Reciclatge, reparació i manteniment de bicicletes a l’Institut del Ter de Manlleu – alTERna't\nEl projecte BiciTer de l’Insitut del Ter va néixer el curs 2016-2017 en el marc del programa Innovadors de foment de l’economia social i solidària de l’Ajuntament de Manlleu.\nL’Institut del Ter de Manlleu funciona en barracons des de 2013 a l’espera de la construcció del nou edifici de l’institut, just al costat de la ubicació actual. Degut a la manca d’instal·lacions esportives a prop del centre, els alumnes invertien aproximadament una hora per desplaçar-se fins al pavelló municipal, on fan l’assignatura d’Educació Física, i tornar a l’institut. El curs 2016-2017, l’equip directiu es va adonar que aquest fet reduïa considerablement la durada de les activitats que es feien al pavelló i van decidir buscar-hi una solució. Van ser els mateixos alumnes els que van proposar de fer el trajecte en bicicleta, però no tots en tenien de pròpia. Va ser aleshores quan l’Institut del Ter es va posar en contacte amb Biciclot, una cooperativa de treball barcelonina dedicada a promoure la bicicleta com a mitjà de transport ecològic, econòmic, saludable i per una mobilitat sostenible. Així va ser com, en el marc del programa Innovadors de foment de l’economia social i solidària de l’Ajuntament de Manlleu, es va iniciar el projecte BiciTer.\nBiciclot va cedir 25 bicicletes i es va crear un grup d’alumnes voluntaris de cursos diferents, els Teulateam, que es va dedicar a reparar i fer el manteniment de les bicicletes que la resta de companys utilitzaven per desplaçar-se fins al pavelló. Així doncs, durant els últims dos cursos els alumnes han participat en aquesta activitat extraescolar voluntària d’aprenentatge de servei a càrrec de Biciclot a l’Escola Taller de Manlleu, a l’antic escorxador. A més, tots els alumnes del centre van rebre una formació en educació viària per preparar-los per als futurs desplaçaments en bicicleta i el centre va adquirir cascos de protecció.\nEls alumnes de l’aula taller de l’Institut del Ter durant l’assignatura de reparació i manteniment de bicicletes.\nEn el curs 2017-2018 ja s’havien assolit els objectius del curs anterior i Biciclot va tornar a impartir un nou taller de reparació de bicicletes a les tardes. Segons Pere Serrasoles de Biciclot, va ser «una activitat d’aprenentatge de servei en retorn a la cooperació entre l’institut i el Museu del Ter en projectes comuns». BiciTer és un dels projectes de centre que s’emmarca dins el projecte MAGNETer, un projecte educatiu entorn del patrimoni cultural i natural del Ter en col·laboració entre l’Institut del Ter i el Museu del Ter de Manlleu. Els objectius del projecte BiciTer són, a més de reciclar, reparar i restaurar les bicicletes del centre per fer-les servir per al trasllat al pavelló, estimular les activitats d’aprenentatge col·laboratiu i crear un espai en què es fomenti la intel·ligència cineticocorporal, interpersonal i intrapersonal, sobretot en els alumnes amb més dificultats d’aprenentatge. La bicicleta està tan integrada a l’Institut del Ter que van participar a la Festa de l’aprofitament de Manlleu amb un taller de demostració per reivindicar que totes les bicicletes es poden reparar i reutilitzar.\nEn el present curs 2018-2019, l’Institut del Ter ja ha assumit el taller com a propi i és el professor d’Educació Física, Sendo Costa, qui imparteix l’assignatura dins l’horari lectiu. Costa és l’encarregat de realitzar l’activitat amb els alumnes de l’aula taller, un projecte de diversificació curricular. Biciclot, per la seva banda, «ens proporciona el material i ens dona un cop de mà de tant en tant», explica Costa. Misael Hernández, un dels alumnes de l’aula taller, explica que «abans no sabia reparar bicicletes i ara sé reparar un fre, una cadena» i afegeix que, de vegades, «ve en Pere de Biciclot, que és molt bo fent això i ens ensenya a fer coses més complicades que nosaltres no sabem fer». Una altra de les alumnes de l’aula taller, Manal Missaoui, explica que l’assignatura li serveix «per si algun dia vaig amb bici i se m’espatlla alguna cosa, doncs ara sé com arreglar-la». A principi de curs, els alumnes van rebre una classe de repàs per recordar els passos més importants a tenir en compte a l’hora de reparar una bicicleta. Trini Montero, la directora de l’Institut del Ter, afirma que «entre tots desenvolupen una tasca de cooperació molt important i, a poc a poc, s’estan convertint en uns experts a canviar una roda, arreglar els frens, canviar la cadena o posar a lloc el manillar». A més, els alumnes que han format part del Teulateam en els darrers dos cursos segueixen fent el taller pel seu compte, ara ja dins l’horari lectiu a les instal·lacions del centre i no com a extraescolar a l’Escola Taller. Segons Montero, la valoració tant per part del centre com per part dels alumnes del projecte BiciTer «és molt positiva».


La programació del Petit Romea inclou espectacles per als més petits, de 0 a 3 anys. Cinemúsica repassa la història del cinema mut, amb música en directe i escenes plenes d’emocions que ens recordaran escenes úniques de la història del cinema en blanc i negre.\nTeatre Barcelona sorteja un pack familiar de 3 entrades per la funció del 15 de març a les 11h. Per participar només has de respondre a la següent qüestió: Quina és la teva pel·lícula preferida de cinema mut? Deixa’ns la teva resposta en els comentaris d’aquest post.\nPots participar fins el dijous 12 de març a les 12h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels guanyadors l’endemà en aquest mateix espai i seran notificats per correu electrònic.


Has de saber sobre Assalt Sexual al Campus | CAT.Lamareschale.org\nAssalt Sexual al Campus\nPer a la Setmana Nacional de la Salut de la Dona 2017, sis dones nord-americanes senadors estan compartint informació important sobre qüestions crucials per a la seva salut.\nL'abast de les agressions sexuals en els nostres campus universitaris és sorprenent:\n• D'acord amb les estadístiques disponibles, el 19 per cent de les dones de grau han estat víctimes d'assalt sexual.\nA causa de que molts delictes no es denuncien, però, aquest nombre és probablement més gran.\n• Un informe del Departament de Justícia 2000 s'estima que menys del 5 per cent dels supervivents de violació assistir a la universitat informar del seu atac.\n• Una sèrie d'investigació del Centre per a la Integritat Pública en 2016 va trobar que en molts casos, els supervivents que vulguin reportar l'assalt sexual s'enfronten confusió sobre com fer-ho, la confusió sobre les normes acceptables de conducta i definicions d'assalt sexual, i una por al càstig per activitats anteriors algunes agressions, com ara el consum d'alcohol.\nEls desafiaments que enfrontem en confrontar els delictes sexuals en els nostres campus són probablement tan variades com les escoles respecte a les que els toca.\nPerò ja que està clar que tenim molta feina per davant per fer front als problemes sistèmics en el joc.\nCom exfiscal de crims sexuals, sé que la violència sexual és també únic en una altra forma, que gairebé sempre confiem que el supervivent de reportar el seu assalt amb la finalitat de buscar la justícia.\nI així com jo treball amb els senadors Kirsten Gillibrand i Richard Blumenthal per llançar una lluita sense precedents contra les violacions als campus universitaris, la meva atenció se centra en la recerca de polítiques que millor protegir i donar poder als supervivents, responsabilitzar a les escoles, i reforçar els processaments dels depredadors sexuals.\nPrimer es presenta un fet que vull que cada estudiant entengui, i que espero que els lectors de Salut de la Dona em pot ajudar a comunicar als nostres joves: És tant una violació de prendre avantatge d'un company que està incapacitat en un dormitori, ja que és a un estrany assalt a mà armada.\nEm temo que massa estudiants en els nostres col·legis i universitats que hi ha una diferència, que si tenien massa a beure, o es pengen cap a fora amb la gent equivocada en el lloc equivocat, que d'alguna manera és culpa seva que van patir agressions sexuals.\nVostè no necessita tenir judici perfecte per a ser la víctima d'un assalt sexual.\nTambé vull estar segur que tenim una ferma comprensió de totes les polítiques en el lloc i la realitat sobre el terreny a mesura que vam començar la formació de solucions polítiques.\nEl mes passat, que va posar en marxa un estudi de centenars de col·legis i universitats a tot el país.\nAquesta enquesta és la primera investigació del Congrés del seu tipus, i jo estic demanant respostes detallades sobre com assalts sexuals en els campus són reportats, com són investigats, el que recursos estan disponibles per als supervivents, com els estudiants són informats d'aquests serveis, la qual tipus de dades de les escoles recullen, la qual cosa s'utilitzen els procediments de seguretat, i quines relacions tenen les escoles amb la policia local.\nEls col·legis i universitats participants en la nostra enquesta representaran diferents tipus d'institucions (públiques, sense ànim de lucre i privades amb fins de lucre) i varien en grandària.\nLa meva esperança és que ens donarà una finestra a exactament com els nostres col·legis i universitats d'avui acte-o, de vegades, no actuen a protegir als estudiants i portar els responsables davant la justícia.\nLa llei federal prohibeix a les escoles que reben fons federals de la discriminació per motius de sexe, inclòs l'assetjament sexual i la violència.\nAquestes lleis requereixen ia les escoles per informar de certes dades sobre aquests crims, però hi ha un acord gairebé universal que aquestes dades són insuficients per comprendre veritablement l'abast del problema, i que, com en totes les jurisdiccions, el delicte d'assalt sexual és summament reportat.\nAixí que vaig a convocar una sèrie de taules rodones públiques llarg de la primavera amb les parts interessades clau, incloent els supervivents, la policia, l'educació superior i agències federals, per explorar formes d'enfortir el sistema de dalt a baix.\nFinalment, ja estic treballant amb els senadors Gillibrand, Blumenthal, i les polítiques de la Casa-la blanca Grup de Treball sobre Protecció d'Estudiants d'Assalt Sexual publicat recentment un seguit de recomanacions sòlides, a les embarcacions per protegir millor als nostres estudiants en els campus de tot el país, i sostinc les escoles responsables de proporcionar el més alt nivell de resposta quan es produeixen aquests crims.\nI vaig a estar segur de donar als lectors de la Salut de la Dona una actualització del nostre progrés en els propers mesos.\nCap dels nostres fills ha de ser deixat pel seu compte després d'haver estat víctima.\nCom exfiscal, i com a mare de les filles en edat universitària, estic decidit a donar veu als supervivents.\nEl senador Clara McCaskill és un ex fiscal del tribunal de crims sexuals, i l'ex comtat de Jackson, Missouri fiscal, on es va establir per primera vegada la unitat de la regió de Kansas City dedicada a la lluita contra la violència domèstica i sexual.\nElla va ser triat per al Senat dels Estats Units el 2006, la primera dona triada de Missouri-i actualment és un alt membre de la Comissió de Forces Armades, el que porta als esforços per lluitar contra l'assalt sexual en l'exèrcit, i President del Subcomitè de Comerç de Defensa del Consumidor.\n5 coses per saber si vostè està experimentant dolor o enduriment en els seus antecessors\nEstressat? Pot ser confús amb la teva memòria


Remeis amatoris, pactes amb el dimoni, encanteris, per a saber de persones absents, cercadors de tresors, remeis per a la salut. Bruixes i bruixots davant la Inquisició de Mallorca en el segle XVII – Lleonard Muntaner Editor\nFrancesc Riera i Montserrat\nRemeis amatoris, pactes amb el dimoni, encanteris, per a saber de persones absents, cercadors de tresors, remeis per a la salut. Bruixes i bruixots davant la Inquisició de Mallorca en el segle XVII\nAquest llibre sobre la bruixeria a Mallorca en el segle xvii té caràcter d’antologia. El seu autor, Francesc Riera i Montserrat, ha compilat i transcrit tot un allau de manuscrits generats per la Inquisició espanyola a Mallorca. En els processos judicials no només trobam exemples concrets contra els remeis amatoris, els pactes amb el Dimoni, els encanteris… sinó que, aquests processos, ens serveixen, sobretot, per entendre l’actitud repressiva vers les dones per part d’una jerarquia de poder —estamental, política i religiosa— en poques ocasions qüestionada.\nLa lectura d’aquest llibre ens transporta a la Mallorca de tres-cents anys enrere, no gens allunyada de la idiosincràsia d’altres indrets de la nostra Mediterrània occidental.\nRemeis amatoris, pactes amb el dimoni, encanteris, per a saber de persones absents, cercadors de tresors, remeis per a la salut. Bruixes i bruixots davant la Inquisició de Mallorca en el segle XVII quantity\nTrafalempa / 5\nDos capellans xuetes en defensa de Mn. Josep Taronjí\nLa causa xueta a la Cort de Carles III\nEnric Porqueres i Gené / Francesc Riera i Montserrat\nXuetes, nobles i capellans (segles XVII-XVIII)\nEls xuetes, des de la intolerància a la llibertat (Segles XVIII-XX)


TACET- L'ESPIA DE MAHLER: ELS MOSSOS DE LA MÚSICA\nLa música simfònica s'està revelant com un recurs òptim per a lluitar contra la delinqüència a les estacions de metro del Regne Unit. Mike Parker, director general de Nexus, l'empresa que gestiona el transport públic a la zona de Newcastle, ha declarat a la BBC que des que el 1997 els altaveus del metro van començar a difondre música de Bach, Mozart i Beethoven "s'ha reduït de manera considerable el comportament antisocial de les bandes de joves."\nNexus va ser la primera empresa que va posar en pràctica aquest sistema a Europa, important-lo de Montreal, Canadà. Però no n'ha estat l'única: l'any passat, London Underground (LU) va programar música de Mozart, i àries d'òpera interpretades per Pavarotti en algunes estacions de Londres. Des d'aleshores, segons dades de la policia, el nombre de delictes comesos a la xarxa del metro durant el 2005 va disminuir un 25% en comparació amb anys anteriors.\nPublicat per TACET - Espía de Mahler at 10:49\nAhà! Bon argument per rebatre aquells, entre puristes i esnobs, que fan fàstics de la música en metros i trens. M'ho arribo a creure i tot, que funcioni. Però em queda un dubte: ¿i els que porten enganxat a les orelles --i a les connexions neuronals-- heavy metal (o similars) a grans decibels?\n15 de maig, 2007 18:26\nteresa, tens raó, i cada cop hi ha més gent enganxada al ipods. He rebut la notícia amb escepticisme, la veritat.\n16 de maig, 2007 08:40


Renaldo & Clara (pop) | Torredembarra, Port Esportiu\nPreu:7 euros (general) i 5 euros per a diferents col·lectius\nInclòs en:Concerts de la Roca Foradada (Torredembarra)\nEl projecte liderat per Clara Viñals, torna amb L’amor fa calor, un disc que recordarem com l'ascens definitiu del seu pop cap a un cim nou. Si quedaven pocs dubtes sobre el talent de Renaldo & Clara, amb L’amor fa calor s'han dissipat del tot.\nAquest nou disc desprèn confiança i atreviment, i suposa una evolució en tots els sentits. Les noves cançons estan plenes d'originals lletres que oscil·len entre una honestedat desarmant i la ironia més punxant. Però no només són les lletres les que sorprenen en aquest disc.\nLes melodies són enganxoses i contagioses, pròpies de les grans cançons del gènere. Les cançons de Clara Viñals desborden personalitat, sense prejudicis ni encasellaments, demostrant així que Renaldo & Clara es troben en el seu millor moment.\nConcert inclòs dins de la programació del Festival Roca Foradada 2022.


El cinema, cosa pública?\nCom a molta gent, el tancament de les sales de cinema d'Igualada m'ha deixat una mica tocat. El fet, anunciat de fa temps per l'evidència de la davallada d'espectadors, s'ha materialitzat aquesta setmana passada: una mala notícia i un fet irreversible, diuen, d'acord amb els temps que vivim. El cinema, art definidor del segle XX, ens ha marcat des de molts punts de vista. Tots som fills del setè art. La crisi actual de les sales de cinema no és menor i és un efecte més de la davallada de la cultura en molts terrenys.\nAnar al cine és un acte social de primera magnitud amb què pots participar d'un fet cultural bàsic per a entendre els temps que vivim i conformar la nostra sensibilitat estètica; sí, podem continuar mirant films a la tele, és veritat; ens en podem baixar per la xarxa, veritat també, però si deixem d'anar a una sala de projecció perdem un llençol i no em refereixo al de la pantalla.\nTothom s'omple la boca dient que la clau del futur del país és en l'educació dels infants i dels joves. A continuació hi hem d'afegir la importància de la cultura com el complement natural d'una societat “educada”. Tanmateix, ni de bon tros, no es veu clara ni decidida la determinació dels poders públics per resoldre aquesta clau i més aviat miren cap a un altre costat. Avui, a més a més, en el marc de la crisi econòmica, a ningú no se li escapa que la cultura i els serveis culturals no reben l'atenció pertinent, llegiu-hi les partides pressupostàries pertinents.\nArribats aquí, ens podem instal·lar en el debat de si el cinena és “una cultura” que cal “defensar”, és a dir, subvencionar. De fet és un debat de profunditat quan es considera la necessitat del suport públic de la indústria cinematogràfica. En canvi quan arribem al nivell de les sales de projecció, no ens hem parat a pensar en cap consideració que no sigui la del “comerç lliure”; un comerç exposat avui, com és sabut, a massa competència audiovisual i telemàtica que fa sucumbir el negoci de les sales de cine i que empobreix l'oferta cultural de manera alarmant. Perquè anar al cinema és participar d'un acte de cultura més o menys lliure si pots triar el producte, com ho és la tria de programes de televisió, o per internet. I aquí segur que entraríem a discutir sobre la naturalesa de molts productes que ens empassem i de la baixa qualitat cultural o, directament, de mala qualitat que ens pot arribar a embrutir, com s'esdevé amb productes de cultura televisiva que tots tenim al pensament.\nTot el cinema és cultura de la bona?, les sales de cinema garanteixen bon cinema? I les sales del Kursal d'Igualada? La resposta és que ni de bon tros, i pel que fa a Igualada més aviat hem sentit criticar manta vegades la política d'exhibició de l'empresa del carrer de Sant Magí, una política que, sense anar més lluny, ha discriminat en negatiu la projecció de cinema en català (o doblat en català), sovint amb un menyspreu flagrant pels interessos dels espectadors-ciutadans.\nL'abaixada de la persiana dels cinemes és un símptoma del malestar de la cultura (manllevem Freud). I és un símptoma clar d'un estat de malatia del cos social, que s'està quedant sense defenses cada dia: un cos que ha rebut una atzagaiada terrible amb l'aplicació del 21% de l'IVA per part del govern del PP, amb l'efecte determinant de la fugida d'espectadors del teatre i del cinema. I tot perquè qui s'ho ha de creure no hi creu i considera un producte de luxe allò que hauria de ser prioritari i, per tant, popular en el preu i en el tracte.\nADN.cat? Bon dia!\nLa pregunta, la data i Perejaume


L'hotel Panorama ja té comprador. Aquest divendres s'ha publicat al Butlletí Oficial de l'Estat que el govern espanyol ha autoritzat la venda de l'antic hotel Panorama de Sant Feliu de Guíxols a una societat gironina. Segons ha informat l'ACN, el que ha estat la joia de la corona de l'herència dels germans Anlló s'ha venut pel preu de sortida de la subhasta que pujava els 1'86 milions d'euros.\nDavant l'aplicació de l'article 155, corresponia a l'Estat la facultat d'autoritzar aquesta venda que fa mesos que s'espera, i ha estat avui quan s'ha publicat al BOE. El butlletí recull que el comprador és la societat Gestim Assessors Financers SL.\nD'aquesta manera es tancaria tot el procés de venda de l'hotel Panorama que recordem que va començar amb una subhasta que va quedar deserta al mes de juliol i que ara ja s'havia optat per la venda directe, que és el que s'ha acabat produint. Des del consistori es preveia que entre sis mesos i un any l'hotel tindria comprador, un calendari que s'ha complert ja que es tanca l'any 2017 amb l'hotel venut.


Xarestan Lahijan County (en)\nEls nasirwànides, d'origen local, van governar tot seguit al Biya-pish. Una tradició fa remuntar la nissaga a Nasir al-Dawla ibn Sebuktegin, germà de Mahmud de Gazni, però és totalment imaginària, i en realitat derivaria de Nasir al-Din al-Hasan ibn Ali al-Utrush, tot i que la relació no està establerta. En temps del mongol Hülegü, regnava a Lahidjan el nasirwànida Djamal al-Din Saluk ibn Saluk. En temps de l'il-kan Oldjeitu, la nissaga es va dividir en dues branques: la de Saluk ibn Salar a Kotum i la de Naw-Padishah (o Shah-i Naw) a Lahidjan, ciutat que per primera vegada apareix com a capital. La branca de Lahidjan es va sotmetre als il-kans quan es van presentar a la regió de Gilan el 1306/1307, i el sobirà va rebre en matrimoni la filla d'un oficial mongol i fou investit amb la sobirania sobre els altres prínceps locals del Gilan. Naw Padishah era un sobirà ric i la capital del seu regne, Lahidjan, era una ciutat pròspera on es produïa seda, blat i arròs, així com taronges i altres fruites subtropicals.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lahidjan&oldid=28139053»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 ago 2021 a les 12:21.


Portal de transparència – Obispo Climent Coop. V.\nInicio/Portal de transparència\nPortal de transparènciaAdmin2017-02-10T09:31:13+00:00\nLes societats cooperatives, com a part del sector de l’Economia Social, es regixen per principis de transparència i de gestió democràtica. A través d’este Portal de transparència es pretén facilitar a la ciutadania l’accés a la informació d’Obispo Climent Coop. V.: la seua activitat, l’objectiu i destinació dels fons públics rebuts i altres temes que puguen ser d’interés públic.\nMostrem així el nostre compromís amb la Llei 19/2013 de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern.\nData de l’última actualització: gener de 2017\nLlei 2/2015, de 2 de abril, de la Generalitat, de Transparència, Bon Govern i Participació Ciutadana de la Comunitat Valenciana


El 19% dels pisos que es posen a lloguer a Lleida tanquen el contracte en menys de 48 hores\nLa primera ciutat espanyola que apareix en el rànquing de lloguers «immediats» és Pamplona\nper Redacció 14/05/2018 13:31h\nEl 20% dels anuncis de pisos de lloguer que es publiquen a la ciutat de Barcelona només estan en el mercat durant les primeres 48 hores, segons el portal immobiliari 'Idealista'. Una demanda molt alta del mercat de lloguer encara enfila més aquesta taxa de lloguer «immediat» en determinats districtes de la capital catalana com és el cas del barri de les Corts i de Gràcia, on el 40% i el 30% de les ofertes de lloguer, respectivament, es lloguen en menys de dos dies. La primera ciutat espanyola que apareix en el rànquing de lloguers «immediats» és Pamplona on les ofertes de lloguer es tanquen en menys de 48 hores en el 36% dels anuncis publicats.\nImatge d'un rètol d'un pis en lloguer a la ciutat de Barcelona | LleidaDiari.cat\nFernando Encinar, cap d'estudis d'Idealista, assegura que el mercat de lloguer pren «velocitat» en la majoria de les capitals espanyoles i els anuncis de lloguer que tenen un preu raonable «volen al cap de poques hores» de publicar-se l'anunci. La demarcació de Tarragona registra una taxa de lloguer immediat del 17% i Lleida del 19%.\nL'estudi d'Idealista indica que les grans ciutats són les zones en les quals es concentra la demanda més gran de lloguer i on en general la taxa de lloguer «immediat» és la més alta. Pamplona en primer lloc del rànquing registra una taxa del 36%. Després de Pamplona s'observa a Santa Cruz de Tenerife, amb el 28% dels anuncis, Sant Sebastià amb una taxa del 27% i Burgos amb el 23%. Girona és la primera ciutat de Catalunya que apareix en el rànquing 'Idealista' amb una taxa de lloguer immediat del 22%, per davant de Barcelona amb una taxa del 20%.\nCentenars de nens de Lleida es convertiran aquesta setmana en 'petits científics'\nL'Hospital Arnau de Vilanova celebra el Dia Internacional de la Infermeria


Bona nit i tapa't: Testament\nÉs un moment de reflexió quan seus al voltant d'una taula per celebrar que el petit de la casa ja en fa 30. Per mi rai, que fa quatre anys que els tinc, però pels meus pares és adonar-se que ha passat molt temps des que ens van tenir, i realment deu haver passat molt ràpid. Que el nen en faci 30 és més dur per ells que pel qui canvia de dígit. Però per si no fos poc això, a mig dinar, que estava animat, ens han donat un bon ensurt al meu germà i a mi quan, de sobte, la meva mare ha deixat anar tan alegrement 'per cert, que el vostre pare i jo ja hem fet testament!'. Aquí es girava la truita, eh!\nTot plegat té una explicació, però que els teus pares et diguin que han fet testament posa els pèls de punta! Han tingut certs problemes en la gestió d'una herència familiar i han decidit posar-nos-ho molt més fàcil a nosaltres, que no haguem de fer pràcticament res per heretar. No és que ens puguin deixar massa cosa, de fet el que quedarà serà una hipoteca, però bé, en qualsevol cas, tot ha quedat previst i arreglat. Naturalment, preferim no haver d'obrir el sobre en molt, molt temps...\nYáiza 19 de maig de 2012 a les 18:48\nClar, l'ensurt és perquè heu sabut que la hipoteca passarà directa, sense entrebancs i sense que l'Estat se'n quedi cap % a les vostres mans. No m'estranya que us hàgiu espantat! Segur que ja esteu recuperats?? Hehehe.\nNo, va, fora bromes. Mons pares em van fer una gràcia similar, fa uns quants anys, per causes similars a les que expliques. Van tenir feina a arreglar papers pels meus avis, i ja que tenien el notari a mà van aprofitar. No em va fer gens ni mica de gràcia quan m'ho van dir, no eren èpoques per pensar en més pèrdues..! Però bé, mirat fredament, sabem que és llei de vida, i com més fàcil sigui tot, millor per tothom.\nAnònim 19 de maig de 2012 a les 18:52\nvigila que quan obres un testament et surten germans secrets que no hi contaves xD\nsargantana 19 de maig de 2012 a les 22:14\nl'experiencia em diu que en pons te prou raó\npero es bo esser previsor.\nLa Senyoreta Reykjavík 19 de maig de 2012 a les 19:02\nNo solem parlar d'aquestes coses quan sabem que és l'únic cert que tenim. Potser està bé tindre-ho aclarit i una vegada tot clar, seguir parlant d'altres coses ;)\nCatalina Cerdó 19 de maig de 2012 a les 19:08\nPens que és una sàvia i previsora decisió... Tard o d'hora s'ha de fer i fer testament simplement vol dir facilitar les coses als que estimes. B7s.\nF.PUIGCARBÓ 19 de maig de 2012 a les 19:20\nes el que s'ha de fer, precisament perque després no hi hagi problemes.\nAgnès Setrill. 19 de maig de 2012 a les 19:23\nFelicitats per tenir uns pares tant responsables.\nAh! I felicitats dobles al teu germà, per l'aniversari :-)\nAlba 19 de maig de 2012 a les 19:39\nCrec que d'ara en endavant les hipoteques seràn el plat fort dels testaments.... però mira, si ja us ho deixen arreglat, tot això que teniu!\nPilar 19 de maig de 2012 a les 22:06\nTant de bo que tothom en fes, de testaments, de tots tipus...Fins i tot el vital.\nFa molt de temps que vaig entendre que aquests no tenen res a veure amb haver de morir-se, sinó amb actuar com cal.\nmaria 19 de maig de 2012 a les 22:17\nSón d'aquells temes que una no li agrada parlar,però és la millor manera de no tenir problemes.\njpmerch 19 de maig de 2012 a les 22:20\nNo et calfes massa el cap amb aquestes coses que encara sou molt joves tots.\nA.C. 20 de maig de 2012 a les 0:22\nOstres, ara que hi penso, jo no n'he fet de testament... L'únic que he disposat -i ho he fet públicament- és que els meus llapis, retoladors i tota mena de pintures, passin a la CARME ROSANAS (bé, això és un llegat)\nQuan em mori, tot lu meu pel Josep Lluís i sinó... per la meva germana... i sinó... per Càritas... Bé, de fet, és que tampoc és que tingui massa cosa per deixar :-))\nMcAbeu 20 de maig de 2012 a les 10:33\nOstres, i jo que em pensava que l'estoig de retoladors TOTS grisos seria per mi... ;-DD\nsa lluna 20 de maig de 2012 a les 0:31\nPer a mi és una prova del seu amor, una de tantes que ens fan els pares.\nNo volen que es repeteixin els seus problemes i ens fan les coses més fàcils. Crec que a tots no ens fa gràcia parlar de testaments en vida, però les coses estan difícils i ja ens fan pagar, fins i tot, per respirar...si ho pensem bé, quantes vegades cobren per una propietat desprès d´haver suat molts d´anys per gaudir-la?? Hi ho fan, als pares, desprès als fills i als nets...\nAixò, molt bona nit i felicitats pel nin!!\nAnònim 20 de maig de 2012 a les 1:14\nOh, et deixo un testament especial que em va encisar quan vaig llegir-lo\n-Testament poètic de John Keats-\n"El foc encès del meu pit m'abassega, se m'enduu lluny, allà on la mort governa.\nNo tinc por. Por... fa viure eixelebrat pels dies, rere dèries mundanes útils, buides, i honorables... Por... fa caminar sense trobar bellesa a la mitja llum dels dies rúfols, a la flaire de la pluja, a la terra humida o a la ventada noble... Por... fa enquadrar la vida en ambicions assenyades, terns elegants, títols honorables... i clissar de lluny el cèrvol, el rossinyol, el bosc i l'aigua blavissa d'un llac, on mai no ens acostem per manca d'hores.\nEscolto xiuxiuejar la dama negra vora el llit, no vessaré ni una llàgrima; l'alè tranquil de la senyora em guiarà amb un estol de fades a les boscúries del nord, m'alegrarà el cor cansat, i el meu panteix descansarà.\nI no m'angoixa saber on és ara l'eufòria de la vida; morir-se és viure, i cal cercar els matisos de la bellesa de l'instant, la suau bellesa de l'adéu. Si gaudim de l'hivern... per què freturar la primavera? Si aquest món no entén la força del que és bell... ¿on ens podem refugiar millor que enllà de la mort, on el corrent de l'eficàcia no ofega la bellesa?\nEn l'aniversari zero de la meva mort, saludo la vida; i des del cor de l'antic imperi, me'n volo envers la venustat."\nGarbí24 20 de maig de 2012 a les 8:23\nSon coses que val més no pensar-hi però que s'hi ha de pensar.\nThera 20 de maig de 2012 a les 9:58\nÉs una tasca difícil i també emotiva, mai hi volem pensar, però millor deixar-ho tot ben arreglat. Tot i així, sempre poden sorgir imprevistos i entrebancs, però en tot cas que siguin els mínims!!! Les coses clares.\nMcAbeu 20 de maig de 2012 a les 10:31\nEl tema del "papeleo" que comporta la mort d'un familiar és sempre farragós perquè per tu implica una càrrega emocional mentre que pels que t'obliguen a fer aquests papers és només burocràcia. Jo hi he passat no fa gaire i sé per experiència que tot el que et faciliti aquest tràngol és d'agrair i, pel que dius, és en aquest sentit que els teus pares han fet el testament. Estic d'acord que no fa cap gràcia pensar-hi, però una vegada fet, tampoc cal donar-li més voltes.\nElfreelang 20 de maig de 2012 a les 12:02\nSuposo que és com adonar-se de sobte del pas del temps...això de fer testament ens fa , a mi per exemple, una mena de calfred....però set pràctics val més arreglar-ho amb temps ...\nSílvia 20 de maig de 2012 a les 12:18\nPotser enmig de la celebració no era el millor moment, però són tràmits que s'han de fer tard o d'hora. De fet, tot plegat, només són papers futurs, el que compta és el present. D'aquí a poc en faig trenta, ara em fa una mica de respecte, no sigui un efecte del canvi de dígit. Bon diumenge!!\nTu, jo i l'Otis 20 de maig de 2012 a les 12:23\nFelicitats al petit de la casa, i també als pares per la decisió. No és bonic pensar-hi, però val més tenir les coses pensades i estalviar maldecaps als que es queden... ho dic per mala experiència familiar, evidentment.\nJo, com que el lloguer no s'hereta, no he fet testament...\nJordi Dorca 20 de maig de 2012 a les 12:38\nJo estic en una situació intermèdia. Ja he fet els trenta, però encara no he arribat als 50. Suposo que encara he d'esperar-me una estona.\nOna 20 de maig de 2012 a les 23:15\nNo ho creguis Jordi, el testament no té edat, només és deixar clar a qui vols deixear-li lo molt o poc que tens materialment parlant, la part emocional l'heredem cada dia.\nJo el vaig fer amb 25 anys, quan em vaig embargar en una propietat, i a partir d'aquí m'he oblidat!.\nMontse 20 de maig de 2012 a les 12:48\nTrobo que és una decissió assenyada (ningú no s'hi queda per llavor) i que no passar res (no per haver-lo fet te'n vas al canyet més aviat). De fet, ja fa dies que li dic al meu marit que hem de fer un pensament. Total, és una cosa que deixes escrita avui i que demà la pots tornar a canviar i demà passat un altre cop... no sé, per exemple quan descobreixi que una de les nores és una bruixa i que no em dona la gana que es quedi amb l'apartament a Eivissa ni les joies bones ni el Porsche i ho deixo tot a l'altra i... bé, posats a fer ficció :D\nA.C. 20 de maig de 2012 a les 14:08\nHehehehe posats a fer ficció... Jo sempre imagino que tinc algun parent que desconec que va anar a fer "les amèriques" i que mor immensament ric, i m'ho deixa tot a mi... però res. Encara no s'ha dignat a aparèixer!! :-DDD\nA.C. 20 de maig de 2012 a les 14:12\nClar que... potser m'estan buscant i no em troben!!! Aquests advocats... a vegades tenen interès en no trobar l'hereu per fer ells algun "trapitxeo" amb la fortuna que han d'administrar mentre no els troben!!\nEeeeeeei, sóc aquíiiiiiiii\nI ja posats: A algú li interessa una preciosa col·lecció de revistes de labors i punt de creu? En tinc moltes!! i maques, eh? Algunes tenen gairebé 20 anys i estan en bon estat de conservació!\nCarme Rosanas 20 de maig de 2012 a les 18:25\nNo, home, no. NO t'ho miris així, com que encara trigaràs molts anys a heretar, d'hipoteca ja no en quedarà pas! :)\nAquestes coses s'han de fer, un dia o altre i més val aviat que no pas tard!\nbajoqueta 20 de maig de 2012 a les 21:19\nVaig treballar a un lloc on per culpa de no haver testament havien molts i molts lios! Així que millor fer-lo per si mai passa res. No és agradable no, però s'ha de mirar com un tràmit més en este món ple de papers :)\nDafne 20 de maig de 2012 a les 21:46\nDoncs, celebro que en sigueu coneixedors; perquè us estalviareu mals de cap. El que ara et contaré, va ser molt dur. El meu pare s'estava morint, i va venir el notari a fer-li signar el testament a l'hospital, perquè hi havia un conflicte familiar. Quan va arribar aquell bon home, el meu pare va morir, sense signar-lo, però sabent la notícia que el meu pare, ja n'havia fet un, però nosaltres no ho sabíem. T'imagines??? El meu pare va morir el 1995, i el testament estava fet, des del 1976; la meva mare no en sabia res.\nJo estic pensant de fer-lo aviat, no vull que els meus fills hagin de patir el que a mi em va passar.\nÉs paperassa, que no suposa res més que això, papers!!!\nXeXu 20 de maig de 2012 a les 21:52\nCom molts dieu, és una cosa que està bé fer, encara que no sigui agradable pensar-hi. Ja veus, segur que et quedes tranquil, i un cop fet ja està, no vas pensant cada dia que ja tens el testament fet. Menys problemes que tindrem en un futur que ningú té pressa per viure. Gràcies a tots pels vostres comentaris.\nYáiza, el tema de la hipoteca és un ensurt per si sol, ja ens el van donar fa uns quants anys quan ens van dir que es compraven l’apartament. Aquesta era la bona notícia, bé per ells. La mala és que nosaltres els avalàvem i que ens menjaríem la hipoteca si ells eren insolvents, iupi! I bé, és el que hi ha, segurament l’acabarem de pagar nosaltres, ja ho vam assumir.\nQuines sorpresetes que donen els pares de vegades, eh. Però bé, no hi ha com patir una experiència d’aquestes com perquè se t’encengui la llumeta i decideixis deixar les coses més arreglades del que te les has trobat tu. De totes maneres, llei de vida o no, el cas és que ens podem morir en qualsevol moment, esperem que es segueixi l’ordre lògic i quan toqui, però ningú no n’està salvat!\nPons , perquè posar tipp-ex als testaments no està massa ben vist, oi?\nSargantana, espero que en el meu cas no sigui així, la veritat és que no compto que hi hagi cap sorpresa, encara que la realitat sempre supera la ficció. I si s’ha de ser previsor i eliminar la competència, ja ho farem!\nSenyu Reykjavík, a mi no és que em faci res parlar de la mort, ja sabem que tard o d’hora ens arriba a nosaltres i als que ens envolten. Però això de planejar-la... bé, bàsicament que no esperava que la conversa del dinar d’avui anés cap a aquests verals!\nVentafocs, vist així gairebé m’animes a que en faci jo també! Sé de sobres que tens raó, però és d’aquestes coses que no t’esperes, oi? Són els pares, els has vist des de sempre, i encara que sàpigues que algun dia no hi seran, et sols treure la idea del cap.\nFrancesc, benvingut al blog! Això busquen els meus pares, no portar-nos problemes un cop ja no hi siguin. Però caram, impressiona quan t’ho diuen!\nAgnès, una altra cosa no, però que sempre miren pels seus fills, sobretot la mare, això no se’ls pot negar. El meu germà t’ho agrairia... però no li transmetré!\nAlba, amb aquestes hipoteques tan llargues que hi ha és normal que s’heretin! A més, els meus pares la van fer ja de grans. Però si m’ha mare ho va fer és perquè ho tenia tot controlat, i així segueix. Una altra prova era això del testament.\nPilar, i a això li dius testament vital? No ho sé, em costa aplicar aquest terme a alguna cosa que no sigui expressar les últimes voluntats i repartir els béns que tinguis. Ara, actuar com cal és una cosa que sempre hauríem de fer, i naturalment ha de ser en vida!\nMaria, parlar-ne no està malament, és un tema a tenir en compte, però t’agafa per sorpresa perquè de vegades penses que els pares seran eterns i que no cal pensar en que no hi seran. Però ja sabem com va.\nJpmerch, som joves, i els meus pares ho són també per morir-se ara, però mira, així com jo penso en el futur que em ve, ells també hi pensen, i el seu futur diguem que és més negre...\nAssumpta, així que li deixes coses a la Carme? Hehehe, no està malament! Però bé, tu no moriràs mai, així que no cal que et preocupis, dona. Els meus pares s’han posat l’un a l’altre com a primers beneficiaris i després als dos fills, l’ordre lògic. També espero no haver d’obrir el sobre que ho especifica en molt, molt temps.\nSa lluna, sempre que es pugui facilitar la vida als fills, està bé fer-ho, és clar. Ara per aquí sembla que s’ha abaratit això de les successions. És clar que és car, tot és car, però prou feina tenim a conservar el patrimoni familiar com perquè a sobre es quedin una bona part. Abans aquí a Catalunya era molt bèstia el que es quedaven.\nXeXu 20 de maig de 2012 a les 21:53\nHelena Arumi, gràcies per aquest escrit que em regales, però temo que a mi no m’emociona tant com a tu, el trobo massa recarregat i se m’escapa el significat. Prefereixo les coses clares i no donar tantes voltes. Em sona maco, però per mi són paraules buides quan tanta floritura em fa perdre el que vol dir de veritat, i sincerament, no ho entenc. En sap greu!\nSr. Gasull, tard o d’hora ens hi hem d’enfrontar, i ja està bé que algú hi penso per nosaltres.\nThera, suposo que quan ets jove ni hi penses, però no és altra cosa que deixar les coses llestes per quan faltis. Quan tens certa edat hi comences a pensar, i res, suposo que és fàcil fer el pas, encara que fer-lo signifiqui estar pensant en el que és inevitable, i a ningú li fa gràcia això.\nOstres McAbeu, el principi del teu comentari expressa una veritat molt dura. M’has fet pensar en la missa que fan per un difunt, sense voler ofendre ni res, el capellà potser ni coneixia el finat, i en parla d’una manera molt neutre, mentre que els assistents estan desconsolats. També encertes amb l’altra part del comentari, és un tràngol fer-ho perquè implica pensar en quan ja no hi seràs, però un cop fet, allà queda, i tot torna a la normalitat. A més, has fet un favor als que ho hauran de rebre, molta menys feina a fer en un moment molt trist i difícil.\nElfreelang, és clar, en el moment de fer-lo saps que l’únic motiu és que un dia moriràs. Però bé, com que això en principi ja ho tenim clar, potser millor prendre-s’ho amb calma i fer-ho pensant en els que es queden.\nSílvia, a casa meva no hi ha cap celebració massa efusiva, vull dir que era un comentari com tants altres, entre que la feina està molt malament i que a veure què tal ho farà Tito Vilanova. Som així. I no pateixis, que els 30 anys és una edat magnífica, si la teva situació és estable, els 30 anys es gaudeixen molt, res de crisis i mandangues, això és per les sèries de la tele, home.\nEls d’Otis, la veritat és que ens fan un favor, és clar. El dia que ells faltin, almenys no ens deixaran problemes de més. La hipoteca està allà, ja sabíem que algun dia ens n’hauríem de fer càrrec, però almenys no hi haurà massa paperassa a fer perquè ja estarà feta, i és d’agrair.\nJordi Dorca, pel que has d’esperar per estirar la pota! A fer el testament sempre hi ets a temps, així que tampoc no és problema. Però ets molt més jove que els meus pares, és clar.\nMontse Lladó, no et falta pas raó, t’assegures el tret i ho deixes tot planejat, però no és immutable, és clar. El més fotut és que t’enganxi la mort per sorpresa deixant unes voluntats que pensaves canviar, és a dir, just en el moment de descobrir que una de les nores és una bruixa (imagina que ho descobreixes perquè és ella la que et dóna mort!). Però bé, això no és menys fantasiós que el que dius tu, perquè és fantasiós, oi? Si no, jo m’apunto d’hereu teu, que sóc molt bona persona, de veritat.\nCarme, ja ho veurem! Suposo que a banda de deixar-nos el testament ben arreglat, també deixaran l’hipoteca avançada, que els meus pares són bona gent! I sí, més val prevenir que lamentar, diuen.\nBajo, certament, serà per papers que ens toca fer! Doncs sí, un de tants, que no és massa agradable en el moment que signes, però després ja està i estalvia molts maldecaps als teus, que no és poca cosa!\nDafne, si et decideixes a fer-lo, avisa els teus fills! Caram, quines sorpreses que hi ha de vegades. Casos com el teu n’hi deu haver a cabassos, però no deixen de ser sorprenents sempre que en tenim coneixement. Doncs res, esperaré que no hi hagi cap sorpresa amb el testament dels meus pares, que quan sigui l’hora, i espero que falti molt, puguem fer-ne ús sense haver-nos de posar les mans al cap ja que han tingut la voluntat de posar-nos les coses fàcils... i avisar-nos!\nrits 20 de maig de 2012 a les 22:51\nBé, crec que ja t'ho han dit, xò tb sóc de les que penso que s'ha de fer. Si més no, quan hi ha temes patrimonials i relacions complexes pel mig. Quan tot està clar i per escrit, molt millor. I si, fa una mica de cosa, xò val la pena estar previngut i tranquil.\nRecordo que el dia que vaig signar la hipoteca (un sarao una mica estrany) el notari ens va dir a tots els presents que féssim testament. En aquell moment, hi vaig veure oportunisme, xò sé que tenia raó. Si comparteixes la teva vida amb algú, tens fills, tens la sort (o desgracia) de tenir béns patrimonials, doncs si tot està clar i català, molt millor.\nI bé, com que sóc contradictòria, doncs no en tinc! xò és que estant sola, tan és si en faig o no. Si moro sense testament tots els drets i obligacions son per als meus pares i en el seu defecte, per a ma germana. Això si, les coses de valor sentimentals si que les tinc distribuïdes en una carteta. La més important, el gat, tb és per ma germana....\nOna 20 de maig de 2012 a les 23:36\nXexu, mira el testament dels teus pares com un REGAL que us han fet:\n-Us deixen tot el que tenen (hipoteca inclosa), tot allò material que més estimen.\n-Us faciliten els tràmits i us treuen mals de cap.\n-Es un acte d'amor cap a vosaltres (ara no se si m'he passat :) però és per treure-li el mal rotllo que genera el tema)i de generositat.\nJo el vaig fer amb 25 anys, i des d'aleshores m'oblidat del tema.\nFer testament no vol dir que la vida s'acaba, això no se sap. Vol dir que hi ha persones a les que estimes tant i tant, a les que li regalaràs, quan toqui, tot allò que tu més estimes, materialment parlant.\nEl testament dels sentiments és una altre història..es fa i s'hereta cada dia, i millor encara es fa i es reb en VIDA :)\nFelicitats al tretanyero!\nA.C. 21 de maig de 2012 a les 0:40\nJo acabo de tenir una idea...\nA veure, sense qui ningú s'hagi de morir... Algú em podria fer una DONACIÓ?\nLes DONACIONS generen més bon rotllo i, al cap i a la fi, el resultat és el mateix: "allò que ERA teu, ara ÉS meu", però tots seguim vius.\nPodríem fer la prova amb exemples reals: Vosaltres tots (lectors d'aquest blog) feu un fons per donacions i JO les rebo totes. Us asseguro que en faré un bon us, de veritat. Confieu en mi :-)\nA.C. 21 de maig de 2012 a les 0:44\nAh!! I que ningú pateixi!! Els impostos, a càrrec meu... Faltaria més!!\nDel mateix fons de les donacions (sigueu generosos, no feu quedar malament la bona fama de solidaris del poble català) jo en dedicaré una part a liquidar els comptes amb Hisenda... Bé, ho faré a l'Agència Tributària de Catalunya i així sortirem a les notícies... va bé així? :-)\nA.C. 21 de maig de 2012 a les 1:07\nPerdó, perdó, perdó... XEXU, disculpa tants comentaris, però és que m'he oblidat d'una dada molt important. Les donacions en diners, eh? Ara només em faltaria que se m'omplís la casa de quadres de Dalí, armaris i escriptoris Chippendale i coses així... Quina feinada! Diners i ja està. Gràcies... Moltes gràcies, de veritat!! :-))\nAlyebard 21 de maig de 2012 a les 13:07\nMillor deixar-ho endreçat, encara que només et passin els deutes, que embrancar-te en papers i més papers per un trist camp.\nMarta 21 de maig de 2012 a les 15:06\nAixò de "moment de reflexió" quan seus en un taula....no sé Xexu, prepara't llavors, quan en facis 46! (a mi m'arriben el 30 de maig). No reflexionis massa sobre això, ja que aniràs fent anys i la reflexió no et servirà de res.Això del tema de l'herència ja és més pelut!!!Això de que no hagueu de fer pràcticament res....no sé...pagar! I tal i com van les coses tornaran a posar l'impost de successions...això de que res...ho dic per experiència.Feliç setmana Xexu!\nXeXu 21 de maig de 2012 a les 21:46\nrits, hi estic d'acord, en realitat només és un tràmit i davant de coses que poden generar problemes, millor realitzar-lo. És com quan et fan fer una assegurança de vida quan compres un cotxe. Home, no t'ha de passa res, però si et passa, qui paga aquell cotxe? Ja veig que en el teu cas no vas tirar endavant, però encara hi ets a temps. No compartir la teva vida amb ningú ara mateix no significa que no puguis deixar per escrit on aniran a parar les teves coses, per poques que siguin. I és clar, aquesta mena de testament vital amb les coses de valor sentimental sembla més maco, però penso que és més sentit que l'oficial, estàs repartint les coses més preuades entre els amics i coneguts, com els doldria rebre-ho si es donés el cas, no trobes. Ah, el gat jo el deixaré a algú que em caigui malament, que és molt pesat! Mon germà no seria mal candidat...\nOna, tant com un regal no sé, però sí un favor. Ens solucionen molts problemes, i això és d'agrair. Arribat el cas, no deus estar massa per orgues d'anar omplint paperassa, així que millor que estigui tot arreglat.\nHo trobo precipitat fer testament als 25, però potser hi havia un motiu concret, o senzillament ets previsora. Penso que tampoc no cal esperar a darrera hora, encara que no saps mai quan t'arribarà aquesta darrera hora, però jo penso que esperaré un temps. Ja sé que és un tràmit, només uns papers, però total, pel que tinc de material, tampoc no ens barallaríem.\nAssumpta, què puc contestat a tot això que has escrit? Ja t'has muntat el teu negoci. De moment ningú no s'ha ofert voluntari per fer donacions, ni econòmiques ni de cap altre tipus, tret que te les hagin fet ja directament en forma anònima, però jo no perdria l'esperança, que mai se sap. Segueix demanant, més fàcil i clar no els ho pots posar\nAlyebard, si una cosa tenen els meus pares és que sempre han volgut facilitar-nos la vida als dos germans, i aquest cop no han estat menys.\nMarta, home, la reflexió ve de que els teus pares et comuniquen que han fet testament, no trobes que és per aturar-se un moment i pensar? És clar que sóc jove per algunes coses, però els meus pares no, i són ells els que han fet papers. Ja sé que heretar, depenent de com, és un problema, però no crec que sigui el cas, que no tenim gaire. I amb una mica de sort, ens tocarà en un període en el que no hi hagi impost de successions. Creuem els dits, encara que sigui lleig demanar als pares que tinguin punteria en morir-se...\nA.C. 21 de maig de 2012 a les 22:35\nQuè va!! Ningú m'ha fet cap donació... encara :-))\nEl porquet 23 de maig de 2012 a les 22:51\nXeXu, en molt i molt de temps, en moltíssim temps! Els meus pares mai han tret el tema, però coneixent-los, segur que ho tenen tot ben lligat també.


Jordi Boixassa publica un llibre sobre la picaresca del futbol | NacióRipollès\nper Redacció , 6 d'abril de 2016 a les 12:30 |\nDurant pràcticament tota la seva vida Jordi Boixassa ha estat un habitual dels camps de futbol en categories de base i a la regional catalana, com a jugador i com a entrenador. A banda de victòries, derrotes, gols, ascensos i descensos, tot aquest bagatge li ha servit per acumular un munt d’experiències. Les més divertides apareixen en el seu debut literari. Amb un títol manllevat d’una de les obres més conegudes de Manuel de Pedrolo, Joc brut ha estat subtitulat precisament com a Experiències viscudes en un camp de futbol.\nL’actual segon entrenador del CF Ripoll hi reviu sobretot aquelles accions i jugades on la picardia i el joc subterrani es converteixen en protagonistes. Hi explica la manera de pressionar a l’àrbitre, la guerra de guerrilles que es genera en cada llançament de córner, el trash-talking o les pèrdues de temps. Totes les anècdotes que recull en cadascun dels episodis, són contextualitzats amb fets més o menys coneguts de la història mundial del futbol, des de la tocada de baixos que va fer Míchel a Valderrama, fins a un partit que el 1894 va enfrontar dos equips centreeuropeus que només va durar sis minuts.\nEl llibre l’ha publicat la ripollesa OM Editorial, amb pròleg de Jordi Remolins i portada del dibuixant torellonenc Lluís Capdevila. Aquest divendres es farà la primera de les diverses presentacions que tindrà Joc brut. Serà a la sala Abat Senjust de l’ajuntament de Ripoll, a partir de les vuit del vespre. A més dels autors del llibre i del pròleg, també hi intervindrà el periodista Joan Sarria. Durant els propers dies es presentarà també a Ribes de Freser, Campdevànol i Torelló entre d'altres poblacions.\nEsports, literatura, futbol, CF Ripoll, Jordi Boixassa\nPer Anònim el 12 d'abril de 2016 a les 13:07\nDe moment, el seu club li tolera. I l'escrit de moment no l'esborra. Esperem que el club i 'entrenador' donin exemple i demanin perdó per criticar un club veí. Si us plau, una mica de seny\nPer Anònim el 9 d'abril de 2016 a les 08:42\nMolt bé Boixassa. Ets un crak. Comprarem el llibre. I riurem una estona , segur. I gràcies per defensar el Ripoll. Jo tampoc entenc que un entrenador pugui fer un escrit així al facebook criticant un club de la comarca i el seu club no li digui res. Li haurien d'exigir una mica de seny\nMite del CF RIpoll\nPer Soci CF Ripoll el 8 d'abril de 2016 a les 16:46\nGran persona i extraordinari jugador. L' únic mite del CF Ripoll que ens queda. Per molts anys, molta salut i enhorabona pel llibre Jordi! Moltes gràcies per la teva estima i dedicació al club.\npel del facebook\nPer Anònim el 7 d'abril de 2016 a les 23:15\nJo també he vist l'escrit del Facebook. Es mol trist que un entrenador de futbol base d'un club de la comarca critiqui d'aquesta manera sense saber res. A ell tambe el podrían criticar per no donar un COP de ma al club del seu poble qua tenia problemas, i anar-se'n al club veí. Potser l'haurien d'obligar a esborrar l'escrit. Es veritat Boixassa. Aprofita la presentació per explicar com estava la situació abans de la revolució.\nPer Anònim el 6 d'abril de 2016 a les 14:54\nBona gent en Boixassa\nPer Anònim el 6 d'abril de 2016 a les 13:30\nSera un llibre per riure. Ple d'anecdotes i martingales fetes i viscudes pel Boixasa. Aprofito per felicitar-te per l'esforç que fas pero treure el Ripoll endavant. Es una llastima que al llibre no puguis incloure lo que s'està vivint dins del club i com ho patim els que ens estimen el poble i el fútbol. També estaría be que li puguessis explicar al que critica des del facebook (entrenador del Camprodon de fa anys tot i i que el necessitaven al seu poble). Critica, sense saber. Jordi si lo puguessis explicar lo que s'ha viscut des de dins amb els jugadors del poble, hauria de callar. I que pensi que el seu club tambe ha de pagar bastant be a alguns dels seus jugadors per mantenir la categoría. I te pocs jugadors del poble. I a l,equip del seu poblé (que no va voler entrenar) passa exactament el mateix. Al libre, d'això no en pots parlar, però quan facis la presentació estaría bé que en fessis alguna menció especial adreçada a tota aquesta gent que critica sense saber res, i que demostren només rabia cap al CF ripoll. Molta sort, Jordi


Noves energies per enfortir l’emprenedoria social | El Blog d'Emprenedoria Social a Catalunya\n« S’ha constituït el grup assessor de CoBoi, Laboratori Cívic d’Emprenedoria Social\nLa tercera edició d’@Emprensocial amplia l’emprenedoria social a Catalunya »\nSetembre 19, 2013 // 0\tDesprès d’un interval de descans estiuenc reprenem amb energia renovada les activitats i propostes per seguir enfortint l’emprenedoria social a Catalunya.\nEl Programa @EmprenSocial segueix endavant. I ho fa amb més socis, perquè ja són vint-i-sis les entitats i institucions sòcies que, de manera complementària, ofereixen un ampli ventall de programes i activitats per potenciar y ampliar aquest nou corrent emprenedor. Amb la voluntat de coordinar accions i activitats, el passat 17 de setembre es va reunir novament el Consell Assessor del Programa @EmprenSocial, que reuneix representants de les vint-i-sis entitats sòcies. A la reunió es van repassar activitats i avenços i es van proposar accions pel proper trimestre.\nAccions com les que proposa el projecte CoBoi, el programa de la UB o Ship2B, que afavoreixen el llançament de noves idees; programes com Momentum Project del BBVA i ESADE o el Programa de la Fundació la Caixa, que faciliten la creació i el creixement d’empreses sostenibles que afronten reptes socials i que persegueixen impacte social i econòmic; iniciatives com la Xarxa d’Economia Social de Barcelona Activa, que contribueix a donar visibilitat d’aquest corrent emprenedor i dels seus protagonistes a la ciutat, o la Xarxa Agrosocial de la Fundació Catalunya la Pedrera, que fa possible el creixement i la sostenibilitat d’empreses agrosocials. O bé la promoció d’ empreses socials en el sector mediambiental que es fa des de el Departament de Territori i Sostenibilitat, o la que fa IesMed a la Mediterrània . Son també crèdits en condicions especials, com els que facilita Acció Solidària Contra l’Atur; activitats de formació com les que ofereixen EADA, ESADE, IESE, la UOC, la UB i la UAB o les que proposen la Diputació de Barcelona, LabCoop i Global Lleida. També ofereixen serveis entitats com la Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya, Cecot, Fundació Pimec, Fundació Prevent, Suara o el Grup Clade.\nProgressen els tallers formatius i les activitats programades a @EmprenSocial 2013, que es gestiona des de la Fundació Empresa i Ciència, i que acompanyen a trenta projectes emprenedors per millorar la seva viabilitat. Finalitzat el taller d’Orientació Estratègica, el d’Habilitats Comunicatives i el de Comercialització. Aquest trimestre es completaran els tallers de Finançament i d’ Aliances estratègiques.\nLa nostra presencia a les xarxes socials s’amplia contribuint a la difusió i a la comunicació sobre l’emprenedoria social. A twiter (@EmprenSocial) ja tenim gairebé 3.000 seguidors, i més de 800 amiccs a Facebook ; i disposem de més de cent vídeos al canal emprendoriasocial de You Tube.\nEls reptes que tenim per endavant per ampliar l’emprenedoria social a Catalunya amb més viabilitat, més visibilitat i més complementarietat,son molt engrescadors i requereixen de la convicció i l’esforç constant i complementari de tots nosaltres, perquè sabem que és possible i que és necessari que cada dia hi hagi mes empreses que siguin capaces de aconseguir conjuntament impacte social i econòmic.\nMaravillas Rojo, Responsable @EmprenSocial


Sense llar, sense futur | Justícia i Pau\ndl., 19/07/2021 - 08:08\nSense llar, sense futur\nAquest mes de juny, la Fundació Arrels, amb l'ajut de molts voluntaris, ha fet el recompte anual de persones que dormen als carrers de Barcelona. Tot i que hi ha hagut una petita reducció en el nombre de persones recomptades (se n'han trobat 1.064 quan el 2020 se'n van comptar 1.239), la xifra és escandalosament gran. Aquestes persones són l'expressió més crua de l'exclusió social. Cal afegir-n'hi moltes altres, especialment totes aquelles que malviuen al carrer durant el dia i que a la nit maldormen en locals o rellogats en una habitació en habitatges insalubres.\nCom expliquen des d'Arrels, el recompte serveix per dimensionar el problema del sensellarisme, per veure l'evolució de la problemàtica que pateixen aquestes persones i per sensibilitzar la societat i alhora fer propostes i emprendre actuacions per revertir el problema.\nDes que es va fer el primer recompte a la ciutat de Barcelona l'any 2008, les xifres de persones que dormen al carrer ha anat augmentant i s'ha situat per sobre del miler els darrers anys. Un drama per a elles i una vergonya per a la resta. Són persones que tenen més problemes de salut que els altres barcelonins, algunes d'elles pateixen addiccions o malalties mentals i sovint, també, són víctimes d'agressions. Segons l'enquesta realitzada, el 75% no té ingressos de cap mena i de mitjana porten prop de cinc anys sobrevivint al carrer. En aquestes condicions la seva esperança de vida és inferior a la de la resta de ciutadans. Es calcula que quan moren tenen una mitjana d'edat de 56 anys.\nDurant els mesos més durs de la pandèmia, les entitats del tercer sector i les administracions públiques han augmentat els esforços envers aquest col·lectiu. L'Ajuntament de Barcelona va destinar més ajuts socials i també es va dotar de noves places d'emergència per allotjar temporalment persones sense sostre. Van ser mesures incompletes i temporals davant la gravetat de la situació i ara cal anar més enllà. Són necessàries polítiques ambicioses i més encara quan les perspectives econòmiques continuen sent molt incertes (quan no dolentes). Amb tot això, hem de tenir present que el 9 d'agost expira la moratòria dels desnonaments judicials de persones vulnerables, de manera que durant els mesos següents segurament augmentarà el nombre de persones que es vegin abocades al carrer. Calen polítiques actives més intenses amb un enfocament estructural per part de la Generalitat i dels municipis: amb mesures d'inserció social, de salut (especialment de salut mental i dependències), d'assistència social i de reinserció laboral i, sobretot, de promoció d'habitatge social per tal que aquestes persones puguin gaudir d'una llar, perquè sense llar no hi ha futur.\nL'Ajuntament de Barcelona ha presentat el Balanç del Pla pel Dret a l'Habitatge de Barcelona 2016-2020 i les noves eines per al 2021-2025. En els quatre primers anys s'han fet diverses actuacions municipals, però cal ser més agosarats i dedicar encara més mitjans a la promoció d'habitatge assequible, especialment cal destinar més habitatges a lloguer social. També és necessari dotar de més ajuts el pagament del lloguer a les famílies més vulnerables i alhora augmentar la col·laboració amb les entitats socials que treballen en la dignificació i acollida d'aquestes persones. Una de les coses que hem de demanar amb més insistència a totes les administracions públiques és que emprenguin actuacions que facin possible el dret a l'habitatge digne per a tothom.\nActualment, l'Ajuntament de Barcelona està impulsant el programa Barcelona Renovable 2030 amb l'objectiu de tenir accés als fons europeus Next Generation. La proposta del consistori té sis línies d'actuació estratègiques: rehabilitació energètica de les edificacions; regeneració urbana; augment del parc d'habitatge assequible; promoció d'un ecosistema de ciutat en matèria d'innovació i sostenibilitat; definició de mecanismes de finançament, i l'Oficina Integral de Rehabilitació i Regeneració. Tots aquests àmbits d'actuació són importants, però no tots per igual: mentre hi hagi persones dormint al carrer la prioritat ha de ser oferir-los un sostre i augmentar les mesures i polítiques per a la seva reinserció a la societat. Cal destinar-hi més mitjans econòmics i socials per erradicar el sensellarisme. Fóra bo que en aquest nou programa municipal es posés l'accent de forma molt especial en aquestes persones augmentant el nombre dels habitatges socials.


Publicat el Divendres, 18 Agost 2017 11:40\nEs tractaria, segons han avançat les fonts consultades a Canal Terres de l’Ebre, de “peròxid d’acetona”, un explosiu que s’elabora combinant d’àcid sulfúric, aigua oxigenada i acetona, en determinades dosis i a una temperatura molt freda (vegeu complement). Val a dir que els cossos de seguretat estan tornant a mirar el xalet d’Alcanar buscant restes que confirmen aquesta nova hipòtesi, aportant gossos especialistes que no van acudir la primera inspecció.\nS’apunta també que els investigadors saben d’un nombrós grup de persones provinents d’Europa que s’haurien desplaçat fa un cert temps a un país de religió islàmica per aprendre a confeccionar aquest tipus l’explosiu. Una bona part han estat detinguts, però ara es creu que algunes de les persones que s’investiga pel que ha succeït a Barcelona, Cambrils, Ripoll i Alcanar també hi haurien format part.\nSegons les fonts consultades “l’olor d'acetona” ja es detectava en la primera inspecció ocular del xalet destruït per l’explosió que es va produir, però la presència de moltes bombones de butà a les restes de l’habitacle va induir a concloure -tants als cossos de seguretat presents (Mossos i agents del Tedax, així com a la jutgessa que instruït el cas), que la teoria vàlida era la d’una explosió per manipulació de gas butà, que ara perd força.\nSobre el tema de la gran presència de bombones de butà al xalet, “més de 40” segons les principals autoritats municipals d’Alcanar, cal destacar que es tractava de “botelles model francès, més menudes que les espanyoles”. De moment, la hipòtesi que s’estès preparant al xalet d’Alcanar-platja un gran operatiu per actuar amb “furgonetes bomba” , a partir de mesclar el peròxid d’acetona amb les bombones, és només una especulació. Cal dir que cap portaveu oficial dels cossos de seguretat ni confirma, ni desmenteix cap dada de la investigació.\nEls antecedents d’aquest tipus d’explosiu són recents. Per exemple es va detectar ja el 10 febrer d’enguany a Montpeller (França), on van ser detingudes 4 persones que presumptament preparaven un atemptat amb aquest explosiu. També es va produir una detenció per la presència del mateix producte a la població alemanya de Saxònia el 10 d’octubre de 2016. I igualment al febrer del mateix any també a Alemanya.\nEl Peròdix d'acetona i el butà\nEl peròxid d'acetona és una substància altament explosiva que pot fabricar-se amb productes d'ús domèstic:àcid sulfúric,peròxid d'hidrogen (aigua oxigenada) i acetona.També poden utilitzar altres àcids forts com àcid clorhídric per accelerar la reacció química. Ja que els seus precursors són de fàcil obtenció, és normalment usada per químics aficionats i fabricants d'explosius, sovint per detonadors. Els gossos dels artificiers poden ser entrenats per detectar l'acetona residual en el peròxid d'acetona. La peroxi acetona és altament sensible a la temperatura, fricció i impacte. Fins i tot químics professionals han resultat ferits en intentar usar-la.\nA Espanya es denomina comunament bombona de butà i es va introduir a finals dels anys cinquanta . Usualment es distribueix una barreja de tots dos gasos, en una proporció d'entre 30% de gas butà i 50% de propà . El gas butà , en ser fàcilment liquable , és senzill de mantenir en un recipient a pressió, com una bombona. Cada bombona conté 12,5 kg de i el pes total completament plena és d'uns 26 kg. La bombona de butà pot ser usada com a font de combustible per a automòbils , en reemplaçament de combustibles líquids com la gasolina , encara que en general es fa servir gas natural . Hi ha països amb restriccions o directament prohibicions per al seu ús en vehicles.


500 efectius s'han desplaçat a Almassora per a un simulacre sense precedents\nMÓNICA GIMENO - 07/11/2019\nLa prova ha durat tres hores i mitja\nL'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències (AVSRE) ha preparat un simulacre tecnològic aquest matí prop del riu Millars, al seu pas per Almassora. Han participat 500 efectius de 25 organismes amb observadors internacionals per a mesurar els temps de resposta.\nTres hores i mitja han estat els efectius on han reproduït un accident amb risc radiològic, bactereològic i químic. Ha començat a les deu del matí amb un accident de camió cisterna amb fuga de gas propà que ha desencadenat un incendi i ha deixat al seu pas 20 morts i 30 ferits, els qui s'han prestat voluntaris estudiants de l'Escola d'Infermeria per a la seua total recreació.\nLa depuradora d'Almassora ha recreat huit escenaris possibles després de l'accident per a reaccionar en cas de: explosió de cisterna depuradora, incendi forestal, font radioactiva, contenció de vessament, incendi d'oficines en la depuradora, descontaminació de persones i vehicles i Lloc de Comandament Avançat en el terreny.\nMerche Galí, alcaldessa d'Almassora, i Roberto Verdoy, comissari cap de la Policia Local, s'han traslladat als diferents escenaris per a veure de prop el recorregut, al qual també s'han unit el Regiment Nuclear, Bactereològic i Químic de les Forces Armades, Unitat Militar d'Emergències, Bombers Forestals de la Generalitat Valenciana, Guàrdia Civil, Voluntariat de Protecció Civil, Policia de la Generalitat, Confederació Hidrogràfica del Xúquer, Conselleria d'Agricultura i Medi Ambient i les empreses Repsol, ESK, Facsa i Comaypa.\nAixí mateix, observadors internacionals han seguit l'hipotètic cas en el qual 50 suposats estudiants d'enginyeria es veien afectats durant una visita a una depuradora. Entre les novetats d'aquesta recreació cal destacar que ha participat Creu Roja en atenció psicosocial en l'edifici del Centre de Turisme de Castelló. També l'ús de drons ha servit per a mesurar la contaminació radiològica a distància i ajudar en el rescat de víctimes.


El Centre del Carme s'adapta a la quarantena mitjançant activitats virtuals\nEl museu proposa visites en línia i mediació cultural des de casa\n21 de març de 2020 (15:33 CET)\nEl Centre del Carme Cultura Contemporània se suma a la iniciativa «Queda't a casa» enfront del coronavirus i adapta les seues activitats perquè la gent puga gaudir d'elles de manera virtual des de la seua llar. Per tant, el museu proposa experiències a través de les xarxes socials i de la seua pàgina web, com recorreguts virtuals per les seues exposicions, jocs interactius i tallers que permeten convertir la mediació cultural presencial en una mediació des de casa.\nAmb les etiquetes #CCCCenCasa i #CMCVaCasa, el Centre del Carme i el Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana porten l'art més enllà de les parets dels centres culturals i fan el públic partícip de les seues activitats mitjançant les pantalles. Tal com explica el Consorci de Museus, l'objectiu és «crear un diàleg i una relació de resposta amb el públic a través de les xarxes».\nExposició «Qué pasa con los insectos después de la guerra» d'Escif en el CCCC.\nEl Centre del Carme Cultura Contemporània, des de dilluns passat, després de tancar les seues portes el divendres 13 de març, ha posat en marxa visites virtuals a les seues exposicions amb comentaris específics a algunes obres. A més, adaptarà el projecte educatiu del museu, a càrrec de l'empresa Arquilecturas, a la situació actual. Es tracta de tallers específics de mediació cultural que estaven programats per a tots els dissabtes i diumenges al matí i orientats al públic familiar.\nEl Centre del Carme està treballant per a proporcionar aquest servei en línia a través de materials per a descarregar i tutorials que expliquen a pares i mares com desenvolupar els tallers a casa. Segons detallen fonts del Consorci de Museus, la idea és incentivar la vinculació entre museu i família, així com el nexe entre el paper educador que s'ofereix amb la mediació cultural i el que ostenten els pares i les mares. «Oferim recursos a les famílies perquè puguen treballar des de casa i continuar gaudint de la cultura», assenyalen fonts del Consorci.\nCatàlegs del Centre del Carme Cultura Contemporània.\nJosé Luis Pérez Pont, director del Centre del Carme, afig que, des del museu, també estan donant visibilitat a recursos digitals de la seua pàgina web que, normalment, potser passen desapercebuts per al públic. És el cas dels catàlegs de les exposicions, que es troben accessibles en format PDF per a tothom i que ara estan compartint en xarxes socials diàriament. El director qualifica aquesta oportunitat com «una forma gratuïta d'accedir a continguts de primer nivell».\nDes del Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, es plantegen visites virtuals per les obres de la col·lecció Art Contemporani de la Generalitat Valenciana, amb comentaris de cadascuna de les peces. A més, per a implementar l'activació del públic mitjançant les xarxes, es llançaran jocs i enquestes perquè l'audiència puga endevinar a quina col·lecció pertany una peça en concret, quin és el seu artista i altres conceptes d'interés que fomenten la interacció.\nTant des del Centre del Carme Cultura Contemporània com des del Consorci de Museus, s'està treballant en un programa molt complet les propostes del qual s'aniran anunciant en xarxes socials i en les seues pàgines web. Amb totes elles, tal com defensa José Luis Pérez Pont, es busca «prestar un servei a la ciutadania i fer costat al sector cultural més enllà d'allò simbòlic».


L'anell de la Nur - Pla Lector Editorial Casals -\nConte literari encadenat\nLa Nur ha perdut al jardí l'anell que li va regalar l'àvia. Trobar-lo serà més difícil del que es pensa perquè el jardí és ple d'animals encuriosits. Podrà recuperar-lo? Per aconseguir-ho haurà de fer-se amiga d'una garsa, vigilar el naixement de les papallones i conèixer uns quants animalets més. Si acompanyes la Nur en la seva aventura tu també descobriràs un munt de coses de la natura.\nL'anell de la Nur - Més activitats\nL'anell de la Nur - Solucionari\nL'anell de la Nur - Més activitats - Solucionari\nL'anell de la Nur - Multimèdia\nUn conte per deixar de ser marranets. Aquesta és la història de tres germans que van bruts com...\nUn conte per aprendre a ser sincers. La Bet és molt maca i divertida, però té un gran defecte: no...\nEl rei del país on viu en Set és molt capritxós; tant, que un dia s'enfada perquè un dels criats...


Can Padró: Un Agost a Can Padró\nÉs el projecte fundacional de l'organització de cooperació local "Can Padró". Te com a objectius principal oferir una alternativa de temps lliure educatiu, assequible per als infants de Cornellà i del barri Pedró.\nL'activitat es realitza durant l'agost i acull entre 50 i 200 infants.\nDurant 2020 i 2021, la pandèmia va forçar que l'activitat prengués forma de colònies. Però al 2022 es recupera el Casal d'Agost, que es realitza al llarg de quatre tandes (una per setmana) en algun equipaments del barri (normalment escola Ignasi Iglesias o Sant Miquel).\nL'activitat està ideada i coordinada per Can Padró, amb la participació voluntària d’entitats i persones de Cornellà. I executada professionalment per experts del món de l’educació (CEIJ MOWGLI, amb més de cinquanta anys d'experiència en aquest camp).\nLes famílies i els voluntaris\nLes famílies son una part activa d'un agost a Can Padró, col·laboren activament per a fer-lo possible. També els voluntaris. Mireu aquesta crida: https://canpadro.blogspot.com/2018/06/artistes-artesans-i-experts-de-tota.html. Es tracta de generar un sentiment de pertinença al projecte, d'aportar col·lectivament coneixements i temps per tal de fer realitat un casal d’aquestes característiques.\nUn projecte de cooperació local\nLa feina col·lectiva aporta valor afegit al treball fet i aquesta col·laboració té efectes multiplicadors, aconseguint que el compromís individual s’enforteixi.\nA "Un agost a Can Padró" hi participen les escoles del barri, les diferents entitats i associacions, la parròquia, les empreses i els comerços locals, els veïns i veïnes i també les famílies destinatàries.\nEl nostre equip de voluntaris:\n"Experts de tota mena" i monitors en pràctiques per fer de suport als educadors.\nComissió de secretaria: per fer les tasques d’inscripció i gestions burocràtiques.\nComissió d’intendència: per fer suport a la cuina en la preparació dels esmorzars i els berenars (en format casal).\nComissió de difusió: encarregats de donar visibilitat al projecte i fer les tasques relacionades amb els mitjans de comunicació, xarxes socials, relacions institucionals, entitats, sector privat i veïns.\nComissió econòmica: encarregada de fer viable econòmicament "Un Agost a Can Padró i buscar el finançament necessari"


El Consell dels Savis - Museu d'Història de Catalunya\nEls membres de més edat del Consell dels Savis tenen records dels períodes històrics de la Generalitat republicana, de la Guerra Civil i la immediata postguerra. Altres períodes històrics tractats són la llarga dictadura franquista, la transició i la democràcia actual, entrant sovint el temes de vida quotidiana: com era la seva escola, els jocs, a quina edat comencen a treballar, com van formar una família... El Consell dels savis s’adapta a les necessitats dels docents i de l’alumnat.\nAbans de dur a terme l’activitat, cal fer un treball previ al centre per preparar la visita, vinculant els temes de la sessió amb el que coneixen els alumnes. Les preguntes que els alumnes vulguin adreçar als membres del Consell, s'han d'enviar, per correu electrònic, a fcardona@gencat.cat.\nEl dia de la visita al Museu es fa la sessió amb tots els Savis. Cadascun d'ells fa una presentació i responen a les preguntes del seu àmbit. Durant la sessió, l’alumnat pot fer altres preguntes que no s’hagin plantejat abans. Al final de la sessió, l’alumnat i els Savis es reparteixen en petits grups amb l'objectiu de fomentar el coneixement entre ells i establir lligams de comunicació.\nÉs una activitat d’intercanvi intergeneracional en la qual els alumnes i docents aprenen i els membres del Consell dels Savis ensenyen. Es traspassen, mútuament, experiències de vida, de memòria, d’història, de passat i de present. Els alumnes aprenen a valorar i respectar a les persones grans de la nostra societat, de manera que ells poden preguntar a les persones grans del seu entorn més proper i familiar.\nInterpretar el present a partir de l’anàlisi dels canvis i continuïtats al llarg del temps, per comprendre la societat on vivim.\nAplicar els procediments de la recerca històrica a partir de la formulació de preguntes i l’anàlisi de fonts, per interpretar el passat.\nPronunciar-se i comprometre’s en la defensa de la justícia, la llibertat i la igualtat entre homes i dones.\nNombre d’alumnes per sessió: 25- 50 alumnes\nLloc de les sessions: Museu d'Història de Catalunya i al mateix centre escolar\npdf: 66.815 Kb


La pilota grossa - Edicions96\nAgendes escolars personalitzades\nDescarregar portada (qualitat alta)jpg ~ 563.5 kB\nVíctor Agulló , Josep M. Congost\nII Premi d'Investigació i Assaig “Antoni-Lluís Carrió i Artigues”.\nEl llibre La pilota grossa reivindica el nostre patrimoni a partir d’una de les modalitats més desconegudes del joc de pilota però alhora amb més projecció de futur. Gràcies a les seues peculiaritats és apta per a gent de totes les edats i condicions. És un esport humil i del poble. A través d’una recerca històrica, etnogràfica i arquitectònica s'expliquen les seues característiques, el territori pel qual s'estenia la seua pràctica, la gent que hi jugava, els desafiaments i el moment present que viu aquesta modalitat.\n18 Històries i paisatges\nSobre Víctor Agulló (Autor)\nSociòleg especialitzat en Metodologia d’Investigació i Sociologia de l’Esport, matèries que ensenya a la Universitat de València. Divulgador de la cultura popular, pilotari i corredor de muntanya, és un enamorat de les comarques centrals valencianes. Veure més sobre l'autor/a\nSobre Josep M. Congost (Autor)\nArquitecte especialitzat en Conservació del Patrimoni Arquitectònic. Alterna el treball d’obra amb l'estudi de l'arquitectura tradicional i la pilota valenciana, la il·lustració i el gravat. Veure més sobre l'autor/a\nColp a colp


GENER 2017 - EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ HA REBUT DE SIGFITO UNA MENCIÓ PER SER UN DELS PUNTS DE RECOLLIDA QUE MÉS ENVASOS AGRARIS RECICLEN A CATALUNYA Notícies - Consell Comarcal Baix Empordà\nInici - Notícies - GENER 2017 - EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX...\nGENER 2017 - EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ HA REBUT DE SIGFITO UNA MENCIÓ PER SER UN DELS PUNTS DE RECOLLIDA QUE MÉS ENVASOS AGRARIS RECICLEN A CATALUNYA\nLes entitats premiades han estat: El Consell Comarcal del Baix Empordà per la gestió de la deixalleria de Pals, AGROALSINA, S.A (Barcelona), Agropecuària Coperal, S.C.C.L. (Tarragona), Cupasa, S.A (Lleida) i Josep Carbó Isern (Girona).\nEl sistema de recollida d'envasos agraris (SIGFITO) premia els punts de recollida de cada província que més envasos han reciclat durant l'any agrícola de 2016 (de juliol de 2015 a juny de 2016). Tots els punts de SIGFITO col·laboren voluntàriament amb el sistema. En concret a Catalunya hi ha un total de 342 punts que durant 2015 van recollir 300.754 kg d'envasos.\nEl sistema de recollida segueix un estricte sistema de traçabilitat que li permet conèixer l'origen i destí dels envasos recollits. Actualment es reciclen el 100% dels envasos de plàstic i metall recollits, destinant per a la realització de material d'ús industrial. Pel que fa al paper, cartró o sacs de plàstic, el millor tractament actual és l'aprofitament energètic.\nLa tasca de conscienciació que els punts realitzen als agricultors, perquè els portin els envasos de SIGFITO, és encomiable. Gràcies a aquest treball de divulgació que les cooperatives i els distribuïdors fan als seus clients a peu de camp, el sistema de recollida ha recollit des dels seus inicis més de 33 milions d'envasos. Per aquest motiu, l'èxit de SIGFITO es deu a l'optimització i bon funcionament dels propis punts, que es dediquen a separar correctament els residus per aconseguir una major eficiència en el tractament final. A més, compleixen amb uns requisits físics específics per emmagatzemar els residus en les condicions òptimes de seguretat i evitar posar en risc la salut de les persones i el medi ambient.


IB3N | L'Hestia Menorca guanya el Pardinyes Lleida i s'atraca al liderat\nIB3 Notícies > menorca > L’Hestia Menorca guanya el Pardinyes Lleida i s’atraca al liderat\nL’Hestia Menorca guanya el Pardinyes Lleida i s’atraca al liderat\nOnze punts de Corbacho al darrer quart desactiven la resistència catalana (84-69); els menorquins, a un triomf del Barça i el Prat\nSisena victòria de l’Hestia Menorca, davant el Pardinyes Lleida (84-69), que el deixa a només una del primer lloc de la classificació. A l’equip d’Oriol Pagès, en tot cas, li va costar treure el partit endavant. El darrer quart va dur la firma anotadora d’Alberto Corbacho.\nUn parcial de 8-0 de sortida de l’Hestia Menorca va dibuixar un panorama que seria fictici al llarg dels quaranta minuts. La solvència ofensiva que, a estones, va exhibir l’equip d’Oriol Pagès va ensopegar amb un Pardinyes Lleida incansable. El quintet català va recuperar un desavantatge de dotze punts (27-15) al segon quart des de la defensa i el contraatac, tot i que mai no va arribar a capgirar el marcador. Al descans, 33-30.\nTanmateix, l’Hestia va tenir sempre el control de l’electrònic i, en la seqüència d’alts i baixos, sempre en sortia afavorit. L’encert des del perímetre o la solvència de l’omnipresent Dijkstra, màxim anotador local amb 15 punts, mantenien la brúixola insular apuntant en direcció a la victòria.\nEl darrer intent visitant de capgirar la dinàmica del partit, amb un 57-55, va ser desactivada per una seqüència d’onze punts -amb tres triples- sense error d’Alberto Corbacho que va ser, ara sí, definitiva. El Barça i el Prat queden a només una victòria.


Breus (VII) | Higini Herrero .cat\nUna de les imatges d'en Jordi a TV3\nVilamajor al mapa. Ja és habitual veure anomenar Sant Pere de Vilamajor a les seccions de meteorologia de les televisions i diaris: quants litres ha plogut, temperatures… i també hi veiem unes magnífiques imatges que semblen postals! Qui fa aquestes fotografies? Qui es lleva a primera hora per veure sortir el sol o va amunt i avall buscant núvols de tempesta o arcs de Sant Martí és en Jordi Rodoreda. Enhorabona per la feina i la constància. Les fotos són precioses! 😀\nNous punts de llibre del campanar\nUn detall útil i entranyable. Si visiteu el punt d’informació de Sant Pere de Vilamajor, a la Mongia, trobareu un nou article referent a Sant Pere de Vilamajor. Es tracta d’un punt de llibre d’acer inoxidable de 7×3’2cm amb la imatge del campanar feta a partir d’un dibuix d’en Josep Plandiura. Si amplieu la imatge veureu que està molt detallat: les pedres, les finestres, la campana… i, a la llengüeta, també hi llegireu el nom del poble. Molts ja heu pujat aquest cap de setmana a buscar-ne un al preu de 2 euros. I tu? No et quedis sense! 🙂\nRiera de Vilamajor al seu pas pel nucli, el 1991. Foto: Gini\nLa riera de Vilamajor és un abocador. Fa pocs mesos es va dur a terme unes feines de neteja de la riera de Canyes en el seu tram urbà de Sant Pere de Vilamajor. Han passat uns dies i ja torna a semblar un abocador: papers, bidons, plàstics, mobles, antenes de TV… Caldrà tornar-la a netejar, sens dubte… però cal recordar que no és més net qui més neteja sinó qui menys embruta. La fotografia de sota el pont de la riera de fa vint anys avui dia sembla una imatge bucòlica impròpia d’un nucli urbà. Una llàstima. 😦\n30 gener 2011 Higini\nAquesta entrada s'ha publicat en Breus i etiquetada amb campanar, fotografia, Jordi Rodoreda, Meteorologia, Mongia, riera, riera de Canyes, riera de Vilamajor, Sant Pere de Vilamajor, Torre Roja. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nEl racó de Vilamajor número 5\nPer què el punt d’informació es diu “la Mongia”? Entrevista anacrònica a Ramon Oliveró\n2 thoughts on “Breus (VII)”\nMartha ha dit:\n30 gener 2011 at 18:54\nAl pont de la riera a l’alçada de l’Institut i el Vilamagore hi ha una cadira de jardí de color vermell. Com pot una persona anar a llençar allà una cadira?\n1 febrer 2011 at 16:39\nMés a baix del molí algú hi va tirar una moto!!


JOAN-RAMON: 01/01/2007 - 02/01/2007\nPublicat per JOAN-RAMON los 1/30/2007 3 comentarios\nSembla ser que el nostre primer contacte amb l'Audacity va agradar. Sou molts i moltes qui m'heu demanat l'adreça per descarregar i instal·lar-vos a casa aquest programa tant divertit, doncs bé, cliqueu sobre la imatge o aquí mateix i fareu cap a la pàgina de descàrrega del programa.\nPublicat per JOAN-RAMON los 1/29/2007 0 comentarios\nSortida a la Reserva Natural de Sebes\nA Flix tenim un dels espais naturals més interessants del nostre país i, tot sovint, desaprofitat per desconegut.\nTot i la seva variada oferta pedagògica, en aquest article només us en presentaré d'una: Viure un dia d'anellador/a.\nA la Reserva Natural de Sebes cada any, de setembre a novembre es duu a terme una campanya d'anellament d'ocells. Enguany hi vam anar amb 2CM i, vist el resultat, hem acordat repetir-la cada cada curs.\nSi una imatge val més que mil paraules, jutgeu vosaltres mateix, feu clic sobre la foto i veureu l'àlbum fotogràfic de la sortida. Si en voleu una mica més, feu clic aquí i coneixereu la sortida del puny i lletra d'un alumne. I, si finalment us heu engrescat, cliqueu aquí, aquí, i aquí per conèixer més la Reserva Natural de Sebes.\nDes d'aquí el nostre agraíment a l'Anna i el Roger per descobrir-nos els secrets de l'anellament, a Pere Josep per les seves explicacions vers la tasca que els cavalls desenvolupen dins l'ecosistema de Sebes, a la Noèlia que ens va ensenyar l'aguait i ens va acompanyar al llarg de tota la jornada.\nEi, animeu-vos, és molt bonic -prometo que no tinc accions dins l'empresa, us animo a visitar la reserva, de cor-.\nPublicat per JOAN-RAMON los 1/28/2007 0 comentarios\nGoogle: Una caixa de sorpreses!\nGoogle cada cop és més sorprenent.\nProveu d'escriure a la finestra del buscador define: seguit, sense espais d'una paraula, per exemple define:arbre i digueu-li que busqui. Observeu els resultats i feu proves.\nUna més, escriviu a la finestra del buscador una operació, digueu-li que busqui i observeu que passa.\nSi en sabeu més o en descobriu alguna, feu-me-la saber\nPublicat per JOAN-RAMON los 1/12/2007 3 comentarios


L'objectiu general d'aquesta Trobada, organitzada per l'OMET conjuntament amb el Club Karate Sant Cugat,va ser aconseguir la base esportiva del Karate amb la consecució de la pràctica en format d'exhibició.\nL'estructura de la jornada va estar dissenyada en dues fases, una primera d'aprox 15' on es va realitzar una exhibició global amb tots els participants, i una segona fase amb el desenvolupament de "KATES" (el desenvolupament de moviments karateques) per parelles, en cadascun dels dos tatamis que es van posar.\nEs va assolir una participació de 110 infants que anaven des de 1r de primària a 2n d'ESO (prebenjamins, benjamins, alevins i infantils). Enguany s'ha convidat a l'escola La Farga (amb una participació d'11 alumnes),i la resta dels participants provenien del Club Karate Sant Cugat.\nA l'acabar la Trobada tots els participants van ser obsequiats amb una medalla que va lliurar el regidor d'esports Sr. Xavier Tizón.\nTags: Jocs Escolars Karate Trobada


El príncep ubic\nMohamed bin Salman ordentó l'arrest de persones influents\nEls nobles saudites en dificulten la individualització quan es barregen vestint la kufiyya, tradicional mocador amb què es cobreixen el cap, el qual és assegurat amb un cordó negre anomenat agal. No obstant això, una silueta sobresurt i fa miques aquesta imatge fixa que projectava la casa de Saud.\nRecentment, el príncep hereu, Mohamed bin Salman, va ordenar l'arrest sense procediments jurídics d'influents personatges del regne; des de l'inversor més ric, el príncep Alwaleed bin Talal, fins l'adversari més poderós, el príncep Miteb bin Abdullah.\nD'aquesta manera, l'alumne de Mohammed bin Zayed, príncep hereu d'Emirats Àrabs Units, mata dos pardals d'un tret: d'una banda, es refresca un sistema estàtic i corrupte, de l'altra, s'eliminen rivals polítics.\nEl fill favorit del rei Salman sembla controlar ara les forces de seguretat, l'exèrcit, mentre fa tremolar a empresaris, intel·lectuals i clergues wahhabites. Chas W. Freeman, exambaixador nord-americà, resumeix així el que està passant a l'Aràbia Saudita: "S'ha acabat. Tot el poder ara es concentra a les mans de Mohamed bin Salman ".\nAlhora, el príncep Salman, amb l'ull posat a l'Iran, està desenvolupant una activa política exterior: ha intentat aïllar Qatar, s'ha embarcat en una perllongada guerra al Iemen i s'ha ficat en la política interna del Líban. En aquest camp els resultats no han estat molt positius; doncs unes mesures impetuoses amb certa malaptesa diplomàtica se sumen al poc flexible que és la cadena de comandament en les seves forces armades.\nFinalment, vol disminuir la dependència del petroli i rebre més inversió estrangera. Símbols d'aquesta obertura al futur són el projecte neom, la construcció d'una ciutat futurista, i l'atorgament de la ciutadania a un robot.\nSofia, l'androide amb passaport, no vestia l'abaia negra tradicional sinó una camisa de seda clara, fet que porta a un altre tema important: les dones ja poden conduir o anar a estadis i el príncep va manifestar el seu desig de tornar a un "islam moderat , equilibrat, obert al món ia totes les religions, tradicions i pobles", com aquell que existia abans de la presa de la Gran Mesquita de la Meca pels extremistes puritans el 1979.\nL'hereu al tron pretén generar tres processos simultàniament: la consolidació del seu poder en detriment de l'equilibri que brindava una arrelada oligarquia, l'eixamplament de l'hegemonia saudita en el món musulmà i la modernització tècnica i social del país. La primera de les seves missions pot ser la més fàcil de dur a terme, mentre que la segona serà la més difícil d'establir. La clau està en la tercera: si aconsegueix reformar Aràbia Saudita, és possible que la primera meta duri poc i la segona es faci realitat.


Publicació de "Vida erótica subterránea" · Cap de turc, bandera de llibertat: Josep Maria Huertas · Repositori digital del Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici > exposicions > Cap de turc, bandera de llibertat: Josep Maria Huertas > Publicació de "Vida erótica subterránea"\nEl 7 de juny de 1975 es publicà al diari Tele/eXpres aquest reportatge. Feia un repàs històric de la vida sexual dels barcelonins des dels anys 20 fins als 60. Al paràgraf "A la derecha, el pecado", una frase diu: "Un buen número de mueblés estaban regentados por viudas de militares, al parecer por las dificultades que para obtener permiso para abrir alguno hubo después de la guerra". Per aquesta frase, Josep Maria Huertas va ser acusat d'injúries a l'exèrcit i jutjat i condemnat en consell de guerra sumaríssim.\n"Vida Erótica..." es publicà a Tele/eXpres el 7 de juny de 1975\nEll i Maria Favà, periodistes tots dos, eren companys de Huertas Claveria a la redacció de Quatre Cantons, revista local del Poblenou. En aquesta gravació, parlen de la reacció dels militars davant la publicació de l'article "Vida erótica...", des dels comentaris informals amb periodistes, a les maniobres militars denominades "Operación Rebeco", fins a la sol·licitud per part dels serveis jurídics de Capitania d'una còpia del reportatge.\nJordi Montaner parla amb Maria Favà sobre la reacció dels mlitars davant el reportatge\nTres dies abans de ser empresonat, Huertas Claveria concedí una entrevista a la revista Canigó. Parlava del que era per ell el periodisme i les limitacions que patia en aquells dies, de la formació dels futurs periodistes, ... L'entrevista va veure la llum estant Huertas a la presó.\nL'entrevista a Canigó es va publicar a l'agost amb Huertas ja empresonat


Les conseqüències d’una notícia falsa – UPFocus\nPublicat el 18 febrer, 2017 18 febrer, 2017 per bcnmemoriahistorica\tPosted in Sin categoría\nPAULA MATEO – El passat 16 de febrer de 2017, La Vanguardia va publicar una notícia on s’assenyalava la falsedat i manipulació d’una informació per part del diari alemany Bild. Aquest periòdic de caire generalista, sensacionalista i d’ideologia conservadora és el que té més tirada al país. A principis d’any va publicar una notícia falsa on s’explicava que la nit de Cap d’Any que donava la benvinguda al 2017 cinquanta refugiats àrabs van cometre diverses agressions sexuals a Frankfurt.\nTenint en compte que just fa un any, al Cap d’Any del 2015, van tenir lloc cinquanta-vuit agressions sexuals a la ciutat alemanya de Colònia, la recent notícia va tenir un gran impacte en l’opinió pública del país. Pel que fa als fets de Colònia, la resposta de la policia i la reacció de la premsa va trigar uns dies a difondre’s i en ser reconeguda. El que podria haver-se interpretat com un acte de respectar el codi deontològic de justícia pel que fa als detinguts, sense tenir en compte si aquests eren immigrants o no, els ciutadans alemanys i, concretament, els cercles d’extrema dreta, ho van interpretar com una voluntat de silenciar o encobrir els atacs per evitar les crítiques en contra de les polítiques de migració del govern alemany, que uns mesos abans havia pressionat als membres de la Unió Europea per acollir una xifra major de refugiats.\nSigui com sigui, aquests fets van ser rebuts per la societat com una dura crítica a la crisi migratòria Europea i va enfortir els discursos xenòfobs, no només a Alemanya, sinó també a altres països de la Unió Europea, com per exemple a Espanya. Els mitjans de comunicació més conservadors van voler remarcar, amb tots els perjudicis que això comporta, la nacionalitat dels agressors i la seva situació d’il·legalitat.\nNo obstant, un mes més tard dels fets, alguns diaris van aclarir les xifres respecte a les agressions per intentar ser més justos amb la informació i no caure en un discurs xenòfob. El diario.es, per exemple, va remarcar en el seu titular que només tres dels cinquanta-vuit detinguts eren refugiats i en cap cas es determina si aquests provenen de Síria, i El País intenta donar deu claus per entendre la situació en general que difereix molt de les deu claus de La Gaceta.\nRecentment, arran de la notícia falsa de Bild d’enguany, La Vanguardia assegura que els testimonis utilitzats per la premsa eren falsos i que aquests fets van ser difosos principalment per cercles d’ultradreta. La policia, a més, ha determinat que les agressions de Frankfurt relatades pel Bild no tenien fonament, ja que una de les suposades víctimes no es trobava a la ciutat aquella nit i un empleat d’un bar de la zona on es van cometre els actes va assegurar al Frankfurter Allgemeine Zeitung que la nit de cap d’any va ocórrer de manera “absolutament pacífica”. Davant d’aquesta informació, el diari Bild ha retirat l’article de la seva pàgina web i el seu director ha demanat disculpes en un missatge a Twitter, però és realment suficient?\nEls ‘entrevistadors’ del prime time


Quadern de Notes vistes » Arxiu del Bloc » Navegació d’estiu\n« Dues cartes a Josep Vergés (1961 i 1966)\nRússia (1925) »\nAquesta entrada s'ha publicat el 18-02-2011 a les 0:01\ti arxivada en 1940-1950, Narracions, Viatges. Podeu seguir les respostes a aquesta entrada mitjançant el canal RSS 2.0. Podeu deixar una resposta, o fer-ne referència des de la vostra pàgina web.\n6 comentaris a “Navegació d’estiu”\n18-02-2011 a les 10:51\nEm fixo en com escriu Pla: “amb una memòria corregida pel bon sentit”: no era rencorós, el seu amic. “lluminositat interna”: que entrava pels racons. Respecte a l’embarcació: “Potser passà una mica moda –en el cas de suposar que una construcció ben feta hi pugui passar mai”: allò clàssic, les obres mestres, no passen de moda. “Tocats pel sol de juny, els blancs de Cadaqués –i les ombres– semblaven tenir una tendresa humana”: Cadaqués sempre té aquest aspecte que li atribueix durant el mes de juny, amb sol o sense.\nFa enveja que Pla recuperés el seu amic d’infantesa. Una cosa així no té preu.\nTweets that mention Quadern de Notes vistes » Arxiu del Bloc » Navegació d’estiu -- Topsy.com ha dit:\n18-02-2011 a les 18:45\n[...] This post was mentioned on Twitter by Josep Pla and Enric Blanes, Josep Pla. Josep Pla said: Navegació d’estiu: El meu amic Albert Oliveres En un país de sentiments escassos i encara mani… http://bit.ly/fSDpdI http://www.xarxa.cat/pla [...]\n19-02-2011 a les 0:24\n“Memòria corregida pel bon sentit”. Gràcies Helena, molt ben observat. Potser aquesta “correcció” sembla més obra del pas dels anys que de la indulgència, diria jo. És un relat que es llegeix amb una gran facilitat i això fa que s’hi vegi la mà d’un escriptor, algú que sap fer-se llegir.\n19-02-2011 a les 12:08\n¿”Una lluminositat interna”? ¿No sona una mica estrany? Sospita que pugui ser una errata per “intensa” o alguna altra cosa.\n19-02-2011 a les 13:03\nRaimon, la “lluminositat interna” és una cosa que també em va fer aturar a rellegir dues i tres vegades el text, perquè em costava d’imaginar aquesta lluminositat. Tant si és un error de transcripció com si és allò que Pla va escriure realment, l’efecte és sorprenent i per mi millora de bon tros la possible “lluminositat intensa”.\n20-02-2011 a les 18:39\nNovetats i informacions de la Càtedra Josep Pla (tres números del suplement de Girona de La Vanguardia):


Badanotis :: Obert el període d'inscripcions pel Primer Premi Internacional de Còmic Ciutat de Badalona\nObert el període d'inscripcions pel Primer Premi Internacional de Còmic Ciutat de Badalona\nRedacción - 08/09/2010 23:14\nS'ha posat en marxa la primera edició del Premi Internacional de Còmic Ciutat de Badalona. Per iniciativa de l'empresa badalonina Nautilus Comunicació i Cultura i l'Ajuntament de Badalona i el patrocini de Via Laietana, aquest concurs, neix tot just l'any en què s'ha anunciat la conversió de l'antic edifici de la CACI en el futur Museu del Còmic i la Il·lustració de Catalunya; i té com a objectiu principal situar la ciutat de Badalona en la primera línia del dibuix artístic.\nPodran participar tant dibuixants professionals com amateurs i per inscriure's s'hauran de registrar a la web del concurs abans del 12 d'octubre. Tindran, doncs, que presentar 10 tires de còmic en blanc i negre. El guanyador obtindrà 3.000 euros de premi i el seu dibuix serà publicat en un dels rotatius del grup El Punt.\nEl resultat es sabrà el proper 28 d'octubre i el jurat que valorarà els dibuixos presentats està format per representants de l'Associació d'Il·lustradors de Catalunya i la FICOMIC, entitat organitzadora del Saló del Còmic, entre d'altres.