Claqueta... música, sexe! | L'Exprés de Sant Andreu\nL’opereta musical és la darrera funció que presentarà aquesta temporada La Lírica de Sant Andreu. Un acomiadament amb molta personalitat, ja que aquest cop han pogut comptar amb Clara Peluffo, dissenyadora i modista en el mateix Gran Teatre del Liceu de Barcelona. Tal com destaca Taltavull, Peluffo “ha aconseguit el doble joc i la barreja estètica” de l’armadura grega amb les robes glamuroses del Hollywood d’una de les seves èpoques daurades.\nQue l’obra s’hagi dirigit sota la batuta de Taltavull i Esteve hagi restat al marge, tot i encarnar al personatge protagonista, no és casualitat. “Amb el Vicenç ens vam conèixer artísticament dalt de l’escenari i un dia em va proposar fer aquesta tasca”. Fet i dit. Joan Taltavull va agafar les regnes del musical i va començar a dirigir sota el seu criteri un equip amb una cinquantena d’integrants, entre solistes, membres de la coral, músics i modistes.\nAra, l’objectiu ha esdevingut una fita i aquest vespre director i equip interpretatiu buscaran sorprendre a l’espectador amb el doble mortal respecte l’obra original d’Offenbach. La sorna del segle XIX evoluciona envers la dècada d’or de les projeccions. De les ridícules divinitats que havia plasmat Offenbach, a les ridícules estrelles de cine d’Esteve i Taltavull.\nLa Bella Helena de la Lirica Sant Andreu / DGM\nPersonatges entre els quals destaca principalment Isabel Valls, qui interpreta a la mateixa Helena. El seu nom potser no diu res per si mateix, però tot lector (i espectador) la sabria reconèixer amb els ulls tancats només d’escoltar-la parlar. Sí, la seva veu és d’aquelles que cada dia sonen, en algun moment o altre, al televisor o a les sales de cinema.\nLa protagonista del darrer muntatge de la temporada de La Lírica de Sant Andreu és la mateixa dobladora al castellà d’actrius com Penélope Cruz, Mila Kunis, Jennifer Lawrence, Felicity Jones o Amanda Seyfried. Aquesta darrera segurament recordada per tothom com la viva veu de la filla de Meryl Streep (Sophie Sheridan), al musical cinematogràfic de ‘Mamma Mia!’.\nSi més no, Valls reconeix que, de tots els registres que ha fet servir al llarg de la seva carrera professional, el paper d’Helena és el que l’ha obligat a posar el to de veu més agut que li han permès les cordes vocals. “Helena és una pija, delicada i diva, però que després quan ha de demostrar el seu caràcter, el treu”, explica.\nQui sí que posa tota la carn al foc es La Lírica. Amb aquest darrer muntatge, la companyia andreuenca s’acomiada de la temporada aquest cap de setmana amb tres úniques funcions al Casal Catòlic. Segons han comunicat els responsables de la coproducció, encara resten algunes entrades a la venda per ‘La Bella Helena’. Oportunitat única a Sant Andreu.\nDesprés d’haver abaixat la persiana per la crisi de la COVID-19, el Sant Andreu Teatre (SAT!)\nDesprés que la pandèmia de la COVID-19 obligués el món cultural a abaixar la persiana, el\nSota el lema “si els peixos poden volar, la cultura pot arribar on faci falta“, l’Altre\nNotícia anterior Notícia anterior: Can Fabra, territori Pokémon, casa de l’Arale i cultura otaku\nNotícia següent Notícia següent: Foment demana readjudicar les obres de Sant Andreu Comtal\n9 d'octubre del 2020\nNova temporada i noves oportunitats d’estalviar-se diners sense deixar de gaudir de


Josep Costa: ' Si no ens fan por, no tenen poder'\nLes portades: 'Crit municipal per millorar el rastreig' i 'Preocupació per l'augment de contagis a Barcelona'\tLes portades: 'Crit municipal per millorar el rastreig' i 'Preocupació per l'augment de contagis a Barcelona'\nJosep Costa: ‘Si no ens fan por, no tenen poder’\nEntrevista amb el vicepresident del parlament que publica el llibre 'Eixamplant l'esquerda' (Comanegra)\nJosep Costa, al seu despatx del Parlament de Catalunya, en una imatge d'arxiu (Foto: Albert Salamé)\nJosep Costa (1976) és l’actual vice-president primer del Parlament de Catalunya. Nascut a Eivissa, prové de la universitat. Era professor associat de Ciència Política a la Universitat Pompeu Fabra (UPF) i autor del llibre O secessió o secessió. Independentista de tota la vida, va fundar les JERC a la seva illa natal, va fundar el Bloc d’Estudiants Independentistes (BEI) a la Facultat de Dret, i després del Primer d’Octubre es va allunyar dels republicans per passar a Junts per Catalunya. Ara ha publicat Eixamplant l’esquerda (Comanegra), un llibret on explica la seva evolució política, la decepció d’exercir en un parlament que segons ell no ha plantat prou cara i un futur que inclou, segons ell, la desobediència civil. VilaWeb entrevista Costa al seu despatx.\nJosep Costa, al seu despatx del parlament, en una imatge d’arxiu (Foto: Albert Salamé).\n—Esquerda, de quina esquerda parleu?\n—L’esquerda és la que vàrem obrir a l’estat el Primer d’Octubre. Quan l’estat ha de decidir si vol conservar Catalunya basant-se en la legitimitat democràtica, els vots i les eleccions, o la vol tenir sotmesa amb l’ús de la força i la repressió. Això fa que la legitimitat del règim de 1978 quedi molt tocada. Aquesta és l’esquerda: desgast en termes d’imatge i legitimitat.\n—Al llibre expliqueu que la vostra mare es va morir i això va fer que no poguéssiu ser titular de la Sindicatura Electoral del Primer d’Octubre. A què es dedicava, la vostra mare?\n—La meva mare era pagesa i també dissenyava i brodava roba tradicional eivissenca. Jo sóc de l’Eivissa catalana. I que en alguns aspectes té una catalanitat més antiga que la que es conserva aquí. El meu pare era pagès. Es va morir quan jo tenia disset anys. Agricultura de subsistència. Teníem verdures, fruites, cereals, ovelles, porcs, gallines i conills. Sóc el petit de tres germans. L’únic universitari a casa meva. Família poc polititzada, em vaig polititzar a l’institut.\n—La tesi del llibre és que el Primer d’Octubre va ser una victòria.\n—Si algú pensa que vàrem perdre i d’això en dedueix que no podem guanyar amb els mitjans que tenim, no té gaires incentius per a continuar lluitant. Jo crec que som prou forts per a guanyar, i es va demostrar el Primer d’Octubre. Però el Primer d’Octubre demostra també que guanyar necessita una preparació. No es va fer en un sol dia. I sostinc que com que el Primer d’Octubre vam guanyar una mica per sorpresa, en termes que ni el mateix camp independentista s’esperava, després no estàvem preparats per arribar fins al final.\n—Desconeixia la vostra forta vinculació amb ERC.\n—Abans del Primer d’Octubre, jo vaig fer actes i presentacions amb el PDECat, la CUP, ERC, Òmnium, l’ANC i fins i tot els comuns. No em casava amb ningú. Però sí que era una persona que, per la meva trajectòria política i per la meva ideologia, estava clarament en l’espai d’ERC. Des de feia molts anys. Jo vaig ser dels primers militants del partit a Eivissa. Vaig presidir les joventuts d’ERC a Eivissa. I a ERC, hi vaig militar uns dos anys.\n—Un ocellet m’ha dit que éreu al PI d’Àngel Colom.\n—Sí. També vam participar d’aquella aventura, i vaig fundar el Bloc d’Estudiants Independentistes (BEI) a la Facultat de Dret, amb Andreu Van den Eynde, Carles Mundó i Ignasi Garolera, ara empresari. Vaig ser en aquest independentisme en ebullició dels anys noranta.\n—Al llibre expliqueu molt bé en quin moment us adoneu que no compartiu estratègia amb ERC.\n—Novembre del 2017. S’ha aplicat el 155. Una part del govern, a l’exili. Una altra, a la presó. Si em pregunteu què votaria el 21-D, jo hauria dit ERC. Per inèrcia, si voleu. I, de fet, les enquestes deien que guanyaven còmodament. Aleshores Jordi Muñoz va fer un article que començava a reinterpretar el que havia passat. I feia una lectura en clau de derrota. I em va cridar molt l’atenció que Junqueras, per Twitter, el recomanàs a tothom. Vaig indagar i vaig entendre que el plantejament d’ERC anava en aquesta línia: el Primer d’Octubre i el 27 d’octubre no legitimen la idea o el plantejament de fer efectiva la independència. I que les eleccions del 21-D no poden ser per a fer efectiva la República com es deia en aquell moment. Una setmana després, em truca el president Puigdemont per proposar-me d’anar a la candidatura de Junts per Catalunya.\n—I passeu a ser vice–president del parlament. Un capítol un punt amarg, aquest. Us descriviu dins una gàbia, lligat de mans i peus.\n—No hem acabat fent allò que jo esperava que faríem. Veníem del Primer d’Octubre, i el 27 d’octubre, i el 21-D era un conflicte colossal amb l’estat. Vàrem guanyar en el terreny de l’enemic. L’estat cessa un govern, l’envia a la presó i l’exili… I la presó i l’exili guanyen les eleccions! Teníem allà una gran força, que s’exemplifica amb una anècdota que no és menor. La cancelleria alemanya va fer una nota dient: ‘Senyors, han guanyat els independentistes. Senyor Rajoy, gestioneu-ho.’ Per tant, nosaltres no havíem de cedir ni un mil·límetre. Havíem de plantar cara i reivindicar la victòria electoral. I això significava entrar en conflicte amb l’estat. I no fer un càsting de candidats fins que un no fos del gust del govern espanyol o la monarquia.\n—Expliqueu que vau ser a punt de dimitir. Per quin detall?\n—Quan ens vam quedar en minoria a la mesa del parlament defensant els drets dels diputats. Els drets de vot dels membres del govern a exili i presó, diputats escollits feia un any. Era l’octubre del 2018 i es va trencar la majoria independentista. ERC, PSC i Ciutadans eren una majoria contra natura que em va fer reconsiderar moltes coses.\n—A vegades ens pensem que la batalla legal ens portarà a la independència. I al darrer capítol dieu que no. No vindrà per la via dels advocats. S’haurà de fer amb desobediència civil.\n—Si ens mantenim que això només es pot fer per la via pactada o unilateral, hi ha gent que simplement no veu ni una cosa ni una altra. La via de la negociació amb l’estat és una via sense sortida. I la via unilateral és factible i es pot guanyar, ho vam aprendre a l’octubre, però no és una cosa que s’improvisa d’un dia per l’altre. Com que ni la via unilateral ni la pactada són immediatament productives ni ens poden portar a la independència demà mateix, aquest atzucac necessita una tercera via. Un tercer carril: la desobediència civil. La desobediència institucional. La via del mig és la desobediència civil, que ens permet d’eixamplar l’esquerda, i debilitar l’estat. Acumular forces i perdre la por. El poder de l’estat no es basa a tenir policies. Es basa en la por que tenim dels policies. Si no ens fan por, no tenen poder. Aquesta és la via de la desobediència que deshabilita l’estat. Ens enforteix a nosaltres i ens prepara per a la ruptura unilateral. I això dóna incentius a l’estat per a moure’s de la negativa a dialogar. La desobediència civil no sabem si desembocarà en un pas cap a la via negociada o a la ruptura unilateral. En la mesura que avancem, ho sabrem.\n—I també dieu que això no pot caure només en mans dels governs i institucions.\n—No ben bé. Els polítics i les institucions no poden pretendre que la feina la facin uns altres. La feina l’hem de fer nosaltres. I el lideratge polític és imprescindible. Dic que les institucions autonòmiques no ens serveixen per a fer tota la feina que ens cal. Ens cal una part civil, una d’institucions locals i una de noves institucions i organitzacions, algunes de les quals hauran de ser a l’exili o clandestines. Al final, l’independentisme practicant és prohibit. Ho podem de ser de cor o de somni. Però dins les institucions catalanes no el podem practicar.\n—Comenteu les següents frases: Aixequeu la suspensió de la DUI!\n—La DUI no està suspesa. El dia 10, efectivament, es va plantejar així, però es va acabar el 27 d’octubre. No està suspesa.\n—Josep Costa, convergent.\n—És un escut que tenen per a no acceptar cap crítica. Conec centenars de casos de votants d’ERC que ara no ho són, i no han votat mai Convergència. Aquesta tàctica d’etiquetar els qui critiquen el canvi de rumb d’ERC és una reacció pueril per a no donar la cara de canvis d’estratègia evidents o decisions qüestionables. Avui, qui fa el convergent no sóc jo precisament. Si convergent és una manera de fer política, no sóc jo qui la fa.\n—En unes eleccions no hem superat mai el 50%.\n—En unes eleccions, enteses com a plebiscit, si hi ha algú que diu que no és ni un sí ni un no, és fer trampa dir després que era un no.\n—Tenim el 50% i el 50%.\n—No és veritat. Falta comptar-hi els indiferents. Aquells que acataran qualsevol futur polític de Catalunya. I s’emmotllaran a la majoria. Quan analitzes la societat catalana, el bloc independentista és molt més gran i mobilitzat que el bloc unionista, el bloc convençut i compromès amb la unitat d’Espanya. Els independentistes som la meitat, i els unionistes són la meitat menys els indiferents. Podria ser un 50-40-10, o un 50-30-20. El 21-D, l’unionisme no va passar del 40%. Els comuns els has de tenir en compte com quelcom diferent. Hi ha molta gent que vota l’1-O i després vota comuns. Fins i tot dins el PSC hi ha gent que s’adaptaria a una Catalunya independent. Una Catalunya independent no estaria dividida en dues meitats. Fal·làcia.\nJosep Costa, en una imatge d’arxiu (Foto: Albert Salamé).\n—Hi compto, amb la violència del rival. Hi compteu?\n—És una de les coses que dic al llibre: si algú creia el 2017 que si enviaven la policia a retirar urnes havíem guanyat, era no entendre la naturalesa del conflicte. El Primer d’Octubre era un conflicte pel control del territori. No era una competició democràtica per a veure qui tenia més vots. Dono per descomptats la repressió, l’espionatge, la violència institucional i l’ús de la força. Però així i tot, tal com el Primer d’Octubre es van obrir els col·legis de tot el país, amb l’estat en contra, podrem fer la independència amb tot l’estat en contra. La cosa pendent és ser capaços de declarar la independència i que la gent obeeixi i reconegui la declaració d’independència. La gent del país i els actors internacionals.\n—Autocrítica als unilaterals?\n—Em demaneu autocrítica i potser serà crítica: pensar que això era estrictament una qüestió de voluntat. I que només depenia de nosaltres. El conflicte és molt profund, molt fort, i molt antic entre dues parts. La via unilateral és la via no consentida, però no és la via de fer la independència sense tenir en compte l’estat. Sembla que alguns ho diguin. El conflicte té dos costats i tots dos juguen.\n—Veurem que també us han espiat?\n—La primera cosa que vaig fer quan vaig prendre possessió d’aquest despatx va ser demanar als serveis de seguretat de fer un raspat. Em van dir que estava net. I sempre que tinc una reunió delicada, els telèfons queden fora. Quan aquí parlàvem de l’estratègia per a arribar al Parlament Europeu sempre quedaven fora. Fa uns mesos també ens vam trobar que el Ministeri d’Exteriors, en una demanda judicial per a tancar les delegacions a l’exterior, va aportar comunicacions que jo havia tingut amb altres parlaments. I no hem sabut mai com les van obtenir. Eren contactes que havia tingut per correu electrònic. Hem de conviure-hi, amb això. Tenim presos polítics, exiliats i ens apallissen per votar. L’espionatge és una vulneració més de drets. I la institució es mereix un respecte.


Una ciclista ferida i un camió bolcat en un accident de trànsit a la N-332 a Oliva\nLa ciclista, a causa de l'impacte, ha caigut a la carretera i ha quedat ferida lleu.\ndijous, 7 de febrer 2019 - 17:21h | Actualitzat a 07/02/2019 17:40h\nImatge de la N-332 entre Oliva i El Verger | Google Maps\nAquest migdia s'ha produït un accident de trànsit a la carretera N-332 entre Oliva (La Safor) i El Verger (Marina Alta) en el qual s'han vist implicats un camió i uns ciclistes.\nEls fets han ocorregut entre les 14 i les 15 hores de la vesprada, quan un camió, segons sembla, no ha vist als ciclistes que circulaven per aquesta carretera, i ha xocat amb un d'ells, una dona, que a causa de l'impacte ha caigut a la carretera i ha quedat ferida lleu. Altre ciclista, acompanyant de la dona, ha resultat il·lés. El camioner, en l'intent d'evitar un impacte major amb la ciclista, ha fet una maniobra difícil que ha desestabilitzat el vehicle pesat i l'ha fet bolcar sobre la cuneta de la carretera.\nFins al lloc dels fets han acudit els serveis sanitaris en dos ambulàncies, així com efectius de Policia local i Guàrdia civil. La dona ha sigut assistida i traslladada a l'Hospital de Gandia. En el cas del camioner, no ha patit cap ferida. La Guàrdia Civil s'ha encarregat de dirigir el trànsit d ela zona i recuperar la normalitat en la circulació.\nL'accident ha tingut lloc a escassa distància de la carretera de Pego, que junt amb la carretera on s'ha produït el sinistre, formen part d'un punt negre respecte als accidents de trànsit a la Comunitat.\nAccident de trànsit a la CV-610 a Llutxent\nAquest migdia s'ha produït un altre accident de trànsit, entre una furgoneta i una moto, a la carretera CV-610, al terme municipal de Llutxent, a la comarca de la Vall d'Albaida, segons ha informat el centre d'Informació i Coordinació d'urgències, CICU.\nFins al lloc dels fets s'han desplaçat una unitat de Suport Vital Bàsic (SVB) amb un metge d'Atenció primària, així com un helicòpter medicalitzat SAMU. Els serveis mèdics han atés a un jove de 17 anys per politraumatisme. Una vegada ha sigut estabilitzat, l'han traslladat a l'Hospital la Fe de València amb la unitat SAMU aèria.


Projecte Radars, fem barri amb les persones grans\nInici | Notícies | Projecte Radars, fem barri amb les persones grans\nLa solitud no volguda pot tenir un efecte devastador en la salut, el benestar i la qualitat de vida de les persones grans. Pot causar un desordre de la son, fatiga, malalties coronàries, problemes nutricionals, etc.\nEls processos de pèrdues, a més, es donen especialment durant la vellesa i les dificultats d’adaptació davant aquesta situació poden provocar un sentiment incrementat de solitud.\nDavant d’aquesta situació, Radars aborda la solitud no volguda de les persones grans involucrant-hi tota la comunitat, i creant una xarxa sensible i respectuosa a partir de la qual les persones grans podran tornar-se a vincular a la vida col·lectiva.\nUn cop informats, des de Serveis Socials es valora si cal intervenir-hi o no. Per pal·liar el sentiment de solitud d’aquestes persones, els voluntaris i voluntàries de la Plataforma de seguiment telefònic de Radars les truquen de forma periòdica i hi estableixen una relació de confiança, que serà un primer pas per promoure la seva vinculació al territori. Aquesta tasca es complementa amb la coordinació entre diferents recursos i entitats (casals, centres cívics, entitats de voluntariat, etc.) i amb la creació de noves iniciatives comunitàries que contribueixin a la inclusió de les persones grans al seu entorn més proper.\nTruca’ns al 936 197 311\nNomés has d’estar atent a la dinàmica de les persones grans que tens a prop, amb una mirada sensible i respectuosa. Si detectes algun canvi en el seu comportament o aspecte o creus que estan en situació de solitud, posa’t en contacte amb Radars.\nSi vols col·laborar de forma activa, pot trucar al telèfon 93 619 73 11 o escriure’ns al correu radarsgentgran@bcn.cat.


Totes les cues estan dissenyades i produïdes de forma artesanal, treballant amb molta cura a la par amb taller locals per afavorir un desenvolupament sostenible ^_^\nUna infància a la natura\nHi havia una vegada una nena que es deia Helena nascuda en un petit poble a les muntanyes del Empordà. En créixer en un entorn rural, en constant contacte amb la natura, podia jugar i evadir-se mentre descobria el món que li envoltava i imaginava noves aventures. Aquestes ganes de crear el seu propi món van propiciar que, des de petita, preferís deixar-se endur per la seva creativitat i jugar amb unes tisores i uns retoladors.\nDe camí a la gran ciutat\nEn fer-se gran es va traslladar a Barcelona i amb ella, es va endur la seva passió per crear i fer volar la seva imaginació. A Barcelona es va trobar amb un fet sorprenent i que no s'esperava: una ciutat plena de dracs, éssers màgics que habiten en la nostra imaginació, amagats en els llocs més recòndits. Això la va transportar a la seva infància i als records que allí va viure i a la necessitat de fer alguna cosa per poder transmetre als més petits aquesta il·lusió i imaginació.\nI va aparèixer Cucua:\nA partir dels seus records i dels dracs que habiten a la ciutat Comtal, va néixer la joguina de drac per repartir grans dosis d'imaginació. I així va sorgir Cucua; de les seves ganes de compartir amb els més petits un troç de la seva infància i oferir-los una eina per somiar sense límits.


Wrangler Larston Blau comprar i ofertes a Dressinn\n31 / 30 Far Green 32 / 30 Far Green 33 / 30 Far Green 34 / 30 Far Green 27 / 32 Far Green 28 / 32 Far Green 29 / 32 Far Green 32 / 32 Far Green 33 / 32 Far Green 36 / 32 Far Green 29 / 34 Far Green 30 / 34 Far Green 31 / 34 Far Green 32 / 34 Far Green 34 / 34 Far Green 36 / 34 Far Green 38 / 34 Far Green 40 / 34 Far Green 30 / 30 Far Green 30 / 32 Far Green 31 / 32 Far Green 34 / 32 Far Green 33 / 34 Far Green\nDescripció Wrangler Larston\nUns texans molt ajustats per a una forma neta i confiada.\nDisseny elegant amb cama ajustada i dissenyat per a un llarg recorregut.\nSortiu amb un estil autèntic en denim clàssic de rentat de pedra amb bigotes i esvaïda per una estètica prèviament desgastada.\nDetall de bigot amb aspecte prevestit.\nDisseny clàssic de butxaca 5.\nVols comprar Wrangler Larston? Estàs al lloc adequat! A la categoria de Pantalons de la botiga de moda trobaràs una gran varietat i tots els models disponibles, sempre amb el millor preu. Aconsegueix els millors productes de moda i que s’adapten a les teves necessitats i exigències a dressinn. Estàs buscant un regal? Aleshores no et pots perdre les últimes ofertes de Roba home.\nCaracterístiques Wrangler Larston\nTecnologias Wrangler Larston\nSostenibilitat Wrangler Larston\nS'han canviat els detalls pel pitjor\nEls meus vells Larston Jeans són els meus texans preferits. Tot i això, els Wranglers han decidit canviar alguns detalls en la nova edició. La majoria de detalls no tenen importància i l’adequació no deixa de ser perfecta. D’altra banda, s’ha reduït la mida de les butxaques, cosa que em sembla molt avorrida. Una de les coses que més m’agradaven dels vells texans de Larston eren les grans butxaques.


21 de March de 2015 Setmana Santa 2015\nDIVENDRES, 3 D'ABRIL 19:30 h Missa - Celebració de la Mort del Senyor 24:00 h Festa del Semàfor. A càrrec de l'Ass. Juvenil de la Vila Vermella DISSABTE, 4 D'ABRIL Tarda - Caramelles a l'Església. En acabar tindrà lloc la tradicional cantada de caramelles pels carrers del poble. A...\n13 de March de 2015 Nou horari de l’autocar Prades-Reus-Prades\n19 de February de 2015 Segon Concurs de Fotografia Baix Camp Meteo\nA partir del dia 20 de febrer i fins el dia 20 de març Baix Camp Meteo posa en marxa el segon concurs de fotografia BaixCamp Meteo dedicat a la fotografia METEOROLÒGICA, PAISATGE, NATURA I FAUNA de la nostra comarca. A continuació us deixem les bases...\n31 de January de 2015 Carnaval de Prades 2015\nA continuació trobareu el programa de PradesCARNESTOLTES complet per a aquest any: Dijous 12 de febrer De la tarda els nens gitanos processó pels carrers de la ciutat Dissabte 14 de febrer 20:00 Desfilada de carnaval pels carrers de la ciutat 21:30 El pa i el tomàquet al centre cívic...\n17 de January de 2015 Prades se suma a la xarxa Thao per a la prevenció de l’obesitat infantil\nPrades s’ha adherit al Programa Thao-Salut Infantil per a la prevenció de l'obesitat infantil i la promoció d'hàbits saludables. L’excés de pes entre la població infantil es una problemàtica de primer ordre i, segons el darrer estudi de la Fundació Thao, afectaa un 28,3% de la...\n11 de January de 2015 Arribada de SM els Reis d’Orient a Prades\nLa passada nit del 5 de gener SM els REIS D'ORIENT van arribar a Prades. Van visitar l'Església de Santa Maria i tot seguit es van dirigir al Centre Cívic per repartir els regals als nens i nenes. Us deixem algunes imatges. Fotografies cedides per Ángel Vera. ...\n4 de January de 2015 Associació de Voluntaris de la Vila Vermella\nPresentació de la nova associació. El dissabte dia 3 de gener, a les 4 de la tarda, al Centre Cívic va tenir lloc la presentació de la nova associació amb caràcter de voluntariat, Associació de Voluntaris de la Vila Vermella. A continuació us donem més informació...\n30 de December de 2014 La Diputació de Tarragona atorga diverses subvencions a l’Ajuntament de Prades\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l'Ajuntament les subvencions següents: Subvencions del SAC - Cultura Gestió i funcionament Centre cívic - 2.587,80 € Adequació del Centre Cívic - 3a. Fase - 5.840,35 € Programes i activitats culturals - 1.976,73 € ...\n29 de December de 2014 Vine a passar el Cap d’Any a Prades\nVine a passar el CAP D'ANY A PRADES. A les 12 rebrem junts l'any nou a la Plaça Major amb raïm i tot seguit gran revetlla amb l'orquestra L'ANÒNIMA. No us ho perdeu!!! Preu de l'entrada: 15 euros CARTELL...\n6 de December de 2014 Nadal a Prades\nAquí us deixem les activitats i tots els actes que tenim programats a Prades per aquest Nadal. BON NADAL I BONES FESTES!!! NADAL A PRADES RECORDEU QUE EL DIUMENGE DIA 28 DE DESEMBRE A LES 19:00h. A L'ESGLÉSIA HI HAURÀ CONCERT DE NADAL A CÀRREC DE PRADES COR...


Rússia veta la importació de verdures de la Unió Europea - Diari de Girona\nRússia veta la importació de verdures de la Unió Europea\nJa havia prohibit l'entrada de vegetals procedents de l'Estat espanyol i Alemanya per por a l'E.coli\nacn/moscou 02.06.2011 | 13:40\nRússia ha bloquejat la importació de verdures provinents de la Unió Europea aquest dijous, perquè té por que el virus mortal E.coli, que ha afectat majoritàriament a Alemanya, s'estengui també al país rus. El director de l'Agència de Protecció del Consumidor, Gennady Onishchenko, ha anunciat que "la prohibició en la importació de verdures fresques" té efectes des d'aquest dijous, segons ha informat l'agència Interfax.\nLa suspensió de les importacions europees s'afegeix a la prohibició que ja va imposar Rússia sobre els productes vegetals d'Alemanya i l'Estat espanyol, després de saber-se que el virus havia matat a 16 persones, i més de 1.500 estaven afectades en vuit països europeus.\nOnishchenko ha exposat que l'ordre ja s'havia enviat al servei duaner i també s'havia obligat a les botigues d'aliments perquè retiressin les hortalisses crues que provinguessin de la Unió Europea. A més, ha aconsellat als ciutadans russos que estiguin alerta a l'hora de menjar a casa aquests productes, i ha recomanat comprar els productes del país.\n"Establim aquesta prohibició perquè la situació encara no està sota control, tot i que ja fa un mes que va començar. A més, l'origen de la infecció i els factors que l'han estès encara es desconeixen", ha afegit el director.\nOnishchenko ha conclòs durant la roda de premsa que les morts causades pel virus "demostren que la fortament aclamada legislació sanitària europea, sobre la que Rússia rep pressió perquè adopti, no funciona".\nCasos fora d'Alemanya\nL'agència alemanya de control de malalties, l'Institut Robert Koch (RKI), ha informat de 365 nous casos d'E.coli aquest dimecres, una quarta part dels quals prové d'una complicació del tipus original del virus anomenat Shiga productor de toxina E. coli (STEC), també mortal.\nMembres de la Unió Europea han anunciat que hi ha tres casos localitzats als Estats Units, però que gairebé totes les infeccions fora d'Alemanya són de persones que havien estat al país o que hi havien viatjat recentment. El comissari de salut de la Unió Europea, John Dalli, ha exposat, però, que el nombre de casos està disminuint.\nDe moment, es desconeix d'on prové l'E.coli, però l'alerta que el govern alemany va donar la setmana passada en relació als cogombres espanyols, ha causat molts danys en el sector agrícola espanyol. Aquest passat dimarts, Alemanya va desmentir que l'origen es trobés en els cogombres.


L'estrabisme i el seu tractament | Admira Visión\nL'estrabisme i el seu tractament\nCompra on line un pack de sessions de teràpies visuals per estrabisme\nLa desviació pot donar-se en un o als dos ulls, i ser horitzontal (cap a dins o cap a fora) o vertical (cap a dalt o cap a baix). També és possible que sigui permanent o intermitent, a causa de cansament, esforç visual, distracció, febre...\nL'origen pot ser congènit, apareixent en els primers mesos de vida, i la causa més freqüent és un dèficit cerebral que impedeix la correcta coordinació en el funcionament d'ambdós ulls.\nEls factors que poden influir en la seva aparició són:\nDefectes òptics (hipermetropia)\nMala visió d'un ull\nMal estat general, nerviosisme...\nL'estrabisme es corregeix amb ulleres, rehabilitació visual, cirurgia, o bé amb toxina botulinica o amb la combinació d'aquests recursos.\nSi la causa són defectes refractius, el tractament òptic, les ulleres, per si sol pot curar l'estrabisme (Estrabisme acomodatiu).\nLa cirurgia consisteix a augmentar o disminuir l'acció dels músculs encarregats de la mobilitat de l'ull, per dos sistemes:\nCanviant el lloc on s'adhereixen al globus ocular.\nAnul·lant una part del múscul que quedi més tens i augmenti la seva acció.\nTambé existeix la possibilitat de semiparalitzar un múscul concret amb toxina botulinica (botox) i evitar una cirurgia mes agressiva.


El jutge José Castro destaca que l'interrogatori de la filla del rei d'Espanya no és cap "compareixença voluntària"\n3 min. Palma 13/01/2014 13:11\n260x366 La infanta Cristina, a Barcelona / EFE La infanta Cristina, a Barcelona / EFE\nEl jutge del cas Nóos, José Castro, ha avançat la declaració com a imputada de Cristina de Borbó per al 8 de febrer a les deu del matí, tot i que d'entrada s'havia previst per al 8 de març. "És obligat avançar-la", havia afirmat el magistrat aquest dilluns en arribar als jutjats de Palma, sense concretar la nova data. Al cap de poques hores ha notificat la providència en què avança la declaració de la infanta. Els advocats de Cristina havien fet públic també que ella volia declarar com més aviat millor.\nA la providència, el jutge ha volgut deixar clar que l'interrogatori de la infanta no és una "compareixença voluntària" i que, en l'escrit que li havien fet arribar els advocats de la filla del rei, no es demanava "expressament" cap mena d'avançament respecte de la primera data prevista per a la declaració. La duquessa de Palma mai, durant tota la instrucció del cas Nóos, no ha demanat de declarar voluntàriament davant del jutge que l'instrueix i ara tampoc ho ha fet, tan sols ha desistit d'intentar oposar-s'hi.\n"No obstant això, com que del context de l'escrit es desprèn que és pretensió de la part afectada escurçar el temps pendent fins a la data senyalada", explica, ha decidit avançar-la un mes. Castro també assegura que la primera data s'ha via triat "per disposar d'un temps suficient per al muntatge dels dispositius de seguretat imprescindibles" i perquè les parts afectades i la Fiscalia tinguessin temps per preparar-se. No l'ha poguda avançar més per les mateixes raons.\nLa decisió del jutge arriba després que la defensa de la filla del rei d'Espanya li hagi comunicat per escrit que no presentarien cap recurs en contra de la citació de la infanta. Si l'haguessin presentat, és probable que els tres jutges de l'Audiència de Palma que havien de prendre la decisió final l'haguessin confirmat i això hauria deixat Cristina de Borbó en una situació força pitjor. Hauria quedat clar que no només un, sinó quatre jutges veuen indicis criminals en contra seva.


Montseny - El Parc Natural del Montseny farà un pla plurianual per fomentar la ramaderia extensiva per garantir l’activitat i mantenir la biodiversitat del massís - L'informatiu\nMontseny Es crea una associació de ramaders, ARAM\nEl Parc Natural del Montseny farà un pla plurianual per fomentar la ramaderia extensiva per garantir l'activitat i mantenir la biodiversitat del massís\nRamat de xais i cabres a Tagamanent, a prop del pla de la Calma. Autor: XPN\nEl Parc Natural del Montseny treballa en el foment de la transició agroecològica a la Reserva de la Biosfera del Montseny per fomentar la ramaderia extensiva i garantir així tant aquesta activitat econòmica com el manteniment de la biodiversitat dels espais oberts. Els treballs van començar a mitjans del 2020 amb l’actualització del cens ramader i la diagnosi de la situació de la ramaderia extensiva, elaborat per la cooperativa Arran de Terra. Ara es vol crear un servei integral d’acompanyament al sector primari que treballa dins els límits de la Reserva de la Biosfera i es dissenyarà i implementarà un Pla d’Acció orientat a millorar la viabilitat econòmica, ecològica i social del sector primari del massís.\nLa diagnosi de la ramaderia extensiva i el cens ramader van posar de manifest el risc de la desaparició de ramats, ja que, segons l’estudi encarregat pel Parc Natural, la disminució d'explotacions iniciada fa un segle s'ha agreujat en els darrers anys. Així, entre el 2000 i el 2020 van plegar un 46 % de les explotacions. En concret, dotze van desaparèixer i només hi van haver dues successions. A més, la mitjana d'edat dels ramaders del Montseny és de 61 anys. Per fer front a aquesta situació, els ramaders s’han unit en l’associació ARAM, que està fent presentacions a diversos municipis de la Reserva de la Biosfera del Montseny.\nL'activitat ramadera és una tradició al massís i havia arribat a ser molt important. A més, és necessària per mantenir la riquesa en biodiversitat que té el Montseny. Per això, des del Parc es treballa en un pla plurianual per fomentar la ramaderia extensiva. Aquest pla comptarà amb un servei d’acompanyament. Actualment, se n’està fent la redacció mantenint reunions amb els ramaders, ajuntaments i altres agents implicats per poder-lo posar en marxa el 2022 com a prova pilot.\nLa desaparició de l’activitat ramadera dins l’àmbit de la Reserva de la Biosfera del Montseny comportaria un canvi sobtat del paisatge i dels hàbitats. Segons el director del Parc, Lluís Martínez Ujaldón, els ramats són "necessaris per mantenir la biodiversitat, més enllà de ser una activitat humana i una font de supervivència econòmica". És per això que aplaudeix la creació de l'associació, tot dient que ara tindran un interlocutor de referència amb qui poder col·laborar i ajudar-los amb les "grans dificultats de supervivència" que tenen.\n"El massís del Montseny ha estat configurat per l’acció humana, els espais oberts han existit sempre, són fonamentals per al desenvolupament i la disseminació de les espècies arbòries. Hi ha espècies de plantes i animals que no es donen en continuïtat forestal i la continuïtat forestal a més eleva el risc d’incendis", explica. "La ramaderia extensiva és el més important per mantenir aquesta biodiversitat i per això desenvolupem estratègies per fomentar-la", conclou.\nCategoria: Paisatge, fauna, Gestió del medi, Montseny, Prevenció incendis, Biodiversitat, ODS,\nFoment de la transició agroecològica a la Reserva de la Biosfera del Montseny (Cooperativa Arran)\nDiagnosi de la ramaderia extensiva al Parc Natural del Montseny (febrer 2021) [PDF]\nCens de la ramaderia extensiva al Parc Natural del Montseny (febrer 2021) [PDF]


REVISIÓ DEL RATOLÍ DE JOC CORSAIR VENGEANCE M60 FPS |- PART 4 - NOTÍCIES TECNOLÒGIQUES\nRevisió del ratolí de joc Corsair Vengeance M60 FPS |- Part 4\nEn lloc d'incloure un CD de programari amb el propi ratolí, Corsair ens dirigeix al seu lloc web per descarregar la utilitat de programari inclosa. Això pot semblar una molèstia innecessària, però us ajuda a assegurar-vos que teniu instal·lada la versió més recent del programari la primera vegada que feu servir el ratolí.\nLa pàgina principal del programari tracta les assignacions de botons. Us permet configurar els vuit botons del ratolí per a una sèrie de funcions diferents, així com macros personalitzades. També podem apagar la il·luminació LED en aquesta pàgina.\nSi feu clic a la pestanya 'Gestiona el rendiment' a la part superior de la pàgina, apareixerà tota una sèrie d'opcions de configuració diferents per al ratolí. Podem configurar tres nivells de DPI diferents que es poden ajustar sobre la marxa mitjançant els dos botons darrere de la roda del ratolí a més del nivell de DPI 'Mode Sniper'. Podem establir els nivells de DPI X i Y de manera independent a qualsevol nivell entre 100 i 5700 DPI mitjançant increments de 100 DPI. També hi ha una característica força interessant que prova la qualitat de la superfície en què s'utilitza el ratolí.\nLa tercera i última pestanya ens permet configurar diferents perfils de configuració que es poden activar quan s'inicien determinades aplicacions o jocs.


El presentador es va quedar sense 'Pasapalabra' arran d'una decisió judicial\nper Daniela De Amorín diumenge, 8 de novembre 2020 - 18:30h\nChristian Gálvez ha confessat l'oferta que va rebre de Telecinco per continuar a la cadena | GTRES\nChristian Gálvez va rebre un dur cop professional quan es va quedar sense programa televisiu, i és que 'Pasapalabra' es va deixar d'emetre per una ordre del Tribunal Suprem. L'exitós concurs de Telecinco estava en perill des de feia diversos anys. El litigi entre Mediaset i la propietària dels drets del format, la productora britànica ITV Global, s'estava allargant al màxim i la sentència definitiva havia de produir-se més aviat que tard.\nD'aquesta manera, el mític presentador espanyol es va quedar sense feina després de 12 anys i va haver d'assumir que havia de veure 'Pasapalabra' des del sofà de casa seva, després de la compra del format rper part d'Antena 3. Un cop finalitzada l'emissió, el mes d'octubre de l'any passat, la cadena de Paolo Vasile va apostar per un nou format per mantenir la continuïtat de Christian Gálvez a Telecinco.\nChristian Gálvez no ha aconseguit recuperar l'esplendor de 'Pasapalabra'\nMediaset va començar a emetre al desembre de 2019 'El Tirón', un concurs que va ocupar la franja horària que ocupava l'anterior concurs, però que tampoc va aconseguir quallar entre l'audiència.\nFinalment, el concurs va ser cancel·lat el mes de març del 2020 arran de la crisi del coronavirus, com molts altres formats televisius. Així, Christian Gálvez es va tornar a quedar sense projecte televisiu de manera inesperada per una situació completament aliena a ell. No obstant això, aquesta absència en la petita pantalla no va durar molt de temps.\nSembla que el presentador ja té una nova proposta sobre la taula de Telecinco, que es nega a renunciar a un treballador que els ha donat tants èxits. El director de Mediaset, paolo Vasile, ha volgut mantenir Christian Gálvez a la plantilla de treballadors contra vent i marea. Després de la cancel·lació de 'El Tirón', Vasile es va reunir amb el presentador per a fer-lo signar una renovació en la cadena tot i no tenir un projecte immediat per a ell.\nUn nou programa que depèn de la situació sanitària i la meteorologia\n«És veritat que quan ens vam reunir Paolo i jo vam parlar del meu futur. La veritat és que ens vam posar d'acord en 25 segons. És una cosa en la qual Paolo ha tingut molt a veure i que pot estar molt bé», ha assenyalat el mateix Gálvez a la revista 'Jaleos'. Segons sembla, la idea de Mediaset ha trobat un lloc on poder encaixar un dels seus presentadors estrella, sense que ell hagi oferit moltes pistes.\n«Em vaig quedar a Mediaset quan vaig renovar a principis d'any. No puc explicar molt perquè es farà realitat. Però depèn de dues coses, d'una banda la situació sanitària, i la segona, en determinades ocasions, per la meteorologia. És una pista» ha indicat el presentador. Sigui com sigui, i tot i no estar treballant a la televisió, el carismàtic presentador és un professional polivalent que treballa com a productor de teatre, escriptor i investigador.\n«És veritat que no estic davant de la pantalla, però segueixo amb la productora treballant, segueixo escrivint, estem començant a preproducir una obra de teatre que porta els drets de la vida de Charles Chaplin, que és una adaptació en espanyol. És a dir, s'estan fent coses» ha destacat el presentador.


EL CICLE ‘HAMMERKLAVIER', DE NOU A GIRONA\nL’Auditori Viader de la Casa de Cultura de Girona donarà divendres el tret de sortida del cicle internacional de piano Hammerklavier, creat el 2003 pels Artistes Steinway Carles Lama i Sofia Cabruja, membres del reconegut duo de piano a quatre mans Carles & Sofia Piano Duo.\nEl cicle s’enceta, com l’any passat, amb un concert de joves talents principalment de les comarques de Girona –Natán Hernández i Marçal Font– amb la presència destacada de Nicolás Margarit, estudiant de l’Escola Superior de Música Reina Sofia de Madrid. El segon concert (14 de febrer) serà la presentació d’un jove pianista xinès, Xiaolu Zang, guardonat en nombrosos concursos, que oferirà un programa molt romàntic, amb el Carnaval de Schumann i la virtuosa Sonata en si menor de Liszt.\nEl 21 de febrer serà el torn del pianista francès Jean-Paul Gasparian, amb una carrera fulgurant, que interpretarà quatre de les 32 sonates de Beethoven per a piano. I el 28 de febrer hi haurà una cloenda de luxe, amb una de les obres més emblemàtiques del repertori pianístic: Les Variacions Goldberg, de Bach, a càrrec d’un especialista en la matèria, Andrea Turini, que serà l’encarregat d’interpretar-les. El cicle tindrà lloc amb el suport de la Diputació de Girona, AIE Clásicos en Ruta i KNS Classical.


Luca Parmitano: "Fa 500 anys jo hauria sigut en un vaixell amb Colom"\nAmb 36 anys l'italià Luca Parmitano va passar sis mesos a l'Estació Espacial Internacional i es va convertir en l'astronauta més jove a embarcar-se en un viatge espacial de llarga durada\n5 min. Barcelona 10/05/2017 20:53\n651x366 Luca Parmitano és l'astronauta més jove en passar 6 mesos a l'Estació Espacial Internacional / PERE VIRGILI Luca Parmitano és l'astronauta més jove en passar 6 mesos a l'Estació Espacial Internacional / PERE VIRGILI\nLuca Parmitano és l’astronauta més jove que s’ha embarcat mai en un viatge espacial de llarga durada. Amb 36 anys, es va estar sis mesos a l’Estació Espacial Internacional, orbitant a 400 quilòmetres de terra i movent-se a 20.000 km/h. El 16 de juliol del 2013 va patir l’únic accident que ha tingut mai un astronauta fora d’una estació. Ha visitat Barcelona per explicar la seva experiència en una conferència al CosmoCaixa.\nVostè era el típic nen que volia ser astronauta?\nHo era, però no estic segur que per als nens d’ara sigui tan atractiu. Desitgem el que veiem, i veiem el que apareix als mitjans. Els últims anys no s’ha parlat gaire de l’exploració espacial. Un cop ho vaig preguntar en una escola russa: només tres nenes van dir que volien ser astronautes, i això que Gagarin encara és un mite nacional. Tots els nens volien ser futbolistes.\nCom és veure la Terra des de l’espai?\nÉs literalment indescriptible. Els periodistes viviu de les paraules. Els polítics, també. I els poetes, que són molt importants perquè creen noves formes d’expressió. Ara mateix les nostres llengües no tenen paraules per descriure el que representa veure la Terra des de l’espai. Puc dir que és increïblement emocionant, que és una cosa que t’omple completament i que sempre t’acompanyarà. És com haver viscut tota la vida en un desert i veure l’oceà per primer cop: les onades, el so, la brisa, les olors... És aclaparador. No tindries eines per descriure-ho.\nI viure sense gravetat?\nLa majoria de la gent, quan somia que està volant, normalment ho fa sense ales i sense cap aparell. Doncs a l’espai fas exactament això, però és millor, perquè no estàs somiant. Et lleves al matí, obres el llum i la primera cosa que notes és que estàs flotant. Com a casa, primer vas al lavabo, però hi vas volant. Després, també volant, vas a esmorzar. És fantàstic, pura màgia. No enyores mai la gravetat.\nEstar tant de temps sense gravetat té conseqüències quan es torna a la Terra?\nA l’espai ens entrenem dues hores i mitja cada dia per mantenir el to muscular. Quan tornem, estem fins i tot més en forma. El problema és que el cervell passa sis mesos sense utilitzar el sentit de l’equilibri. És com tornar d’un vaixell, però molt pitjor, perquè a l’espai no es fa servir l’equilibri gens ni mica. Un cop a terra, has d’ensenyar aquest sentit a tornar a funcionar, i això pot ser cosa d'una setmana. Acostumar-se al pes també és difícil. Una cosa tan senzilla com posar el braç sobre una taula és un esforç que no recordes. El coll no recorda com era aguantar el cap, ni les cames com s’aguantava el cos. És com carregar-te a tu mateix a l'esquena. Trigues sis setmanes a acostumar-t’hi.\nSer astronauta és molt glamurós, però a l’espai també hi deu haver feines avorrides.\nA l’Estació Espacial Internacional som només sis i tothom fa de tot. Des de l’experiment més complex i emocionant fins a netejar els lavabos. Els astronautes entenem que hem de posar el 100% de la nostra capacitat en qualsevol tasca. Quan jo netejo el lavabo permeto que algú altre faci un experiment important. Per tant, no hi ha cap feina irrellevant.\nPer què és important l’exploració espacial?\nPer començar, és l’únic lloc on podem fer experiments sense l’efecte de la gravetat. A més, gran part de la tecnologia que es desenvolupa en una missió espacial troba aplicacions que milloren directament la nostra vida. Després hi ha l’exploració. Jo crec que el desig de descobrir és genètic. Alguna cosa ens diu que hem de saber què hi ha més enllà de l’horitzó. Fa 500 anys jo hauria sigut en un vaixell amb Colom. I avui dia l’horitzó és l’espai. Finalment, no conec res que sigui tan inspirador com anar a l’espai. Probablement podríem sobreviure com a espècie sense això, però el programa espacial és una manera d’esdevenir millors del que som. I tampoc no és tan car.\nÉs perillós ser astronauta?\nEl risc és una fórmula matemàtica que relaciona la probabilitat que passi alguna cosa amb les seves conseqüències. A la nostra vida quotidiana poden passar moltes coses (accidents domèstics, caigudes, etc.), però les conseqüències són majoritàriament lleus. A l’espai la probabilitat d’accident és molt baixa, però les conseqüències poden ser molt greus. Jo no crec que l’espai sigui més perillós que altres entorns. Simplement calen més precaucions i més entrenament.\nVostè va patir un accident, oi?\nEra fora de la nau i vaig patir una avaria a la motxilla, que és el sistema que et manté amb vida. L’avaria va fer que l’aigua entrés al sistema de ventilació i s’acumulés dins del casc. En condicions de microgravetat, l’aigua té tendència a aglutinar-se com si fos gelatina. Se’m va enganxar al cap i em va tapar els ulls, el nas i les orelles. Només podia respirar per la boca, no hi sentia, no em podia comunicar amb ningú perquè el micròfon estava cobert d’aigua i no hi veia. Vaig haver de tornar dins la nau sense ajuda. Va ser un episodi molt interessant perquè ningú no pensava que aquella avaria pogués arribar a passar. Si ens pensàvem que l’exploració espacial era una tasca ordinària, aquest accident ens va recordar que no ho és i que encara estem explorant els nostres límits. No som colonitzadors, som exploradors i estem aprenent què representarà per a nosaltres anar més enllà de la Terra.\nÉs la vegada que ha passat més por?\nLa por és una eina evolutiva que ens manté vius. Per tant, vaig tenir gairebé la mateixa reacció que una persona normal: tenia adrenalina a la sang, el cervell se’m va activar per pensar més ràpid, però el meu ritme cardíac no va augmentar (això no ho entén ningú). La clau per utilitzar la por com l'eina que és i no caure en el pànic és l’entrenament. Abans d’anar a l’espai passem literalment centenars d’hores sota l’aigua en un vestit espacial, aprenent a fer-lo servir i a navegar per l’estació. Gràcies a això em vaig salvar.


Bucs confinats i altres perles musicals del Centre Cultural Albareda | Barcelona Cultura\nSi us agrada la música, no deixeu de visitar aquests dies el web del Centre Cultural Albareda, on han penjat un repertori ampli de propostes: des de llistes de reproducció de cançons fins a concerts sencers i música feta des de casa. Un concert al balcó? Un bon llibre sobre música?\nEl Centre Cultural Albareda és un espai municipal del Poble-sec situat darrere del parc de les Tres Xemeneies. La seva activitat abasta el cinema, les xerrades i les arts escèniques, però el seu camp d'actuació principal és la música. Si no estan de confinament, acullen concerts de manera freqüent i, a més, posen a disposició dels grups que ho sol·liciten els seus bucs, unes sales d'assaig insonoritzades on artistes del Poble-sec i altres punts de la ciutat posen a punt les seves propostes sonores.\nAquests dies que estem tots tancats a casa no s'han resignat a interrompre les activitats, i tiren de Facebook, iVoox o Spotify, entre altres recursos que ofereix la xarxa, per muntar tallers en els quals aprendre a ballar la rumba, fer una tria de passos de ball especialment ben trobats o proposar-vos concursos de microrelats. Fins i tot han fet un recull d'enregistraments de veïns i veïnes del Poble-sec fent música des dels balcons que no us hauríeu de perdre.\nEntre les propostes més interessants, però, hi ha els Bucs confinats, un seguit d'enregistraments que ha permès al centre i als qui segueixen les seves activitats mantenir el contacte amb els grups que fan servir de manera habitual els bucs d'assaig de l'Albareda. Els han proposat que presentin des de casa els seus videoclips o bé que ofereixin enregistraments casolans de la seva música.\nAixí, podeu veure com passen el confinament projectes musicals com Obmura, que regala als espectadors una cançó creada durant el confinament (Sigue siendo tu), les Ketekalles i el seu rap soul acústic amb tocs llibertaris i feministes, la banda Paral·lelus, alegrant-li la vida als veïns des del seu balcó o els Tea Time, per esmentar només alguns dels molts grups i artistes relacionats amb el centre que segueixen fent música des del confinament.\nLes propostes de l'Albareda, però, també inclouen concerts enregistrats a la casa i que podreu anar seguint via YouTube o iVoox, per tornar a gaudir de la música d'artistes com Anita Zengeza o Black Deser Lizard, entre d'altres. A més, us recomanem especialment visitar l'apartat del web titulat Música i lletra, on trobareu tot de recomanacions de llibres de música a càrrec de discogràfiques, botigues de discos, festivals i col·laboradors de la casa. La llista no para de créixer i, si voleu fer una aportació recomanant un llibre, estan disposats a escoltar-vos.\nRecordeu, finalment, que com ja us hem explicat algun cop, al Centre s'han dedicat també a crear llistes d'Spotify que us parlin del concepte "casa" però també suggereixen la idea de "carrer" i que, a més, han penjat els enregistraments d'un cicle de xerrades sobre música que van fer fa uns mesos i que es va titular Musicalment parlant.\nSi no voleu renunciar a la música durant el confinament, visiteu el web del Centre Cultural Albareda i també el seu Spotify.\nData de publicació: Dimarts, 28 Abril 2020


Apartment Vrsi - Mulo 6155g Nin Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Vrsi - Mulo 6155gApartamentVrsi City Center, Nin, Croàcia - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en1comentariApartment Vrsi - Mulo 6155gVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 15 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vrsi, no busqui més enllà de Apartment Vrsi - Mulo 6155g. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vrsi. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Vrsi - Mulo 6155g.


de novembre 27, 2020\nAquest cap de setmana a Barcelona es reuneix el Copyfight, un grup autoanomenat els defensors de la cultura lliure . Malgrat aquesta certa pompositat -a vegades és inevitable- el programa de conferències és interessant i miraré d'acostar-m'hi i si en sóc capaç, n'escriuré alguna cosa. Els ponents són advocats, activistes, artistes i intel·lectuals. Les meves sospites es centren en els activistes i els intel·lectuals, dels altres dos tipus podem saber per on ens pot apretar la sabata. Les conferències de demà estaran dedicades a la literatura i cultura escrites; música i entretenimient, dissabte; i diumenge software i cultura digital. Per a mi ja comencen malament posant dins del mateix sac la música amb l'entreteniment.\nEls digitals van plens dels efectes de la COVID sobre la Rambla. Sense la pandèmia, les notícies de l'agost parlarien de la turismefòbia, que som un país de cambrers, dels productes extraterritorials que s'hi ofereixen, del model de ciutat, de la desconexió entre aquest passeig i el pais, etc. El fet és que actualment la Rambla és buida i encara és aviat per saber com serà després de la COVID, és a dir, com serà el món un cop haurem superat la pandèmia. La Rambla és el món, el món és la Rambla. Això ho explica molt bé Enric Vila al llibre "Breu història de la Rambla". Es diu que a l'agost hi ha més temps per llegir i els amics, els diaris, les ràdios recomanen llibres. Jo recomano aquest. Vila hi transcriu el fragment de les memòries de Barack Obama a Barcelona: "A les seves memòries, el president dels Estats Units, Barack Obama, també parla del passeig. Obama va venir a Europa buscant-se a si mateix i, esclar, algú que es busca a si mateix no pot deixar de\nM'agradaria portar barret. Deixem la moda a part, cal un punt de gamberrisme i elegancia. No es questio de ser mes o menys lleig o tenir una bona planta. Te mes a veure amb l'estil, de porc i de senyor se n'ha de venir de mena. Em consta que hi ha molts homes que tambe s'avindrien a portar-lo. Per que s'han deixat de portar? Els timids amb les estetiques que distingeixen no ho podem perdonar. No cal remenar, em sembla, en teories; potser simplement l'unic culpable sigui la calefaccio.


benvinguda / Articles sobre el tema APT Padel Portugal Master Tour 2021\nLorenzo Lecci López 27 2021 juny\nAPT Portugal Master - Julianoti i Flores com a mestres\nJulio Julianoti i Stefano Flores es proclamen campions de l'APT Portugal Master. Els brasilers van guanyar els argentins Franco Dal Bianco i Maxi Arce en sets directes. 6/4/6 Julianoti / Flores toca primer El partit ...\nLorenzo Lecci López 27 2021 juny 27 2021 juny\nAPT Portugal: Vilela i Mendonça són les primeres reines\nFilipa Mendonça i Catarina Vilela guanyen la primera prova femenina de l’APT Padel Torre. Els portuguesos van vèncer les seves compatriotes Katia Rodrigues i Helena Machado en 3 sets disputats. 6/3 4/6 6/4 Mendonça i Vilela a ...\nAPT Portugal Master - Arce / Dal Bianco a la final!\nMaximiliano Arce i Franco Dal Bianco es classifiquen per a la final de l’APT Portugal Master 2021. Els argentins tornen d’un partit penjat contra els seus compatriotes Pablo Barrera i Pablo Egea. 1/6 6/2 6/3 Un primer ...\nAPT PORTUGAL MASTER: final 100% portuguès\nRodrigues / Machado s'enfrontarà a Mendonça / Vilela per a la gran final del Màster femení de Portugal. Les dues parelles portugueses van guanyar en 2 sets i, per tant, asseguren que la copa es quedarà a casa. Portugal en el punt de mira ...\nLorenzo Lecci López 25 2021 juny 25 2021 juny\nAPT Portugal Master: anem a l'espectacle!\nEls quarts de final del Portugal Master of the APT Padel La gira ha començat i els partits del matí presagien una tarda d’alt nivell. Dal Bianco / Arce, és pesat! En un partit amb ...\nLorenzo Lecci López 24 2021 juny 24 2021 juny\nBenjamin Tison i Jeremy Scatena desafien el número 1 a l'APT Portugal Masters Padel Torre. Els francesos van dominar ahir per classificar-se en vuitens. Federico Chiostri i Gonzalo Gabriel Alfonso acaben de guanyar ...\nJeremy Scatena i Benjamin Tison van guanyar el seu primer partit a l'APT Portugal Masters. Van guanyar 6/4 7/5 contra els portuguesos Estevens i Perry. Els francesos han demostrat un gran domini i semblen ...\nFranck Binisti 23 2021 juny 23 2021 juny\nVuitens de final del sorteig principal de Portugal Master - APT Padel Ronda amb 4 grans partits, inclosos 2 a la parella central i 2 francesos: Scatena / Tison i Moreau / Inzerillo. Scatena / Tison ...\nUriël Maarsen i Bram Meijer es van classificar a les eliminatòries del Portugal Master a Lisboa. Els dos holandesos van lliurar una excel·lent còpia per guanyar-se el control de Da Cunha / Flores. Després d'un ...\nFranck Binisti 23 2021 juny\nCerqueu les reproduccions en directe de la 1a ronda del sorteig principal del Portugal Master of the APT Padel Gira.


Un centenar de veïns de Sedaví i la Pobla de Farnals visiten la Diputació de València\nUn centenar de veïns i veïnes de les localitats de Sedaví i la Pobla de Farnals han visitat aquest dimarts els edificis de la Diputació de València, acompanyats per la diputada de Benestar Social, Mercedes Berenguer, com a part del programa cultural Açò és la Dipu.\nAl costat de l’alcalde de Sedaví, Josep Ferran, i els regidors de Turisme de la Pobla de Farnals, Emili Gómez, y de Serveis Socials de Sedaví, Úrsula Campo, la diputada de Benestar Social ha recordat que la Diputació representa a tots els ciutadans i ha posat en valor el ric patrimoni de la institució provincial. “La nostra cultura a voltes és la més desconeguda, i per a voler una cosa i cuidar-la cal conéixer-la”, ha assenyalat.\nEls visitants han ocupat els escons dels diputats per a escoltar les explicacions sobre el funcionament de la institució que la pròpia diputada els ha presentat. “Aquesta és una bona manera de mantenir una vida activa i saludable. Cal cuidar el cos i la ment i d'açò s'ocupa l'àrea de Benestar Social, d'organitzar activitats per a fer una vida més feliç”, ha assegurat la diputada.


de fado: d’octubre 2016\nParabéns José Manuel!!\nNascut a Lisboa el 29 d'Octubre de 1972, avui fa 44 anys, aquest guitarrista és un dels meus ídols fadistes. Fill de fadista, el fado va formar part del seu univers natural des de sempre.\nS'acostà a la guitarra portuguesa de manera autodidacta i avui el seu virtuosisme l'ha portat a ser un dels músics més reputats d'aquest instrument que no deixa indiferent ningú.\nAhir vaig tenir la sort de poder parlar per Skipe, juntament amb els meus companys del Clube de Leitura de portuguès, amb l'autor del llibre O caçador do verão, l'Hugo Gonçalves, sobre el seu llibre, però també d'altres coses com per exemple de com una societat que ha viscut molts anys sota una dictadura, fa la transició a la democràcia, i com n'és de difícil canviar les consciències. I també vam parlar de fado, clar.\nAprofito aquest cantinho per agrair a qui va fer possible aquest intercanvi de parers amb l'escriptor, la Sandra Cruz, que va ajudar molt a la millor comprensió de l'obra. l'Hugo va causar una molt bona impressió a la turma. Li'n donem les gràcies, o nosso obrigado i esperem trobar-nos un dia per Lisboa i compartir unes estones mentre escoltem bon Fado i bon vi.\nAra escoltem el so de la Guitarra Portuguesa....\nJosé Manuel Neto - guitarra\nCarlos Manuel Proença - viola de fado\nFotografia de portada de Joana Constante\nVideo de Inlovewithfado\nPublicat per jaume a 11:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: guitarrada, jose manuel neto\nFado a LLeida\nEnguany té lloc la cinquena edició del Festival de fado de LLeida, organitzat per Fundació Orfeó lleidatà i l’Ajuntament de Lleida, conegut per Interfado, l'anima del qual és la Carolina Blàvia.\nJa han començat els actes amb una mostra gastronòmica portuguesa. També ens ofereixen el film José e Pilar, sobre el Nobel de literatura José Saramago i el cap de setmana una mostra de fado des de diferents òptiques i maneres de sentir-lo.\nUs deixem aqui el programa decap de setmana.\nUna mostra del que podrem escoltar a Lleida....\nEtiquetes de comentaris: Carol Blavia Galindo


Catmusica.cat - Blog de nit blog de nit\n16/07/2009: La flauta més antiga del món\nVam saber la notícia fa uns dies. Arqueòlegs de la Universitat de Tübingen (Alemanya) han trobat flautes de 35.000 anys d'antiguitat. Ha estat a les coves de Hohle Fels. Aquests instruments podrein ser les evidències convincents més antigues de la pràctica musical per part de l'home.\nSegons comenten aquests experts en article publicat a la revista "Nature", la música va contribuir "al manteniment de xarxes socials més grans i, per tant, a l'expansió territorial i demogràfica dels humans moderns en relació als Neandentals, culturalment més conservadors i demogràficament més aïllats.\nLa flauta reconstruïda mesura 21,8 centímetres de llarg i uns 8 mil·límetres de diàmetre. S'hi poden identificar cinc forats i dues fenedures en forma de «V» a l'extrem superior del tub, per on els músics probablement bufaven.\nA més de la reconstrucció de la flauta d'os d'au, els arqueòlegs van trobar fragments del que segurament eren dues flautes d'ivori.\n15/11/2008: El so de l'harmònica de vidre\nDilluns passat el Miquel Jarque ens parlava de l'harmònica de vidre a la seva secció "Clàssica 2.0". La Gabriela ens va escriure l'endemà:\n"Que bonic el so de l'harmònica de vidre!!\nSi la memòria no m'enganya jo diria que "E la nave va" de F. Fellini, havia una escena en què es tocava aquest instrument o un de semblant. Segur que el Xavier Cazeneuve ho deu saber."\nDoncs el Xavier no només ho sabia sinó que ens ha trobat l'escena. És la del vídeo que teniu a continuació.\nGràcies a la Gabriela per escriure'ns, al Miquel per la secció i al Xavier per trobar-nos el vídeo i recomanar-nos la pel·lícula.\nSi voleu recuperar la secció on vam parlar de l'harmònica de vidre, feu clic AQUÍ!\nPer cert, aquesta setmana el programa "El violí vermell", de Xavier Cazeneuve, està dedicat a Fellini i a Rota, l'autor de bona part de les músiques de les seves pel·lícules. En podeu trobar més informació a la pàgina web i al blog d'aquest espai que s'emet els dimecres (23 h) i es repeteix els divendres (22 h), a Catalunya Música.\n13/11/2008: IV Simpòsium de l'Orgue\nEl IV Simpòsium de l'Orgue se celebrarà del 14 al 16 de novembre a Barcelona, Mataró, Castelló d'Empúries, Cadaqués i Torredembarra, i inclou diverses taules rodones i concerts. Nosaltres en parlarem aquesta nit al "Blog" amb Carme Godall, la coordinadora.\nEsglésia de Santa Maria del Mar de Barcelona\nHora: 20.15 h.\nJean Pierre BASTON, professor d’orgue del Conservatori Nacional de Música de Perpinyà i titular del gran orgue de la catedral de Perpinyà.\nBasílica de Santa Maria de Mataró\nEnrico VICCARDI, professor d’orgue durant anys a Sardenya i inspector honorari del Ministeri de Béns Culturals per a la conservació i la tutel·la del patrimoni organístic.\nLloc: Universitat Pompeu Fabra\nEdifici de l’IDEC\nAula 507, 5è pis\n10 h: Presentació a càrrec de Ramon Oranias i Orga, especialista en organologia històrica.\n10.10 h: Doctor Roberto MILLEDDU, especialista en organologia històrica de Sardenya.\nTítol: "Il rapporto fra Sardegna e levante iberico fino al XVII secolo, con riferimenti generici alla situazione di Alghero"\n11 h: Doctor Roland GALTIER, tècnic-conseller per als orgues històrics agregat al Ministeri de Cultura i Comunicacions (Direcció d’Arquitectura i Patrimoni).\nTítol: "Les orgues de Catalogne du Nord, influences entre Catalogne Nord et Catalogne Sud"\n12 h: Pausa-cafè.\n12.30: Jean Pierre BASTON, professor d’orgue del Conservatori Superior de Música de Perpinyà. Programador d'"Els Orgues Rosselló-Perpinyà".\n12.45: Enrico Viccardi, professor d’orgue a Sardenya en els darrers anys i Inspector honorari del Ministeri de Béns Culturals per a la conservació i la tutela del patrimoni organístic.\n13h: Taula rodona sobre temàtica comparativa.\n13.45: Cloenda a càrrec del president de l’ACO, Sr. Hèctor París i Casadellà, llicenciat en orgue.\nGuido Iotti, professor d'orgue a l’Escola Superior de Música de Catalunya.\nBernat Bailbé, expresident de l’ACO i organista titular de l’orgue de Sant Felip Neri de Barcelona.\nEl concert programat per les 12 h a Cadaqués ha sofert un canvi d'ubicació i finalment es farà a Torredembarra.\nEsglésia parroquial de Sant Pere de Torredembarra\nEnrico Viccardi, orgue\nEsglésia de Santa Maria de Cadaqués.\nJean Pierre Baston, orgue.\nTríptic i butlleta d'inscripció del Simpòsium\nNotícia publicada al web del Consell Català de la Música\n- Associació Catalana de l'Orgue\n- Orgues de Catalunya\n09/11/2008: El piano Steinway més car del món\nAquest piano Steinway, fabricat a Hamburg (Alemanya), està valorat en 800.000 euros. És el més car fabricat per la casa Steinway&Sons en els seus més de 150 anys d'història. La decoració és a l'estil d'un quadre de l'artista xinès Shi Qi. Per elaborar-lo han calgut més de quaranta tipus de fustes fines diferents.\nEl marxant xinès Guo Qingxiang va encarregar el piano per inculcar al seu fill les seves dues passions: l'art i la música.\n17/06/2008: El nou orgue d'Olesa de Montserrat\nL'orguener Joan Carlos Castro és el responsable del nou orgue de la parròquia de Santa Maria d'Olesa de Montserrat. Un instrument que té 1.800 tubs i que substitueix el que hi havia fa 70 anys, que va ser destruït durant la Guerra Civil.\nLa inauguració de l'orgue es va fer el diumenge 8 de juny. Aquell dia l'organista Joan Casals va tocar el nou orgue. El dia 10 l'Escolania i el Cor Jove d'Olesa de Montserrat van participar en un concert en honor de Santa Oliva, patrona d'Olesa.\nEster Sampietro, de la botiga Foto Sampietro d'Olesa, ens envia unes quantes fotos. Gràcies, Ester!\nSi voleu veure-les totes, feu clic on diu "Veure més".\n24/05/2008: Musicora 2008\nJa fa dies que teníem pendent de penjar al blog el munt de fotografies que la Victòria Llort Llopart, la corresponsal del "Blog de nit" a París, ens va enviar de Musicora, la fira de música més important de França. D'aquest tema ja en vam parlar amb ella i aquí teniu la mostra del que ens explicava. Gràcies, Victòria, per fer totes aquestes fotos i enviar-les!\nSi voleu recuperar aquella crònica, feu clic AQUÍ!\n...i, si voleu veure més fotos, feu clic a sota, on posa "Veure més".\n13/05/2008: Un violí en un taxi\nEl violinista Philippe Quint es va oblidar el seu instrument al taxi de l'egipci Mohamed Khalil, camí de l'aeroport de Neward, a prop de Nova York. No era un instrument qualsevol, es tractava d'un Stradivarius valorat en 4 milions de dòlars. El taxista l'hi va tornar i en agraïment, el músic nord-americà d'origen rus va oferir un concert per a ell i els seus companys. A més, ha convidat Khalil i la seva família al concert que el 23 de setembre ha de fer al Carnegie Hall de Nova York.\n24/03/2008: L'instrument més car del món\nGairebé 7 milions de dòlars (més de 4,5 milions d'euros) és el que va pagar l'advocat rus Maxim Viktorov, per aquest instrument fa unes setmanes a la casa de subhastes Sotheby's.\nConstruït l'any 1741, quatre anys abans de la mort de l'artesà Giuseppe Guarneri del Gesù, feia 70 anys que el so d'aquest instrument no s'havia sentit en directe. Abans de Viktorov, el violí havia estat propietat del violinista i compositor belga Henri Vieuxtemps.\nDisssabte va tornar a sonar a la Casa Pashkov de Moscou, en un concert que va reunir 160 persones. El violinista Pinchas Zukerman, acompanyat de la NATO (National Arts Centre Orchestra) d'Otawa (Canadà), va interpretar obres de Bach, Mozart i Bruch.\n19/02/2008: Granollers estrena orgue\nLa ciutat de Granollers està d'enhorabona. Acaba d'inaugurar-se un nou orgue. Un instrument construït pel taller de l'organer alemany Hugo Mayer. És el primer instrument d'aquest constructor a l'estat espanyol.\nL'orgue ha estat batejat amb el nom de Josep Maria Ruera, il·lustre músic de Granollers i organista de l'Església de Sant Esteve durant dècades.\nL'organista titular, Vicenç Prunés, ens ha explicat que l'ordinador que controla la combinatòria dels registres de l'instrument és de molt nova tecnologia, sense cap component susceptible d'envellir i donar problemes. Disposa de tres llàpissos USB on s'emmagatzemen 10.000 combinacions de registres en cadascun. Cada organista pot disposar del seu llapis propi. Això permet que no faci falta registrar cada vegada manualment.\nLa campanya de finançament s'ha fet a partir de l'apadrinament de tubs, des de qualsevol quantitat de diners. Es rep un diploma on s'indica el tub apadrinat, el certificat per la desgravació fiscal de l'aportació, i el nom figura en una gran placa memorial (n'hi ha actualment més de 300), per ordre alfabètic. Els tubs de façana apadrinats, a partir de 5.000 €, ténen també el nom gravat en el tub. Les quantitats mínimes rebudes són de 10 €, i les més altes de 20.000 €. Les aportacions d'entitats i administracions no superen el 15 % del pressupost que serà de 500.000 €, un cop acabat.\nSi aneu a l'apartat de Reportatges del "Blog de nit", podreu recuperar el que hem emès aquest dimarts.\nPrograma del concert de presentació de l'orgue Josep Maria Ruera\nWeb de l'organer Hugo Mayer\nWeb sobre el compositor Josep Maria Ruera\n13/02/2008: El carilló del Palau de la Generalitat\nL'Anna Jover va visitar-lo no fa gaire i vam dedicar-li una secció "La música des de dins" aquest dilluns. Si voleu tornar-la a escoltar, feu clic aquí!\nAquí teniu algunes fotografies i àudios que ens ha fet arribar Anna Maria Reverté, la carillonista titular del Palau de la Generalitat.\nGràcies Anna Maria!\nWeb del carilló: www.gencat.net/presidencia/carillo/\nDos àudios interpretats per Anna Maria Reverté:\n"Variacions sobre un tema de Ferran Sor", de Miquel Llobet\n"Sonata de clarins" d'Antoni Soler. Arranjament de C. van Ulft


El passat dimecres es va emetre una entrevista que ens va fer la periodista Puri Naya a Tele7Safor. Estigueren Josep Antoni i Ximo Vidal parlant sobre el nostre CD "Entartete Musik", la presentació del qual era el motiu de l'entrevista.\nEstem ben desvanits del tractament que rebem de la premsa local, i en concret del grup Radio Gandia, sempre atents i dispostos a difondre les nostres activitats, i en concret amb Puri, de qui sabem la seua afecció a la música, i la cultura en general.\nJosep Antoni Alberola i Ximo Vidal (Entartete Musík)\n0 comentaris Enllaços a aquest missatge Envia per correu electrònic BlogThis! Comparteix a Twitter Comparteix a Facebook\nEtiquetes de comentaris: Entartete Musik, llevant ensemble\nAVANT VA EL CARRO!\nEl nostre CD Entartete Musik ja roda, l'hem presentat i ara comença la distribució i promoció. Estem tancant dates per presentar-lo en diverses ciutats. Però el que tenim per davant són dos mesos ben reblits d'actuacions: dues de Questió d'actitut amb les nostres estimades amigues de Lalalà Teatre, l'Entartete Musik a Itàlia, un concert-homenatge a Gandia, un concert didàctic, presentacions del CD i el concert del concurs Solfes de la Mediterrània.\nSom músics i ens el que ens agrada, és pel que hem estudiat, pel que hem treballat, pel que hem sacrificat moltes coses en les nostres vides. Ho comentem perquè molta gent ens pregunta, ens comenta, per què posar-nos en aquestos "embolics" quan realment el jornal ens el guanyem en activitats diferents a la interpretació. La primera resposta seria aquella de la cançó de l'Ovidi, perquè em dóna la gana, disculpeu el to bròfec, però és així, ho fem perquè volem. I ho volem perquè, ho repetim, "som músics", i fer música és el que des de menut hem volgut fer. Per desgràcia, vivim en un País, on els grups de cambra independents, difícilment poden tenir una activitat professional exclusiva, és a dir, viure de la interpretació. Sixto Ferrero, en un article ben recent, mostra el perquè emprant dades de la SGAE.\nAixí que, a pesar de totes les dificultats, del temps que robem a les nostres famílies, avant val carro!\nEl 13 de novembre presentem el CD "ENTARTETE MUSIK"\nEstimades amigues i amics del Llevant Ensemble, tot aplega. Ja tenim preparat i enllestit el CD Entartete Musik, amb la música i els poemes que molts de vosaltres heu pogut escoltar als concerts.\nEl procés d'enregistrar música és ben laboriós, i durant les hores en què s'està es veu de tot: molta concentració, cabrejos, cansament,... també molta confiança i amistat amb els companys. I quan ja han passat moltes hores de feina i el cansament s'acumula, aleshores moments hilarants, on regna el desficaci i a vore qui la fa més grossa.\nL'amic Juanjo Espí ha fet un vídeo on podeu veure alguns d'aquestos moments.\nLa presentació del CD serà el 13 de novembre a les 20'30h a la Casa de Cultura de Tavernes.\nELS "HITS" DEL LLEVANT ENSEMBLE\nQuè preferix el nostre públic? Si fem cas a les visites que obtenen els vídeos que pengem al youtube, és la música de Zappa allò que més atrau la gent que aplega a nosaltres mitjançant aquesta xarxa social.\nCom no! Black Page, no podia ser altra! Aquest és el vídeo que més visites té, com amb la resta de música que escolteu a les xarxes, estan enregistrades en directe. Aquest vídeo, el fill major de Zappa Dweezil, el va tenir dues setmanes a la portada de la seua pàgina web.\nCom podeu escoltar, quasi res! l'exigència tècnica és més que remarcable.\nEn segon lloc How Could I Be Such a Fool, també de Zappa, interpretada per nosaltres i el gran Paco Mifsud "el Maltés", en un dels concerts que férem al Teatre del Raval de Gandia.\nEn tercer lloc Amarcord de Nino Rota. Mira que ho hem passat bé amb la música d'aquest compositor! Un aspecte que possiblement no hem comentat, pocs programes hem gaudit tant preparant-lo com aquest, perquè passar-se les pel·lícules de Fellini, Visconti, Zeffirelli, King Vidor o Coppola i triar la música deixa de ser feina per convertir-se en altra cosa.\nNo anàvem nosaltres a fer broma amb la famosa escena de la pel·lícula "El Hundimiento"? Aquest vídeo és el quart més vist.\nNovament Zappa, amb l'extraordinari Naval aviation in art?\nRepassem aquests vídeos i altres i la sensació és "collons, mira que ens ho hem passat i ens ho passem bé". Perdoneu pel llenguatge, però necessitem emfatitzar-ho per a una correcta compressió.\nEtiquetes de comentaris: Entartete Musik, Frank Zappa, llevant ensemble, Nino Rota\nLes nostres estimades amigues de Lalalà Teatre han preparat aquest vídeo de l'espectacle que portem junts: Qüestió d'actitud.\nEls qui no vau poder vindre, ja us vam dir que us havíeu perdut una bona estona de teatre i música. Està lleig que ho diguem nosaltres, però si dalt de l'escenari ens ho vam passar pipa, suposem que baix igual o més. Podeu escoltar les rialles al vídeo.\nAra podríem fer-ho llarg raonant sobre la necessitat que tenim els músics de confluir amb altra gent de les arts escèniques. Per interessos comuns ja pagaria la pena, perquè les penúries que passem són les mateixes. Però sobretot per aspectes formatius que a la dramatúrgia es treballa pregonament, i que a la formació dels músics no hi és. Però el que realment compta, sincerament, són les relacions humanes i les magnífiques estones que vam passar als assajos i al dia de l'estrena!\nENCARNA SANT-CELONI, POETA\nPer a tots els que d'una forma o altra estem involucrats en el projecte de Solfes de la Mediterània, ens és realment emocionant treballar amb escriptors tan magnífics com Encarna. Som una terra de poetes, de poetes meravellosos! la Valldigna i la Safor tenim un privilegi, una sort, una mena de benedicció, i és tenir molts i molts bons poetes. No som conscients. Si ho fórem ho posaríem en valor, ens sentiríem orgullosos, faríem de la poesia, i la literatura en general, bandera.\nEl concurs de composició Solfes de la Mediterrània té vocació de futur, no ens preocupa la part literària. Sincerament. Com acabem de dir, en són tants i tan bons!\nEncarna és una de les flors més reeixides del pom de poetes que tenim a casa. Estem ben orgullosos que en aquesta segona edició la protagonista, l'homenatjada de la part literària siga Encarna, qui practica una poesia reblida de musicalitat. Hom quan llig els poemes ja té a la ment unes melodies, uns ritmes.\nPer a qui no coneix la biografia, ací baix tenim el que es diu a la wikipedia sobre ella\nés una escriptora i traductora valenciana. El 1983 va guanyar el premi Ciutat de Cullera, i el 1985 el premi Joanot Martorell de Gandia, amb la novel·la Siamangorina. És membre de l'AELC i ha traduït, entre d'altres, Els mil i un quarts d'hora, de Thomas-Simon Gueullette (editorial Moll, 2008), i cotraduït del danés l'antologia Digte-POEMES, de Tove Ditlevsen (Alfons el Magnànim, 1995), amb Anne Marie Dinesen, i de l'àrab, el recull Perles de la nit. Poetes andalusines, amb Margarida Castells (adesiara editorial, 2013).\nL'any 2004 obtingué el premi Vila de Puçol i el 2008 va publicar l'antologia Eròtiques i despentinades. Un recorregut de cent anys per la poesia catalana amb veu de dona, amb il·lustracions de Maria Montes (Arola Editors). També és coautora de dos llibres de llengua: Reciclatge (1992) i Accent greu (2000), i, a més de col·laborar en diverses revistes i publicacions, ha participat en molts homenatges i llibres col·lectius, sobretot de poesia.\nEn uns temps com els que vivim, poques coses paguen tan la pena com l'activisme literari com el que representa Encarna Sant-Celoni.\nEtiquetes de comentaris: Encarna Sant-Celoni, llevant ensemble, Solfes de la Mediterrània\nSOLFES DE LA MEDITERRÀNIA, UN RECORDATORI\nContinuem rebent notícies de gent interessada en els concurs de composició SOLFES DE LA MEDITERRÀNIA. Com en la primera edició, estem ben acomboiats i il·lusionats per començar a treballar les obres que ens envien els compositors. De ben segur que seran tan interessants i extraordinàries com les de la primera edició.\nA més, tornem a tindre un textos meravellosos. Els poemes d'Encarna Sant-Celoni són d'aquells que un quan els llig ja escolta la música interna que contenen. Els qui ens estimem la música i la poesia no podem sostraure'ns d'imaginar melodies i harmonies a versos tan bells com aquestos:\nhi era la mar\ninvocant la dolça quietud de la sorra.\nCom tantes coses d'aquest País, endinsar-se en un projecte cultural on és la poesia i la música clàssica els protagonistes, no deixa de ser una bogeria. Però què seria aquest món sense bojos?\nEtiquetes de comentaris: Solfes de la Mediterrània\nCarbon neutral classical music has arrived\nVivaldi hated the viola\nUNA LUNA SOPORÍFERA Y OTRAS COSAS DE LES ARTS\n10 grandes vídeos de la lírica española!\nPhoto Album: first look at The Royal Ballet’s celebration of Leonard Bernstein\nA Ferneyhough moment\nLA CARA FILOSÒFICA DE LES FALLES\nPoemes que fan tremolar\nProbe und Konzert in Leipzig\nCada setmana un poema: de Miquel Martí i Pol L'AMOR\nDesprés d'un parell de setmanes sense penjar cap poema tornem pel bon camí. Aquesta vegada un poema de Miquel Martí i Pol. Alguns dels...\nJoan Vicent Clar, poeta de SOLFES DE LA MEDITERRÀNIA\nEl concurs de composició SOLFES DE LA MEDITERRÀNIA ret homenatge al poeta valler Joan Vicent Clar. El concurs naix amb una clara pretensi...\nFINALISTES DEL CONCURS SOLFES DE LA MEDITERRÀNIA\nJa tenim els finalistes de Solfes de la Mediterrània , són els compositors: Raquel Sánchez Martínez José Grau Benedito Víctor Vallés For...\nEl 13 de novembre presentem el CD "ENTARTETE MUSIK...


UCEV - Educació fa públiques les novetats del Bo Infantil per al curs 2016-2017\nEducació fa públiques les novetats del Bo Infantil per al curs 2016-2017\nS'estima que es podrà beneficiar el 90% de les famílies i els imports màxims mensuals seran de 200 euros (0-1 anys), 120 euros (1-2 anys) i 140 euros (2-3 anys)\nEl Bo Infantil és l'ajuda de la Conselleria d'Educació per a cobrir parcialment els costos que genera la matriculació de les xiquetes i els xiquetes a la xarxa d'escoles Infantils no obligatòries de 0-3 anys, tant privades com municipals.\nDes de la Conselleria d'educació es considera que aquest tipus d'ajudes és fonamental per a potenciar la igualtat d'oportunitats socials de les valencianes i dels valencians. Amb el Bo Infantil s'avança en l'objectiu de millorar la conciliació de la vida familiar i laboral i a més és un element per a potenciar l'èxit escolar de l'alumnat durant la vida acadèmica, ja que està demostrat que l'escolarització per part de les criatures, sobretot a partir dels 2 anys, ajuda a millorar la socialització i a compensar les desigualtats d'origen.\nLes principals novetats de la convocatòria d'ajudes per al Bo Infantil en el tram d'escolarització no obligatòria de 0-3 anys són la concessió de les ajudes en funció del nivell de renda de les famílies que ho sol•liciten i que mantindran l'ajuda encara que es canvie de centre.\nPel que fa als ensenyaments no obligatoris, «la política educativa del Consell pretén afavorir amb les ajudes que atorga a aquelles persones que més ho necessiten i que sense les ajudes estarien en condicions de discriminació i exclusió de l'oferta d'ensenyament no obligatori del primer cicle d'Educació Infantil. És per això que la nova concepció del Bo Infantil fomenta la igualtat d'oportunitat de totes les famílies a poder accedir a aquest primer nivell educatiu», ha explicat el conseller Marzà.\nEducació havia detectat que en les últimes convocatòries del Bo Infantil per a les famílies més necessitades era una ajuda insuficient, «perquè amb l'import genèric de 60% els era completament impossible fer front al pagament mensual de l'escoleta dels fills i filles. De fet açò es va fer patent amb els primers resultats del pla experimental d'Aules de 2 anys establert aquest curs a 35 centres educatius públics de forma gratuïta, on el 86% dels matriculats no havien estat matriculats prèviament en una escoleta infantil privada per falta de recursos econòmics per a pagar les despeses», ha aclarit el conseller Marzà.\nSegons el secretari autonòmic d'Educació, Miquel Soler: «Amb els nous criteris assegurem l'accés a les famílies de totes les rendes i estem segurs que es produirà un augment d'alumnat en aquests centres de cara al curs que ve. De fet estimem que el 90% de les famílies que sol·liciten el Bo Infantil».\nLes ajudes de Bo Infantil per a 2016 tindran un pressupost total de 30 milions d'euros i se'n podran beneficiar totes les famílies valencianes amb una renda d'unitat familiar de fins a 72.460anuals, és a dir, el 90% de les famílies valencianes amb filles i fills de 0 a 3 anys.\nAquest replantejament també beneficia al propi sector d'organitzacions empresarials educatives que conformen la xarxa 0-3 anys, ja que s'espera que hi haja un augment d'alumnat matriculat.\nEn comparativa, l'actual curs 2015-2016 l'ajuda és lineal i respon a les següent quantitats: 151 per al tram 0-1 anys; 90 per al tram 1-2 anys; 60 per al tram 2-3 anys.\nActualment el preu màxim mensual de l'alumnat a les escoletes infantils de 0-3 és de 460 en el tram 0-1, de 350 en el tram 1-2 i de 280 en el tram 2-3.\nBona part de la matrícula se concentra en el tram 2-3 actualment i és per això que el mínim que s'ha estipulat d'ajuda és de 80, un 33% superior als 60 que s'ha assignat fins ara, i el màxim 140 que és un 133% superior a la quantitat única establerta fins ara. En els altres dos trams la pujada d'ajuda també ha estat important, ja que s'han fixat uns màxims superiors a l'ajuda que es rebia fins ara.\nUn altre aspecte que s'ha millorat pel que fa a la proposta de convocatòria d'aquestes beques infantils és que es financia directament la família. És per això que una família beneficiada amb el Bo Infantil que té matriculat el seu fill o filla a una escoleta i ha de canviar de centre, continuarà beneficiant-se de l'ajuda en un altre centre.


Netejar les deixalles i els abocaments al rodal costa a l’Ajuntament uns 10 mil euros cada mes\nEl volum d’abocaments va disminuir un 5 per cent el 2018\nDurant l’any 2018 l’Ajuntament va recollir un total de 1.480 m3 de deixalles abocades al rodal i al parc fluvial del Ripoll, dels quals 600 m3 corresponen a grans abocaments. Respecte de l’any 2017, el volum d’abocaments ha disminuït lleugerament, al voltant d’un 5 per cent.\nEl cost total de les hores dedicades l’any passat a la neteja d’aquests dos espais va ser d’uns 10 mil euros al mes, dels quals 2.200 euros es van destinar a netejar abocaments. D’aquesta feina se n’encarrega CIPO, cooperativa d’integració sociolaboral.\nLa majoria de deixalles es van recollir a les àrees de pícnic de Sant Julià d’Altura i de Sant Vicenç de Jonqueres, a diferents rutes pel rodal i al parc fluvial del Ripoll. Els grans abocaments continuen sent objectes voluminosos –mobles, fustes, electrodomèstics– i deixalles d’origen industrial o d’activitats –com ara pneumàtics de vehicle, pintures.\nD’altra banda, també es continuen retirant abocaments de fibrociment en diversos punts del rodal. Sovint es tracta d’antics dipòsits d’aigua i de restes de teulada d’uralita. Aquests residus s’han de gestionar mitjançant instal·lacions adequades –com les deixalleries–, on els separen i els duen als gestors específics.\nPer detectar els abocaments incontrolats, cal destacar la tasca de seguiment que duu a terme la unitat de vigilància rural de la Policia municipal, però també els avisos que veïns i veïnes de Sabadell comuniquen a l’Ajuntament.\nTags: abocaments, Riu Ripoll, sostenibilitat


Saber més respecte al cognom Bouzit és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Bouzit sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Bouzit.\nEl cognom Bouzit en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Bouzit, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Bouzit és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Bouzit\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Bouzit en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Bouzit, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Bouzit que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Bouzit, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Bouzit. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Bouzit és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Bouzit del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Bouzit en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Bouzit poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Bouzit és un cognom més freqüent, i en quins països Bouzit és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Bouzit


Acrònims que fan mal - Aula d'Idiomes\n4, des., 2019\nQuè passa quan es crea una nova denominació? Que, d’alguna manera, tots els elements que s’hi aixopluguen hi guanyen en homogeneïtat. De vegades es tracta d’un nom que es popularitza en un moment determinat, i sense gairebé adonar-nos-en, corre com la pólvora, travessa els engranatges del boca-orella, i es filtra entre el nostre vocabulari sense ni tan sols ser conscients de la seva procedència. És el cas de l’acrònim “mena”, referent a “menors estrangers no acompanyats”, que ara és un dels neologismes proposats per l’Observatori de la Neologia i l’Institut d’Estudis Catalans com a “neologisme de l’any”.\nEstimem la llengua, i volem que aquesta tingui eines per descriure la realitat. A més, ens agrada que hi hagi iniciatives com “el neologisme de l’any”, que permet que la població opini sobre les solucions lèxiques que es van incorporant al nostre diccionari. L’any passat aquesta iniciativa va aconseguir que 5000 persones d’involucressin en la tria del neologisme de 2018, que finalment va ser el terme “sororitat”. Ara bé, cal anar en compte amb les propostes que seleccionem en aquest primer cribatge. Sense menysprear la labor que duu a terme l’Observatori de la Neologia, que és molta i molt necessària, volem expressar que creiem necessari no legitimar denominacions que contribueixin a agrupar sota un mateix paraigua un grup de gent heterogeni, sobretot en casos en què hi ha relacions de poder en joc, ja que aquest fet aplana el terreny de les generalitzacions i els estigmes.\nPer Goffman, “estigma” era un tall, una cremada, en definitiva, una marca que assenyalava un tret distintiu d’un grup de gent (per exemple, les esclaves o criminals a l’Antiga Grècia) per indicar que hom se n’havia d’allunyar o havia d’evitar. Estampar la paraula “mena” al front de totes les persones migrants menors que viuen soles podria exercir un paper similar. De debò els volem assignar aquesta etiqueta eclipsant la diversitat i complexitat d’històries que caracteritzen cadascuna de les seves vides? Realment ens aporta alguna cosa, més enllà d’alimentar la idea de “l’altre”? I més, després de tot el desprestigi que els mitjans de comunicació s’han dedicat a atorgar-los; en efecte, s’ha tendit a associar la paraula “MENA” a la violència, la delinqüència, el consum de drogues… Enguany no han mancat portades que contribuissin a reforçar aquest estigma mitjançant titulars cridaners i fotografies captades d’esquitllentes amb cares pixelades de persones que l’únic que tenen en comú és la seva vulnerabilitat. Creiem, però, que potser les persones a qui apel·la aquest substantiu —potencialment— nou hi tenen alguna cosa a dir.\nEs dirà que una cosa és l’entrada al diccionari, i l’altra, l’ús que se’n fa. Evidentment. Tanmateix, creiem innecessari premiar un substantiu que no té altra utilitat que la de reproduir els mecanismes que oprimeixen un col·lectiu en risc d’exclusió social. El que sí que creiem necessari és que la seva veu sigui escoltada més que la nostra. La veu de tots aquells individus que, tot i tenir característiques diverses, algú ha decidit agrupar sota una mateixa “marca”; de totes aquelles persones i col·lectius que ja porten un temps procurant trencar l’estigma de les persones menors estrangeres no acompanyades.


Per on començar - Mendeley - Gestors de cites i referències bibliogràfiques - Recursos electrònics - Què t'oferim? - Servei de Biblioteca i Documentació - Serveis i oficines de la UIB - Estructura - Coneix la UIB - Universitat de les Illes Balears\n» Inici » Coneix la UIB » Estructura » Serveis i oficines de la UIB » Servei de Biblioteca i Documentació » Què t'oferim? » Recursos electrònics » Gestors de cites i referències bibliogràfiques » Mendeley » Instal·lar Mendeley Desktop\nSeccions: Per on començar\nInstal·lar Web Importer\nInstal·lar MsWord Plugin\nMendeley Desktop és la plataforma de treball en local de Mendeley vinculada a l’ordinador o dispositiu, i complementària a Mendeley Web. Es pot instal·lar a tots els ordinadors que vulguis. És compatible amb Windows, Mac i Linux.\nMendeley Desktop és l’eina pensada més per a gestionar les referències de la base de dades personal, citar i visualitzar els pdf.\nPots descarregar el programari de forma gratuïta aquí.\nDescarrega el programari des de Mendeley Web:\nA la part superior dreta de qualsevol pantalla\nO a la part inferior de la pantalla\nFes clic al botó Download Mendeley Desktop\nUna vegada instal·lat a l’ordinador, l’obres i et dones d’alta amb les dades del compte creat a Mendeley Web.


19/4/2011 - 05:12h - laMalla.cat\nÉs veritat que encara falten dies, però caldran tots els esforços per escalfar una diada de Sant Jordi que aquest any tindrà característiques especials i no totes positives. La coincidència de la festivitat amb la Setmana Santa suposarà, sens dubte, una disminució important de la venda de roses i de llibres i en tots dos casos la data resulta fonamental per quadrar els números de tot l'any. Tot i així, també hi ha bones notícies. En primer lloc, perquè no hi haurà literatura mediàtica. Hi haurà, això sí, algun autor relacionat amb els mitjans de comunicació, però amb obres que tenen validesa per si mateixes, sense necessitat del plus de vendes que ofereix l'aparició als mitjans de comunicació. En el cas de Lleida, són dos els autors locals als quals es podria etiquetar d'aquesta forma; un, Carles Porta, ja té experiència i apareix consagrat amb Tor, èxit de vendes no només a Catalunya, sinó també a Europa. Ara presenta El club dels perfectes, que ni és novel·la ni és estricta novetat, però que ve avalat pel premi Pere Quart d'humor i sàtira. La gran novetat -i la gran sorpresa- és Jordi Guardiola, que guardava en un calaix un material extraordinari, una novel·la amb la Lleida de la Guerra Civil com a teló de fons d'una trama en què la lleialtat, la supervivència i l'amor tenen un paper fonamental amb el futbol com a excusa. Per si la història no fos prou atractiva, el llenguatge fa un homenatge a la parla de Lleida i constitueix un esforç gairebé arqueològic per preservar-la. I, a més, el llibre de Sant Jordi de SEGRE, de Josep Vallverdú, dedicat a Ton Sirera amb motiu del seu centenari.\nLlegit a Segre (16/04/2011)\n24/3/2011 - 06:39h - laMalla.cat\nLa porqueria ens envaeix\nLa concessió de canals privats de televisió va ser saludada, fa més de quinze anys, com la consagració de la llibertat d'expressió, el final del monopoli públic dels continguts audiovisuals i la garantia de més qualitat. Res més lluny de la realitat: el resultat ha sigut no ja decebedor, sinó vergonyós. Si salvem algunes produccions notables, la principal aportació dels canals privats de televisió ha sigut la teleporqueria, un gènere que va des de Gran Hermano fins a Sálvame, passant pels matinals d'Ana Rosa, que és el que ens ocupa en aquesta ocasió. L'espectacle organitzat amb la confessió pública i voluntària de l'esposa de l'assassí de Mari Luz ha suposat a l'estrella televisiva la imputació per un presumpte delicte de coaccions. Qui hagi tingut la desgràcia de veure aquell moment infamant de la història de la televisió (no mereix anomenar-se periodisme) sap amb seguretat que van ser alguna cosa més que coacció les pressions, amenaces, insinuacions i enganys de què va ser objecte una persona el testimoni de la qual, atès l'estat en què es trobava, no hauria estat admès per cap tribunal. Però el cas és que no es tractava d'un judici, sinó d'un espectacle en què tot s'hi val, en què els directius de la Uteca exerceixen tota classe de pressions per evitar que es constitueixi una entitat, a l'estil del CAC, que controli i supervisi l'exercici professional de la televisió a Espanya. Triomfaran, que ningú no ho dubti, com ja ho van fer a l'eliminar la publicitat de Televisió Espanyola i, si ningú hi posa remei, a les televisions autonòmiques. És el poder de Berlusconi i cia.\nLlegit a Segre (23/03/2011)\n24/1/2011 - 05:29h - laMalla.cat\nMultilingüisme al Senat\nAfirmen les cròniques, almenys les dels diaris conservadors, que els senadors i alguna ministra sortien en estampida de l'hemicicle de la cambra alta per evitar posar-se un diabòlic auricular, l'aparell de la vergonya que vindria a ser com la prova material de la complicitat amb el babel que es va muntar al Senat. Uns, perquè cada sessió costa 12.000 euros en traducció simultània; d'altres, "perquè estem a Espanya!", i d'altres, perquè creuen que l'argument del multilingüisme sempre és fàcil d'usar com a arma llancívola, però el cert és que eren ben pocs els que sortien en defensa de l'ús de totes les llengües d'Espanya a la cambra territorial. Un d'aquests defensors va ser Zapatero, sigui dit com a mèrit, encara que alguns companys seus de partit com Alfonso Guerra o José Bono van deixar ben clar que amb un idioma n'hi ha prou per a tothom. Ja se sap que la Constitució exigeix el coneixement del castellà a tots els ciutadans espanyols i reconeix el dret a l'ús de les llengües restants. És clar que a aquestes altures no aconseguirem, com els suïssos, que hi hagi un sistema de traducció simultània en tots els àmbits parlamentaris i de totes les llengües que es parlen al país, inclòs el romanx, que només parla el 0,5 per cent de la població; o, el que és pitjor, que el sistema educatiu del país inclogui l'obligació d'aprendre, almenys, dos dels idiomes oficials, obligació que també s'estén als funcionaris públics. No es demana tant, però almenys que els polítics d'esquerres comprenguin que el respecte a les minories lingüístiques és una actitud progressista.\nLlegit a Segre (21/01/2011)\n29/10/2010 - 07:37h - laMalla.cat\nEl litigi de l'art sacre de Lleida\nUn regal per al Papa\nAlgú havia pensat que un bon regal per al papa Benet XVI amb motiu de la seua visita a Santiago i Barcelona serien les obres del Museu Diocesà de Lleida perquè les entregués al de Barbastre i pacificar així els fidels aragonesos (saragossans, caldria dir). La cosa estava perfectament organitzada una vegada més. Casualment algú convocava una manifestació davant del Pilar en reclamació de l'art, algú informaria el nunci sobre la gravetat d'aquesta manifestació i els efectes que tindria sobre la fe dels aragonesos; finalment, el nunci cridaria a capítol els bisbes de Barbastre i Lleida per imposar-li a aquest un acte d'acatament públic de totes les sentències i resolucions eclesiàstiques i una petició a les autoritats perquè entreguin les obres. Piris, contra la paret en un assumpte que li resulta especialment enutjós, acata les ordres del nunci i firma un comunicat que no aporta res de nou a l'assumpte, tret de la reiteració de l'acatament de les ordres de Roma (quina novetat!). La resposta de la Generalitat és clara: no hi ha dubte de la legitimitat de la col·lecció creada pel bisbe Meseguer, la llei catalana empara la integritat de la col·lecció i la seua permanència al Museu de Lleida, qualsevol acord passa per reconèixer aquesta legitimitat i unitat. És a dir, solució dialogada però sobre la base de reconèixer la unitat i la legitimitat de la col·lecció. Hi ha qui creu, des d'Aragó, que Piris ha de deixar el consorci del Museu i tot seguit emportar-se les obres. No és així de fàcil i faran falta anys de plets (que han de presentar ells) perquè al final s'imposi el seny.\nLlegit a Segre (28/10/2010)