nSempre dic que serà la última, se que patiré, això no és per mi, però alla hi seré burro que burro, espero completar la, eppp, sense ambicions, soc conscient.\nEl profe en deixarà la seva go pro, miraré de fer una videocronica, encara que sóc timit i de poques paraules, a veure com surt.\nEns veiem per el Brull a les parrilles de sortida, que amb el meu cas seré dels ultims a sortir.\nMolts ànims i molta força\nÚltima edició: 05 Set 2019 16:16 per Antirco.\n05 Set 2019 17:38\t#32 per ropits (Associat/da)\nMolt bé Antirco! A tirar de mentalització i voluntat. Jo estic tan emocionat que ahir ja vaig preparar tot el material, que és ben poca cosa, avui segurament aniré a buscar dorsal i tal al CEG i a canviar el número de xip que em vaig equivocar al fer la inscripció, espero que no sigui un problema.\nEl dubte que tinc és quines bambes portar. Per curses de muntanya i travesses sempre porto unes de muntanya, unes La Sportiva Bushido. Però pel que m´ha semblat del recorregut és poc tècnic, quasi tot és pista i més asfalt/ciment que no corriols. Estic pensant de portar les vambes d'entrenament, unes Nike Pegasus, que no protegeixen el peu tant com les de muntanya però amortigüen més i tenen una sola que va prou bé a muntanya sempre que no sigui un recorregut molt tècnic o que requereixi algo de taco (neu, gespa o fang que no és el cas). Alguna recomanació?\n05 Set 2019 18:59\t#33 per jordi40 (Visitant)\nhola amics, com estem?\nla veritat es que ja queda poc per la matagalls montserrat\njo vaig començar a entrenar a principis de juny\npero de muntanya he fet ben poc, la majoria de kms els he fet\nper asfalt i mitja muntanya, nomes un dia vaig sortir\na la muntanya i vaig fer 25 km amb un desnivell positiu de 850 metres\nes l unic que he fet de muntanya, he entrenat pensant mes\nen les curses de asfalt de la tardor, bombers de 10 km, marato san sebastian\na finals de novembre...\nen definitva, esperem estar a la sortida el dia 14 a les 15,37 de la tarda\na pesar de les molesties de la cadera i gluti que no han marxat del tot\ni amb el dubte de si portar pals o no, la veritat es que he entrenat sense\npals pero lo que segurament no els portaré... no se que en penseu\nsuposo que poden ser una ventatja si s han entrenat, que no es el meu cas...\n06 Set 2019 00:46\t#34 per andreugg (Associat/da)\nEl meu consell si tens aquestes molèsties és fer una primera part suau per afrontar una segona part més sencer, sobre portar bastons, jo aniria sense i encara més si no has entrenat amb ells, amb aquesta distància i durada, et dic el que diem també per les maratons, experiments els justos.\nApa sort i gaudeix d'aquesta gran travessa.\n06 Set 2019 08:48\t#35 per ropits (Associat/da)\nAixò dels bastons va per escoles. Jo soc del que no en porten quasi mai. Sols en porto si hi ha pendents molt fortes especialment de gespa on pots posar el bastó on va millor i si són coses molt llargues on se que aniré arrossegat. Per la MM on sols hi ha un 13% de pujades per sobre del 10%, crec que no compensa, com a mínim a mi clarament no. I com diu andreugg si no els has provat en distàncies llargues millor no fer experiments.\n06 Set 2019 11:35\t#36 per Dennis Teuling (Associat/da)\nropits, però no eres tu el que donava consells en comptes de demanar-los?\nJo crec que les Bushido són excelents per fer una cursa dura de muntanya (curta).\nPerò la Mm la pots fer perfectament amb unes vambes bones com les Pegasus.\nCrec que jo vaig fer la cursa amb unes Vomero fa uns anys, i no necessitava més (sempre que no plou fort, és clar!)\nSí Jordi40, millor no experimentar el dia D. A més, tampoc no són baixades tan tècniques... no calen.\n07 Set 2019 17:30\t#37 per jordi40 (Visitant)\nhola amics gracies per els vostres consells\nes un plaer aprendre de vosaltres\ncrec que teniu rao, aquesta vegada no portare bastons tenin\nen compte que no he entrenat amb ells, em farien mes mal servei que be.\nrespecte a la tactica de carrera, crec que sera el milor, conservar a la primera\npart i anar tirant per poder arribar amb garanties, gracies de nou!!!\n08 Set 2019 18:20\t#38 per jaume (Visitant)\nUn any més no podré fer la Mm per culpa de problemes físics, però un any més hi aniré a animar als participants i fer el vídeo a4elkm.\nNo corria curses de muntanya de llarga distànica però sí la Mm, que ja sé reb moltes crítiques però jo li tinc un carinyo especial.\nUs recomano que llegiu el blog del David on explica perfectamente la travessa i dóna uns consells molt valuosos.\nI on trobareu alguns dels vídeos que vam fer fa anys d'algun dels trams de la prova\n08 Set 2019 22:00\t#39 per ropits (Associat/da)\nJaume, gràcies pels consells i a veure si et recuperes!\nHe entrenat alguns trams aquest dies, ahir vaig fer Matadepera-St. Llorenç anada i tornada, he anat fent fotos a les cruïlles, juntament amb algunes de googlemaps les he agrupades en una pàgina, bàsicament l'he feta per mí però la comparteixo per si és d'utilitat per algú: http://ropits.net/var/mm/\n10 Set 2019 23:27\t#40 per Dennis Teuling (Associat/da)\nJaume, espero que et puguis recuperar aviat! Fa temps que no et veig a les curses, tot i ser el referent dels meus inicis fa 20 anys!\nGrans vídeos els vostres!\nI sí, rep moltes crítiques, potser perquè és una mena de Cursa del Corte Inglés de muntanya!!\nLa critiquem tots, però sempre que podem, participem


Arxiu de notícies de Política publicades en Paterna en el mes de Agost del 2018\nArxiu de noticies de Política en Paterna - Agost 2018\nPodem reitera la seua oposició al nou macroprojecte Puerto Mediterráneo\nEl grup promotor del macro-projecte urbanístic d'oci i comercial, abans anomenat Puerto Mediterráneo, va presentar el seu nou projecte ara rebatejat com Intu Mediterrani, amb algunes modificacions sobre el disseny original. Per al Secretari General de Podem Paterna, Frederic Ferri, «els promotors tracten de convèncer a les administracions del projecte donant-li un camuflatge verd i respectuós, però continua sent insostenible i obsolet». El nou projecte arrasarà més d'un milió i mitjà de metres quadrats de sòl rústic i forestal estratègic d'un alt valor històric, ecol�...\nL’Ajuntament apropa postures amb la plataforma “Paterna Respira”\nAquest mati representants de la plataforma "Paterna Respira" s'han reunit amb el primer tinent d'Alcaldia, Juanma Ramón, i amb el regidor de Medi Ambient, Carles Martí. El motiu de la reunió ha estat per tal de millorar la col·laboració i trobar solucions al problema dels abocadors il·legal...\nCompromís titlla de “rabieta” la postura del PP en la reorganització de despatxos\nCompromís per Paterna es mostra sorprès després de les declaracions aparegudes a premsa i del "circ" muntat per part del Partit Popular amb la reorganització dels despatxos. Una reorganització que ve donada després de que es consolidara l'abandonament d'un nou regidor dels populars, passant...\nL’ Ajuntament posa fi al “circ” del PP de Paterna\nDesprés del rebombori a la premsa organitzat estos dies pel Partit Popular de Paterna, l'Ajuntament de la localitat, mitjançant el Tinent d'Alcaldia, Carles Martí, demana que les regidores, Maria Luisa Ferre i Maria Villajos, deixen de mentir i manipular la informació, tan sols es tracta d'un canvi de despatx que en cap moment impedeix les seues capacitats d'exercir l'oposició a l'actual govern. "Si hagueren volgut des de el dia 27 de juliol podrien estar còmodament instal·lades en el seu nou despatx que per grandària és més que suficient per als que han quedat en el grup municipa...


NOTICIES DE LLEIDA: La Tira\nSr. Gómez; regidor de Participació o regidor de la Casa de Andalucía?\nAl passat mes d’abril l’Alcalde de la entitat descentralitzada de Sucs va presentar una moció demanant el cessament del regidor de Participació de Lleida, Joan Gómez, per “falta de respecte institucional”.\nPotser no anava tan desencaminat l’Alcalde de Sucs, perquè ara uns socis de la Casa de Andalucía, no descarten fer una petició similar.\nDiuen no tenir res contra Gómez, però no entenen el perquè acostuma a voltar tot sovint per la Casa de Andalucía, per parlar amb el president Solana. Es pregunten de que parlaran tantes hores? A la fi i al cap, una entitat d’uns 200 socis no ha de portar tants mal de caps, o si?\nArran de tot el que últimament estan veient, tenen la sensació de que Gómez és realment qui fa de President de la entitat i Solana fa d’ajudant. I si es cert que Gómez té per sistema, no parlar-se amb els altres regidors, es pregunten com parla tant amb Solana?\nHistòricament els socis de la Casa, es van segregar en dos grups i així havien funcionat, cadascun al seu aire. Ara però, algú ha tingut la idea d’ajuntar els dos grups; una decisió que es tenia de prendre per consens, amb temps, pedagogia i delicadesa, en canvi s’ha fet bruscament, per això han aparegut desconfiances i friccions.\nDe moment estan molt dolguts perquè diuen que se’ls hi canvia la seu social sense prèvia aprovació per l’assemblea de socis, tal i com manen els estatuts de la entitat. Els hi han traslladat la seu social a l’Avinguda d’Alacant. En aquell edifici, l’empresa constructora del President està fent moltes obres des de fa dies. Es veu que volen posar un bar restaurant a la planta baixa.\nPerò els socis que estimen la Casa de Andalucía tenen un seguint de preguntes que els amoïnen i a les que no troben resposta; es pregunten:\n¿Qui pagarà les llargues i costoses obres de condicionament del edifici, perquè diuen, que la entitat no té un duro?\n¿Quan s’ha aconseguit la llicencia d’obres per condicionar l’edifici?\n¿Quan s’ha aconseguit la llicencia d’activitats per obrir el bar restaurant?\n¿Que li podria passar a l’entitat, en cas de que obres i activitat es fessin sense llicencia, i si es tingues de fer responsable d’aquestes irregularitats legals?\n¿El reagrupament de les dos “cases”, s’ha fet de bona fe o per eliminar-ne a una d’elles?\n¿Quines tecles toca el regidor Gómez a la Casa de Andalucía i amb quin permís del socis...És que potser no té feina a l’Ajuntament?\nEls socis estan preocupats i no saben com acabarà tot, però de moment es prou evident un gran malestar entre ells. Esperen que algú pugui reconduir sens falta, tota la vida social de l’associació, pel bé de la entitat i a satisfacció dels socis que estimen la Casa de Andalucía.\n# entrada de Redaccio : 0:05


En què es fixen els inversors a l’hora de finançar un projecte? | Biocat\nHome > Actualitat > Notícies > En què es fixen els inversors a l’hora de finançar un projecte?\nFinalitza la segona edició del Pitch Training Program de Biocat amb consells d’utilitat per captar l’interès inicial dels inversors. Pren nota i posa’ls ens pràctica!\nL’art de saber explicar un projecte per seduir els inversors és essencial per als emprenedors i emprenedores. La diferència entre fer un bon pitch i un mal pitch pot significar uns quants milions d’euros per a una startup. Per no perdre l’oportunitat, tres especialistes del sector han compartit consells pràctics durant el tancament de l’edició d’enguany del Pitch Training Program i han posat sobre la taula els elements que valoren els inversors d’una startup.\nPer Laura Rodríguez d’Invivo Capital, Pablo Villoslada, emprenedor i professor de neurologia a la Universitat de Stanford que viu actualment a Silincon Valley i Elena Canetti, sòcia de Partner Inveniam instal·lada a Israel, els punts més rellevants que tenen en compte els inversors són:\nLa visió de l’equip: que tots els membres tinguin el mateix compromís amb l'empresa i comparteixin la mateixa visió.\nLa ciència validada amb models rellevants: tan si tenen resultats clínics rellevants o si disposen d’alguna evidència clínica.\nLa magnitud del problema que es pretén solucionar: entendre quina és la necessitat clínica i si són conscients del panorama competitiu. Sobre aquest darrer punt, Villoslada ha remarcat que “l’equip no pot infravalorar els seus competidors, sinó que els ha de tenir ben identificats, i ha de demostrar que la teva tecnologia aporta un avantatge remarcable en comparació amb la resta”.\nTenir una visió empresarial del projecte: i no només clínica. Cal tenir una idea d’escalabilitat des del principi, en fases primerenques (Early Stage).\nUn cop es tenen identificats els elements principals que més valoren els fons de capital, toca lluir-se, captar l’interès inicial d’aquests, amb l’objectiu d’establir converses posteriors on l’emprenedor podrà mostrar amb més detall el seu projecte. “Només tindreu una oportunitat i l’heu d’aprofitar. Els inversors són accessibles, però només us escoltaran un cop”, ha advertit Canetti.\nConsells per atraure els inversors amb un bon pitch\nBrevetat i claredat són imprescindibles per fer un bon pitch. A més d’evitar repetir-se. “No diguis allò que la gent ja sap. Aporta valor al teu discurs”, ha aconsellat Villoslada. Per què el missatge aconsegueixi una major repercussió també és important conèixer molt bé el tipus d’inversor. “Quan us comuniqueu amb ells haureu de saber qui serà el vostre interlocutor, quina és la seva estratègia d’inversió i el tipus d’empresa on inverteix”, he explicat la Laura Rodríguez, qui ha recomanat també escollir la persona amb millors habilitats comunicatives per accedir al mercat.\nDesprés dels consells dels tres experts, els participants han pogut posar en pràctica el seu pitch. El perfil dels assistents de l’edició d’enguany ha estat majoritàriament personal investigador, provinent de centres de recerca com l’Institute for Bioengineering of Catalonia (IBEC), l’Institut Josep Carreras o el Centre for Genomic Regulation (CRG).\nEl Pitch Training Program és una formació de Biocat adreçada a projectes i startups que necessitin millorar la seva presentació davant d'inversors, corporate ventures i scouters del sector de les ciències de la vida i la salut. La primera edició es va celebrar el 2020 en format online degut a la pandèmia.


L'Ajuntament del Vendrell estudia acollir-se a una nova pròrroga del Pla de Barris\nIniciInformacióL'Ajuntament del Vendrell estudia acollir-se a una nova pròrroga del Pla de Barris\nEl passat dimecres, a la Sala de Plens de l'Ajuntament del Vendrell, va tenir lloc la sisena sessió del Comitè d'Avaluació i Seguiment del Pla de Barris del Vendrell. El Comitè està constituït per representants de la Generalitat i l'Ajuntament del Vendrell i per representants de les entitats veïnals, associacions ciutadanes i agents econòmics i socials del barri. La reunió va servir, entre altres coses, per fer el seguiment de les actuacions del Pla de Barris a través d'un informe de control del projecte. En concret, es va posar sobre la taula que el Pla de Barris del Vendrell ha executat ja el 81% del total del projecte, concretament el 79,77% dels programes socials i el 81,32% dels programes de transformació urbana.\nActualment, el Pla de Barris del Vendrell, que forma part de la convocatòria de l'any 2007, es troba dins dels dos anys de la pròrroga ordinària que va aprovar la Generalitat i que finalitzarà a final d'aquest any 2013. A partir d'aquest fet, l'Ajuntament va exposar a la reunió del Comitè que està estudiant la possibilitat d'acollir-se a la pròrroga excepcional de 4 anys que la Generalitat va aprovar al maig de 2012 motivada per les dificultats econòmiques que han propiciat un important endarreriment en l'abonament de l'aportació de la Generalitat i que, en conseqüència, ha dificultat l'execució total dels programes previstos en aquest projecte. D'aquesta forma, aquells municipis que no hagin pogut acabar les seves actuacions dins del període de pròrroga ordinària, ho poden fer en un termini més llarg. Si l'Ajuntament finalment s'acull a aquesta pròrroga excepcional, es prioritzaran tots els programes socials en col·laboració directa amb totes les regidories del consistori implicades en aquest àmbit del Pla de Barris.\nDurant els anys de pròrroga la Generalitat no ha pogut aportar el seu 50% de finançament i l'Ajuntament, per tant, ha hagut de fer un esforç suplementari atesa la delicada situació econòmica que també pateix l'administració local. Tot i això, malgrat les dificultats econòmiques, el consistori vendrellenc ha buscat la manera de mantenir en actiu els programes de caire social, ja que es considera que en aquests moments són clau per garantir la cohesió social i la igualtat d'oportunitats.


Èxit de la jornada «La varietat garnatxa negra» Èxit de la jornada «La varietat garnatxa negra» – VadeVi\nÈxit de la jornada «La varietat garnatxa negra»\nL'interès i amplitud temàtica de les ponències presentades i el fet que s'hagi omplert l'aforament, motiu de satisfacció per als organitzadors.\nPrioratDiari.cat 28 de Juny de 2015 20:48\nD’esquerra a dreta: Jaume Domènech, president de la DO Montsant; Sergi De Lamo, director de VITEC; i Toni Alcover, president de la DOQ Priorat.\nLa jornada tècnica «La varietat garnatxa negra« ha aplegat aquest divendres al Parc Tecnològic del Vi de Falset (VITEC) una vuitantena d’assistents que no s’han volgut perdre els darrers coneixement al voltant d’aquesta varietat tan representativa de la zona, coneixements que han estat exposats per diferents experts.\nLa jornada, que ha reunit professionals de cellers i membres de la comunitat educativa, ha abordat qüestions com orígens, història i cultura, factors agronòmics, correlació entre vins i territori, selecció clonal, estratègies enològiques de millora, característiques sensorials, i descriptors aromàtics i gustatius, entre altres.\nLes diferents ponències han estat presentades per membres, tècnics i professorat de l’Institut d’Estudis Agraris de Catalunya, la Universitat Rovira i Virgili, l’INCAVI, el VITEC, el Vinseum i l’Associació Terra de Garnatxes. La jornada s’ha tancat amb un tast de vins de garnatxa, a càrrec de Celler de Capçanes (DO Montsant) i de Cellers Scala Dei (DOQ Priorat).\nLa jornada «La varietat garnatxa negra» ha estat organitzada per la DO Montsant, la DOQ Priorat, l’Institut Català d’Estudis Agraris, la Universitat Rovira i Virgili, el VITEC, l’INCAVI i el Vinseum. Ha comptat amb la col·laboració de Cellers Scala Dei i Celler de Capçanes.


Dones enfrontades (Lourdes Parramon)\nMolts dels prejudicis sobre la història de la lluita de les dones passen desapercebuts\n5 min. 05/03/2020 18:54\n987x555 Manifestació del 8 de març de 2019 a Barcelona. PERE VIRGILI\nManifestació del 8 de març de 2019 a Barcelona. PERE VIRGILI\nLes lleis són convencions; eines, en definitiva, per construir el model de convivència, associant-hi patrons de conducta. Com que el consens social sobre allò que es vol permetre o reprimir va mudant, ampliem o repleguem el catàleg de drets i modelem el rebuig cap a conductes indesitjables.\nLa censura institucional i cultural inclou tots els centres d’autoritat i poder, inclosa l’acadèmia. De fet, el dret ha estat un gran aliat de l’afany repressor de la comunitat científica, sovint assentat en prejudicis ultra ciència. La histèria, com a trastorn mental femení, era un comodí per incapacitar les dones o per abusar-ne. L’homosexualitat es concebia com una malaltia i alhora com una conducta antisocial, castigada a l’empara de lleis diverses fins al 1988. Aquest afany per etiquetar “patologies” s'ha anat relaxant, i opcions sexuals considerades anòmales s’han anat normalitzant. Les anomenades perversions, com ara el fetitxisme o el voyeurisme, es cataloguen com a parafílies; pràctiques atípiques o inusuals. Encara més, un corrent creixent considera inútil aquesta taxonomia, aplicada a preferències personals en el marc de relacions consentides. Manllevant la màxima de Sant Agustí, “estima i fes el que vulguis”.\nTant si es tracta del “dret a estimar” –d’acord amb la pròpia idea de llibertat– o d’altres reivindicacions, cas del “dret a morir” –d’acord amb la pròpia idea de dignitat–, la primera línia de debat és sobre si una pretensió és acceptable o no, en termes de moral compartida. Umberto Eco ens prevé contra la intolerància i ens esperona a usar el cap i no les vísceres. Un consell escaient quan rebrota l’integrisme, posició segons la qual els principis religiosos han de convertir-se al mateix temps en model de vida política i font de llei. Si considerem que el rebuig a la diversitat de creences es basa en reaccions emotives superficials, caldrà educar els nens en l’hàbit de la tolerància, igual que se’ls educa en el control dels esfínters. Malauradament —conclou Eco amb humor— mentre que tots arriben al control del propi cos, el respecte a la pluralitat és un problema d’educació permanent dels adults.\nSe sol assenyalar Victoria Kent, amoïnada per protegir la República, mentre s’obvia el nom dels 121 parlamentaris homes que hi van votar en contra\nÉs fàcil que aquest primer nivell de valoració sobre la bondat intrínseca d’un dret alterni amb consideracions d’oportunitat. Un exemple il·lustratiu és el debat, feliçment superat, sobre el vot femení. El dret de les dones a decidir el seu futur va ser introduït a Espanya l’1 d’octubre (ves per on) de 1931. S’ha descrit com una trista lluita entre dones, Clara Campoamor i Victoria Kent. Eren (juntament amb la socialista Margarita Nelken) les úniques diputades de les Corts, feministes i progressistes. Coincidien en la defensa del sufragi integral (com un dret humà universal) però divergien estratègicament sobre la seva implantació, immediata o gradual. L’una confiava en la capacitat de transformació de les dones, emmirallant-se en la progressió fulgurant en l’alfabetització; l’altra recelava de l’ascendència que l’Església tenia sobre les feligreses, especialment en el món rural. Aquesta divergència se’ns presenta com una col·lisió individual, manifestació de la proverbial rivalitat entre dones; en lloc de retratar la reacció carpetovetònica del masclisme a dreta i esquerra. Diu molt del qui i el com es fabrica el relat oficial, fins i tot el de l’emancipació. Kent, amoïnada per protegir la República, sol ser assenyalada mentre s’obvia el nom dels 121 parlamentaris homes que hi van votar en contra. Hilario Ayuso, amb una misogínia tronada, advocava per retardar el dret a votar de les dones als 45 anys, en consideració a la seva “histèria”. Rafael Guerra proposava postergar-lo i el fiava a una posterior llei electoral, tan mítica com l’unicorn. Si repassem els diaris de sessions veiem com Campoamor defensa, seguint Humboldt, que “l’única manera de madurar en l’exercici de la llibertat, és caminar dins d’ella”. Una lliçó de parlamentarisme, ja que no gasta saliva a retreure el cinisme de conservadors que havien legislat contra les dones però en defensen la participació per càlcul electoral, sinó que afronta amb convicció el dilema ètic dels seus correligionaris. Discrepa amb convicció de la proposta de Kent (partidària de l’ajornament), però ho fa amb empatia cap a la companya sufragista, que, tenallada per la disciplina de partit, resol aparcar temporalment el seu ideal. Un pragmatisme que es demostra desenfocat a la vista de la remuntada de les forces d’esquerra, que van perdre les següents eleccions (qui sap si pel vot conservador femení o per la divisió interna), però van guanyar-les el 36.\n“El pitjor enemic d’una dona és una altra dona”, se’ns inculca. L’estereotip de les dones enfrontades, que es barallen com gates ( catfight), es fomenta perquè la caverna percep l’aliança com una amenaça. No és estranya la desconfiança cap a la sororitat (terme encunyat per Unamuno), ja que el pacte polític entre dones va més enllà de la germanor i la solidaritat practicada en l’univers domèstic. Divide y vencerás. Però, parafrasejant Unamuno, vèncer no és convèncer.\nEn realitat, molts dels prejudicis sobre la història de la lluita de les dones per ser reconegudes com a subjecte polític passen desapercebuts. Sorprèn saber quins països van retardar el reconeixent del dret i quins, encara, no han fet el pas. Suïssa, pintada com el paradís de la democràcia directa, va esperar fins al 1971. L’anacrònic debat parlamentari conté al·lusions “a l’ordre diví” o a la racionalitat i la mida del cervell (!). Ves per on, un país àrab (la república de l’Azerbaidjan) havia fet el pas el 1919. Hi ha llocs obertament hostils a les dones, com Líbia o els Emirats, que apliquen restriccions. Però l’únic estat del món que encara s’hi nega frontalment no és pas l’Aràbia Saudita, des del 2015; és la Ciutat del Vaticà, que només permet votar els cardenals, homes segons la carta apostòlica. L’excusa no és divina, sinó terrenal. Hi mana la tradició, el darrer bastió, l’enèsima modalitat d’intolerància. Déu n’hi do.


L'Olympiacos retrata el pitjor Barça Regal\nL'equip grec fa visibles tots els defectes dels blaugranes\nÀLEX GOZALBO Actualitzada el 12/05/2012 00:00\n260x366 El badaloní Víctor Sada intenta robar la pilota a Printezis, jugador de l'Olympiacos que va anotar 14 punts. / AITOR ARRIZABALAGA / GETTY El badaloní Víctor Sada intenta robar la pilota a Printezis, jugador de l'Olympiacos que va anotar 14 punts. / AITOR ARRIZABALAGA / GETTY\nUna de les pitjors versions del Barça Regal que hem vist aquesta temporada va perdre ahir contra l'Olympiacos en les semifinals de la final four d'Istanbul i es va quedar sense opcions de jugar la final de l'Eurolliga. Vassilis Spanoulis va robar a l'equip blaugrana el ritme del partit i va obligar-lo a jugar sempre amb el peu canviat. El conjunt de Xavi Pascual va quedar eliminat d'una competició en què tan sols ha perdut dos partits.\nLes xifres de Spanoulis (21 punts) i Navarro (18) van ser molt semblants, però la seva incidència en el partit, no. El jugador grec va agafar la pilota i mai la va deixar anar per res que no fos anotar, assistir o desesperar una defensa blaugrana que sempre va fer tard.\nCom si fos un bicicle, una d'aquelles bicicletes amb una roda gegant i l'altra minúscula, aquest Barça Regal necessita d'una certa velocitat per moure's. Quan no l'aconsegueix, cau. Això és el que la teranyina defensiva de Dusan Ivkovic va provocar durant tota la semifinal, en què l'equip blaugrana va córrer poc i a destemps.\nObligat a jugar atacs de cinc contra cinc, sense poder condicionar el ritme del partit des de la defensa, un tou Barça Regal va suar per poder anotar. Durant molts dels atacs, l'equip blaugrana es va partir per la meitat; amb dos jugadors realitzant un bloqueig directe i els altres tres estàtics, mirant-se l'escena.\nQuan troba una bona posició de tir, l'equip blaugrana acostuma a realitzar una passada més per trobar-ne una de millor, però ahir va confondre aquest principi i va renunciar a bons llançaments condemnant-se a intentar-ne de pitjors.\nUna de les pors de Xavi Pascual era la de no arribar tard al partit i el Barça Regal va portar aquest defecte a l'extrem, començant de manera deficient els quatre períodes. Com si es tractés d'un malson, l'equip blaugrana va repetir sempre un fluix inici de quart, esgotant-se després per refer-se. Incapaç d'assemblar-se al conjunt que havia arribat a Istanbul encadenant 13 victòries consecutives a l'Eurolliga, els jugadors blaugranes no van ser capaços de remuntar un partit que perdien de set punts de diferència a 150 segons del final. En aquests dos minuts i mig tan sols van poder anotar des de la línia de tirs lliures.\nTot i això, el Barça Regal va disposar d'un llançament per posar-se per davant a l'últim minut, però Marcelinho Huertas va errar un triple amb 66-64 al marcador, enterrant qualsevol opció de capgirar el marcador. L'Olympiacos va sentenciar el partit amb una cistella de Dorsey i demà jugarà la final contra un CSKA de Moscou que va superar el Panathinaikòs (66-64).


Antiblavers / Informació urgent sobre una presumpta estafa de Joan Mansanet\n» Informació urgent sobre una presumpta estafa de Joan Mansanet\n#1 17-07-2021 20:45:27\nInformació urgent sobre una presumpta estafa de Joan Mansanet\nSóc un militant de Més Compromís, i han arribat a les meues oïdes uns fets gravíssims que han de ser posats en coneixement de tothom.\nEl partit on estic presumeix d'honest i íntegre, i això i la lluita contra la corrupció del PP els darrers temps són les claus del seu èxit electoral. Per això no es pot permetre l'existència de pomes podrides al seu si, que si no se lleven a temps acabaran podrint tota la cistella on estan. En especial d'una persona que s'ha passat tota la seua vida estafant i enganyant altres, com és el cas de Joan Mansanet. Aquest xic presumptament ha estafat els llauradors de la cooperativa "La Valldigna" de Simat de la Valldigna, que és el poble dels seus pares (no d'ell, perquè ell és natural de la ciutat de València), també la fundació Birlanga-Fuster, de la que va ser patró i junt amb Lluismi Campos (altre estafador "en sèrie"), l'històric capellà nacionalista Pere Riutort. Entre altres estafes que possiblement ha fet i que no han eixit a la llum.\nPerò ací anem a parlar de la presumpta estafa a la Fundació Birlanga-Fuster, els detalls de la qual han arribat al nostre coneixement. Joan Senent era el president de dita fundació. Aquesta havia estat fundada en 1986 per a administrar l'herència de Rafael Birlanga Roses, destinada al foment de la llengua i la cultura valencianes. Aquest senyor era oncle d'Antoni Birlanga Casanova, que fou conseller d'Economia entre 1982 i 1995.\nI ací entra en joc Joan Mansanet. Aquest xic havia estat un dels fundadors de l'ACV Tirant lo Blanc, de la que va ser el primer president, però no va ser reelegit pel motiu de no haver fet res de profit per l'entitat. Prèviament havia estafat els llauradors de la cooperativa "La Valldigna" de Simat de la Valldigna a inicis de la dècada del 2000.\nLlavors el nomenaren patró i administrador de la susdita Fundació Birlanga-Fuster, on de nou es distingia per no treballar gens.\nEn 2007 Joan Mansanet era cap del Bloc Nacionalista Valencià a la ciutat de València, i en les eleccions municipals intrigà perquè no se presentaren i anaren en coalició amb el PSOE de Carme Alborch. Però això ho feu ell a títol personal, sense comptar amb el partit, i sense posar les sigles del partit, amb la qual cosa això no servia de gaire perquè invisibilitzava el partit a la societat valenciana. Damunt, inicialment anava a anar en posició nº 12 (amb opció a eixir de regidor), i al final passà a la posició nº 14, sense opció a eixir de regidor. Diuen les males llengües que possiblement rebé diners per a això. Qui sap.\nQuan s'acabaren aquelles eleccions començà Senent a analitzar la comptabilitat de la fundació, i li demanà comptes a Joan Mansanet. Aquest donava llargues, i al final li presentà una fulla Excel, on apareixien una sèrie d'eixides de diners estranyes.\nResulta que Joan Mansanet tenia firma autoritzada per als xecs, i amb això obrí la línia oberta de La Caixa (entitat on estaven els diners, que llavors tot just començava aquest servici), i treia fons. Sembla que se posà un sou a si mateix d'uns 1500-1600 € al mes. El trencament definitiu de la confiança fou immediat, i Joan Senent li proposà dimitir com a administrador, justificar les eixides de diners que poguera i si no, tornar-los.\nEl president Joan Senent convocà una reunió de la fundació per a juliol de 2007, però no era coneixedor de la maniobra que s'anava a fer. El president demanà la dimissió de Joan Mansanet per no presentar la justificació de les eixides de diners, i Mansanet digué que ja que Senent demanava la seua dimissió ell demanava la de Senent. Llavors Antoni Ferrando (representant de la Universitat de València) proposà altra reunió per a setembre i així ho acordaren.\nJoan Senent convocà la reunió a finals de setembre de 2007. Per a que Toni Ferrando poguera assistir sense faltar a les seues classes la reunió es va convocar el 8 d'octubre en seu notarial. Però a aquesta reunió en seu notarial no acudiren el susdit patró Ferrando, ni Antoni Birlanga, ni Manuel Sanchis-Guarner Cavanilles, que també ho heren, excepte els germans Senent (Joan i Eugeni) i no se pogué fer per manca de cuorum., però Joan Senent li demanà al notari la protocolització de l'informe del president, que portava escrit, i aquest ho féu.\nAleshores Joan Mansanet convocà reunions del patronat de la fundació pel seu compte, a la qual cosa tant el president com el patró Eugeni Senent li digueren que allò era il·legal i per no tindre facultats per a fer-ho. A les reunions que organitzà Mansanet sí que anaren Antoni Birlanga i Antoni Ferrando. Llavors anà Joan Mansanet a l'Escola Universitària de Magisteri, que tenia representació a la fundació, i demanà que substituïren el seu representant, l'històric capellà nacionalista, i mestre en aquella Escola Pere Riutort per Adela Costa, que era la vidua de Josep Lluís Blasco Estellés.\nAixí mateix, Joan Senent envià diversos informes a diverses instàncies, entre elles la conselleria de Justícia dirigida pel llavors conseller Serafín Castellano. Però aquest home resultà ser amic de Pere Mayor, i llavors la conselleria no actuà.\nLa Fundació Birlanga-Fuster tenia dos immobles a la ciutat de València. Ambdós foren expropiats per l'Ajuntament de València, d'una manera irregular. En temps en què encara tenien bona relació, Joan Senent li digué a Joan Mansanet que reclamara per eixes expropiacions, però ell ho féu malament. Els diners obtesos com a compensació en qualsevol cas foren dipositats en el Fons de Garantia de Dipòsits, i la idea de Senent era conservar estos diners en el Fons per a revertir en el seu moment les expropiacions.\nMentrestant Joan Mansanet continuava fent reunions il·legals de la fundació. El nomenament d'Adela Costa era totalment il·legal. Joan Mansanet nomenà, també il·legalment, quatre amiguets seus com a patrons de la fundació, entre ells Pere Mayor a qui nomenaren president i a més canvià els estatuts. Tot, insistim, il·legal.\nTot açò era una bomba per al partit en que tots militaven, per consell del seu advocat de llavors accediren a fer un acte conciliatori previ. Això se feu a la seu del partit, el Bloc Nacionalista Valencià, en presència dels màxims dirigents de llavors, Pere Mayor i Enric Morera. Joan Senent demanà també que estiguera Pepa Chesa, altra dirigent. L'acord al qual s'arribà és que Joan Mansanet devia de justificar les despeses irregulars, en la qual cosa semblaven estar tots d'acord, tot i que posà com a condició fer-ho en seu d'advocat. Però Joan Senent, que ja el coneixia, li va fer firmar un document comprometent-se a fer-ho. Al final no presentà la documentació requerida, a més la que presentà era tota errònia i mal preparada.\nI com aquesta conciliació prèvia havia fracassat, llavors decidí Joan Senent anar a la via judicial a principis de 2008. Des de llavors està el tema en mans judicials. Esperem que al final se faça justícia. Encara que, simplement dir que en tot aquest temps, Joan Senent ha estat expulsat de la presidència de la fundació, i han posat de president Pere Mayor, i de secretari Joan Mansanet. Els diners que estaven en el Fons de Garantia de Dipòsits provinents de l'expropiació dels dos immobles de la Fundació a la ciutat de València han desaparegut, amb la qual cosa el volum de la presumpta estafa és considerable.\nCom hem dit al principi, doncs, les estafes de Joan Mansanet no poden ni deuen durar més. PERQUÈ QUI ESTAFA ELS NACIONALISTES ÉS PITJOR QUE ELS BLAVERS.\nJOAN MANSANET DEU SER EXPULSAT DEL NACIONALISME.\nI LA JUSTÍCIA DEU CONDEMNAR-LO ROTUNDAMENT PER AQUESTA PRESUMPTA ESTAFA.\nESPEREM QUE AIXÍ SIGA.\n#2 17-07-2021 22:19:23\nRe: Informació urgent sobre una presumpta estafa de Joan Mansanet\nRealment és molt greu el que contes. Esperem que la justícia ho aclarisca aviat.\nEl que és sorprenent és que a aquest Joan Mansanet no l'hagen tirat del partit, com a mínim fins que la justícia aclarisca les coses. I no sols això, sinó que ha estat 9 anys d'assessor de Consol Castillo (dona de Pere Mayor) a l'Ajuntament de València embutxacant-se uns 3500 € mensuals.\nEn Compromís donen premi a la gent que està ficada en embolics com els que conta aquest usuari i que estan pendents de resolució per part de la justícia? En fi\nI recordem que, segons la norma 12 del nostre fòrum\n#3 18-07-2021 08:21:05\nPerfectament dit, Militant. Respecte moltíssim a qui es dedica a crear un compte específicament per a informar-nos de les estafes d'aquesta mena d'individus. Observem com açò no deuria de ser un assumpte nou ja que aquest Joan Mansanet porta prou de temps així, i que Compromís ja sap perfectament el que passà.\nI Webmestre, et faig una pregunta: és aquest missatge tan greu com per a que tu recordes eixa norma del fòrum? No és res en contra teua, però alguns missatges meus són igual de greus que aquest i no m'has avisat en aquells.\n#4 18-07-2021 17:28:36\nNo patisques, Llibertari, quan observem quelcom greu t'ho direm. Els teus missatges no són pas tan greus com aquest, en el sentit que denuncia un xic que presumptament té contactes amb cercles de poder que fins ara li han ajudat.\nPerò res no és etern...\n#5 18-07-2021 19:01:38\nBé, de nou gràcies per aclarir-me el tema, Webmestre.\n#6 22-12-2021 12:07:20\nDoncs jo tinc un conegut que coneix molt bé el Joan Mansanet i m'ha contat coses fortes d'ell. És un ser menyspreable, que s'ha passat tota la vida estafant gent de bona fe (que potser s'han enlluernat per la seua imatge de pijo benestant) i que és incomprensible que no hagen fet fora ja de Compromís i del nacionalisme valencià.\nAnem a fer un repàs:\n-Si anaiitzem els antecedents de la seua família, ja son pare Rafael Mansanet, que treballava en el món de les assegurances, féu una estafa que anà la policia i li precintà el despatx. Diuen que salvà pels contactes que tenia amb l'Opus Dei.\nLa seua família prové de Simat de la Valldigna (la Safor) i són uns terratinents i explotadors, primer de garrofers, i després de tarongers. Gent molt creguda, i de fet la mare de Mansanet tenia criada en el poble (l'única!). Per cert, treballar dur no és lo seu en aquest xic, com anirem veient. I és tan inútil que no ha estat capaç de mantenir el conreu de taronges a les seues terres i l'ha substituït per alvocats (aguacates). I és que de la gent pija i coenta poc se pot esperar.\n-Quan anava a la facultat de Dret (on fou un estudiant mediocre), ja era un personatge d'allò més singular. Ja llavors usava una vestimenta de pijo-executiu (influència de son pare i de l'Opus Dei segurament) que enlluernava molta gent. Però es ficà en el BEA (Bloc d'Estudiants Agermanats), que era un grup més aviat de gent de poble (perquè Mansanet prové de Simat de la Valldigna però ell és de València ciutat) i d'esquerres.\nAllà tingué un enfrontament personal amb Ximo Bosch (altre pinta, d'ell en perlarem en altre moment). Fou un enfrontament pel lideratge del grup, entre dos "maredeuetes".\nAl final pergué i se n'anà. I llavors muntà l'Associació "Tirant lo Blanc". Des d'aquesta associació es dedicà a promoure el neoblaverisme entre la gent jove, i a cercar poltroneta clar, la qual cosa en alguns moments aconseguí, com veurem.\nComentar també que en aquella època, en les manifestacions nacionalistes que s'hi feien a la ciutat de València, ELL ANAVA DE PÚBLIC. No tenia collons ni per a participar a la mani? ÉS POSSIBLE QUE FÓRA TAN COVARD? Què se pot esperar d'un personatge aital?\nQuan anava a la Facultat de Dret conten també que ell i altres dels seus amigots (en especial Robert Barberà, que li professa una admiració gairebé homosexual he he he) se posaven ajocats en una mena de barra que hi havia en el rebedor, controlant tota la gent que entrava i eixia, com si foren els amos. Se pot ser més imbècil i ridícul???\n-Al voltant de 2002-3, tingué lloc un lamentable fet al poble dels seus pares, Simat de la Valldigna (perquè insistim que ell és de València ciutat). Resulta que, una volta més, s'enlluernaren amb la seua imatge i retòrica de pijo-executiu, i el nomenaren secretari de la Cooperativa "La Valldigna". Allà presumptament cometé la seua primera gran estafa (perquè a banda d'aquesta i la de Joan Senent ací explicada, hi han més, com veurem). Molts diners desaparegueren, i quan anaven a enxampar-lo, fugí literalment per cames, raó per la qual a Simat li tenen ganes. Aprofitar-se en qualsevol cas de la poca cultura dels llauradors per a estafar-los és molt lamentable, miserable i fins i tot repugnant.\n-Abans, però, se conta que en 1995 la revista Saó li pagà mig milió d'antigues pessetes per a fer un llibre sobre cooperativisme valencià...llibre que no va escriure mai (perquè entre altres coses és un gos i un gandul, per això està grosset).\n-Durant un temps, aquest xic fou el màxim dirigent de l'antic BNV (base de l'actual Compromís), a la ciutat de València. També fou candidat del partit a les europees de 2003 (on aquest partit tragué els pitjors resultats de la seua història) i en 2007 candidat a l'alcaldia de València pel mateix partit.\nCom es pot comprovar, ha tingut posicions importants en el nacionalisme valencià, sempre ficat a dit i sobretot per la seua relació amb l'entorn de Pere Mayor.\nLes eleccions municipals del 2007 a la ciutat de València foren molt estranyes. El BNV féu una aliança amb el PSOE, i inicialment Joan Mansanet anava en posicions d'eixir regidor, però després ell mateix s'esforçà a convèncer la gent del seu partit de que calia que anara en posicions en la llista més baixes. I renunciar a ser regidor??? Potser com és un gos no tenia ganes de treballar. Però potser, més probablement, conten les males llengües que rebé diners del PSOE per a això.\n-Sobre la presumpta estafa a Joan Senent, es parla ací, tingué lloc en eixe temps.\n-També per aquell temps ell i un altre pinta, Lluismi Campos, presumptament estafaren el capellà nacionalista Pere Riutort i la seua fundació "La Mata de Jonc". Sembla que qui feu la part més important de l'estafa fou Lluismi Campos, però Joan Mansanet també col·laborava llavors molt en aquella fundació i hi prengué part. Diuen però, que Campos i Mansanet s'han barallat darrerament, i és que ja diuen que els mafiosos sovint acaben barallant-se entre ells.\n-Podria esperar-se que a un personatge tan problemàtic i tan fosc el tiraren del partit i del nacionalisme valencià definitivament veritat?\nDoncs no. L'any 2011 Consol Castillo, dona de Pere Mayor, amb qui ja hem apuntat que tenia una relació molt estreta, isqué triada regidora a l'Ajuntament de València. I nomenà Mansanet com a assessor (nou nomenament a dit). Això implica embutxacar-se cada mes 3500 € nets, en 14 pagues, i un treball a mitja jornada, amb caps de setaman lliures (treball ideal per a un gos com ell).\nAixí ha estat la darrera dècada, fins que en 2019 Consol Castillo decidí no continuar com a regidora. Llavors Mansanet presentà la seua candiadatura per a les primàries de Compromís per a triar els candidats a la llista municipal de València a les municipals d'aquell any. Com que Joan Mansanet tragué una posició que no li permetia ser regidor, abandonà la política activa.\nNo sabem res d'ell en els darrers temps, però investigarem. És possible que l'hagen nomenat a dit per a altre xirtinguito, perquè treballar dur, aquest xic, no és lo seu. I sembla que sols sap fer estafes i coses fosques per a sobreviure.\nSembla que la causa de tanta ambició pels diners és la seua voluntat desmesurada de mantenir un estatus de riquet de poble, en el qual li han educat. Conten així que quan se casà amb Eva Sanchis (altra poca-vergonya, que se posà un sou de 48000 € bruts anuals com a alcaldessa de Godella [Horta Nord]) en el monestir del Puig (un dels llocs on se casen els pijos de la ciutat de València), a banda de convidar unes 200-300 persones, llogà un ballador valencià perquè li feren un ball típic davant. És semblant al que fan els bascos, que ballen un aurresku o com se diga davant de les autoritats. Ell ja se veia com a autoritat llavors!\nDir per últim que aquest xic sembla ser amic íntim de Jordi Pujol Junior, sí, el de Victoria Álvarez, la col·lecció de cotxes de luxes i les innombrables estafes. A ell el dugué Mansanet una volta a l'escola d'estiu de l'ACV Tirant lo Blanc. Aquest supera Mansanet, cert, però amb mestres així, res bo no se pot esperar.\nI A UN PERSONATGE AIXÍ ENCARA NO L'HAN TIRAT DEL PARTIT?\nESPEREN QUE ALGUN DIA EL PP, CS, VOX, EL PSOE I TOTA LA SOCIETAT VALENCIANA SÀPIGUEN QUE EN COMPROMÍS ENCARA HI HA UNA PERSONA AIXÍ I DAMUNT HA TINGUT CÀRRECS IMPORTANTANTS?\nDoncs si no ho fan, és la nostra obligació escampar tota aquesta info a tots els partits valencians i a la societat valenciana en general.


LA PRÈVIA / Badalona – Conquense – CFBadalona\nDivendres sant, a la tarda, rebem el Conquense, en partit avançat a la 34a jornada. Després de guanyar a Peralada, les nostres il·lusions són màximes. Com sempre, però, no tindrem un rival fàcil, ja que l’equip manxec lluita per evitar el descens.\nEl dia, l’hora i el lloc: Divendres, 19 d’abril, 17 hores. Estadi Municipal de Badalona.\nL’àrbitre: Carlos Aranda Anquela (aragonès). Debuta aquesta temporada a segona B, una categoria en la qual només ha xiulat onze partits. No ens ha xiulat mai, ni a nosaltres ni al Conquense.\nEl rival: El Conquense és el quinzè classificat, amb 36 punts, després de vuit victòries, dotze empats i tretze derrotes en 33 partits. Ha marcat 28 gols i n’ha rebut 39. A fora, ha guanyat tres partits, ha empatat cinc i ha perdut vuit. El seu últim resultat és una victòria a casa, davant el Mestalla (3-0).\nL’entrenador rival: César Laínez. Ens hi hem enfrontat quatre vegades, sempre quan entrenava el filial del Real Saragossa, de les quals hem guanyat tres i hem perdut una.\nNosaltres: Arribem després de guanyar a fora, contra el Peralada (1-2), un resultat que ens manté en la novena posició, a quatre punts dels llocs de play-off.\n← TROFEU JOAN SAISÓ / Natalio, de nou líder, amb sis gols\tEL PARTIT / Badalona – Conquense 0-0 →


The Daily Avalanche: Les despulles de Nabokov\nPoc abans de morir el novembre de 1977, l’escriptor Vladimir Nabokov demanà a Vera, la seva eterna esposa, que un cop desaparegut destruís tot el material de la novel·la en la qual estava treballant. Fos per preservar un record del seu estimat marit o per por d’assumir la responsabilitat, Vera Nabokov morí l’any 1991 sense haver complert els desitjos de Vladimir.\nL’any passat, gairebé per sorpresa, Dmitri Nabokov, fill únic i hereu de l’escriptor, publicava aquests escrits darrers sota el títol de “The Original of Laura”. No vaig estar gaire al cas de les reaccions que es poguessin produir ran d’aquest esdeveniment; però estic gairebé segur que esclatà una vegada més la vella polèmica sobre el que cal fer amb el llegat dels artistes desapareguts [en aquest sentit no em cansaré de recomanar l’excel·lent “Els testaments traïts” de Milan Kundera].\nVaig rebre la primorosa edició anglesa com a regal de Nadal, però no va ser fins el proppassat 2 de juliol que em vaig decidir a llegir-la, el que pot ser un bon indici de l’interès que d’entrada em desvetllava. Casualment, he descobert a posteriori que el 2 de juliol de 1977 fou la data de la mort del novel·lista, el que podria induir a algú més crèdul en trobar connexions des de l’ultratomba.\nEl llibre ve prologat per l’inefable Dmitri qui, amb una ampul·losa prosa nostàlgica que malda per imitar la del seu pare, intenta justificar la seva decisió sense que els seus motius acabin de quedar clars. Com era d’esperar, cita com a testimonis de la defensa els habituals Kafka i Max Brod, i també recorda que “Lolita” fou salvada per Vera, quan el seu autor ja s’encaminava amb el manuscrit en direcció a l’incinerador. Vladimir Nabokov que és un escriptor de culte, allò que perillosament s’anomena “un escriptor d’escriptors”, compta de segur amb un nombre suficient de fanàtics com per a fer viable comercialment qualsevol operació de venda del seu “merchandising” pòstum i Dmitri, diu que pressionat per aquesta colla de seguidors, s’ha sotmès al judici de la història amb la decisió de fer pública aquesta “Laura”.\nJa he dit que el llibre està molt ben editat, amb bella tipografia recreada a partir de la Bodoni i fulls amb consistència de cartolina on es reprodueix un facsímil de les fitxes en les quals Nabokov escrivia en llapis l’esborrany de les seves novel·les, cadascuna acompanyada de la seva transcripció literal. El disseny juga sovint amb les línies de punts, com si algunes parts de la pàgina poguessin ser retallades, i de fet és així: qui vulgui pot desprendre les fitxes facsímils, que tenen les vores perforades, i posar-les en una capsa, tal com les conservava l’escriptor.\nEn quant al text, què es pot dir de poc més d’un centenar de fitxes escrites per una cara, que es llegeixen en un parell d’hores? Cinc “capítols” que, més que esquemes de capítols, són un seguit de frases inconnexes, interrompudes arbitràriament. Algunes sensuals i recargolades imatges, marca de la casa. Obsessió per l’erotisme, per la memòria, per les genealogies, i també per la decadència del propi cos i per l’autodestrucció virtual. Aquest material dispers, sense cap sentit narratiu i amb escassos fragments epifànics, tant podria ser l’origen remotíssim d’un llibre com el vagareig d’una ment que repapieja sobre els temes de tota una vida. M’he sentit molt incòmode tafanejant entre aquestes misèries de la decadència d’un gran escriptor.\nNo crec que Nabokov, ell que era tan premeditat i meticulós en tot el que publicava, aprovés mai la maniobra del seu fill. Cal tenir molta barra per anunciar en la portada del propi llibre que es tracta d’una novel·la en fragments o d’una obra mestra inacabada. Ni de lluny. Si Dmitri Nabokov hagués tingut una mica de decència, ja que no volia destruir allò que el seu pare volia que desaparegués amb ell, hauria hagut de donar la capseta de fitxes a alguna universitat, que ja se sap que els experts de l’acadèmia estan acostumats a fer croquetes passadores amb aquest tipus de desferres.\nNo cal dir que, de forma absolutament supèrflua i en edició més austera, comptem amb traduccions d’aquestes deixalles tant en català com en castellà, un esforç que es podria haver invertit en traduir algun dels Nabokov de debò que encara ens romanen inèdits. O, si no, en un Dickens (que també en falten), per què no?\nalastair 6 de juliol de 2010, a les 0:38\nSeñor Allau, yo nunca me fiaría de mis viudas, y mucho menos de sus hijos.\nGalderich 6 de juliol de 2010, a les 1:33\nBona crítica però bona edició!\nEn Dimitri té clar el per què ho vol publicar... encara que no ho digui clar: caixa cobri!\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 7:14\nPer això mateix, senyor Alastair, procuraré no deixar ni vídua ni fills.\nClidice 6 de juliol de 2010, a les 7:15\nai les dues F's: fama i fortuna, qui se'n pot estar? i com vols que se n'estigui si, al damunt, segur que no s'ha tret els voltors de sobre en tot aquest temps?\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 7:15\nGalde, sí, l'edició és molt bona, però és suficient per justificar un contingut quasi nul?\nLluís Bosch 6 de juliol de 2010, a les 7:39\nEls motius del Nabokov petit són ben evidents, però també hi ha un mercat de les coses morboses que reclama aquesta mena de productes.\nSort que ho han editat amb la Bodoni...\nmatilde urbach 6 de juliol de 2010, a les 7:40\nSi vols anar ben servit, destrueix-te tu mateix els manuscrits!\nen Girbén 6 de juliol de 2010, a les 8:13\nDesconec on paren la important col·lecció de papallones caçades pel Nabokov i tots els preciosos dibuixos que en feia. Cal suposar que el Dimitri també ho ha convertit en mercaderia.\npfp 6 de juliol de 2010, a les 11:25\nAllau, fantástica entrada¡¡¡... me pregunto cuantas "cajitas" maravillosamente diseñadas intentan hacernos pasar por lo que no son...\npfp 6 de juliol de 2010, a les 12:46\nparece que se ha perdido mi comentario Allau, te decía que me ha parecido estupenda esta entrada, y que se intenta pasar mucha "cajita" de diseño por lo que no es...\nNabokov en todo caso no se lo merece\nBrian 6 de juliol de 2010, a les 14:02\nLa pela és la pela, que deien els clàssics. Em recorda aquestes subhastes que de tant en tant fan a Christie's del raspall de dents que va fer servir Katharine Hepburn a "The African Queen"\nPuigmalet 6 de juliol de 2010, a les 17:04\nCom amant de les croquetes i de les universitats, m'intriguen aquestes croquetes passadores universitàries. Dubto que cap universitat esmercés tanta virolla en una edició així...\nEn tot cas, aquí qui primer va trair el testament és Vera. Els fills ja són una altra història (vegi's els de can Centelles).\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:23\nClídice, de fortuna, amb els drets del seu pare crec que ja anava servit i de fama diria que amb aquesta moguda s'ha guanyat més aviat la infàmia.\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:24\nLluís, ja veig que tu, com en Galde, en el fons sou uns estetes i per una Bodoni ben posada esteu disposats a perdonar-ho tot.\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:25\nMatilde, la teoria és bona, però el pobre vellet devia tenir l'esperança que se'n sortiria i que encara podria acabar la seva "obra mestra".\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:28\nGirbén, la veritat és que ho ignoro; però m'oloro que d'això ja se'n devia ocupar en Vladimir en vida; perquè, encara que una col·lecció estigui sempre inacabada, té un valor que mai no pot tenir l'esborrany d'una idea.\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:31\nPilar, es de temer que después de esto vayan apareciendo nuevas cajitas; pero a mi ya no me pillan.\nParece que los comentarios hoy han hecho lo que les ha dado la gana; pero al final han llegado, repetidos y todo.\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:33\nSí, Brian, però un raspall de dents tots sabem el que és i aquí ja intervé el fetitxisme de cadascú; però si et venen "una obra mestra inacabada" és fàcil caure-hi.\nAllau 6 de juliol de 2010, a les 19:38\nPuig, potser no m'he explicat. Quan dic que si la família volia fer públic el manuscrit, el seu lloc natural era la universitat. Però res d'edicions luxoses i màrqueting, només articles en revistes especialitzades per a consum d'acadèmics.\nI repeteixo que jo no vull culpar Vera, que més que incumplir el desig del seu marit, només va procrastinar i passar la responsabilitat al seu fill.\nLEBLANSKY 6 de juliol de 2010, a les 23:20\nPenso que les edicions, quan més treballades i quantes més extres portin, millor; qualsevol fetitxista -i la immensa majoria dels lletraferits ho som- ho agraeix. Que el contingut sigui fluix o nul és una altra cosa.\nAllau 7 de juliol de 2010, a les 0:08\nLeb, no és per fer-me el xulo, però jo hi poso el contingut, tu me l'edites, i guanyem per golejada a aquest Dmitri de mal nom.\nLEBLANSKY 7 de juliol de 2010, a les 7:55\nAllau: fet, quan tu vulguis ens posem! (i aprofitaré per editar també la teua Alícia comentada)


Tània Parra | ACIMC\nACIMC > Socis > Piano > Tània Parra\nHa realitzat els seus estudis musicals al Conservatori Superior Municipal de Música d’aquesta ciutat, on ha estat deixeble de la professora Ma Jesús Crespo. Té els títols superiors de Piano, de Música de Cambra i de Solfeig, Teoria de la Música i Acompanyament. A Londres, ha rebut classes de Postgrau del pianista Peter Bithell, concertista i professor de la Guildhall School of Music and Drama, i ha treballat també amb els lideristes Dalton Baldwin, Manuel Garcia Morante i Wolfram Rieger .\nActualment exerceix la seva tasca pedagògica com a professora de piano del Conservatori de Música Isaac Albéniz de la Diputació de Girona.\nLa Tània ens diu que no és compositora però li encanta inventar-se contes al piano perquè els petits pianistes, tot jugant, aprenguin a expressar-se a través d’aquest màgic instrument.


Imprimeix Visites guiades a les muralles ibèriques del turó del Montgrós\nConverteix Visites guiades a les muralles ibèriques del turó del Montgrós a PDF\nVisites guiades a les muralles ibèriques del turó de Montgròs tots els dissabtes, diumenges i festius\nHoraris: des del 7 de gener fins al 28 de febrer, a les 12 h; des de l'1 de març fins al 30 de juny, a les 11 i 13 h; des de l'1 de juliol fins al 31 d'octubre, a les 11, 13 i 16 h; des de l'1 de novembre fins el 20 de desembre, 11 i 13 h; de Nadal a Reis, tancat.\nVisites concertades fora dels dies assenyalats per a grups (mínim 10 persones) Concertar la visita amb antelació al telèfon o correu electrónic indicats.\nTags: ibers, montgrós, muralla, patrimoni, fortificació, arqueologia,


Notícies | Barcelona Beer Festival 2019\nDes dels seus inicis, el BBF ha tingut voluntat divulgativa. Acompanyar en el descobriment de la cervesa artesana a tot aquell que s’apropa amb curiositat. També, de sempre, el festival ha apostat per la classificació d’estils feta en la guia BJCP, una de...\nEl BBF té una llarga tradició de visites de cèlebres cerveseres internacionals que s'acosten fins al festival per donar a conèixer de primera mà projectes cervesers interessants alhora que els permet descobrir per si mateixos el nostre sector cerveser. Aquest any no...\nCoincidint amb la vuitena edició del BBF, el festival llança el premi "Steve Huxley-Reconeixement a la carrera professional cervesera". Neix amb la voluntat de ser atorgat anualment pel Barcelona Beer Festival (BBF) per tal de guardonar i reconèixer les...\nHops&Hopes és la cervesa més veterana del Barcelona Beer Festival, no s’ha perdut ni una edició des del primer any al Convent de Sant Agustí. És una cervesa nascuda i crescuda des de l’amistat amb aquells a qui considerar més que amics, la família de Masia...\nEl cartell d'enguany del BBF l'ha realitzat l'artista belga Jean Goovaerts, conegut per ser el creador de la imatge i etiquetes de la cervesera de Brussels, Brasserie de la Senne. Un estil inconfudible, amb clares influències d' Art Deco i del realisme socialista....


Setanta-cinc equips pedalaran a l'Oncobike - Diari de Girona\nSetanta-cinc equips pedalaran a l'Oncobike\nLa cursa solidària destinarà els diners a finançar el servei d'Estètica Oncològica per reduir els efectes secundaris\nUn total de 75 equips d'entre quatre i sis ciclistes -18 més que l'any passat- participaran el pròxim dissabte 19 d'octubre en la quarta edició de l'Oncobike, una cursa solidària en BTT organitzada per la Fundació Oncolliga Girona que recorre camins i pistes de la Vall de Llémena, a cavall entre les comarques del Gironès i la Garrotxa.\nPer tercer any consecutiu, el centre neuràlgic de la prova estarà situat a la localitat de Sant Gregori, que acollirà la sortida i l'arribada, i els equips podran optar entre dos recorreguts: 200 km o 113 km.\nEs diners que es recullin amb aquest esdeveniment esportiu i solidari es destinaran a finançar el servei d'Estètica Oncològica que s'ha posat en marxa aquest any i que té com a finalitat prevenir i minimitzar els efectes secundaris que els tractaments oncològics tenen sobre la pell i les mucoses dels malalts, especialment de les dones. Per aconseguir aquest objectiu solidari es demana a cada equip que faci un donatiu mínim de 500 euros, tot i que molts d'ells acaben superant aquesta quantitat gràcies a les aportacions d'empreses patrocinadores i de particulars.\nL'especialista en estètica oncològica Núria Izquierdo és l'encarregada de desenvolupar aquest programa, del qual ja s'han beneficiat 107 pacients des de la seva posada en marxa fa un any i mig. El programa ofereix a les pacients tractaments estètics per fer front als efectes del tractament.\nUn miler de persones participen en la marxa del xuixo de Girona més multitudinària i solidària.\nMés de 4.000 persones corren contra el càncer a diferents poblacions de les comarques gironines.\nAcord entre el GEiEG i l'Oncolliga per fomentar "l'esport per a tothom".


TERÀPIES HOMEOPÀTIQUES PERSONALITZADES\nAquesta ens pot ajudar a tractar processos aguts (malalties respiratòries, digestives i dermatològiques, entre altres) patologies cròniques (al·lèrgies i problemes dermatològics) i problemes psíquics, emocionals o de comportament (pors, ansietat, gelosia, etc.).\nAixí mateix, l’homeopatia també pot ser de gran ajuda per al tractament d’algunes malalties mentals com, per exemple, la depressió, l’ansietat i l’insomni. En aquests casos és molt important realitzar una entrevista clínica per identificar els símptomes i analitzar les reaccions del pacient, sense oblidar la psicoteràpia.\nCal tenir en compte que, actualment, països com Alemanya, Anglaterra i els EUA estan desenvolupant un tipus de teràpia homeopàtica basada en altíssimes potències de dilució, amb l’objectiu de fer vibrar el cos a tots els nivells possibles i reparar estructures vibracionals molt complexes presents al nostre camp físic o àuric. Els resultats són espectaculars.\nMés en aquesta categoria: « ACTIVITATS i DIVULGACIÓ\tORTOPÈDIA »\nActivitats\tAgenda\tAnálisis\tArracades\tCabell\tControl\tCosmètica\tDermofarmàcia\tDietètica\tDolor\tDoula\tEstètica\tfòrmules\tGenòmica\tHomeopatia\tLesions\tMaternitat\tMedicaments\tMuscular\tNadó\tNutrició\tOrtopèdia\tPell\tpersonalització\tPes\tTapping\tteràpia\tTest


Ja és aquí el nou butlletí de Marianao Té Cor! – MARIANAO TÉ COR\nJa és aquí el nou butlletí de Marianao Té Cor!\nJa es aquí el nou canal comunicatiu per mantenir-te al dia de les novetats del barri. Un espai que esdevé una eina on mantenir-nos al dia de les novetats que van sorgint des del procés, però també amb ganes què el sentiu un espai comunitari on tothom pugui formar-hi part.\nMarianao Té Cor és el batec que ho fa possible: una iniciativa comunitària que reuneix persones i institucions per treballar conjuntament en la construcció d’un barri més inclusiu i cohesionat.\nLa seva missió és generar una xarxa de relacions que afavoreixi la creació de respostes conjuntes a problemàtiques col·lectives detectades al barri i que fomenti la cohesió, la convivència i la participació en la vida social i comunitària de les veïnes i veïns.\nMarianao Té Cor vol fer del Barri de Marianao de Sant Boi un territori on viure i conviure, construint una comunitat cohesionada i participativa a través del treball en xarxa i la implicació de la ciutadania.\nValors com la Participació, la cohesió social, la interculturalitat, la diversitat, la convivència, la corresponsabilitat i el compromís social són els que ens defineixen.\nAquest mes trobareu….\nMarianao a prop de la gent gran\nAtreveix-te a jugar al Bingo Sensibilitzador de NEU\nEnlluerna’t a la Plaça de la Generalitat\nMarianao Té Cor us desitja molt bones festes!


Text de l'Evangeli (Mt 5,27-32): En aquell temps, Jesús digué als seus deixebles: «Ja sabeu que es va dir: ‘No cometis adulteri’. Doncs jo us dic: Tothom qui mira la dona de l'altre amb desig de posseir-la, ja ha comès adulteri amb ella en el seu cor (...)».\nAvui Jesús és taxatiu: o tot, o res. L’amor és així. També en el matrimoni!, ja que casar-se és, exactament, “regalar la meva vida”. És la institució del compromís total entre un home i una dona amb vista a “regalar-se la vida” i “regalar la vida” (als fills). Qualsevol restricció desqualifica el matrimoni.\nAixò implica un “per a sempre” i un “solament tu”. L’amor és “totalitzant”: o tot o res. Les condicions i les restriccions són per al comerç. No hi ha volta de full. I el sentit de la “celebració” del matrimoni (tant civil com religiós) és el d’atorgar-se aquest compromís públicament: davant la societat (no és lògic que aquest compromís romangui amagat) i davant del Creador (l’amor i el matrimoni són un “invent diví”).\n—No hi ha festa nupcial sens un acte jurídic, en el que l’home i la dona es lliurin i acceptin mútuament. I és que tant el Dret com la Festa són realitats socials: ningú no és capaç de celebrar una festa per si sol, tot prescindint dels altres.\nOn hi ha amor no hi ha divorci; on hi ha divorci no hi ha amor\nAvui, Jesús ens remarca que la totalitat degenera en parcialitat —i deixa de ser amor— quan hom pretén una “conjugalitat” amb més d’una persona o si interposem un límit temporal. L’amor conjugal no es pot compaginar ni amb la temporalitat ni amb la mediocritat. No és possible una declaració plenament amorosa en la qual entri explícitament una limitació, ja sigui en quant a la intensitat, ja sigui en quant a la durada temporal.\nCasar-se és quelcom tan definitiu com “llançar-se sense paracaigudes”. En canvi, “casar-se” amb la possibilitat legal del divorci és com llançar-se amb paracaigudes: no m’abandono plenament en l’altre, no poso la meva vida totalment en les seves mans.\n—El llenguatge manifesta el tarannà de l’amor matrimonial: quan algú diu “t’estimo” hom entén que és per a sempre, ja que a ningú no se li acut dir “t’estimo, però mentre em siguis útil”, o “mentre no...”. L’amor, en si mateix, té vocació de perennitat: els enamorats saben que hi ha eternitat!


Alcanar obre aquest divendres un punt d'informació LGTBI al Casal Jove ~ EbreDigital.cat\nRedacció Ebredigital.cat2020-10-14T17:33:01+02:0014 d'octubre de 2020|Societat| Alcanar|Ajuntament d'Alcanar, lgtbi|\nL’Ajuntament d’Alcanar i l’Associació Mediterrània LGTBI han impulsat un nou projecte al municipi per la igualtat, la diversitat i la inclusió de les persones LGTBI. El servei serà una realitat a partir del divendres 16 d’octubre, quan s’obrirà el punt d’informació LGTBI al Casal Jove. Membres de l’entitat hi seran una vegada al mes per a oferir suport i ajuda a totes aquelles persones que ho necessiten.\nEl president de l’Associació Mediterrània LGTBI, Àngel Joan Ros, ha explicat que “l’assessorament que arriba des d’una entitat d’igual a igual és fonamental per a eliminar barreres” i ha destacat que “el servei s’orienta a tota la societat però amb una atenció especial a les persones joves i des d’un enfocament que toca tots els àmbits de la vida”.\nTot i que presencialment hi seran el tercer divendres de cada mes, des de l’entitat avisen que estaran disponibles sempre que siga necessari per Whatsapp i correu electrònic. A més s’ha dissenyat una breu enquesta digital entre els joves per donar a conèixer els seus interessos i les seues necessitats a l’hora de dissenyar cursos o tallers per part de l’entitat.\nEntre els serveis que oferiran hi ha el d’atendre consultes i dubtes sobre pràctiques més segures per a reduir la incidència de les infeccions de transmissió sexual. També es realitzaran proves ràpides de detecció, de forma gratuïta, anònima i confidencial, així com la distribució de preservatius masculins i femenins.\nLa regidora de Joventut, Meritxell Ulldemolins, ha explica que “és un projecte molt engrescador. Després de detectar la necessitat de disposar d’un servei com aquest, va ser molt fàcil, una vegada vaig contactar amb Ros, posar-lo en marxa”.\nUna quarantena de vehicles marxen, lentament, per reclamar millores a #lacarreteradelavergonya que uneix el Poble Nou i la Ràpita


Son Espases habilita una planta de l'Hospital Verge de la Salut per als pacients de les residències amb covid-19\nS'hi podran habilitar fins a 20 llits que només podran utilitzar els usuaris dels centres de gent gran\n1 min. Palma 10/09/2020 11:59\nL'hospital de Son Espases ha habilitat deu llits de la segona planta de l'Hospital Verge de la Salut per als usuaris de les residències de gent gran que tinguin coronavirus, segons ha informat la Conselleria de Salut i Consum en un comunicat aquest dijous. Aquesta planta té la capacitat per habilitar-hi fins a 20 llits.\nSegons la Conselleria, a aquesta planta no ingressaran pacients que vinguin d'Urgències, d'Hospitalització de Son Espases o d'altres hospitals, perquè l'única via d'ingrés serà des de la residència. A causa de les característiques especials d'aquests pacients, la valoració i les cures seran diferents de les habituals.\nAixí, una vegada que els pacients siguin a la planta, no se'ls faran proves complementàries que puguin molestar o fer mal al pacient, els metges donaran notícies als familiars cada dia, s'hi restringiran al màxim les visites excepte quan es considerin oportunes i es tindrà una especial cura en l'avaluació i en el tractament de síndromes geriàtriques.\nSalut ha explicat que els pacients ingressats podran tornar a la residència sense aïllament si han estat aïllats almenys 14 dies des del diagnòstic o des del resultat d'una PCR positiva i han estat asimptomàtics, com a mínim, els tres darrers dies.\nLes Balears ja superen els 10.000 casos de covid-19 des de l'inici de la pandèmia


Capella de Santa Cecília de Sadernes\nPoble Sales de Llierca\nÉs d’origen romànic i ja s’esmenta el 977 com a “Sanctae Ceciliae de Sadernes” en una donació feta pel comte-bisbe Miró de Besalú a favor del monestir de Sant Pere. A la placeta, un rètol refereix la història i característiques de la mateixa.\nLa seva data de construcció es situa al segle XII. El 1999, l’Ajuntament va promoure la seva restauració.\nAl Museu Diocesà de Girona es guarda la imatge de Santa Maria, talla romànica de 70 cm d'alçada considerada prototipus de l'escola garrotxina, que s'havia venerat en el temple de Santa Cecília de Sadernes, citat com de "Saturnense" (any 1004) i "Sadernesio" (any 1362).\nL’edifici és d’una sola nau i volta apuntada. La nau va ser sobrealçada més endavant per motius defensius. A ponent hi ha la porta d’entrada amb arcs de gradació, llinda i timpà llis. En aquesta façana també hi ha una finestra convertida en ull de bou. El campanar és de torre amb teulat de quatre vents. Està construït sobre l’antic d’espadanya amb doble obertura. Fins a finals del 1970, al nord, hi havia una sagristia que fou enderrocada. Al sud hi ha tres finestres. A llevant hi ha l’absis, semicircular amb una finestra al centre. Hi ha cornisa tant a l’interior com a l’exterior, aquí ornada amb mènsules senzilles.


MAPES: Quant ha plogut al Pallars durant la històrica llevantada? | Pallars Digital\nDades: temporal glòria\nMAPES: Quant ha plogut al Pallars durant la històrica llevantada?\nLa Garrotxa i el Ripollès és on més aigua ha caigut aquests dies, mentre que les comarques pallareses es troben lluny dels registres màxims\nper Roger Tugas Vilardell , 24 de gener de 2020 a les 09:49 |\nPer contra, a algunes comarques hi ha caigut poca pluja. A la Vall d'Aran, de fet, les seves estacions només han registrat 34,2 litres per metre quadrat en tots els dies, mentre que el Pla d'Urgell només n'hi van caure 72,5; al Segrià, 77,7 litres; a la Noguera, 78,5 litres; i al Pallars Jussà, 78,9 litres. Pel que fa al Pallars Sobirà, la comarca va superar els 100 litres amb els 101,9 litres registrats.\nEls imperdibles, Societat, meteorologia, pluges, temporal, temporal Glòria, mapes, llevantada, vent, aigua


Escapada a Caldes de Montbui - Todo Barcelona\nInici Off Barcelona Escapada a Caldes de Montbui\nMarch 8, 2018 Off Barcelona\tDeixa un comentari\nCaldes de Montbui és un petit municipi situat a la província de Barcelona que et reserva grates sorpreses. Concretament, es troba a 35 quilòmetres de la Ciutat Comtal i, potser per això, abunden en ell les urbanitzacions habitades per persones que busquen allunyar-se del bullici de la gran urbs.\nUn cop explicat com anar a Caldes de Montbui, et direm algunes coses interessants que pots fer a la localitat. Aquesta és famosa per les seves aigües termals, que ja van ser aprofitades pels romans (de fet, el terme “caldes” fa referència a la calor d’aquestes aigües).\nCaldes de Montbui està ubicat sobre un balneari del que brota aigua a 74ºC.\nA la plaça de la vila, trobaràs la Font del Lleó, construïda el 1581 i molt a prop, les termes romanes, considerades les més ben conservades del nostre país i que pots visitar. Així mateix, a tocar trobaràs Thermalia, un centre d’exposicions on conviuen la dedicada a la cultura de l’aigua amb altres d’índole artística.\nEntre aquestes últimes, destaca la del Museu Manolo Hugué, una de les grans sorpreses de Caldes. Va ser aquest un escultor íntim amic de Picasso i, a les sales, trobaràs tant les seves obres com una important col·lecció de treballs del pintor malagueny, mundialment famós per crear el Cubisme pictòric.\nNo és l’únic museu de Caldes. Interessant és, igualment, el Museu Etnogràfic ubicat a la noucentista Casa Delger, que recrea la vida quotidiana d’una família de la zona al segle XVIII.\nD’altra banda, en ser tan saludables les aigües de la localitat, també trobaràs a la zona balnearis i spas. El més famós és el de les Broquetas, on pots aprofitar aquestes aigües riques en clor, brom, iode i fluor. Aquesta composició les fa molt recomanables per a malalties com l’artritis i tot tipus de fractures òssies. Tot i que no les pateixis, un tractament amb elles et deixarà com nou.\nIgualment, val la pena que visitis l’església parroquial de Santa Maria. La seva construcció es va iniciar el 1589, però no finalitzaria fins el 1714 i la seva portada és un perfecte exemple del barroc català. A més, destaquen les seves columnes salomòniques, creades pel francès Pere Ruppin, i la talla de “La Santa Majestat”, la part superior de la qual data del segle XV.\nFinalment, no has d’acabar la teva escapada a Caldes de Montbui sense gaudir de la seva gastronomia. Plats típics de la localitat són els preparats amb les “mongetes del ganxet” (un tipus especial de faves), els embotits i la mel, igual que postres com els “carquinyolis”, realitzats amb farina, ametlla i sucre. I, per acabar el menjar, una copeta d’anís de taronja o de “Flors del Remei”, licors també típics de la localitat.\nEn definitiva, si t’allotges al Youth Hostel Pere Tarrés i vols gaudir de la natura, és molt recomanable que t’acostis a conèixer Caldes de Montbui.