Lluny de Sils | Sils, com més serem més riurem\nSilencs i silenques que viuen en altres terres\n« Portada del Vell Bloc Les Eugues dels Estanys de Sils, 1 »\n·Miquel Brugués i Costabella (09:12:57) :\nMiquel Brugués i Costabella\nEn Miquel Costabella és una persona molt coneguda a Salt, qui més qui menys segur que alguna vegada ha provat algun dels seus pastissos. Però potser hi ha gent que desconeix que, a més a més, en Miquel és el Defensor del ciutadà i també un bon músic.\nDes de quan fas de “defensor del ciutadà” i en què consisteix aquesta feina?\nAra a l’octubre farà 5 anys, des del 2001. Tots els dilluns al matí estic al despatx que se m’ha assignat a l’ajuntament unes tres hores. Hi dedico una part del meu dia de festa, però com que ho faig amb il·lusió i convicció no em sap gens de greu.\nLa meva feina és fer de mediador, de pont, entre el ciutadà i el regidor de l’àrea a la que afecti la queixa. Bé, de fet quan arriba una queixa a l’ajuntament, primer segueix el curs normal de tramitació, i si per la via normal no es soluciona, després és quan el ciutadà pot fer un recurs a través de la institució que jo represento.\nQuin tipus de queixa és la més habitual?\nSobretot de circulació i d’urbanisme, però també n’hi ha moltes de tipus social. Problemes amb veïns, amb animals,… sobretot, falta d’enteniment entre les persones.\nQuè és el que més li agrada d’aquesta tasca?\nM’agrada perquè és una feina que em permet valorar l’estat del poble, si estan contents o descontents amb tot el què es fa i el què passa. Mal comparat, et diria que la tasca del defensor, és el termòmetre del poble.\nTambé m’agraden les trobades que fem anuals amb d’altres companys d’aquesta institució d’arreu de Catalunya. Quan vaig començar érem 18 i actualment ja en som 32.\nI sobre la feina de pastisser, què ens pots explicar?\nPorto tota la vida fent de pastisser. Jo sóc de Mallorquines, de Sils i als tretze anys vaig entrar d’aprenent en una fleca on també feien pastisseria. Sempre m’ha atret més la pastisseria i per aquest motiu vaig anar voltant fins arribar a Figueres on hem vaig establir, vaig conèixer la meva dona i em vaig casar.\nQuan només portava 4 mesos de casat, el meu germà que ja estava treballant a Salt em va trucar per dir-me que es traspassava una pastisseria del carrer Major, i em va enredar. I ja ens tens, a la dona i a mi, fent maletes i deixant un pis recent comprat per venir a viure cap a Salt.\nVàrem estar 5 anys de lloguer i quan en Paulí va construir l’edifici on estem actualment vàrem comprar el local i aquí estem, fent pastissos cada dia per endolcir una mica la vida a qui vulgui.\nActualment, també faig de professor a l’escola d’hostaleria de Girona.\nLa música també és una part important de la teva vida?\nSí, molt. De fet tinc la guitarra a l’obrador i sempre que puc la toco una estona. La zona de Sils on vaig néixer no és terra de músics, però sempre m’havia atret molt.\nQuan amb 18 anys vaig arribar a Figueres em vaig apuntar a una escola de música. Als matins treballava en una pastisseria i a les tardes anava a l’escola de música. M’agradava tant que vaig fer els cinc cursos en tres anys.\nL’any 1968 vaig començar a tocar a la Catequesis de Figueres. Vaig participar en el Festival “Golpe de Gong”. Era un festival que es feia tots els dimarts durant els tres mesos d’estiu i en vaig ser el guanyador. Aquell any també hi participava Josep Tero, ara ell és més conegut però en un principi jo el vaig guanyar.\nA la mili, la vaig fer a Sant Climent, però de quinta, no amb “enxufe”, era el corneta de la banda.. Ja ho veus, en tota la meva vida hi ha música.\nAra vaig fent perquè la meva feina no em permet més. He compost dues sardanes, la darrere la vaig estrenar el 16 d’abril i la va tocar “La Flama de Farners” a Sils. També he fet alguna cançó per mainada. Tinc bons amics que m’ajuden a corregir les lletres i els acords.\nDarrerament, una ocupació que m’agrada molt és la de professor a La Caseta de Salt on cada quinze dies, ensenyo a tocar la guitarra a un grup de nens.\nEn Miquel és una persona de bon tracte i gran cor, els qui teniu la sort de conèixer-lo segur que ja ho sabeu, els qui no, no us perdeu la oportunitat de parlar una estona amb ell.\n·Jordi Barnés Santolaria (09:28:08) :\nHola! Sóc un Silenc a Madrid desde fà tres anys, abans cinc a Segovia. Vaig viure 22 anys al Prudenci Bertrana, als “pisos Blaus”, que j no sé ho seràn… perdoneu les faltes, fà molt que no escric en català… em fà ilu parlar amb la gent de Sils! Petons infinits!\nFont: comentari enviat al bloc el 21 novembre 2008\n·Jose Antonio Otero Palacios (09:33:58) :\nJose Antonio Otero Palacios\nHola soc Jose soc catalá pero (vivo) en jaén desde fa 5 anys!\nLa meva pasio era jugar al futbol yo no hi pedia mes¡!\nUn bon dia mes tard de jugar un partit de futbol am els cadets del Sils cf\n(ya movlidaba de que yo era jugador infantil del Sils cf aquell any)la meva mare decidio que ens mudavem a una altra zona de espanya no coneguda per mi nombrada La Carolina…no vaig fe cas y ara estic aqui a mils de kilometres añorant el estil de joc catala ara mateix tinc 18 anys y soc el midgapunta titular del Carolinense club de futbol del juvenils…tan sol vull que aqui unes de les persones presents em presti una miqueta de ayuda per posarme en contacte amb gent que signifiqui alge dintre del club voldria fer unes petites peticions\nmoltes gracies per su atencio y sobre tot\nen contacte si es pot en: (okupa_39@hotmail.com) per mes informacio\nFont: comentari enviat al bloc el 31 agost 2008\nJose Antonio, ets un dels jugadors de la fotografia?\n·Ramon Rovira (09:49:44) :\nBanc Sabadell fitxa el periodista Ramon Rovira com a director del gabinet de Presidència i Comunicació\nServeis Informatius / El periodista i actual sots-director de Televisió de Catalunya i director de l’Àrea de Relacions Institucionals, Màrqueting i Comunicació, Ramon Rovira, es farà càrrec, a partir del proper mes d’octubre, del nou Gabinet de Presidència i Comunicació de Banc Sabadell, sota el qual s’inclouran les àrees de Presidència i Comunicació Interna i Externa, segons ha avançat l’entitat financera en un comunicat. Amb la incorporació de Rovira, Banc Sabadell vol reforçar el seu equip directiu en els àmbits de la comunicació corporativa i les relacions institucionals.\nRamon Rovira, de 48 anys, té una àmplia experiència professional en el món de la comunicació, forjada en diferents càrrecs directius. Entre altres responsabilitats, ha exercit les de Delegat i Corresponsal a Washington i Director dels Serveis Informatius de TV3. També ha estat fins ara el director del programa de debat Àgora del Canal 33.\nFont: Radio Sabadell, 5 setembre 2007\nTV3 nombra al corresponsal Ramon Rovira jefe de informativos\nBARCELONA.- El periodista Ramon Rovira, hasta ahora corresponsal de TV3 en Washington, será el nuevo jefe de informativos de la cadena autonómica, según confirmó ayer el director de la CCRTV, Miquel Puig. Rovira se incorporará al cargo «tan pronto como se lo permitan sus actuales obligaciones profesionales», informó TV3.\nLa actual subdirectora de informativos no diarios de la cadena, Esther Fernández, asumirá el cargo hasta que se incorpore Rovira.\nRamon Rovira, nacido en Sils hace 41 años, sustituirá en el cargo a Josep Maria Torrent, que dimitió tras las críticas por la cobertura informativa del atentado contra Ernest Lluch.\nEl Mundo, 28 novembre 2000\n.Fernando de Argila (10:36:34) :\nEl silenc Fernando de Argila és l’ajudant de l’extècnic del Palamós Guillermo Hoyos a la banqueta del Pas Ioannina, líder de Segona …\n.Narcís Bardalet i Vinyals (17:05:43) :\nNarcís Bardalet, i Vinyals, metge forense i director de l’Institut de Medicina Legal de Girona\nUn forense de novel·la\nFoto: metge forense. Bardalet és director de l´Institut de Medicina Legal.\nMARC ROVIRA, GIRONA\nHi ha qui diu que s´emporta secrets a la tomba, però molt ben amagats els ha de dur\nperquè el doctor Narcís Bardalet no els acabi trobant. I és que, amb més de 25 anys d´experiència en el ram de la medicina forense, aquest figuerenc nascut a Sils atresora un munt d´informació sobre la mort i els seus protagonistes. L´escriptora garrotxina Clàudia Pujol ha recollit en el seu darrer llibre (Diari d´un forense, editorial Mina) deu dels casos que, en major o menor mesura, han marcat la trajectòria professional del director de l´Institut de Medicina Legal a Girona.\nTotes les històries recollides en el llibre estan centrades a les comarques gironines, camp de treball de Bardalet des que va poder marxar de la plaça que li havien assignat a Navarra quan era un recent llicenciat en Medicina. D´aquella època, de quan era metge a Estella -molt a prop de Pamplona- i va decidir treure´s el permís d´armes coma mesura d´autoprotecció, recorda la sensacio de por generalitzada que s´hi vivia per culpa del terrorisme, no només el de la banda ETA sinó el dels predecessors dels GAL, el Batallón Vascoespañol.\nEn el recordatori novel·lat que fa Clàudia Pujol, l´època navarresa queda ja molt lluny. El seu és un llibre d´històries passades molt a prop de casa, tant a prop que, de fet, s´ha optat per canviar els noms dels protagonistes per evitar reobrir ferides.\nEl cas d´una exhuberant model apareguda morta, l´estiu de 1990, sobre la sorra de la platja de l´Estartit encapçala la llista de casos que configuren la trama de la novel·la. El crim d´aquesta jove, que va morir violentament apunyalada, no ha estat mai resolt.\nMillor desenllaç per a la Justícia va tenir la segona història, protagonitzada per un extorner de Sant Hilari Sacalm a qui van detenir per matar una nena del poble i deixar-la abandonada en un marge de la carretera de Cladells. L´home no va confessar mai el crim però la policia el va arrestar, tres anys després del crim, i l´Audiència va acabar condemnant-lo a presó -el que el llibre no explica és que aquest mateix individu tornaria a matar una dona anys després a Girona.\nUna truculenta història succeïda al barri del Bon Pastor de Figueres, conegut popularment com el barri dels gitanos, protagonitza un altre dels relats viscuts per Bardalet. Un jove del barri va matar una noia d´un clan rival a cops de clau anglesa i, llavors, va cremar el cotxe on havia abandonat el cadàver. El noi va acabar condemnat però el llibre deixa una porta oberta al fet que hi hagi una còmplice encara lliure.\nUn empresari altempordanès assassinat d´un tret a boca de canó en una caseta dels Aiguamolls -cas mai resolt-, la història d´una parella d´avis d´Empuriabrava -ell malalt d´Alzheimer i ella dos mesos morta al llit-, el d´una jove violentament violada i assassinada prop de la Jonquera o l´individu que es va disfressar d´infermera per poder assassinar la seva esposa a Platja d´Aro són alguns dels casos que també recorda el forense en aquest recull de les seves vivències.\n«Tot té una explicació: les coses no passen per casualitat», sentencia el forense en l´epíleg que tanca el llibre.\nEntrevista a Narcís Bardalet, forense:\n.Francesc Canaleta (11:49:39) :\nEl paisatgista Francesc Canaleta inaugura una exposició a La Punxa\n6/03/09 02:00 – Girona\nEl pintor paisatgista Francesc Canaleta inaugurarà aquest vespre una exposició a la sala La Punxa, del Col·legi d’Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Girona (20h), on es podrà visitar fins al 28 de març. Nascut a Sils i resident a Santa Coloma de Farners, Francesc Canaleta es va formar durant tres anys a l’estudi d’Isidre Vicens i ara feia més de 25 anys que no exposava la seva obra a Girona. L’exposició de La Punxa està formada per 19 obres, entre les quals hi ha paisatges de la comarca de la Selva, d’alguns indrets de la província d’Osca i de la ciutat de Girona, amb una predilecció especial per la natura i pels colors més vius.\n.Antoni Flores (16:28:35) :\nANTONI FLORES EXPERT EN INNOVACIÓ\nFlores va participar a Girona en una conferència a la Fundació UdG\n27/04/09 02:00 – Girona – MÒNICA CABRUJA\nAntoni Flores, a la seu de la Fundació UdG. Foto: LL. SERRAT.\nEl director general de la consultora estratègica en innovació Loop Business Innovation, Antoni Flores, nascut a Sils, és un dels principals experts europeus en innovació. Fa uns dies va participar a Girona en una jornada sobre Innovació o morir, organitzada per l’escola de negocis de Fundació Universitat de Girona (…)\n“Les aerolínies ´low cost´ són un exemple de sector que ha sabut innovar i adaptar-se”\nGironí -va néixer a Sils- que treballa a Barcelona, Flores és autor de La alquimia de la innovación i un dels principals experts europeus en innovació. Va participar fa pocs dies en un col·loqui a la Fundació UdG.\nMal país per innovar, aquest que va encunyar la frase ¡Que inventen ellos!\nNo es pensi. Precisament innovar no és inventar, sinó que té molt d’aprofitar allò que inventen ells. És a dir, buscar noves utilitats al coneixement. Per tant, el ¡Que inventen ellos! no és tan dramàtic, en aquest cas.\nAixí ho deia G.B. Shaw: “Només els tontos han creat progressos, perquè els llestos s’han adaptat al que hi havia sense necessitat d’inventar” (…)\n.Narcís Bardalet (10:55:47) :\nDiumenge 28 de febrer del 2010, El Punt\nSimenon / Maigret. Pujol / Bardalet\n28/02/10 02:00 – Girona – tura soler\nFoto: Lacaba, Pujol, Bardalet i Puigvert. Foto: T.S.\nClàudia Pujol s’obre pas entre els grans autors de la novel·la negra. Ho va constatar l’escriptor Antoni Puigvert en la presentació de En l’escena del Crim, la segona entrega, després de Memòries d’un forense, les aventures del forense gironí Narcís Bardalet. Puigvert va equiparar l’autora amb Georges Simenon i el protagonista amb el comissari Maigret i va aventurar que les històries de l’investigador forense es podrien convertir en una sèrie televisiva d’èxit assegurat. «Si jo manés a TV3 no deixaria passar l’oportunitat», va sentenciar Puigvert, que va copresentar el llibre amb Fernando Lacaba, el president de l’Audiència de Girona, en un acte que va omplir la sala d’actes de la Fontana d’Or. Lacaba, que ja participar en la presentació de Memòries d’un forense va elogiar la meticulositat de Bardalet a qui va definir com un home «excepcional». Lacaba també va recórrer als símils televisius i va assegurar que les aventures de Bardalet narrades per Pujol recordaven per força els investigadors de CSI. Bardalet es va equiparar amb el bisbe, Francesc Pardo, present en la sala, que abans li havia dit que li preocupen «les persones, la seva vida i la seva mort»; com els forenses, que han d’aconseguir que els morts els parlin.\n. Agnès Gruart i Massó (14:36:34) :\nAgnès Gruart i Massó va néixer a Sils (Catalunya) el 25 de maig de 1962.\ncatedràtica de Fisiologia de la Universitat Pablo de Olavide (Sevilla)\n.Pere Madrenys i Caballé (06:53:51) :\nPere Madrenys CAPELLÀ SECULARITZAT, PERIODISTA JUBILAT I MEMBRE DEL FÒRUM JOAN ALSINA\n«No té cap sentit, avui, l’ofici de capellà»\nPere Madrenys i Caballé és un capellà secularitzat que forma part del Fòrum Joan Alsina; va ser corresponsal al Concili Vaticà II, va ser membre de l’Opus Dei, va treballar al costat del doctor Narcís Jubany i ha estat un periodista que ha treballat als principals mitjans escrits\nFem l’entrevista a La Farinera, seu d’El Punt, on li agrada venir de visita, ja que hi va treballar entre el 1985 i el 1997. Arriba amb un maletí d’aquells que a les pel·lícules hi posen feixos de diners, o bombes, o documents comprometedors.\n–Què hi porteu en aquest maletí tan seriós?\n– «És l’arxiu secret. Hi porto una citació del TOP, Tribunal d’Ordre Públic, del 18 de maig del 1969, en què demanaven al bisbe el nom de l’autor d’un article sobre la Moreneta.»\n–«Jo era el director del Full i autor de l’article sobre la Mare de Déu de Montserrat i el fet diferencial català. El 1969 va ser verí pur.»\n–És aquest el que va arribar a la taula de Franco?\n–«Va ser un altre: sobre el servei militar. Jo deia, el 1965, que la mili era perdre el temps. Camilo Alonso Vega va cridar Jubany a Madrid i li va dir ‘Como permite que escriban estas cosas en su Hoja parroquial?‘»\nJordi Soler ens talla: «Aquest era en Camulo Alonso Vega. Li deien Camulo i no Camilo, perquè era molt daixonses… Posa-ho.»\n–I, el bisbe Narcís Jubany, què li va respondre?\n–«Jubany, molt pillo com sempre, va dir a Alonso Vega: ‘No tiene usted soldados a sus órdenes? Y hacen siempre lo que usted quiere.’ El va convèncer, però quan va tornar a Girona em va dir ‘Pere, d’ara endavant, el doctor Taberner et revisarà tots els escrits…’ Ja ho veus, tinc dues vessants a la meva vida, que sovint s’han intercalat: capellà i periodista. Escolta! Si començo a explicar tota la meva vida, en tens per emplenar dos o tres llibres.»\n–Per què no ho feu?\n–«Perquè el més interessant seria la part de Girona i encara hi ha gent viva.»\n–Jordi Pujol prou que ho ha fet.\n–«Però el més interessant no ho ha explicat.»\n–«Ja saps que jo no m’he amagat mai de res, de cap de les coses molt diverses que he viscut. He viscut la Guerra Civil espanyola, la postguerra, el Concili Vaticà II, el post-concili, l’Opus Dei, deixar-ho tot, el Pont de Pedra al Correo Catalán, les entrevistes a El Punt… Les entrevistes em van salvar quan l’amo, en Joan Bosch, em va dir que jo no sabia manar.»\n–De fet, vau ser redactor en cap del Punt Diari.\n–«Sí, ell em va fitxar per ser cap de redacció… Té raó: no sé manar. Del seminari em van treure de superior per la mateixa raó.»\n–El rector era…\n–«Sí, era de Besalú! El doctor Estela em va treure, però em va continuar estimant. Va venir a dinar a casa, ja amb la Montserrat!»\n–Ara torna a obrir el maletí i torna a repassar paperassa. Què és tot això?\n–«És la fitxa de la policia. Vull que la vegis: ‘Pedro Madrenys: exsacerdote, enemigo integral del régimen.’»\n–Sou periodista per vocació o un torracollons de mena?\n–«Les dues coses. El primer merder ja el vaig fer al seminari el primer any de ser-hi. Vam fer uns exercicis espirituals i, en un diari tabloide que tenien, hi va aparèixer l’article d’un tal Silvester, perquè era de Sils (Sils-vester), en què es denunciava que molts seminaristes s’adormien durant les meditacions.»\n–Us van descobrir?\n–«Si, poc temps després. Per exclusió dels altres. Tanmateix, els superiors no em van dir res. Es van enfadar els altres.»\n–Tornaríeu al seminari?\n–«En les circumstàncies actuals de l’Església, ni borratxo.»\n– «No té cap sentit, avui, l’ofici de capellà tal com es veia llavors: home cèlibe, dedicat plenament a administrar sagraments, especialment el de la confessió, que me la vull carregar. Ja saps que va ser l’absolució col·lectiva el que va provocar l’organització del Fòrum Joan Alsina. Tinc un article preparat que es titularia M’acuso d’haver confessat.»\n–«No es titularà. Posa-hi es titularia, perquè no el publicaré.»\n–No us veig autocensurant-vos.\n–«Ja em va bé aquesta entrevista. Per què hem de saber nosaltres les intimitats de la gent, sobretot dels matrimonis? Un exemple: quan venien els nuvis a confessar-se, obligatòriament, amb la confessió d’un sabies tot el que havia fet l’altre, lògicament. La núvia solia dir la veritat i el nuvi, tot ben al contrari. En els matrimonis, exactament el mateix. De què serveix que jo sàpiga aquestes intimitats?»\n–Doncs el Vaticà demana que la gent es confessi.\n–«Ja poden anar demanant…»\n–Vulneraríeu un secret?\n–«Mai, en cap cas.»\n–Encara que un cardenal hagués violat una criatura?\n–«Guardaria el secret i li posaria una penitència que el deixaria baldat.»\n–En el fons sou capellà. Secularitzat, però capellà.\n–«Segons la santa mare Església, sí.»\n–Penseu que als capellans aparcats, el Vaticà els hauria de tornar a posar en circulació, sobretot havent d’ordenar diaques permanents?\n–«O, tal com ens agrada dir al Fòrum Joan Alsina, capellans que no exerceixen el seu ministeri. A la majoria dels capellans aparcats, com ens diu Enric Sala, rector del Mont, ens hauria agradat continuar exercint com a tals. Ara, però, d’acord amb la deriva de l’Església oficial, la majoria dels capellans secularitzats diem: ‘Ja s’ho faran’. I no podem oblidar que l’edat ja no hi ajuda.»\n–Com veieu l’Església, vós que vau ser al Vaticà II?\n–«Fa aigües i no hi ha debat.»\n–«Els murs del Vaticà són molt forts! És una estructura piramidal fantàstica. A dalt de tot hi tenen una figura que, segons ells, té fil directe amb Déu. Això ja no s’ho creu ningú.»\n–L’església gironina és el reflex de la romana?\n–«Totalment. Una de les consignes del Vaticà és fer-se veure pels carrers i donar la sensació de potència. D’altra banda, els que han de salvar l’Església com a comunitat de creients han de ser grups de cristians de base com el Fòrum Joan Alsina.»\n–Que ja fa deu anys que hi sou.\n–«I hem fet un llibre que porta per títol Fidels a la utopia de l’Evangeli. Perquè encara és una utopia.»\n–Expliqueu-m’ho doctor Madrenys?\n–«Imitar Jesús ho és tot: un exemple d’austeritat, pobresa, bondat, senzillesa, humilitat, treball per la pau, pel perdó entre els homes…»\n–Francament, aquest esperit dels cristians utòpics ja és a la majoria d’ONG.\n–«I així els va la cosa: els agafen, els segresten i a alguns els maten. I ells hi tornen. Això és cristià. Tinc una anècdota personal, que em va passar quan predicava un Dijous Sant, el dia de l’amor fratern. Després de la guerra, una senyora vídua va acollir els dos fills dels que van matar el seu marit. Vaig veure llàgrimes entre els que m’escoltaven, vaig veure llàgrimes! Mira, això no té res a veure amb el que vol fer el Fòrum Alsina amb el militar que va matar en Quim Vallmajó.»\n–«No és cristià que el Fòrum vulgui dur als tribunals el militar que va matar Vallmajó. Si reivindiquem la utopia de l’Evangeli l’hem de perdonar. Si la família ho vol fer, ho entenc.»\n–Pere, sou pic-pic, fins i tot amb els pic- pic.\n–«Tens raó, ho sóc, però s’ha de ser honest i conseqüent amb les pròpies idees.»\n–De problemes ja us en deu haver portat?\n–«Parlar i escriure en porta alguns. Abans més que ara, eh?»\n–Quina diferència hi veieu, a part del progrés tecnològic?\n–«A part d’aquest canvi tan radical en l’àmbit tècnic, trobo que el canvi d’hàbits és molt pitjor: avui es treballa massa a la redacció, contra el que m’havien ensenyat a mi. S’ha de ser incisiu, en el sentit de denunciar clarament el que està mal fet, encara que porti maldecaps. S’ha de fer carrer, sortir a buscar les notícies, a parlar amb la gent. No creus que s’abusa d’internet?»\n–No el feu servir, vós?\n–«Per enviar articles i per rebre’n. I per mirar notícies de l’Església, sobretot. Del Vaticà, vaja! Vejam si s’enfonsa d’una vegada. Va, una anècdota del doctor Jubany: ‘Si això es pogués enfonsar sense fer mal a ningú…’!»\n–Recordo una foto [El Punt, 12 de maig del 1997], de Pau VI, Jubany i una colla de capellans, amb vós a l’esquerra de tots plegats. És del final del Vaticà II, de quan fèieu de secretari de Jubany.\n–«Li feia de secretari, d’escolanet a la missa, quan vaig ser a Roma, durant el Concili Vaticà II, ja que jo era periodista i corresponsal d’Europa Press i vivíem a la mateixa residència. Ja m’anava bé, perquè sabia coses que d’altres no sabien.»\n–Devíeu tenir una bona relació amb Jubany.\n– «No gaire, perquè sabia que jo era de l’Opus Dei.»\n–No li agradava l’Opus?\n–«Per una raó ben senzilla: ell volia manar absolutament sobre tota la diòcesi, però els de l’Opus se li escapaven.»\n–Doncs jo creia que pensava diferent.\n–«Ell tenia capellans empipats perquè feia passar la seva.»\n–Jo el feia progre, progre pel 1962.\n–«No ho era tan com semblava… Era dels d’stop and go, com ara Pau VI. Et donava poder teòric, però tot seguit te’l treia. Però hi tocava. Ell va predir el fiasco del Vaticà II el mateix dia de la clausura. Quan érem a punt d’agafar el cotxe per anar a l’aeroport, a la via Conciliazione, em va dir: ‘Ara hem de vigilar aquests cardenals i bisbes de la cúria, perquè, un cop nosaltres fora, es desdiran del concili; són com els joncs: la riuada els ajeu, però, quan el riu torna a anar tranquil, es tornen a posar drets.’»\n–En Jubany, que va arribar a cardenal, ha estat el gran bisbe de Girona?\n–«Sí, va arribar a cardenal… El millor bisbe és el doctor Jaume Camprodon, t’ho miris com t’ho miris. Ja ho va dir en Joan Ribas, després de la primera roda de premsa: ‘Hem perdut un savi, però hem guanyat un pastor.’ I jo vaig fer plorar Camprodon quan vaig plegar.»\n– Plegar de capellà?\n– «Sí. Li vaig dir que feia temps que ho volia fer i que em feia por en Jubany. Pobre Camprodon! Com que el veia de bona pasta, amb ell m’hi vaig atrevir. I va perdre l’únic periodista capellà que tenia, perquè llavors feia falta un periodista titulat per dirigir un mitjà. En Jubany va dir que si ell hagués estat a Girona, en Madrenys no hauria plegat… Jo crec que hauria acabat escapant-me. Et diré una frase del doctor Jaume Marquès que t’agradarà: ‘Pere, és més fort un cabell de dona que un tirant de carreta.’ Però la raó principal de la majoria dels abandonaments va ser el desencís produït per la profunda decepció de veure com el Vaticà feia marxa enrere respecte al concili, tal com havia previst el doctor Jubany. I després em vaig casar amb la Montserrat Caballé.»\n–Vau deixar de ser capellà i de ser de l’Opus al mateix temps?\n–«Primer de l’Opus: era fàcil perquè cada any per Sant Josep s’havia de renovar el compromís. I com que era personal…»\n–Pagàveu molta quota?\n–«Ho havíem de donar tot, però ho rebíem tot.»\n–Us ho donaven tot?\n–«Tot el que necessitàvem. Ells em van pagar el 600, el primer cotxe. Va costar 72.000 pessetes.\n–Recordo que em vau explicar que vau conèixer el Sant un dia veient una pel·lícula.\n–«Ni entre ell i jo no hi havia feeling, ni recordo la pel·lícula. M’hi sentia incòmode.»\n–Amb ell o amb l’Opus?\n–«Amb ell. Era una qüestió de sentiments, de relació humana… Crec que era bona persona, però… Vols que t’ho digui? El títol de padre no m’agradava i, menys, d’entrada.»\n–Per què vau decidir ingressar a l’Obra?\n–«Quan em vaig fer de l’Opus Dei el 1957, va ser perquè el veia com una institució de l’església de fets i aparença moderna. I aleshores, mossèn Pèlach era un capellà de primera línia: va fundar al Patronat de la Santa Creu de la Selva, els manaies…»\n–I vas sortir-ne?\n–«Quan vaig veure que la modernitat només era una aparença. Escolta, tu! Yo he venido a hablar de mi libro!»\n–Tu quoque filli mi?\n–«Utique domine. Certament senyor, jo em vaig cuidar de coordinar part del llibre i, sobretot, l’enquesta, de la tria dels personatges. Crec que és la part més important perquè dóna una visió de l’església universal, des de fora de la institució, des de les bases. Diuen allò que l’Església hauria d’escoltar atentament.»\n–Quins criteris vau seguir?\n– «La tria és feta per una qüestió de màrqueting: gent de Girona coneguda: Salvador Sunyer, Narcís-Jordi Aragó, Joan Ribas, Ramon Llorente, Piua Salvatella, Antònia Canals, Assumpció Cantalozella, Maria Mercè Roca…»\n–Què és el llibre, a part de la commemoració dels deu anys de l’associació de capellans?\n–«És una aturada per reposar, agafar forces i tornar a arrencar.»\nPere Madrenys i Caballé va néixer a Sils el 6 de maig del 1932. Fill petit de quatre germans d’una família de pagesos, va viure la guerra i va ingressar al seminari el 1944, quan tenia 12 anys. Va ser ordenat capellà el 8 de juliol del 1956 i el van destinar de vicari a Arenys de Mar, «la pubilla del bisbat», després a l’Escala i, finalment, de vicari d’Olot, fins que, el 1959, se’n va anar a Navarra. És doctor en dret canònic i llicenciat en ciències de la informació per la Universitat de Pamplona . Va ser oblat de l’Opus Dei des del 1957 fins a final del 1973. Madrenys ha estat a Europa Press, El Correo Catalán, Presència —que va dirigir del 1979 al 1983—, Hoja del Lunes, Full Parroquial, Vida Catòlica, Or i Flama, Recull,i Olot Misión, i ha estat el primer corresponsal d’El País a Girona. Va ser a tants llocs perquè necessitaven un director titula


Ràdio Balaguer - Els farmacèutics celebren que es limiti el preu dels tests, però critiquen que la mesura arriba 'tard'. Alguns facultatius han de vendre les proves perdent diners perquè 'n'havien comprat milers a preus més elevats'\nEls farmacèutics celebren que es limiti el preu dels tests, però critiquen que la mesura arriba 'tard'. Alguns facultatius han de vendre les proves perdent diners perquè 'n'havien comprat milers a preus més elevats'\nEls farmacèutics celebren que la Comissió Interministerial de Preus dels Medicaments (CIPM) hagi limitat el preu dels tests d'antígens a un màxim de 2,94 euros, però creuen que la mesura arriba tard. "Quan es va detectar la transmissibilitat d'òmicron ja s'hauria d'haver facilitat un cribratge massiu", ha considerat Òscar Doñate, farmacèutic i membre de la junta Directiva de la Fefac (Federació d'Associacions de Farmàcies de Catalunya). El facultatiu ha explicat que, coincidint amb la mesura, la distribució ha ajustat els preus i això li ha permès vendre les proves "sense perdre diners". Amb tot, ha denunciat que alguns companys, per aconseguir millors preus, "en van comprar milers a un cost més elevat i que ara no saben què fer amb ells".\nEl nivell de feina no ha estat, ni de bon tros, tan elevat com entre setmana. Dimarts i dimecres desenes de nens i nenes van fer durant hores cua per fer-se el test d'antígens a la farmàcia perquè a dues escoles pròximes es van detectar diversos positius. El farmacèutic ha celebrat que per fi el departament Salut i el ministeri els deixi assumir més tasques per ajudar a descongestionar els CAP. "Ens estem oferint des de l'inici de la crisi per fer cribratges, vacunar o que calgui", ha recordat Doñate tot destacant que a Catalunya hi ha més de 3.000 farmàcies que podrien "haver fet molta més feina" de la que han fet. "Ens agradaria ser un engranatge més del sistema de salut", ha dit tot lamentant que només es compta amb els farmacèutics "quan estan amb l'aigua al coll". "Som l'establiment sanitari més proper", ha resumit tot assegurant que podrien haver "accelerat molt el sistema de vacunació".\nEl farmacèutic ha celebrat la regulació de preus dels testos d'antígens per part del govern espanyol, però ha considerat que s'hauria d'haver fet abans per tal que la població hi pogués tenir un accés més fàcil. Doñate ha explicat que fins ara comprava les proves a un preu que anava dels 3,50 als 4 euros i que alguns companys s'han enganxat els dits perquè en van comprar milers per aconseguir aquest cost. "Jo tinc la sort que vaig ser conservador amb les compres", ha detallat tot afegint que els ven a 2,90 euros.\nQui també veu amb bons ulls la regulació del preu dels testos ràpids és l'Álvaro Domínguez, que aquest dissabte ha anat a fer-se un test per la feina. "Trobo bé tot el que sigui abaixar els preus i facilitar al consumidor que es pugui fer el test i millorar el diagnòstic", ha afirmat en declaracions a l'ACN tot mesurant la mesura. Amb tot, a parer seu, la mesura es podria haver posat en marxa abans per evitar "la gran allau de casos" que hi ha amb la variant òmicron.


Biotecnologia, camí de roses o de pedres?\nEl sector pateix greus problemes de finançament, tot i ser un dels principals motors de creixement de Catalunya\nper Norma Vidal 12 de setembre de 2013 20:46\nAmb una facturació de 15.600 milions d'euros anuals i més de 30.000 llocs de treball, el sector de la biotecnologia es presenta com un dels principals motors de creixement de Catalunya. Tot i això, el talent i el potencial dels investigadors de casa nostra no és suficient perquè un projecte viable acabi prosperant i sortint al mercat. El camí és llarg i farragós i moltes de les empreses que neixen arran d'una investigació puntera acaben morint per la dramàtica manca de finançament que afecta el sector.\nCatalunya aglutina el 29,4% de la facturació en biotecnologia de tot l'estat. En aquest territori s'hi ubica la BioRegió, un dels clústers de biotecnologia, biomedicina i tecnologies mèdiques més important d'Espanya. Està integrat per 520 empreses, 440 grups i 54 centres d'investigació, 10 universitats i 15 hospitals punters en recerca.\nEn els darrers anys la BioRegió ha despertat un gran interès entre el sector internacional, que veu a Barcelona com una de les ciutats punteres en els propers anys en biotecnologia mundial.\nEn aquest escenari, per a un bioemprenedor català posar en marxa una spin off és relativament senzill. "El finançament necessari per a la primera etapa és fàcil d'aconseguir, parlem de 100.000 o 200.000 euros que podem obtenir a través de subvencions", explica Antonio Parente, president de Catalonia Bio, fundador de Lipotec i responsable del Grup Prima-Derm Barcelona.\nParente assenyala alguns programes orientats a finançar projectes de recerca que posen a l'abast dels investigadors organismes com el CDTI o ACC1Ó, així com amb el suport d'alguns bussiness angels. "El repte arriba quan les ajudes s'exhaureixen i cal capital per iniciar la segona fase", indica.\nManca de finançament a les fases clíniques\nParente assegura que en aquestes fases clíniques l'escenari es torna molt més complex. "Les empreses que fa set o vuit anys que van posar en marxa un projecte, que posseeixen una plantilla amb 20 empleats amb titulacions acadèmiques i que necessiten cinc milions d'euros per endinsar-se en la fase clínica són les que més problemes estan tenint", explica.\n"La manca de finançament està arribant a tocar el moll de l'ós del sector", afirma el president de Catalonia Bio, que denuncia que "hi ha un buit enorme a la societat civil" perquè a l'estat espanyol "no hi ha prou empreses de capital risc capaces d'assumir aquestes inversions i l'administració tampoc se'n pot fer càrrec".\nManca de compromís de les administracions\nParente considera que existeix una "manca de sensibilitat especial cap aquestes companyies que fa anys que acumulen pèrdues o que pateixen situacions extremadament delicades". En aquest sentit critica que a Catalunya i Espanya no existeix "una definició clara del que ha de ser la política industrial" com sí succeeix en altre països.\nEl científic remarca que estats com Alemanya o França aposten per promoure drets fiscals especials per a les empreses que destinen gran part dels seus guanys a I D. "Aquí ens basem en un model de manofacturació", el que segons l'empresari és un error.\nAltres vies de finançament\nPer Parente el futur passa per trobar vies alternatives de finançament com el capital relleu, el capital risc o el mecenatge científic. "Es tracta de segments que estan poc desenvolupats al nostre país", assegura el científic que considera que l'administració ha de crear mecanismes "per incentivar la inversió".\nEl president de Catalonia Bio també destaca la necessitat de sumar esforços dintre del sector. Des de la patronal s'ha treballat per determinar quines necessitats tenen les empreses i posar-les en contacte amb el món financer: "Hem establert relació amb tots els estaments per tractar d'agilitar el procés", indica.\nFins l'any 2000 els projectes biotecnològics podien comprar-se en la fase elemental, però actualment cal que es trobin en una fase clínica avançada per a poder-se vendre. "Una empresa de biotecnologia necessita estar invertint constantment per tirar el projecte endavant", explica Parente.\nPer aquest motiu els inversors han d'estar mentalitzats que no recuperaran el capital a curt termini perquè "el temps de maduració d'un projecte de biotecnologia és de 8 a 12 anys" i els beneficis no arriben "fins que no el vens a una gran multinacional i aquesta s'encarrega de comercialitzar el fàrmac".\nL'exemple de l'èxit: Lipotec\nDesprés de 26 anys d'investigacions, inversions i patents, Antonio Parente va vendre l'obra de la seva vida, Lipotec, al magnat nord americà Warren Buffet, propietari de Lubrizol Corporation.\nParente assegura que aquesta brillant operació no és fortuïta, sinó que és el resultat de la feina ben feta i l'aposta per la internacionalització: "Si has fet els deures ben fets i disposes d'una tecnologia forta i patents solvents, tens molt camí recorregut", subratlla.\nEl més important és obrir-se camí a nivell internacional i fer-se un nom: "El món és gran però aquest sector és com un mocador, tothom s'acaba trobant a les mateixes fires i treballa amb els mateixos proveïdors", comenta.\nL'acord amb Warren Buffet per vendre Lipotec, dedicada a fabricar matèria prima per a productes cosmètics, es va tancar durant la celebració de la fira Bio de biotecnologia celebrada a Boston el passat mes de maig.\nLes altres empreses que capitaneja Parente, Prima – Derm, GP Pharm i BCN Peptides, van facturar l'any 2012 al voltant de 30 milions d'euros. Aquest grup inverteix el 17% de les seves vendes en I D.


Gost iso 1576 2013 by Camdyn Bell 9 views\nGost iec 61643 11-2013 by Camdyn Bell 10 views\nGost iec 62151 2013 by Camdyn Bell 11 views\nGost iec 61810 1-2013 by Camdyn Bell 19 views\nGost iec 61557 6-2013 by Camdyn Bell 11 views\nGost iso 1889 2013 by Camdyn Bell 13 views\ninfantil C SH\n33. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\n34. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\n35. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\n36. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\n37. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\n38. santsfutbolin.wordpress.com Una altra forma de veure el futbol!\nGost iec 62040 1-2013\nGost iso 1576 2013\nGost iec 61643 11-2013\nGost iec 62151 2013\nGost iec 61810 1-2013\nGost iec 61557 6-2013\nGost iso 1889 2013


Espanya supera els dos milions d'infectats\nDes de dimarts, el ministeri de Sanitat ha registrat 42.360 positius més i 245 noves morts\n3 min. Andorra la Vella 07/01/2021 19:54\n651x366 Una ciutadana se sotmet a una prova PCR al Centre Cívic Cal Balsach de Sabadell. / ACN Una ciutadana se sotmet a una prova PCR al Centre Cívic Cal Balsach de Sabadell. / ACN\nEl ministeri de Sanitat espanyol ha informat aquest dijous de 42.360 nous positius per Covid-19, un fet que deixa la xifra global de contagis a l'estat espanyol en 2.024.904 casos confirmats per proves diagnòstiques. La xifra de víctimes per coronavirus s'ha incrementat en 245 persones i ja són 51.675 els morts per la pandèmia a Espanya. La comunitat de Madrid encapçala la xifra de contagis en els últims set dies amb 15.315 casos, seguida de Catalunya amb 14.278. Més avall es troba Andalusia (8.987) i el País Valencià (6.418). Des de l'inici de la pandèmia, Madrid és on més contagis s'han acumulat, amb 416.724 casos. Just després se situa Catalunya amb 380.406 casos confirmats i Andalusia amb una xifra de 274.817 casos.\nDes de l'inici de la pandèmia 215.082 persones de l'estat espanyol han hagut de ser hospitalitzades per Covid-19, de les quals 18.599 han anat a l'UCI. Els últims set dies hi ha hagut 2.190 hospitalitzats, 189 dels quals a Unitats de Cures Intensives. La xifra més alta d'hospitalitzacions des de l'inici de l'episodi la té Madrid amb 54.859 i 3.888 a l'UCI. L'última setmana han ingressat a Madrid 114 persones, 8 a l'UCI. Catalunya comptabilitza des de l'inici de la pandèmia 30.566 hospitalitzats (2.477 a l'UCI) i 185 en els darrers 7 dies (18 a l'UCI).\nPel que fa a la situació de la capacitat assistencial i l'activitat de la Covid-19 als hospitals, en aquests moments hi ha 14.543 pacients hospitalitzats per coronavirus que ocupen l'11,93% del total de llits hospitalaris de l'Estat. A Catalunya hi ha 3.623 persones hospitalitzades per Covid-19, el 14,83% de llits. També hi ha 2.307 ingressos en UCI a l'Estat, un 23,97% dels llits de cures intensives totals que hi ha a Espanya. A Catalunya n'hi ha 511, el 38,71% del total.\nLocalitzats quatre menors i el pare que se'ls havia endut sense permís de Mont-roig del Camp


La localitat de Sitges es troba envoltada pel Parc Natural del Garraf\nLlegir versió en castellà.\nBarcelona és un territori ric i divers ple de possibilitats per gaudir de l’oci, de la cultura i de la natura. Amb un centenar de quilòmetres de costa, dotze parcs naturals, un valuós patrimoni artístic i monumental i una gastronomia reconeguda, no cal anar més lluny per passar unes vacances perfectes. I menys ara! Aquest és el moment de relaxar-se, desconnectar i descobrir el paradís que queda més a prop. Explora amb els cinc sentits el teu racó preferit de les comarques de Barcelona... i deixa’t sorprendre!\nLes tres platges de Castelldefels tenen una extensió de gairebé cinc quilòmetres\nLes extenses platges del Maresme, el Baix Llobregat i el Garraf són un lloc excel•lent per passejar, practicar activitats nàutiques o refrescar-se a les terrasses de les guinguetes. I les cales petites que s’amaguen entre el rocam, el cau somniat pels amants de la tranquil•litat i la pràctica del naturisme.\nEl far de Calella, a la costa de l'alt Maresme\nOsona, el Moianès, el Bages i l’Anoia configuren Paisatges Barcelona, una destinació turística que s’estén pel centre de la província. Són quatre comarques plenes d’atractius naturals, patrimonials i gastronòmics que es troben molt a prop de la capital catalana. Si t’agrada pujar a torres de guaita, recórrer claustres de monestirs o admirar talles romàniques, vitralls gòtics i muralles medievals, aquesta terra és ideal per a tu.\nCastell de Cardona, a la comarca del Bages\nTambé ho és si desitges tastar productes autòctons difícils d’aconseguir a d’altres indrets. I si vols gaudir de maridatges fantàstics, aposta pels vins de la DO Pla de Bages. Èxit garantit!\nEl Pedraforca, a la serra del Cadí\nQuè més necessites? Vols altres propostes per desconnectar de veritat i allunyar-te de la rutina? A poca distància de la ciutat comtal t’esperen més de cent mil hectàrees d’espais verds on podràs passar uns dies passejant, respirant i sentint-te, per fi, lliure.\nSi ets amant del modernisme, a prop de Barcelona trobaràs moltes manifestacions d’aquest art total que juga amb la natura. Cases d’estiueig, habitatges urbans, jardins, cellers i fàbriques construïdes al final del segle XIX per Antoni Gaudí o d’altres creadors d’aquest corrent estètic. Vols descobrir-les? Cap problema! Diverses poblacions et permeten conèixer aquest extraordinari llegat tot resseguint les seves rutes modernistes.\nEls vitralls modernistes del Museu d'Art de Cerdanyola del Vallès, declarats Bé Cultural d'Interès Nacional\nDinar restaurants amb estrelles Michelin o en petites fondes de muntanya. Dormir en un càmping, en un hotel o en una casa rural. Trobar itineraris interessants per fer sol, amb amics o en família.\nCamping Bungalows Roca Grossa\nA les comarques de Barcelona, tot és possible! Entre la serra del Cadí i el mar Mediterrani tens moltes opcions per gaudir d’unes vacances amb les màximes garanties.\nTurisme a Barcelona és molt més


Jubileu de la Misericòrdia - L'Any Jubilar a la Bíblia\nEls textos principals sobre l'Any Jubilar en la Bíblia els trobem a les prescripcions del Levític, formant part del denominat «Codi de santedat». És una commemoració que es celebrava cada cinquanta anys, i parteix de la convicció que tot pertany a Déu, al Déu Sant, al qual han de servir en santedat tots els membres del Poble de Déu.\nCompta set setmanes d'anys, és a dir, set vegades set anys, que són quaranta-nou anys.\nLlavors, arribat el dia deu del mes setè, que és el dia de l'Expiació, fes que ressoni el corn per tot el país: declareu sant l'any que fa cinquanta i proclameu la llibertat a tots els habitants del país.\nAquest any serà l'any del jubileu: els qui s'havien venut el patrimoni, el recobraran, i els qui s'havien venut ells mateixos, retornaran al seu clan.\nCada cinquanta anys és un any jubilar: aquell any no sembrareu, ni segareu el que haurà crescut espontàniament, ni veremareu els raïms dels ceps que no haureu esporgat, perquè és l'any del jubileu, un any sant: mengeu el que creixi als camps.\nAquest any del jubileu cadascú recobrarà el patrimoni que s'havia venut\nÉs un any sant, un any del perdó (donat i rebut: s'iniciava després de la celebració del «Dia del perdó o de l’expiació», anunciat al toc del corn o trompeta, perquè tot el poble fos conscient que havia de posar-se en pau amb el proïsme, per poder participar del perdó diví); un any d'alegria, de goig; un any de redistribució de les terres i de les riqueses (tot pertany a Déu, l'ésser humà només és administrador, usufructuari); un any de la llibertat (ningú és esclau ni amo de ningú), de la justícia social; un any de respecte per la terra, per tot el creat (avui diríem una celebració ecològica)...\nUns fonaments bíblics a tenir en compte en la celebració dels nostres anys jubilars i, en concret, de l'Any jubilar de la Misericòrdia que estem celebrant. No és qüestió de «guanyar» unes indulgències (i menys si aquestes no es viuen en referència al perdó gratuït de Déu, un perdó que estem cridats a practicar), ni de viure una religiositat del mèrit: les gràcies (o indulgències) que rebem (no que guanyem) són un do de Déu, un regal diví. Exigeixen, lògicament, la nostra resposta des de la llibertat; però la resposta és sempre d’acceptació de la gratuïtat.\nNo podem oblidar tampoc els components d'alliberament, de justícia social, de redistribució de les riqueses, d'una sana i necessària ecologia ..., sempre des de la perspectiva d'un Déu misericordiós, al qual hauria de correspondre un Poble de Déu misericordiós.\nEl papa Francesc convida a prendre'ns seriosament aquestes actituds irrenunciables en un Any jubilar de la Misericòrdia, a l'estil de la Paraula de Déu:\nEn aquest Any Sant, podrem realitzar l'experiència d'obrir el cor a tots els qui viuen a les més contradictòries perifèries existencials, que sovint el món modern dramàticament crea. Quantes situacions de precarietat i patiment hi ha al món avui! Quantes ferides segellen la carn de molts que no tenen veu perquè el seu crit s'ha debilitat i silenciat a causa de la indiferència dels pobles rics. En aquest Jubileu l'Església serà cridada a guarir encara més aquestes ferides, a alleujar amb l'oli de la consolació, a embenar-les amb la misericòrdia i a curar-les amb la solidaritat i la deguda atenció. No caiguem en la indiferència que humilia, en l'habitualitat que anestèsia l'ànim i impedeix descobrir la novetat, en el cinisme que destrueix. Obrim els nostres ulls per mirar les misèries del món, les ferides de tants germans i germanes privats de la dignitat, i sentim-nos provocats a escoltar el seu crit d'auxili. Les nostres mans s'estrenyin les seves mans, i apropem-los a nosaltres perquè sentin la calor de la nostra presència, de la nostra amistat i de la fraternitat. Que el seu crit es torni el nostre i junts puguem trencar la barrera de la indiferència que sol regnar campant per amagar la hipocresia i l'egoisme (MV 15).


Ajuntament de Cornellà | Reempresa\nÉs per a mi una satisfacció posar a l’abast dels emprenedors i emprenedores de Cornellà la Guia per a la Reempresa, una eina que significa un nou model i noves oportunitats d’emprenedoria i creixement empresarial, i que encetem gràcies a l’acord de col·laboració que hem signat amb la Diputació de Barcelona i la Cecot.\nA Cornellà creiem molt en la força, l’empenta i la vitalitat dels emprenedors i emprenedores i treballem amb ells des del Centre d’Empreses del Baix Llobregat per crear fórmules i oferir-los informació, assessorament i espais perquè puguin desenvolupar la seva idea de negoci. Per això, Reempresa és una nova iniciativa, una oportunitat més que tindrem a la ciutat, gestionada des del Centre d’Empreses, i que servirà per posar en contacte els empresaris i empresàries que volen cedir la propietat de les seves empreses amb persones emprenedores que les volen adquirir.\nFinalment, vull mostrar el nostre agraïment a les institucions promotores per comptar amb l’Ajuntament de Cornellà en el desenvolupament d’aquest projecte que, sens dubte, és una acció necessària per promoure l’equilibri econòmic i fomentar el teixit empresarial cornellanenc i català, i que pot significar el manteniment d’empreses que d’una altra manera haurien de tancar.\nActualment, l’Ajuntament de Cornellà de Llobregat dona servei a les empreses cedents i a les persones reemprenedores de Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, Sant Just Desvern i Sant Joan Despí.


protecció del medi ambient (128)\najuda pública (867)\nORDRE AAM/97/2014, de 24 de març, per la qual s'aproven les bases reguladores dels ajuts per al foment de les actuacions de les agrupacions de defensa forestal (ADF), i es convoquen els corresponents a 2014.\nNúm. del document AAM/0097/2014\nData del document 24/03/2014\nData de publicació 04/04/2014\nD’acord amb la normativa esmentada i en el marc de la cooperació i col·laboració econòmica de l’Administració de la Generalitat amb les ADF de Catalunya, és d’interès establir i concedir una línia d’ajuts econòmics amb la finalitat de contribuir al manteniment del dispositiu operatiu de les ADF i potenciar les actuacions de prevenció, actuació immediata i suport a l’extinció dels incendis forestals, mitjançant el manteniment i millora del material específic.\nConseqüentment, valorada la conveniència de donar suport a les ADF mitjançant un ajut econòmic, d’acord amb l’article 92 del Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, pel qual s’aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya, a proposta de la Direcció General del Medi Natural i Biodiversitat, i en ús de les atribucions que m’han estat conferides,\nAprovar les bases reguladores dels ajuts destinats al foment de les actuacions de les agrupacions de defensa forestal (ADF) que es publiquen a l’annex 1 i per a les actuacions subvencionables que consten a l’annex 2 en relació amb l’apartat 3 de les bases reguladores.\n2.1 Convocar els ajuts destinats al foment de les actuacions de les ADF corresponents a l’any 2014 d’acord amb les bases reguladores aprovades a l’article 1 precedent.\n2.2 El termini de presentació de sol·licituds serà d’1 mes, que computa des de l’endemà de la publicació de l’Ordre en el DOGC.\n2.3 Els ajuts d’aquesta Ordre aniran a càrrec de la partida pressupostària AG07D/482000100/5510 dels pressupostos del DAAM per a l’any 2014, dotada amb un import màxim de 750.000,00 euros, per a costos fixos de manteniment de material, costos variables de manteniment de material i adquisició d’equips individuals i altre material fungible per a ADF.\n2.4 L’òrgan instructor dels expedients d’ajut és el Servei de Prevenció d’Incendis Forestals.\n2.5 L’òrgan competent per emetre la resolució sobre les sol·licituds és la persona titular de la Direcció General del Medi Natural i Biodiversitat. A aquests efectes es nomena una Comissió de valoració, que serà l’òrgan col·legiat encarregat de valorar les sol·licituds d’ajuts, formada pel/per la cap del Servei de Prevenció d’Incendis Forestals, el/la cap de Secció de Gestió de la Prevenció d’Incendis Forestals i el/la cap de Secció d’Inspecció.\n2.6 El termini màxim per emetre la resolució i notificar-la per escrit a la persona sol·licitant serà de 3 mesos, a comptar des de la data en què finalitza el termini de presentació de sol·licituds. En cas de manca de resolució expressa la sol·licitud es considera desestimada per silenci administratiu.\n2.7 Contra la resolució del/de la director/a general del Medi Natural i Biodiversitat, que no posa fi a la via administrativa, es podrà interposar recurs d’alçada davant el/la conseller/a d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural en el termini d’un mes a comptar a partir de l’endemà de la notificació de la resolució, sense perjudici que es pugui interposar qualsevol altre que es consideri adient.\n2.8 El termini màxim per realitzar les actuacions i justificar-les finalitza el 15 d’octubre de 2014.\n2.9 Els ajuts concedits es faran públics a la seu electrònica de la Generalitat http://seu.gencat.cat i al web http://www.gencat.cat/agricultura/ajuts , fent ús dels mitjans electrònics establerts. Els ajuts que superin els 3.000,00 euros es publicaran, a més, en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.\nL’objecte dels ajuts que estableix l’Ordre és el foment de les actuacions de les agrupacions de defensa forestal (ADF).\nPoden ser beneficiàries d’aquests ajuts les ADF que compleixin els requisits següents:\na) Les ADF han d’estar legalment constituïdes i inscrites en el registre d’ADF de la Direcció General del Medi Natural i Biodiversitat del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, i tenir la Junta Directiva actualitzada a l’esmentat registre abans de finalitzar el termini per presentar la sol·licitud d’ajut.\nb) No trobar-se en cap de les circumstàncies previstes a l’article 13 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, ni les que impedeixen tenir la condició de persona beneficiària en el Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, per la qual s’aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya.\n3.1 Es podran subvencionar les actuacions següents:\na) Els costos fixos de manteniment de material detallats a l’apartat A de l’annex 2.\nb) Els costos variables de manteniment de material detallats a l’apartat B de l’annex 2.\nc) L’adquisició d’equips individuals i altre material fungible detallats a l’apartat C de l’annex 2.\n3.2 Les despeses subvencionables han de complir les condicions següents:\n- Estar retolats amb el nom de l’ADF.\n- Han de ser propietat de l’ADF (el permís de circulació està a nom de l’ADF).\n- L’ADF ha de ser titular o prenedora de l’assegurança.\n- En el cas de la ITV únicament es considerarà cost fix l’import de l’entitat autoritzada per dur a terme la revisió; les revisions mecàniques que hi estiguin associades o les hores de feina es consideraran com a cost variable de manteniment.\nPer tal de ser subvencionables les reparacions de vehicles, aquests han de complir les mateixes condicions que s'indiquen a l’apartat anterior.\nc) L’equip personal i altre material fungible, per ser subvencionables, han de reunir les condicions següents:\n- L’equip personal a adquirir ha de ser l’especificat a l’annex 2.C d’aquesta Ordre i ha de ser utilitzat per a tasques pròpies de l’ADF, i únicament quan actuï com a ADF.\n- L’equip personal no pot portar cap altre símbol o distintiu que no sigui el d’ADF.\n- Com a màxim es podrà subvencionar l’adquisició d’un extintor o d’un inhibidor de foc per vehicle, remolc cisterna o remolc autònom d’extinció propietat de l’ADF.\nd) Tot el material que rebi alguna mena de subvenció regulada en aquestes bases ha de ser propietat de l’ADF, utilitzat únicament i exclusivament per a finalitats de l’ADF i únicament per membres de l’ADF que no rebin cap remuneració per la utilització d’aquest material.\n3.3 Els períodes subvencionables són els següents:\na) Per a costos fixos, són subvencionables les despeses efectuades entre el 16 d’octubre de 2013 i el 15 d’octubre de 2014.\nb) Per a costos variables, són subvencionables les despeses efectuades entre l’1 de gener de 2014 i el 15 d’octubre de 2014.\nc) Per a equips personals, són subvencionables les despeses efectuades entre la data de sol·licitud de l’ajut i el 15 d’octubre de 2014.\n–4 Actuacions no subvencionables\nEs consideren actuacions no subvencionables i, per tant, s’exclouen d’aquest ajut, les següents:\n- Les assegurances, ITV, impostos de circulació o reparacions de vehicles que no siguin propietat de l’ADF, malgrat que hi tinguin alguna mena de cessió.\n- L’adquisició de combustibles, olis per a motors de dos temps, olis per a cadena de motoserra.\n- El canvi de les bombes, armaris i les cisternes dels remolcs cisterna o remolcs autònoms d’extinció.\n- Qualsevol altre equip personal, eina o complement no especificat a l’apartat C de l’annex 2.\n5.1 L’ajut té el caràcter de subvenció directament aplicable a les despeses ocasionades per les actuacions relacionades a l’apartat 3 d’aquestes bases reguladores, i podrà arribar al 100% de la despesa convenientment justificada, sense que es puguin superar els imports màxims següents:\na) Costos fixos: l’import dels conceptes subvencionables.\nb) Costos variables de manteniment de material i adquisició d’equips individuals i material fungible: fins a un màxim que serà la suma dels imports següents:\n1.- Per cada tractor o braç desbrossador de tractor: 700,00 euros/unitat, per cada vehicle 4x4: 600,00 euros/unitat, per cada camió (adquirit abans de l’1 de gener de 2014) o remolc cisterna de 1.000 litres o més: 400,00 euros/unitat, i per cada tractor eruga 2.000,00 euros/unitat, fins a un màxim de 9.000,00 euros.\n2.- Per cada buldòzer, mitja canya, desbrossadores de tractor, remolc autònom d’extinció amb menys de 1.000 litres de capacitat o equips contra incendis col·locats en vehicles de l’ADF: 200,00 euros/unitat, fins a un màxim de 1.500,00 euros.\n3.- Per cada motoserra, desbrossadora manual o motobomba: 100,00 euros/unitat fins a un màxim de 1.500,00 euros.\n4.- Per cada emissora o carnet groc: 10,0 euros/unitat fins a un màxim de 1.500,00 euros.\nPer tal de calcular aquests imports només es tindrà en compte el material propi de l’ADF, que compleixi les característiques per ser subvencionable descrites a l’apartat 3.2 i que compleixi les característiques per ser valorat de l’apartat 6.1 c).\nL’import màxim resultant atorgat per a costos variables i adquisició d’equips individuals i material fungible pot ser emprat en qualsevol dels conceptes subvencionables en l’apartat 3.1b i 3.1c, indistintament.\n5.2 La quantia màxima destinada a aquest ajut i l’aplicació pressupostària a la qual s’ha d’imputar és la que es determina en la convocatòria corresponent.\n5.3 La determinació de la quantia dels ajuts es realitzarà en funció del nombre de sol·licituds i de la disponibilitat pressupostària, i d’acord amb els criteris d’atribució i prioritats que estableix l’apartat 6 d’aquestes bases reguladores.\n5.4 La subvenció podrà ser reduïda totalment o parcialment abans que no es dicti la resolució definitiva, com a conseqüència de les restriccions que derivin del compliment dels objectius d’estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera.\n–6 Criteris d’atribució i prioritats\n6.1 En la concessió de les subvencions es tindran en compte els criteris d’atribució que es detallen a continuació:\na) Organització (fins a 4 punts): es valorarà la gestió interna de l’ADF, amb aspectes tan fonamentals com el coneixement dels recursos de què disposen.\n- L’ADF porta un registre de les persones associades i un de les persones voluntàries de l’ADF: 4 punts. Per valorar aquest punt cal que l’ADF presenti una còpia del registre que porti l’ADF, degudament actualitzat, on constin les dades següents: nom, cognoms i DNI de la persona associada o voluntària; el llistat ha de separar clarament les persones associades de les voluntàries i ha de detallar en qualitat de què està associada: propietari/ària forestal, representant d’ajuntament, representant d’associació, etc.).\nb) Especialització (fins a 6 punts): es valorarà l’experiència de l’entitat en actuacions relacionades amb les actuacions que els són pròpies, sigui en tasques de prevenció o bé d’actuació immediata en incendis forestals en els últims cinc anys.\nc) Material propi de l’ADF (fins a 30 punts): es valorarà el material de què disposa l’ADF. Únicament és valora el material propietat de l’ADF:\nPer valorar els camions, vehicles 4x4 i els tractors s’ha d’adjuntar còpia del seu permís de circulació; en cas contrari el vehicle que no tingui còpia d’aquest permís serà valorat amb 0 punts.\nPer valorar la resta de material d’aquest apartat ha de constar la marca, el model i el número de sèrie o número de bastidor o de matrícula depenent del tipus de material. El material que no compleixi aquests requisits serà valorat amb 0 punts.\n6.2 Els ajuts s’atorgaran segons les disponibilitats pressupostàries. En el cas que l’import dels ajuts sol·licitats per les ADF excedeixi la dotació assignada a l’article 2.3, s’aplicaran els criteris de prioritat següents:\n- Costos variables i adquisició d’equips individuals i altre material fungible: prioritat 2; dins d’aquesta prioritat hi haurà les subprioritats següents:\nSubprioritat 1: import resultant de la suma dels imports de l’apartat 5.1.b.1.\nSubprioritat 2: import resultant de la suma dels imports de l’apartat 5.1.b.2.\nSubprioritat 3: import resultant de la suma dels imports de l’apartat 5.1.b.3.\nSubprioritat 4: import resultant de la suma dels imports de l’apartat 5.1.b.4.\nEn el cas que, en aplicació dels criteris anteriors, resulti que no hi ha crèdit suficient per atendre totes les sol·licituds dins d’una prioritat o subprioritat, s’atendran les sol·licituds a les quals s’hagi atorgat la puntuació més alta d’acord amb els criteris establerts a l’apartat 6.1, fins a esgotar la disponibilitat pressupostària. En cas que s’esgoti la disponibilitat pressupostària amb sol·licituds amb la mateixa puntuació, es podrà reduir proporcionalment la quantia de l’ajut per a aquestes sol·licituds en la part corresponent a la prioritat o subprioritat en la qual s’ha esgotat la disponibilitat pressupostària.\n–7 Concurrència amb altres ajuts\nEls ajuts regulats en aquestes bases són incompatibles amb altres que per a la mateixa finalitat puguin concedir altres administracions públiques o ens públics o privats, nacionals o internacionals.\n–8 Sol·licituds i documentació\n8.1 Les sol·licituds per acollir-se a aquests ajuts es formalitzaran en imprès normalitzat que es podrà descarregar des del web http://www.gencat.cat/agricultura/ajuts, o obtenir en qualsevol dependència del DAAM. Aquestes sol·licituds s’adreçaran a la Direcció General del Medi Natural i Biodiversitat, i es presentaran a les oficines comarcals del DAAM, preferentment, sense perjudici de fer ús de la resta de mitjans establerts en la Llei 30/1992, de 26 de novembre, i la Llei 26/2010, de 3 d’agost, dins el termini establert en la convocatòria. Les sol·licituds presentades fora de termini o en què l’ADF sol·licitant no compleixi els requisits del punt 2 d’aquestes bases reguladores no s’admetran a tràmit. L’òrgan competent per resoldre sobre la inadmissió és l’òrgan instructor a què es refereixi la convocatòria corresponent.\n8.2 Amb les sol·licituds s’ha d’adjuntar la documentació que es detalla a continuació. No obstant això, no caldrà presentar la documentació que ja s’hagi presentat anteriorment en el DAAM i les dades de la qual no hagin variat i continuïn essent vigents. En aquest cas, quan s’iniciï el procediment administratiu en una oficina del DAAM diferent d'aquella on es va presentar la documentació caldrà indicar en l’imprès de sol·licitud en quin procediment, campanya o any i unitat del DAAM es va aportar la documentació requerida.\na) Verificació de les dades d’identitat de la persona sol·licitant i de qui la representi corresponents al DNI/NIF/NIE o altre document que l’acrediti, si s’escau, en cas de no haver autoritzat el DAAM a obtenir aquesta informació, d’acord amb el que estableix l’apartat 8.4.\nb) Memòria descriptiva on constin els objectius de cada actuació, el pressupost desglossat i els imports sol·licitats. En aquesta memòria i pressupost quedaran clarament desglossades les actuacions que corresponen a cadascun dels tipus previst a l’annex, pels quals es demana subvenció, d’acord amb el model normalitzat disponible a l’adreça d’Internet indicada al punt 8.1 d’aquestes bases.\nc) Certificat de l’acord de la Junta Directiva de l’ADF de sol·licitar l’ajut i acceptar els compromisos corresponents, d’acord amb el model normalitzat disponible a l’adreça d’Internet indicada en el punt 8.1 d’aquestes bases.\nd) Imprès de dades per a la valoració, d’acord amb el model normalitzat disponible a l’adreça d’Internet indicada a l’apartat 8.1 d’aquestes bases reguladores.\ne) Llista de socis/sòcies de l’ADF i, si s’escau, llista de voluntaris/àries de l’ADF.\nf) Còpies dels permisos de circulació dels vehicles de l’ADF.\ng) Quan l’import de la despesa subvencionable superi les quanties establertes en el Reial decret legislatiu 3/2011, de 14 de novembre, pel qual s’aprova el Text refós de la Llei de contractes del sector públic per al contracte menor, el/la beneficiari/ària haurà de sol·licitar com a mínim tres ofertes de diferents proveïdors, amb caràcter previ a la contractació del compromís per a l’obra, la prestació del servei o el lliurament del bé, llevat que per les seves especials característiques no existeixi en el mercat suficient nombre d’entitats que els realitzin, prestin o subministrin, o llevat que la despesa s’hagués de realitzar amb anterioritat a la subvenció. L’elecció entre les ofertes, que s’hauran d’aportar en la justificació, o, si s'escau, en la sol·licitud de subvenció, es realitzarà d'acord amb criteris d’eficiència i economia, i s’haurà de justificar expressament en una memòria l’elecció quan no recaigui en la proposta econòmica més avantatjosa. Les tres ofertes han de provenir d’empreses que no formin part del mateix grup de societats, d’acord amb els supòsits que estableix l’article 42 del codi de comerç.\n8.3 L’imprès de sol·licitud inclourà declaracions responsables sobre els aspectes que s'indiquen a continuació i que la persona sol·licitant ratifica mitjançant la signatura de la sol·licitud:\na) Que el compte on s’ha d’ingressar l’import de l’ajut inclòs en l’imprès de sol·licitud, pertany a l’ADF beneficiària de l’ajut.\nb) No estar sotmès a les causes que impedeixin adquirir la condició de persona beneficiària que estableix l’article 13 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, ni en l’article 99 del Decret legislatiu 3/2002, pel qual s’aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya.\nc) No haver sol·licitat cap altre ajut per a la mateixa finalitat.\nd) Si l’IVA està suportat de forma definitiva per l’ADF i és consumidora final o no.\nf) El compliment de la quota de reserva per a la integració social del personal discapacitat que estableix la legislació vigent, si escau.\ng) En el supòsit que l’empresa tingui una plantilla igual o superior a vint-i-cinc persones, declaració conforme l’empresa beneficiària ha previst, conjuntament amb els agents socials, els mitjans oportuns per prevenir i detectar casos d’assetjament sexual i d’assetjament per raó de sexe i intervenir-hi en els seus centres de treball.\nh) Declaració conforme l’ADF està legalment constituïda i inscrita al registre d’ADF de la Direcció General del Medi Natural i Biodiversitat del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, i té la Junta Directiva actualitzada a l’esmentat registre.\ni) Sobre la conformitat de les còpies que hagi aportat durant qualsevol fase del procediment amb l’original corresponent.\n8.4 La presentació de la sol·licitud de l’ajut per part de la persona interessada comportarà l’autorització al DAAM per obtenir els certificats o verificar les dades necessàries per a la tramitació de l’ajut a emetre per altres administracions o entitats públiques. Si la persona sol·licitant denega expressament l’autorització esmentada, mitjançant l’imprès de sol·licitud, caldrà que aporti el certificat o els certificats corresponents.\n8.5 Si la sol·licitud no reuneix els requisits previstos o no s’hi adjunta tota la documentació requerida, s’atorgarà a la persona sol·licitant un termini de deu dies per tal que esmeni la deficiència detectada o aporti la documentació requerida, amb la indicació que si no ho fa s’entendrà que desisteix de la seva sol·licitud, prèvia notificació de la resolució de l’òrgan instructor establert en la convocatòria corresponent.\n–9 Tramitació i resolució\n9.1 El procediment de concessió de la subvenció es farà en règim de concurrència competitiva.\n9.2 La Comissió de valoració podrà sol·licitar a l’òrgan instructor tots els documents i els informes que consideri necessaris per a l’elaboració de l’informe d’avaluació.\n9.3 Quan les sol·licituds qualificades d’auxiliables superin la disponibilitat pressupostària, la Comissió de valoració determinarà l’assignació dels fons, d’acord amb els criteris d’atribució i, si s’escau, prioritats establerts a l’apartat 6 d’aquestes bases reguladores.\n9.4 D’acord amb la documentació presentada i l’informe de la Comissió de valoració, l’òrgan instructor elevarà la proposta de resolució corresponent a l’òrgan competent per emetre resolució.\n9.5 En la resolució de concessió figuraran, com a mínim, l’import màxim de l’ajut, les condicions que haurà de complir la persona beneficiària, el termini d’execució i de justificació de les actuacions subvencionades, i la procedència dels fons amb què es finança l’ajut. Així mateix hi ha de fer constar que la fermesa de la resolució de concessió de l’ajut comporta que la persona beneficiària declara tàcitament que es troba al corrent de les seves obligacions amb l’Administració tributària i la social i amb la Generalitat de Catalunya.\n9.6 La resolució de concessió es pot modificar en cas d’alteració de les condicions que van determinar l’atorgament, siguin les relatives a la persona beneficiària o com a conseqüència d’una decisió de l’Administració.\n–10 Justificació i pagament\n10.1 Les persones beneficiàries han de realitzar les actuacions objecte dels ajuts i justificar-les en el termini que s’indiqui a les convocatòries i dins de l’any de la convocatòria, per tal que es pugui procedir a la certificació i comprovació de l’execució de les activitats previstes.\n10.2 En el cas que les activitats hagin estat finançades, a més de l’ajut o subvenció, amb fons propis o altres subvencions o recursos, s’ha d’acreditar l’import, procedència i aplicació d’aquests fons a les activitats subvencionades.\n10.3 La documentació justificativa a presentar és la següent:\na) Compte justificatiu, d’acord amb el model normalitzat que es podrà obtenir en qualsevol dependència del DAAM o al web http://www.gencat.cat/agricultura/ajuts, signat pel president/a de l’ADF o de la federació.\nb) Memòria justificativa, d’acord amb el model normalitzat que es podrà obtenir en qualsevol dependència del DAAM o al web http://www.gencat.cat/agricultura/ajuts, signat pel president/a de l’ADF o de la federació.\nc) Original i còpia de les factures de les despeses o inversions imputades a la subvenció o documents de valor probatori equivalent en el tràfic jurídic mercantil o amb eficàcia administrativa, i documentació que n’acrediti el pagament.\n10.4 Les factures i els justificants acreditatius del pagament, així com tota la documentació de l’expedient de justificació, han d’anar a nom de l’ADF beneficiaria de l’ajut.\n10.5 Els òrgans competents del DAAM comprovaran d’ofici el compliment dels requisits per accedir als ajuts, d’acord amb la documentació aportada a la sol·licitud, i la informació disponible en les bases de dades i registres. A aquests efectes les persones beneficiàries han de facilitar tota la informació complementària que els sigui requerida pel DAAM.\n10.6 La proposta de pagament de la subvenció es realitzarà amb una certificació prèvia del Servei de Prevenció d’Incendis Forestals segons la qual l’activitat i la despesa realitzades estan degudament justificades, i s’efectuarà dins l’exercici pressupostari, sense perjudici de les excepcionalitats que es puguin produir.\n10.7 Les persones beneficiàries, per rebre l’import de les subvencions, han d’estar al corrent de les obligacions amb l’Administració tributària i la social en el moment que el DAAM realitzi les comprovacions corresponents amb l’Agència Estatal d’Administració Tributària i la Tresoreria General de la Seguretat Social, així com no tenir deutes de cap mena amb la Generalitat de Catalunya. No caldrà aportar els certificats en el cas de l’autorització al DAAM a què es refereix l’apartat 8.4.\n10.8 Les persones beneficiàries estan obligades a facilitar tota la informació que els sigui requerida per la Intervenció General de la Generalitat, la Sindicatura de Comptes o altres òrgans competents, d’acord amb el que estableix el Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, pel qual s’aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya.\n10.9 Prèvia sol·licitud, es podrà concedir una bestreta del 90% de l’import de l’ajut atorgat, i no s’exigeixen garanties. Per al 10% restant de l’ajut concedit, el pagament s’efectuarà tal com estableix l’apartat 10.6 d’aquestes bases reguladores.\n10.10 L’IVA queda exclòs de la subvenció si l’ADF no és el destinatari final i se’l pot deduir.\n10.11 Es procedirà al pagament de la subvenció amb un import proporcional a l’execució de les actuacions, sempre que s’hagi donat compliment a la finalitat de les concedides.\n10.12 La regulació dels pagaments en efectiu és la que conté l’article 7 de la Llei 7/2012, de 29 d’octubre, per la qual cosa no es poden pagar en efectiu operacions en les quals una de les parts contractants sigui empresari o professional amb un import igual o superior a 2.500,00 euros o el seu equivalent en moneda estrangera.\n–11 Invalidesa de la resolució de concessió i reintegrament de les quantitats percebudes indegudament\n11.1 Són causes d’invalidesa de la resolució de concessió, que comporten l’obligació de retornar les quantitats percebudes, les que estableix l’article 36 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions.\n11.2 També és procedent el reintegrament de les quantitats percebudes i l’exigència d’interès de demora corresponent des del moment del pagament de l’ajut fins a la data en què s’acordi la procedència del reintegrament, en els casos que estableix l’article 37 de la Llei 38/2003, general de subvencions, i l’article 99 del Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, pel qual s’aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya.\n11.3 El reintegrament de les quantitats percebudes indegudament es regeix pel que estableix el Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, i pel que sigui aplicable de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, i les normes de desplegament. El procediment de reintegrament de subvencions es regirà per les disposicions generals sobre procediment administratiu que estableix el títol VI de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, sense perjudici de les especialitats que s’estableixin en la normativa aplicable en matèria de subvencions.\n–12 Inspecció i control\nEls òrgans competents del DAAM tenen la facultat de realitzar els controls que considerin necessaris per comprovar les dades que justifiquen l’atorgament de l’ajut i d’inspeccionar les actuacions per comprovar que es compleixen la destinació dels ajuts, els requisits i els compromisos establerts en aquestes bases reguladores.\n–13 Infraccions i sancions\nEl règim sancionador aplicable a aquesta línia d’ajuts és el que preveuen el Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, la Llei 38/2003, de 17 de novembre, i la Llei 30/1992, de 26 de novembre, sense perjudici de les especialitats que puguin derivar de la normativa sectorial aplicable.\n1. Assegurança obligatòria de circulació de vehicles propis de l’ADF.\n2. Impost ITV dels vehicles propis de l’ADF, en empreses autoritzades.\n3. Impost sobre vehicles de tracció mecànica de vehicle propis de l’ADF.\n4. Cànon de freqüències de telecomunicacions autoritzats pel DAAM abans del 2010.\n1. Reparacions de material propi de l’ADF\n2. Reposició de carregadors i bateries dels equips de transmissions propis de l’ADF.\n3. Reposició de discs o pales de desbrossadores i de cadenes de motoserra (màxim dos per motoserra o desbrossadora i any)\n1.- Granotes de treball grogues o en què el groc sigui el color majoritari, de cotó (100%) o ignífuga, amb les lletres ADF serigrafiades a l’esquena.\n3.- Pantaló de cotó (100%) o ignífug de color verd.\n4.- Camisa o samarreta groga de cotó (100%) o ignífuga, amb les lletres ADF serigrafiades a l’esquena.\n5.- Casc amb ulleres i protector de clatell, RAL 1023 que compleixi normativa EN 397.\n6.- Gorra de cotó (100%) de color groc amb escut ADF.\n7.- Guants, fins a un màxim de 10 parells/municipi.\n8.- Inhibidor de foc (d’un sol ús i no recarregable).\n9.- Extintor (màxim 6 kg).\nD Imports màxims subvencionables unitaris\nGranotes de treball (grogues o en què el groc sigui el color majoritari, de cotó (100%) o ignífuga, amb les lletres ADF serigrafiades a l’esquena.)


El testimoni de qui va treballar amb Jujol a Roda | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nInterior de la capella de Mas Carreras. Foto: Tarragona21\nL’1 de juliol reobre el Museu de la Ràdio Luis del Olmo, amb l’Espai Jujol al seu interior, i també la capella de Mas Carreras a Roda de Berà. És una gran oportunitat, única, per seguir el relat d’un dels darrers vilatans que van treballar amb el geni tarragoní. Pere Vigili Gatell, de 90 anys, en tenia 14 quan començà a treballar amb Jujol, junt amb el seu germà bessó, Baltasar. La coneixença va venir del seu pare, el constructor rodenc Baltasar Virgili Jansà, que fou el mestre d’obres de la capella.\n‘El matrimoni Buenaventura Carreras i Pere Pascual eren de Vilafranca del Penedès i tenien una finca a Roda de Berà, el Mas Carreras, amb una capella particular’, explica Virgili Gatell. ‘Tenien també una casa a Barcelona. Van demanar-li a un arquitecte que coneixien que els fes un oratori. Va succeir que l’arquitecte tenia molta feina i no podia complir l’encàrrec, així que els va recomenar un noi que havia acabat la carrera. Es deia Josep Maria Jujol’. La família es va enamorar del seu mestratge i li van encarregar fer un altre oratori al seu palauet de Vilafranca. D’aquí va venir que li demanessin decorar l’interior de la Masia Carreras i la capella. ‘A la masia ho va fer tot, va enrajorar el saló, va fer les xemeneies, els banys, un saló amb el Santíssim Sagrament’, recorda Virgili.\nDiscreta firma de Jujol en un lateral de l’altar. Foto: Tarragona21\nNínxol lateral al costat de l’altar. Foto: Tarragona21\nFaçana de la capella neogòtica, amb dues inscripcions -Jesús i Maria-, úniques obres de Jujol a l’exterior. Foto: Tarragona21\nD’aquí conserva Virgili una anècdota que recorda la capacitat visual que tenia Jujol per conèixer i apamar l’espai, sense fer medicions prèvies: ‘Estant ell en un racó del saló, ens va dir al meu germà i a mi que anéssim col.locant rajoles blanques a l’esquerre, després unes altres dues a la dreta, sense medir-ho. Mon germà i jo deiem que era boig, però quan vam acabar de col.locar-les totes, tot encaixava. No ens ho podíem creure’.\nDe la masia va passar Jujol a decorar l’interior de la capella, una obra neogòtica d’una sola nau, que amplià per darrere l’altar ja que ‘deia Jujol que el sacerdot no podia estar d’esquenes al poble, i ampliant el fons de l’altar, podia donar-hi la volta, situar-se darrer l’altar i mirar la gent de cara’.\nAllí, Jujol s’explaià i deixà una obra mestra inigualable. Un altar luxós de marbre d’Ulldecona, petits nínxols treballats amb formes originals i amb suports de marbre molt gruixut i retallat fent formes diverses, canelobres, una pila d’aigua beneita en forma d’estel de sis puntes, les columnes amb un treball de talla molt depurat i amb la T de Santa Tecla, o els bancs de perfils sinuosos amb els mateixos motius ornamentals dels murs. I una sanefa que recorre les parets i que va dissenyar amb un punxó rascant el guix de la paret, amb el perill que s’equivoqués. Virgili rememora en aquest vídeo una escena clàssica que ha estat recordada per arquitectes d’arreu i que ella va viure, incrèdul.\nQuè diu la famosa sanefa de Jujol? Són textos bíblics i lletanies -‘Jo sóc el camí, la veritat i la vida, el qui em segueixi no caminarà a les fosques…’-. Les lletres principals són blanques -sobre fons blau- perquè és el color del guix que sobresurt d’haver-lo rascat amb el punxó, i feta amb els dues mans, ja que Jujol era ambidextre. Insòlit.\nVirgili va estar-se dos anys amb Jujol, no cada dia. L’artista va treballar a Roda de Berà en dues etapes diferents: entre els anys 1935 i 1936, al Mas Carreras i a l’església parroquial del municipi; i entre l’any 1941 i el 1948, de nou a la masia i a la capella de la finca.\nA l’Espai Jujol, ubicat dins el centre cívic de La Roca Foradada, al Museu de la Ràdio, el visitant pot trobar fotografies de les principals obres de Josep M. Jujol a Barcelona, a Sant Joan Despí, a diferents municipis del Camp de Tarragona o a Palma de Mallorca, a més de tots els treballs que va realitzar a Roda de Berà, a la capella de Mas Carreras i a l’església parroquial de Sant Bartomeu.\nCreu i conjunt de canelobres que es guarden a l’Espai Jujol del Museu de la Ràdio. Foto: Tarragona21\nBonaventura Carreras i Pere Pascual\nCom ens recorda Virgili, l’essència de Jujol es troba en els petits detalls de les seves obres. Tot i que el conjunt de l’obra és el que primer impacta, cal saber fixar-se en els detalls per trobar l’autèntic Jujol, atès que és en les petites coses on es defineixen els trets més íntims de l’artista i la seva personalitat ‘d’home humil, senzill i planer. Gaudí era l’arquitecte dels bisbes, Jujol, dels sacerdots’, afirma Virgili.\nLa seva col.laboració el va marcar ‘per tota la vida i va fer que des d’aleshores m’aficionés al dibuix, mentre el meu germà s’especialitzà en el trencadís’, una altra tècnica on fou un mestre innovador, dissenyant façanes que mai s’havien vist. ‘No he pogut fer mai les finestres que feia Jujol, mai’, diu Virgili.\nLa masia seria venuda i la imperícia de l’Ajuntament d’aleshores va fer que anés a terra per aixecar-se al lloc uns apartaments. Com a regidor de l’Ajuntament, Virgili no va poder impedir l’estúpida actuació de l’alcalde d’aleshores. La capella es va salvar i elements com la reixa jujol.liana de la masia, un pom, dos picaports, la campaneta de les visites i dues gàrgoles del torreó van ser recuperats pel propi Virgili abans que es perdessin per sempre. Eren obra de Jujol.\nVirgili no tornaria a veure la capella fins dècades després, ‘convertida en un magatzem d’un bar de la zona, amb els bancs jujol.lians arreconats, motos que regalimaven gasolina al terra, les taques de les quals encara es poden veure,… Aleshores vaig preocupar-me d’arranjar l’espai’. Ara és un dels grans atractius culturals de la comarca.\nMuseu de la Ràdio, Plaça Bori Tallada, s/n.


Waw, tinc un blog: de desembre 2009\nLa tranquil·litat és el coratge en repòs.\nLa imatge del costat és de la guàrdia de Kendo Jodan No Kamae. És la guàrdia més agressiva. La guàrdia que desprotegeix més, però alhora la que permet atacar més bé i més ràpid.\nAquest és el meu propòsit per a l'any que comença. Un canvi d'actitud. Un aixecar la guàrdia amb actitud/aptitud tranqui·la però desafiant. Penso aguantar-vos la mirada a tots. Rates, Pirates, Trepes, Mànagers i demés patuleia. Recordeu No depreciïs la sargantana per la seva mida, a força de trepitjar-li la cua podria reencarnar-se en drac.\nAvís per a navegants: Us les penso tornar totes, això sí amb el millor somriure (com sempre) i amb l'esperit serè del que sap que hi ha dies en que un ha de ser pacient com una ROCA, fluir com l'aigua d'un RIU i ràpid com el LLAMP.\nodayaka na kokoronokori desu\niwa no yō na kanja wa , inazuma no yō gawa ya kōsoku no yō ni nagareru koto ga\nI a la resta que no sou dins de l'Avís per a navegants, una molt bona entrada d'any. Espero que compartiu molts bons moments amb els vostres, que en el fons és l'única cosa que val la pena.\nPublicat per Alyebard a 12:30 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: kendo, management, manies, pirata, ràbia\nPublicat per Alyebard a 11:16 1 comentaris Enllaços a aquest missatge\nFa molts i molts anys, al nostre orient, va néixer un fill de mare verge en una cova. Quan es va fer gran va matar el brau que havia fet perillar l'univers. Els seus seguidors commemoraven el seu naixement fent una festa pels vols del solstici d'hivern.En que l'univers recupera el seu ordre i torna a créixer el dia i es vencen les tenebres. Fa mols i molts anys pels vols del solstici, els romans es donaven petits dolços on hi havia amagada una fava; qui la trobava manava (senyor o esclau) per un dia dins la casa i es donaven regalets i s'embriagaven en una festa dedicada a Saturn. Fa molts i molts anys a l'esperit de l'any vell encarnat en un tió se'l picava i se'l cremava perquè el nou arribés aviat i tornés a créixer el dia i fos un Bon Any. Barregeu-ho tot i tindreu moltes de les coses que celebrarem aviat.No fa tans anys un dels primers Bisbes de Roma que va usurpar? el títol religiós romà de Pontifex Maximus va decidir que el 25 de desembre seria el naixement de Jesús.(així els romans anirien a Missa i no s'emborratxarien celebrant les Saturnalies) Els cristians de Constantinoble i d'Alexandria van dir que estava sonat i van continuar celebrant-ho el 6 de gener (Epifania)així Jesús neix i els Reis d'Orient arriben al mateix dia.(Com continuen fent els Ortodoxos) Així doncs, ALYEBARD i tots els seus us desitja un BON NATALIS SOLIS INVICTI, ai no, un BON NADAL i us dedica una nadala que ens recorda a tots la primera figura que cerquem quan veiem un pessebre.\nAlbert Pla, Joan Miquel Oliver, Gerard Quintana, Estopa, Quimi Portet i Manel canten la cançó d'aquest Nadal.\nPublicat per Alyebard a 9:15 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: cançons, català, festa, nadal, romans\nD.M. Dia de Solstici d'hivern. Dia de trobar-te a faltar. Dia de Commemorar els Dis Manibus. Dia d'oferir-lis ofrenes, ahir a la nit una vareta d'incens, aquesta nit una altra. Dia de pensar amb els que naveguen eternament. Dia de saber que no es mor realment mentre algú pensa amb tu. Dia de recordar que una cigarreta era un pitillorum i que a la porta de casa hi ha un xifrer perquè seguim la tradició romana. Qui demani aixopluc en trobarà. Dia de pensar en els presents i en els absents. Feliç aniversari Chief Engineer. Una abraçada dels teus, sies on sies.\nPublicat per Alyebard a 16:34 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: la mar, llàgrimes, romans\nEl 16 de desembre de 1773 un grup de ciutadans de Boston, farts dels impostos que els imposava el govern britànic, es varen disfraçar d'indis i van llançar el carregament de tè d'un vaixell al mar. El govern britànic va pensar que no era un acte representatiu del que importava realment a la gent. Quan se'n varen adonar ja s'havia reunit el Primer Congrés Continental i havia nascut un nou país amb la unió de tretze colònies. Ara us diran que el que va passar ahir no representa el que importa realment a la gent ni que no es va arribar a percentatges significatius, que no deixava de ser una consulta de costellada. Doncs si tant confieu en guanyar-la i que siguem bons espanyolets i que ens continuem deixar prendre el pel. Per què no en convoqueu un de veritat? Ja sabem que a Madrid existeix l'art del ninguneo, de fer veure que alguna cosa no és veritablement important. Però més d'una cancelleria europea, amb una mica de formació s'ha adonat que ahir vam fer el nostre pròpi BOSTON TEA PARTY. Ara només ens falta trobar líders de la talla d' Adams, Jonhnson, Revere, Franklin, etc.\nPublicat per Alyebard a 17:08 5 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: ciutadania, civisme, independència, país\nA vegades no cal que es vegin les llàgrimes per saber que he plorat. A vegades, només cal aixecar-se al matí. Mirar per la finestra i veure com la Lluna minva, Orió i el seu fidel gos es van amagant. Sentir com el fred del matí s'apropia del cos. Hi ha buidors que no es poden omplir. Hi ha silencis que fan més mal que els crits. Hi a gestos que fan més mal que els cops de puny. Com quan t'acarono i sembla que t'hagi tocat un llimac. Llavors és quant sento les llàgrimes com pugen, com lluiten per sortir. Però allí es queden, darrera la veueta que diu Els homes no ploren. Cert, els homes no ploren Die Männer sind Rechte nach dem Sturm, com diu la cançó.\n*Els homes s'estan drets sota la tempesta.( Així no es veu que ploren)\nPublicat per Alyebard a 15:35 3 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: blade runner, pluja, pors, ràbia


La motocicleta va ser un mitjà de transport molt important que varen emprar tots els excèrcits implicats a la Segona Guerra Mundial. Les motocicletes varen evolucionar moltíssim tècnicament i es posaren de moda algunes marques britàniques de motocicletes com BMW, Triumph i Norton. Ara es convertiria en un vehicle molt comercialitzat.\nA finals del segle XIX va començar una evolució en els motors, incrementant les revolucions per minut, que és la base del motor de la motocicleta. Quan la motocicleta es va popularitzar, els pedals d'arrencada van ser substituïts per la caixa de canvi, l'embragatge i la transmissió per mitjà de cadena.\nAls principis dels anys 60, la moto ja es considerava un automòbil útil, i deixà de ser el mitjà de transport preferent en la classe mitjana i passà a ser un objecte de luxe. Els japonesos varen veure el moment d'aprofitar la comercialització de la moto i decidiren ficar-se al mercat amb marques com Honda, Yamaha, Kawasaki, que, fins ara a l'actualitat, dominen el sector.\nCom que la motocicleta va ser el resultat d'inserir un motor d'explosió a una bicicleta, encara es conserven alguns detalls d'aquesta: el manillar, amb el seus respectius comandaments principals, el quadre, la suspensió, etc.\nFes click aquí per veure una representació visual de l'evolució de les motocicletes.