Veïns de Can Palet demanen solucions en cruïlles amb molts accidents - Diari de Terrassa\nVehicles implicats en un accident de trànsit que va tenir lloc al carrer de Wilson el passat 22 de febrer. Âlex Fernández\nVehicles implicats en un accident de trànsit que va tenir lloc al carrer de Wilson el passat 22 de febrer.\nJavier Llamas 04.03.2021 | 04:00\nSón cruïlles regulades per senyals de "cediu el pas", però aquesta regulació sembla insuficient a ulls del veïnat. Perquè els senyals es veuen poc, o perquè a vegades els cotxes estacionats impedeixen una visibilitat correcta, o perquè alguns conductors no reparen en la seva responsabilitat en les interseccions. O potser per la velocitat excessiva en alguns casos. Veïns de Can Palet reclamen solucions al problema de la successió d'accidents de trànsit que es concentren en algunes interseccions del barri.\nEl dijous 11 de febrer, dos turismes van col·lidir a la cantonada del carrer de Wilson amb el de Concepción Arenal. No va haver-hi ferits, almenys en principi, però els danys en els vehicles van ser considerables. El 22 de febrer va tenir lloc un altre accident en aquesta cantonada. "En pocs dies he estat testimoni de dos accidents en el mateix punt. Tenim un cada setmana!", afirma un veí, Àlex Fernández, que clama per alguna reacció municipal: "Alguns vehicles circulen molt ràpid i els senyals estan marcats d'aquella manera. Alguna cosa s'ha de fer".\nEls conductors de vehicles que circulen pel carrer de Concepción Arenal han de respectar un "cediu el pas" en la cruïlla amb el carrer de Wilson. Aquesta intersecció és conflictiva, però no ho és menys una altra de la mateixa via de Can Palet, a pocs metres: la cantonada de Wilson amb Duquessa de la Victòria. "Porto vivint aquí 18 anys i si no hi ha hagut aquí 30 accidents no n'hi ha hagut cap", assegura un veí del sector. L'enèsim xoc, fa unes setmanes, es va saldar amb els danys consegüents en els vehicles implicats i amb les destrosses en pilones instal·lades a la zona per a evitar estacionaments. En alguns casos els vehicles involucrats s'han estavellat contra la cantonada d'un edifici. "Sort que no passava cap vianant per la vorera", diu l'Àlex.\nLa poca lesivitat dels accidents fins ara ha fet passar inadvertides moltes de les col·lisions, però no per als implicats ni per al veïnat. L'Ajuntament ha dut a terme algunes modificacions en els últims mesos per a millorar la visibilitat, com el canvi de banda en l'estacionament, de l'esquerra a la dreta segons la marxa, al carrer de la Duquessa de la Victòria, però el degoteig d'incidències continua.\nEls més malparats\nEn la intersecció d'aquest carrer amb el de Wilson el senyal de "cediu el pas" obliga als que transiten per aquesta segona via, però gairebé sempre surten pitjor parats en els accidents els que circulen amb preferència. "Són els que es colpegen contra l'edifici o les pilones després del xoc", explica un resident en un edifici pròxim. Hi ha vestigis d'accidents a cantonades.\nLes solucions proposades per veïns són diverses: passen per reforçar la senyalització vertical o horitzontal o per instal·lar passos elevats per obligar els vehicles a reduir la seva velocitat en les interseccions més problemàtiques.


Greenpeace rebutja que l'equip de Matas extregui arena en els fons balears\n01 octubre 2020 21:29\nL'organització assegura que hi ha sistemes menys agressius per regenerar les platges\nJ.Fàbregues | 12 agost 2000\nEva Hernández, responsable de la campanya d'Hàbitats, de Greenpeace-Espanya va rebutjar de ple «la intenció del Ministeri de Medi Ambient de rescatar els projectes de regeneració de platges a les Illes mitjançat mecanismes artificials com és l'extracció d'arena del fons marí.\nHernández assegura que si el nou equip de Medi Ambient, sota la titularitat del ministre mallorquí Jaume Matas, dóna llum verda al preprojecte de regenerar les platges de Sant Antoni mitjançant aquest sistema, «estarem parlant d'una actuació obsoleta i caríssima tant a nivell ambiental com a nivell econòmic». Per la responsable de l'agrupació ecologista, l'extracció artificial «no tan sols no regenera les platges, sinó que a més és contraproduent per a la posidònia oceànica, les vertaderes fàbriques d'arena que té les Illes Balears.\nL'extracció d'arena destrueix la posidònia i el sistema dunar de la platja», recorda. En aquest sentit, Hernández menciona un estudi del departament de Ciències de la Terra de la Universitat de les Illes Balears, en el qual se sosté que el «90 per cent de l'arena que hi ha a l'Arxipèlag balear procedeix de les praderies de posidònia oceànica». La responsable de Greenpeace afirma, a més, que hi ha altres mètodes eficaços i gens agressius que afavoreixen l'acumulació d'arena a les platges, «com pot ser plantar vegetació autònoma a les dunes de la costa i instal·lar tanques de canyís per retenir l'arena».\nL'ecologista es mostrà pessimista amb la nova política que pretén el nou equip del Ministeri presidit per Jaume Matas. En aquest sentit, recordà les declaracions efectuades a les Canàries pel nou director general de Costes del Ministeri, José Trigueros, que declarà que està a favor de regenerar el litoral espanyol mitjnçant la construcció de platges artificials i ports esportius. Per a Hernàndez això es un gir enrere, ja que «l'antic director general de Costes, Fernando Marín, va impulsar la protecció dels litorals i paralitzar projectes d'extracció d'arena».


La Comunitat Valenciana accelera la implantació d'energia renovable\n11/08/2020 - Tania López\nLa Comunitat Valenciana ha accelerat la implantació de l’energia renovable amb l’aprovació d’un decret llei de mesures que permetran agilitzar la transformació del territori valencià cap a un model més ecològic. Es tracta d’un decret consensuat entre les Conselleries d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball al costat de la d’Obres Públiques, Política Territorial i Mobilitat, que aprovava el ple del Consell divendres passat.\nL’objectiu no és un altre que simplificar la tramitació dels projectes que aposten per les energies renovables “amb la vista posada en les aspiracions de comptar amb 6.000 MW de producció fotovoltaica i 4.000 MW d’eòlica”. I és que és essencial per a la Comunitat Valenciana complir amb els objectius europeus d’aconseguir el 100% d’energies renovables en 2050, però també aconseguir complir els objectius marcats en la Llei Valenciana de Canvi Climàtic en la qual es fixa un 70% d’energia elèctrica renovable en 2030.\nPer això, és necessari multiplicar per 16 i per 4 l’actual producció tant d’energia fotovoltaica, com a eòlica a la Comunitat Valenciana. En aquest sentit, aquest decret llei s’alça com una oportunitat perfecta per a flexibilitzar els tràmits per a l’autoconsum energètic, però també per a la instal·lació d’energia eòlica i solar fotovoltaica.\nAixí, tal com explicava el president de la Generalitat, Ximo Puig, amb aquesta nova norma, “intentarem facilitar un escenari de caràcter administratiu que impulse la instal·lació de parcs eòlics i parc fotovoltaics en tota la Comunitat Valenciana”.\n“La Comunitat Valenciana és una font d’oportunitat en matèria d’energia neta i democràtica”, explicava la consellera d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, Mireia Mollà. Per aquest motiu, “hem definit ja les àrees de desenvolupament prioritari que no suposarien afecció al medi natural i comptem, a més, amb un Pla Director d’Energia que planteja la instal·lació de renovables en 12.000 ha del nostre territori”.\nEl document, entre altres mesures, defensa la reserva de sòl per a la instal·lació de renovables en els nous plans generals d’ordenació urbana i s’eliminen les duplicitats en els tràmits. D’aquesta manera, en el cas de l’energia eòlica, se suprimeixen els plans especials, s’actualitza la normativa i es permet el màxim potencial eòlic aprofitable; mentre que en el cas de centrals fotovoltaiques fins a 50 MW, s’estableixen preferències d’emplaçament que han de ser compatibles amb els plans territorials i urbanístics que complisquen les condicions mediambientals, funcionals i territorials.\nAltres mesures que contempla aquest decret llei són l’obligatorietat d’instal·lar mòduls fotovoltaics a les cobertes dels nous edificis.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Xiayi Entrada:\n7 Days Inn Shangqiu Xiayi Kongzu Avenue Branch...Habitacions per nit per només Més zones a Shangqiu\nShangqiu Shi (10)\nXiayi és el lloc perfecte per explorar les fascinants atraccions i llocs culutrals de Shangqiu. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Xiayi és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Planegi el seu proper viatge a Xiayi o qualsevol altra àrea a Shangqiu amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Xiayi.\nHotels destacats a Xiayi, Shangqiu\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, 7 Days Inn Shangqiu Xiayi Kongzu Avenue Branch es...\nTots els hotels de Shangqiu\nHotels a Xiayi: 7 Days Inn Shangqiu Xiayi Kongzu Avenue Branch


Una mirada a Lituània des del cel : Passeig de Gràcia\nUna mirada a Lituània des del cel\nL'exposició fotogràfica de Marius Jovaisa "Lituània inèdita" ens ensenya, a vista d'ocell, els increïbles encants del país bàltic.\nCategoria: Cultura | 29 gener, 2013\nMalgrat que ens entestem a visitar les grans capitals europees com Roma, Londres o París, cada vegada més ressona a les nostres oïdes que Europa de l’est amaga joies pràcticament verges al turisme, esperant ser descobertes.\nAl costat del mar bàltic, Lituània és una d’aquestes meravelles. Aquest petit país de poc més de 3 milions d’habitants ja s’ha definit com “el secret més ben guardat d’Europa” pels seus increïbles paisatges i ciutats que no han canviat gents amb el pas dels anys.\nL’exposició “Lituània inèdita” al Palau Robert ens ofereix una extraordinària perspectiva del país a través d’una selecció de fotografies captades en més d’un centenar d’hores de vol pel fotògraf, editor i autor de pel·lícules documentals Marius Jovaisa.\nLes fotografies, de gran qualitat artística, immortalitzen els paisatges, les ciutats, els pobles, els monuments i els fenòmens naturals d’aquest sorprenent país que, de ben segur, us deixaran amb ganes de més.\nLa mostra, organitzada pel Consolat de Lituània a Barcelona, es podrà visitar a la Sala d’actes de Cotxeres fins al 17 de febrer.\nDe dilluns a dissabte de 10h a 20h, diumenges i festius de 10h a 14.30h\nBrowse: Home / Una mirada a Lituània des del cel


L'anoienc David Raya presideix els joves de la Unió de Duran a Barcelona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'anoienc David Raya presideix els joves de la Unió de Duran a Barcelona\nredaccióbarcelona 23.07.2015 | 07:40\nL'anoienc David Raya serà el nou president de l'assemblea d'Unió de Joves de la intercomarcal de Barcelona comarques. El jove polític de la Torre de Claramunt va ser elegit per unanimitat. Ara, el nou Comitè Executiu Intercomarcal d'Unió de Joves de Barcelona comarques està format per: David Raya, president; Albert Calvet, vicepresident; David Gisbert, secretari d'Organització; Josep Puig, secretari de Comunicació; Maria Ramon, secretària d'Implantació; Xavier Aranda, secretari de Finances i Oriol Valbuena i Joan Carles Bueno, com a vocals.\nEl nou president intercomarcal és militant d'Unió des del 2007, i fins ara, ha estat president comarcal d'Unió de Joves a l'Anoia. També, havia estat regidor de la Torre de Claramunt i secretari comarcal d'Unió de l'Anoia. Raya ha agraït el suport i ha afirmat que "el camí no serà fàcil", per la crisi del partit.


Està formada per 10 museus de tot el territori català i l'ha presentat la Consellera de Cultura, Natàlia Garriga\nLa balena del Museu de Ciències Naturals de Barcelona. © Mariano Herrera\nEl naixement de la primera Xarxa de Museus de Ciències Naturals de Catalunya (XMUCNC), ja és una realitat. Ha significat complir amb el Pla de Museus de Catalunya aprovat ara fa un any, que recull la creació d’una xarxa de museus temàtics. La inauguració de la xarxa, que es va celebrar fa uns dies, va anar a càrrec de la Consellera de Cultura, Natàlia Garriga, acompanyada de la directora general de Patrimoni Cultural, Elsa Ibar, i dels directors i titulars dels museus de ciències naturals catalans.\nA l’acte, Garriga va subratllar la importància de disposar d’una “xarxa de museus de ciències naturals connectats entre si, que recorre tot el territori català, de nord a sud i d’est a oest, per acostar l’estudi científic de les disciplines naturals a la gent.” La consellera també va assenyalar que aquest projecte enfortirà als museus que en formen part, ja que sentir-se vinculat a un projecte comú els farà “més reconeixibles a l’exterior i els permetrà ampliar els seus públics” en un moment en què la temàtica de les ciències naturals és de “total actualitat.”\nNatàlia Garriga, durant l’acte de presentació de la nova xarxa de museus © Govern de Catalunya\nUn gran patrimoni\n10 espais integren aquesta Xarxa de Museus de Ciències Naturals de Catalunya (XMUCNC): Museu Darder de Banyoles – Espai d’Interpretació de l’Estany, Museu de Ciències Naturals de Granollers, Museu d’Arenys de Mar, Museu del Ter, Museu de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, Museu d’Isona i Conca Dellà, Museu de Ciències Naturals de Barcelona, Museus de l’Institut Botànic de Barcelona, Museu d’Alcover i Museu de les Terres de l’Ebre.\nEntre tots custodien un patrimoni de més de 3.800.000 d’exemplars, format per espècimens de geologia, paleontologia, botànica i zoologia, que difonen i comparteixen amb la ciutadania a través d’uns actius programes d’activitat educativa i cultural. Els museus de la XMCNC, a més, es distingeixen per la realització d’una intensa tasca de recerca que ha donat lloc a la creació d’un coneixement de rellevància internacional.\nAccions de la Xarxa de Museus de Ciències Naturals de Catalunya\nEn el seu primer any d’activitat, aquesta xarxa ha centrat els seus esforços en la redacció del Pla d’Actuacions 2022-2025, que defineix el marc estratègic que ha de regir les seves actuacions els pròxims quatre anys, el model de governança, els recursos amb què comptarà i el sistema de seguiment i valoració de les activitats dutes a terme.\nLa XMCNC també ha aprofitat per fer accions vinculades a la digitalització del registre de col·leccions museístiques, l’elaboració de la ‘Guia d’embalatges per a col·leccions de ciències naturals’, la redacció del Protocol d’ingrés de col·leccions de paleontologia de dubtosa procedència, la depuració del tesaurus de paleontologia del Museu de Ciències Naturals de Barcelona, el desenvolupament i millora dels programaris de gestió de col·leccions PangeaDB i Specify, la diagnosi dels sistemes i les tecnologies de la informació dels museus de la Xarxa, la creació de la seva identitat corporativa i també ha produït l’exposició itinerant (In)visibles i (O)cultes, que es pot visitar actualment al Museu de Ciències Naturals de Barcelona.\nMapa interactiu dels museus de la XMCNC. © Govern de Catalunya\nLes xarxes de museus\nEl Sistema de Museus de Catalunya, a través de les estructures i instruments de suport al sistema, ofereix una actuació planificada sectorialment i territorialment, i una prestació estable. Ho fa a través d’aquestes xarxes temàtiques i les xarxes territorials de museus. Aquest tipus d’iniciatives ofereixen un suport especialitzat cooperatiu, en les quals el relat i les col·leccions són al centre de les seves funcions. De moment, a part de la xarxa que ha presentat recentment la consellera, n’hi ha 5 més: la Xarxa de Museus i Jaciments Arqueològics de Catalunya; la Xarxa de Museus d’Art de Catalunya; la Xarxa de Museus d’Etnologia de Catalunya; la Xarxa de Museus d’Història i Monuments de Catalunya, i el Sistema Territorial del Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya.\nDurant el 2022 se seguirà desplegant el pla de museus 2030, dotat amb 49,5 milions d’euros que surten del nous pressupostos aprovats al Parlament.\nEl Centre Cultural Sant Vicenç de Sarrià celebra 125 anys\nJoan Ainaud de Lasarte, el director general dels museus d’art


El Club Esportiu Premià podria jugar a 3ª Divisió la propera temporada - Ràdio Premià de Mar\nAtenció perquè hi ha possibilitats reals de que el Club Esportiu Premià acabi jugant a tercera divisió la temporada vinent. Segons ha pogut saber Ràdio Premià de Mar el Cassà podria haver demanat el descens voluntari per motius pressupostaris. De fet, el diari El Punt diu avui que la directiva de l’equip presentarà aquesta possibilitat a l’assemblea dels seus socis aquest divendres. Segons aquesta informació, i encara pendent que la massa social del club hi doni el vistiplau, el Cassà renunciaria a jugar a tercera i es planteja militar a preferent –si la federació ho permet– o bé a segona regional, en la qual ja té un filial. El president, Carles Jofré, sosté que el futbol és inassumible per als més modestos i que s’ha de tocar de peus a terra. El cas és que, si això finalment es confirmés, el Premià, que va baixar a 1a catalana pels descensos no compensats, ocuparia la plaça que deixaria lliure el Cassà.\nEns hem posat en contacte amb el president del Club Esportiu Premià, José Antonio Alonso, que ens ha conformat que ahir li van avançar aquesta notícia. Alonso considera que aquesta seria una gran notícia per l’equip i per la ciutat. No obstant això, el president premianenc ha demanat prudència mentre no es conforma el manteniment de la categoria.\nRecordem que el Club Esportiu Premià va quedar quart per la cua en la lliga i que va descendir a la primera catalana pels diferents resultats dels playoff d’ascens i descens d’altres equips.\nEl Club Esportiu Premià s’imposa al camp del Cerdanyola per 0 gols a 1\nEl Club Esportiu Premià perd a casa davant del Manlleu, 2 gols a 3\nBe the first to comment on "El Club Esportiu Premià podria jugar a 3ª Divisió la propera temporada"


Lliga de curses de muntanya Castello Nord: Nous líders\nMolts canvis de líders, després de la celebració a Vall d'Alba de la segona prova puntuable per a la Lliga de curses de muntanya Castelló-Nord. La prova organitzada pel Grup Senderista L'Albea i amb el suport de l'Ajuntament de la localitat, constava d'un recorregut aproximat de 12 kms i un desnivell positiu de 370 m. i el Comitè li otorgà un coeficient 14.\nSols repeteixen en el primer graó del podi l'atleta d'Onda Ramon Esteve en categoria de veterans B, seguit del vila-rea lenc Jose Manuel Perez Pradas i Jaime Prades (Atletisme Vilafranca).\nL'atleta veterana A del Club de Muntanya At-zenet, Paqui Saura que ha fet valdre la seua arma de córrer les dues primeres proves a casa per ampliar l'avantatge respecte a la vilafranquina Josefina Albert i l'atleta de la Vilavella Teresa Pla.\nEn categoria Veteranes B, l'alcorina i una participant habitual de les curses de muntanya des de fa anys Suni Muñoz, aprofita que les atletes que estigueren en Atzeneta, no participaren a la prova de Vall d'Alba i aconsegueix destacar-se en la classificació.\nEsteban Tena del Atletisme Vilafranca, acudirà a la cita de Benassal com a lider de la categoria de Veterans A. El segueixen Juan Antonio Cervera i Roberto Prades, company d'equip del lider.\nMolt apretada esta la classificació en categoria senior femenina, la lider Esther Catalan té un avantatge quasi testimonial. Per darrere i a molt poca distancia esta l'atleta del Running Cabanes Sonia Escorihuela i Laia Cañes.\nL’atleta del 42 y pico Remigio Queral és l'actual lider en la categoria senior masculí. Dos atletes del Running Team-Grifone Juan Navarro i Vicent Peris ocupen el segon i tercer lloc. No haurà d'adormir-se el de Benlloch si vol conservar el jersei de lider fins l'última prova que es celebrarà a Vilafranca a finals de setembre.\nEn aquesta primera edició de la Lliga, que conta amb el patrocini de la Fundació Ruralcaixa Castelló, són més de 1400 els atletes que ja han participat en alguna de les dues curses celebrades fins el moment, superant les previsions inicials del Comitè.\nEl tren de la Lliga té una nova parada a Benassal el proper dia 4 de juliol. Per a l'ocasió el Club de Muntanya de Benassal ha preparat un nou recorregut, que tindrà un recorregut de 21 kms. i un desnivell positiu de 840m. Els participants disfrutaràn de l'exigent pujada a Sant Roc i un passeig pel Rivet, declarat paratge natural local. Ja estan ofertes les inscripcions.\nLes classificacions provisionals després de Vall d’Alba, ja podeu consultar-les en l’apartat del blog. Recordar-vos que podeu enviar els vostres correus a lligacastellonord@gmail.com si detecteu alguna errada o similar. A partir del dia 27 de juny a les 0.00 no s’ametran ninguna protesta i quedara la classificació com a definitiva.\nPublicado por Lliga curses de muntanya Castelló Nord en 23:06


COMIAT A L’ÍNDIA DES DE DELHI - El Món a la Mà | Blog de Viatges\nÀsiaDelhiÍndiaLa Volta al Món\n7 abril, 2019 4 setembre, 2019 elmonalama\nDelhi, la capital del segon país més poblat del món, ha estat l’última parada a la nostra ruta de cinc setmanes per l’Índia. És tracta d’una de les ciutat més grans del món amb 25 milions d’habitants i això es nota en els carrers. És una ciutat bulliciosa les 24 hores del dia, amb molt trànsit, motos, venedors pels carrers i força contaminada.\nÒbviament no ha estat la millor ciutat de l’Índia per nosaltres però hi hem passat un parell de dies, suficients per veure les coses més importants i ver acomiadar-nos d’aquest país que ens ha sorprès positivament. Abans d’arribar ens feia mandra recorre l’Índia, tenint en compte que veníem de 12 dies per les Maldives de platja en platja, però un cop aquí ens vam animar amb tot allò que veiem i descobríem i en general hem passat cinc setmanes fantàstiques en un país que segur que tard o d’hora hi tornem per visitar altres racons.\nUna de les coses que més destaca a la ciutat és el Red Fort, un antic palau construït amb gres vermell de mitjans del segle XVII que va ser rehabilitat per l’exercit britànic a finals del XIX. Avui en dia s’hi poden trobar diferents pavellons, jardins ben cuidats i fins i tot una mesquita. És Patrimoni de la Humanitat per la Unesco i un dels monuments més visitats de la ciutat, amb centenars de persones cada dia.\nJusta al davant està la zona de Old Delhi, la part més antiga de la ciutat amb carrerons i mercats molt autèntics i la mesquita del Divendres, Jama Masjid, la més gran del país. Això sí, s’ha de vigilar amb els intents d’estafes que practiquen els locals per treure diners de qualsevol cosa. S’ha d’anar en compte!\nNosaltres vam aprofitar un dels dies que estàvem caminant pel centre per fer una de les coses que teníem pendents des de que vam arribar a l’Índia: anar al cine! La intenció era veure una pel·lícula de Bollywood típica, amb les cançons i balls més famosos però a la cartellera només feien una i no vam poder triar. També era de Bollywood però d’espies i amb poca música de la que tan desitjàvem.\nUna de les zones que ens va agradar a la ciutat és el Connaught Place, una zona financera i comercial amb edificis circulars al voltant d’un parc. Està ple de botigues, llocs per anar a prendre un cafè, anar a sopar o simplement és agradable anar a fer una volta i passejar entre els mercats del carrer.\nUn dels matins vam anar a veure la Tomba de Humayun, un mausoleu del segon emperador mongol Humayun, descendent de Genggis Khan. És una construcció de 1570 i personalment ens va encantar, és un clar precedent del Taj Mahal tot i que òbviament no és tan espectacular, també té una cúpula de marbre blanc. És Patrimoni de la Humanitat i en el seu voltant hi ha una jardins amb mesquites i amb altres construccions com la Tomba del Barber o d’Isa Khan. Recomanem altament anar-hi i passar al menys un matí o una tarda per descobrir-ho.\nNo gaire lluny queda el centre de Nova Delhi amb l’edifici més representatiu de la ciutat, la Porta de l’Índia. És un arc de 42 metres construït per commemorar els soldats morts en la Primera Guerra Mundial i en les guerres afganeses amb el seus noms escrits a les parets. Quan hi vam anar van començar a desallotjar la zona i ens van dir que era per un esdeveniment d’un VIP. No sabem qui era però van haver de fer fora a molta gent perquè estava molt ple. El mateix carrer Rajpath que està encarat a la Porta arriba a una zona enjardinada on es concentren tots els ministeris del govern, alguns museus i els parc Mughal. Allà vam fer un passeig mentre veiem els nens jugar, famílies de pícnic o altres simplement intentant vendre qualsevol producte.\nTot i que Delhi està ben comunicada amb transport públic i amb forces línies de metro, el que surt més a compte i sovint inclús més barat és agafar un Uber, segur i molt còmode. Nosaltres el fèiem servir per anar fins al nostre allotjament, el Jugaad Hostels. Un espai força còmode, una mica allunyat del centre però en una zona tranquil·la i segura, on s’ofereixen habitacions compartides i privades en un ambient amigable. Tenen disponible un sopar amb thali a bon preu i cerveses per vendre en el propi allotjament.\nVam entrar al país a través de la Porta de l’Índia de Mumbai i no hi ha millor manera que marxar travessant la Porta de l’Índia a Delhi, al final ha estat tot un joc de portes. Fins aviat Índia!\nelmonalama 7 abril, 2019


À Punt col·labora amb la Fundació Amics de la Gent Major - À Punt\nÀ Punt col·labora amb la Fundació Amics de la Gent Major\nAmics de la Gent Major es dedica a acompanyar les persones majors que pateixen soledat, mitjançant el voluntariat\nPersona major i voluntaria / Departament de Comunicació\n28 d'octubre 2021 - 10:14\nEls mitjans de comunicació públics han signat un conveni de col·laboració amb la Fundació Amics de la Gent Major (AGM). D’aquesta manera, À Punt es compromet a difondre les campanyes d’AGM per a conscienciar les persones i les institucions de la situació de soledat no desitjada i el risc d’exclusió social que pateixen moltes persones majors i les conseqüències en la seua qualitat de vida.\n“Els mitjans públics hem de ser els altaveus de les iniciatives de la societat civil en els àmbits on la solidaritat és més necessària, com és el cas de la solitud de les persones majors“ ha declarat el director general d’À Punt Mèdia, Alfred Costa.\nImatge del dinar de Nadal de 2019 / Departament de Comunicació\nAntonio Miguel, president de la Fundació AGM de la CV pensa que “aquest conveni té una gran rellevància, ja que obre una nova finestra que dona visibilitat a la situació de soledat no desitjada que pateixen moltes persones majors de la Comunitat Valenciana”.\nLes finestres d’À Punt informaran i donaran visibilitat als projectes més importants de la Fundació com són els acompanyaments afectius que realitzen les persones voluntàries en domicilis, residències i hospitals, “així com les diferents activitats de socialització. No hem d’oblidar que la millor teràpia contra la soledat és una bona companyia”, ha afegit Antonio Miguel.\nEl pròxim mes de desembre, la Fundació té previst tornar a organitzar el tradicional dinar de Nadal per a les persones majors que reben l’acompanyament afectiu. Una activitat de socialització, que no es va poder celebrat l’any passat per la situació de pandèmia, i que es reprén enguany, si la situació sanitària ho permet.


TAC12 TV - Altafulla proposa 21 accions per accedir als 6 milions d'euros dels fons Next Generation\nL'Ajuntament d'Altafulla proposa 21 accions per accedir als 6,1 milions d'euros dels fons europeus Next Generation. En aquest sentit, el consistori ha treballat per definir els diferents projectes candidats a rebre el finançament.\nSón accions alineades amb els objectius estratègics de la Unió Europea per impulsar la transició ecològica, la cohesió social i la transformació digital. Sobre la transició verda i sostenible destaquen les actuacions del pla de gestió "Altafulla Platja Viva", valorat en un milió d'euros o la bassa de laminació per recollir les aigües pluvials al Puntent i al Vinyet, d'un cost de 800.000 euros.\nL'equip de govern també planteja la renovació de l'enllumenat exterior a Baix a Mar, la recreació històrica romana en realitat immersiva de la Vil·la romana dels Munts o la rehabilitació del sector comercial d'Altafulla Platja. Projectes en què volen afavorir el patrimoni cultural i l'entorn natural.\nSi finalment els hi atorguen el finançament, els Fons Next Generation cobriran el 90% de la inversió de cada actuació i s'haurà d'executar entre el 2022 i 2024.\nMés en aquesta secció: « Altafulla - Canonja (2-2) Discrepàncies i poc consens en el primer ple d'Altafulla amb el govern en minoria »


Ca l'Arís/Cal Sassó/Cal Brillant | Mapes de Patrimoni Cultural\nCa l'Arís/Cal Sassó/Cal Brillant\nCa l'Arís/Cal Sassó/Cal Brillant El Papiol\n08158 - 176\nBPU. D20-Catàleg de Patrimoni Arquitectònic del Papiol\nCasa de veïns, entre mitgeres, de planta rectangular, amb façana plana i un balcó amb galeria a l'alçada del primer pis. La coberta de teula corba, i està feta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana principal. Presenta dues portes d'accés en planta baixa, l'esquerra de menors dimensions que la dreta i totes dues rematades amb un arc escarser. Presenta una composició simètrica de les obertures de la façana, amb l'eix central de la façana marcant la porta de major dimensions, el balcó del primer pis, protegit amb galeria de vidre amb fusteria, i el balcó del segon pis, aquest amb lleixa motllurada de pedra (tots dos presenten cartel·les o mènsules), com passa a la resta de finestres i obertures del primer i segon pis. La barana d'aquest balcó és de forja, amb brèndoles simples.Tres finestres quadrades de proporcions verticals s'obren per donar llum a l'altell, sobre la línia d'imposta. A continuació hi ha una cornisa continua motllurada, la qual antecedeix a l'ampit massís que amaga la canal i corona l'edifici. Conserva el ferro d'aguantar la politja en el moment de la seva construcció.\nEl carrer Barcelona creix d'una manera important a partir de finals del segle XIX.\nCa l'Arís era la casa pairal del segle XVIII dels Arís procedents de Matadepera. Va iniciar la nissaga l'Antoni Arís Escallola (1724-1806), casat amb la Rosa Ventura. El darrer Arís de l'estirp fou en Mateu Arís Llunell (1829), que va anar a viure a Abrera amb tota la família.\nCal Sassó ja era coneguda l'any 1885. Era la branca lateral de cal Sassó. Els fundadors d'aquesta estirp foren el filador Francesc Casajoana Calopa (1856-1936) i Joaquima Amigó Casanoves. Cap dels seus tres fills va continuar a la casa. El gran, Pere, va marxar a Cuba durant la dècada del 1910. L'altre noi, en Miquel, va marxar del Papiol durant la Guerra Civil. La noia, la Josepa, es va casar amb Carles Font Julià de cal Sebastià Font i va anar a viure al carrer de les Parres. Després de la Guerra, la seva mare va anar a viure amb ella.\nL'any 1950, la casa era coneguda com a Cal Brillant. Alfons Pagès Masdeu i Roser Font Casajuana van venir a viure a la finca a mitjan de la dècada de 1940-1950. Ella era neta de cal Sassó, que fins aleshores havien viscut a aquesta finca. L'Alfons era barber.(Ahicart et al., 2019)


Associació de Paraplègics i Discapacitats Físics de Lleida, ASPID | Siidon | Guttmann\nASPID és una entitat de l'economia social que afavoreix la qualitat de vida de les persones, especialment aquelles amb discapacitat i/o situació de vulnerabilitat; oferint eines i suports centrats en la persona i que afavoreixin el seu desenvolupament integral.\nServeis d’Autonomia Personal:\nCentre de Recursos per a l’Autonomia Personal, la prevenció de la dependència i la Vida Independent.\nServei d’Assistent Personal.\nServei d’Atenció Domiciliar.\nServeis d’Integració Laboral: amb punts d’atenció a Lleida (Segrià), Tàrrega (Urgell), Mollerussa (Plà d’Urgell), Balaguer (Noguera), Borges Blanques (Garrigues) i la Seu d’Urgell (Alt Urgell).\nClub Esportiu: secció de tennis adaptat i secció d’activitats de lleure i natura.\nCentre d’Atenció Diürna “Candi Villafañe”.\nAssociacionisme: voluntariat, suport entre iguals, sensibilització...\nc/ Roger de Llúria 4 25005 Lleida


Kilian Jornet: "Amb tants compromisos no tenia temps per entrenar"\nConfusió "Només volia dir que necessitava un descans entre tants vídeos i actes promocionals" Cansament "Físicament estava perfecte. Psicològicament, no"\nMARTÍ MOLINA Actualitzada el 30/10/2011 00:00\nA principis d'octubre, Kilian Jornet va ser el protagonista d'un vídeo en què assegurava que necessitava "descansar, reflexionar i retrobar-se amb les seves arrels", i per aquest motiu va renunciar a participar a l'últim Kilian's Quest de l'any, un projecte de l'empresa Salomon -que patrocina el corredor català- i que consisteix a dur a terme diferents reptes arreu del món. Tanmateix, aquestes declaracions no van transcendir fins aquesta setmana, i es van interpretar com un adéu de Kilian Jornet a la competició.\nAixí que no deixes la competició.\nNo. A mi el que m'agrada és córrer i competir. En aquest vídeo només volia dir que necessitava un descans pel que fa a les entrevistes, les sessions de fotos, els vídeos, els viatges de promoció… Per això vaig renunciar a viatjar fins al Perú i participar en l'últim repte de la Kilian's Quest.\nQuè et va passar? Estaves cansat?\nFísicament, no. En aquest sentit estava perfecte. Però era una qüestió psicològica. Quan anava a fer una cursa trobava gent que em demanava autògrafs, fotografies. Tenia molts compromisos i això m'angoixava una mica. Amb tot això no tenia temps per entrenar i córrer. Crec que s'ha de trobar un equilibri, i va arribar un moment que passava més temps a una banda que a l'altra.\nCom s'ho van prendre, a l'empresa Salomon?\nFrancament, molt bé. Ells també van veure que anava a les últimes curses amb poca motivació. Vaig cancel·lar el viatge un dia abans, i tots, des del president de la companyia fins al responsable de màrqueting, em van trucar per donar-me ànims i dir-me que, si realment necessitava un descans, que l'agafés.\nEn qualsevol cas, no et va anar gens malament. Vas guanyar a Malàisia.\nHi vaig arribar molt motivat. Vaig poder derrotar el meu gran rival, Marco de Gasperi. I guanyar la prova de Cinc Curses Cinc Continents.\nQuè passarà amb el Kilian's Quest? Continuarà la temporada vinent?\nI tant que sí. N'hi haurà més, però els enfocarem d'una manera diferent. Ho gravarem amb un equip més lleuger, com en l'últim episodi, en què només érem un camera i jo. Bàsicament, tornarem als orígens.\nLa de Malàisia era l'última prova de la temporada de curses de muntanya. Què faràs a partir d'ara?\nPrimer de tot, m'agafaré uns dies de vacances. Cap a finals de novembre tornaré als entrenaments per preparar la Copa del Món d'esquí de muntanya. I un cop s'hagi acabat, ja aniré a preparar la nova temporada de curses de muntanya.


PRÉSTECS - Página web de rebollengua\nEls préstecs lingüístics són paraules que hem agafat d’una altra llengua en un moment determinat de la història i que hem incorporat a la nostra. Tots els préstecs, però, no són iguals. Així, podem diferenciar diversos fenòmens:\nSón aquelles paraules que, tot i provindre d’una altra llengua, han sigut adaptats a l’ortografia i a la fonètica valencianes. Sovint ens costa reconéixer aquests préstecs com a paraules “no genuïnament valencianes” (ex: boda, cotó, guerra,…).\nL’ús d’aquests préstecs és totalment lícit ja que aquestes paraules s’han incorporat al nostre lèxic i apareixen als nostres diccionaris.\nA més a més, molts d’aquests préstecs adaptats no tenen cap paraula genuïnament valenciana per a expressar eixe concepte i són, per tant, imprescindibles (ex: macarró, gol, esport, novel·la, …).\nAltres, en canvi, sí que el seu concepte pot ser expressat amb una paraula pròpia:\neslip (préstec adaptat de l’anglés)\ncalçotets (paraula genuïna valenciana)\nEn aquest cas, sempre preferirem l’opció valenciana al préstec.\nSón paraules que s’han incorporat a la nostra llengua però ho han fet sense patir cap adaptació ni ortogràfica ni fonètica, és a dir, s’escriuen i es pronuncien igual que en la seua llengua d’origen.\nApareixen als nostres diccionaris en lletra cursiva i, quan els utilitzem, hem d’entrecomillar-los (si escrivim a mà) o posar-los en lletra cursiva (si utilitzem l’ordinador).\nAquests préstecs solen tindre una paraula valenciana de significat idèntic o paregut que serà la que preferirem:\nhobby ( calc de l’anglés)\nafició (paraula valenciana correcta)\n! Sovint podem trobar al diccionari tant la versió adaptada com el calc.\nSón paraules provinents d’una altra llengua que desplacen una altra paraula de la llengua pròpia. No apareixen al diccionari i el seu ús és totalment incorrecte.\nsueldo (barbarime provinent del castellà)\nsou (paraula valenciana correcta)\nEn cas de no voler o no poder prescindir del seu ús, l’haurem d’entrecomillar (si escrivim a mà) o posar en lletra cursiva (si utilitzem l’ordinador) per tal de marcar la seua incorrecció.\nM’agradaria fer puenting\nRecorda que els barbarismes que has vist en els exercicis del punt de LÈXIC del Tema 2 entren en el control del tema. Si vols, ací tens el recull:\nA continuació tens escanejada la pàgina 60 del Volum II del llibre de text.\nRecorda que també haurem d’entrecomillar (si escrivim a mà) o posar en lletra cursiva (si utilitzem l’ordinador) els vulgarismes quan no en volguem prescindir per tal de remarcar que no estan escrites segons marca la normativa.\nLa fideuà és originària de Gandia


El Cohn-Bendit més desconegut - El Temps\ndretanització i pederàstia\nEl Cohn-Bendit més desconegut\nLa cara de la revolució del Maig del 68 s’ha convertit en defensor de Macron i ha de fer front a intenses crítiques per la suposada pederàstia que hauria perpetrat de jove a Frankfurt.\nDaniel Cohn-Bendit, en una imatge recent\nEl 15 d’abril passat, Daniel Cohn-Bendit, la cara més famosa del Maig de 68 a París, concedia una entrevista a la cadena France 5 TV. Tal com sol fer els últims anys, defugia parlar de gairebé tot excepte de vins i de futbol —és president d’un modest club d’Alemanya—: “He parlat durant més de 49 anys del Maig del 68. Ja n’hi ha prou”. Des de fa quatre anys viu retirat de la primera línia política, després de dues dècades al Parlament Europeu en representació d’Els Verds d’Alemanya.\nNo queda res d’aquell jovenet amb aspiracions revolucionàries que reivindicava l’anarquisme contra el sistema burgès i que tothom va conèixer com Dani le Rouge. Avui és un home de 73 anys —va néixer el 3 d’abril de 1945— que abomina tot el que defensava fa cinquanta anys. Ara es defineix com un “ecologista liberal llibertari de centre”.\nLa vida de polític retirat de Cohn-Bendit no és tan plàcida com ell voldria. Una vella ombra, en els últims anys recuperada de l’oblit, el persegueix sense misericòrdia: la suposada pedofília que l'hauria portat a cometre la pederàstia que podria haver practicat en una escoleta d’infants de Frankfurt a finals dels anys 60 del segle passat, cosa que ell mateix relatà en un llibre, El gran basar, publicat el 1975. Ara assegura que allò escrit és ficció, meres llicències literàries, per així dir-ho, amb voluntat de provocar. Abomina tant allò escrit i tot el llibre. Reconeix que no ho hauria d’haver escrit mai i intenta explicar que en aquell temps bona part de l’esquerra més radical gaudia de provocar la dreta burgesa, que hi havia una mena de fàctica competició a veure qui la deia més grossa per assolir l’objectiu i que en aquell context i en aquesta voluntat s’ha d’entendre allò que va escriure. Tanmateix, la presumpta pederàstia l’ha anat perseguint. Enmig d’aquesta polèmica, anuncià que no es presentaria a la reelecció d’eurodiputat el 2014, si bé no volgué relacionar la renúncia amb les acusacions i assegurà que ho feia per “donar pas a gent jove, ja és hora després de vint anys al Parlament” Europeu.\nCohn-Bendit el 1968 a París, quan era Dani el Roig\nDe revolucionari a ‘macronista’\nEl famós Dani el Roig va ser expulsat de França —no tenia la nacionalitat francesa, ja que mantenia l’alemanya dels seus pares, jueus que havien fugit del nazisme— per mor del seu activisme durant el Maig del 68. Aleshores se’n torna a Alemanya. S’instal·là a Frankfurt, on entrà en contacte amb els grups més esquerrans de la ciutat. Treballà durant un temps en una escoleta infantil que es presentava com a “antiautoritària”, després en una llibreria llibertària i en una revista anarquista que dirigí.\nAl llarg de la dècada dels setanta Cohn-Bendit s’anà moderant ideològicament i políticament. Just iniciat el decenni següent, mudà l’anarquisme per l’ecologisme. Fruit del nou compromís, entrà el 1984 a militar en Die Grünen —Els Verds, partit fundat el 1980 i que des de mitjan anys 70 funcionava com una aliança de petits grups alternatius—, on juntament amb Joschka Fischer —futur ministre d’Afers Exteriors entre 1998 i 2005 del Govern presidit pel socialdemòcrata Gerhard Schroeder— escalaren posicions orgàniques fins a aconseguir, amb d’altres, convertir el partit en una formació força pragmàtica, molt més moderada i europeista, allunyada de la concepció més revolucionària i trencadora amb el sistema democràtic liberal capitalista que n’havia estat la marca des del seu naixement. El 1989 Cohn-Bendit guanyà, a través d’Els Verds, el càrrec de regidor de l’Ajuntament de Frankfurt. La política es convertí en el seu ofici que ja no abandonaria fins a la jubilació, si bé el 1994 canvià el modest càrrec municipal per l’escó del Parlament Europeu, institució a la qual va accedir tant per Alemanya com per França —té la nacionalitat francesa des de 2000—: “sóc el més francès dels alemanys i el més alemany dels francesos”, sol dir.\nEl 2004, juntament amb més companys, impulsà la creació del Partit Verd Europeu, que ajunta una trentena de formacions, entre les quals hi ha l’espanyola Equo, la catalana Iniciativa-Verds, la valenciana Compromís i la baleàrica Més.\nL’evolució ideològica de Cohn-Bendit ha culminat en el que ell anomena “ecologisme liberal llibertari de centre”. En una entrevista al diari espanyol El Mundo, l’any passat, parlant del seu trànsit ideològic, comentava que “ja el 1999 em vaig declarar liberal llibertari: en una economia de mercat com la que tenim s’han de buscar solucions imaginatives” que no poden provenir de l’esquerra, deia, i encara menys de la revolució. Ja el 1986, quan presentà el llibre La revolució i nosaltres, que l’estimàrem tant, rebutjava el seu passat revolucionari: “La gran errada del 68 fou que sentíem la necessitat de democràcia però teníem un vocabulari marxista-leninista o anarquista del segle XIX que ens impedia anar més lluny, cap a la democràcia”, va explicar.\nEn el discurs d’acceptació del doctorat honoris causa per la Universitat de Nanterre —la mateixa on es feu famós el 1968—, el desembre de 2014, explicà als presents que “sé que molts em consideren un traïdor, però és que el meu pensament d’avui no és el del 68, la meva situació social tampoc (...) avui Europa és l’única utopia vàlida. És cert que no funciona [la Unió], però és un somni extraordinari”.\nLa moderació de la qual fa ara gala l’antic Dani el Roig el portà a donar un suport tancat a Emmanuel Macron des del mateix moment en què anuncià que competiria en la cursa cap a l’Elisi: “Ell sí que té solucions imaginatives”, deia al rotatiu madrileny esmentat. No cal dir que aquesta posició —juntament amb el fet de mostrar-se favorable a la privatització de certs serveis públics— l’ha allunyat radicalment de l’esquerra francesa, que el menysprea sempre que pot. No sembla que li importi gaire. De fet, el sentiment és mutu. “Jo sóc un verd des de fa molt de temps i sóc un verd centrista des de fa el mateix temps. Sempre he defensat que s’ha de superar la divisió entre esquerra i dreta”, deia a The Independent, abans d’abandonar l’escó del Parlament continental, un diari que el definí com un eurodiputat “disposat a erosionar les fronteres entre ideologies així com entre països”. Una definició que segurament l’omplí de goig. Perquè, si ha fet cap aposta política, ha estat del federalisme europeista: “La possibilitat d’una identitat política europea, aquesta ha estat la meva contribució a Europa”, declarà en el moment del seu comiat de la Cambra europea.\nLa renúncia a seguir com a eurodiputat l’explicà, com abans s’ha dit, perquè després de dues dècades en el càrrec ja era hora de cedir el pas als més joves. Però és difícil no relacionar-la amb la polèmica que va esclatar a Alemanya i França per raó del seu passat suposadament pedòfil.\nEl llibre maleït que persegueix Cohn-Bendit\nL’ombra de la pedofília\nEl 1973 Daniel Cohn-Bendit feia sis anys que havia estat expulsat de França i residia a Frankfurt. Mantenia incòlume l’aposta política per la revolució anarquista. Es movia entre grups d’ultraesquerra de la ciutat, on havia fet feina en una escoleta d’infants per a fills de gent molt esquerrana, no debades es presentava com un centre “antiautoritari”, i havia dirigit una publicació anarquista. Encara gaudia de l’aura revolucionària que li havia donat el Maig del 68. Gràcies a això, rebé una oferta d’una productora de televisió per fer una sèrie sobre on eren i què feien els revolucionaris del 68 i què quedava dels seus ideals arreu del món. A tal efecte es passà dos anys viatjant per Rio de Janeiro, París, Mèxic, Nova York, Polònia, França, Itàlia, Holanda... Del guió sorgí posteriorment el llibre El gran basar, que inclou, també, com era la seva vida durant els primers anys a Frankfurt, després de ser expulsat de França, quan va fer feina a l’escoleta. Es publicà el 1975. Havien passat set anys del Maig del 68 i a Occident la preocupació no era la revolució sinó l’increment dels preus fruit de la crisi del petroli. El llibre passà sense pena ni glòria. I tothom l’oblidà. Fins el 2001.\nQuan Cohn-Bendit ja feia set anys al Parlament Europeu i abominava el seu passat revolucionari, la filla de la terrorista d’ultraesquerra Ulrike Meinhof —dirigent del grup armat Fracció de l’Exèrcit Roig que morí estranyament suïcidada el 1976 en una presó alemanya—, Bettina Roehl, començà a publicar a internet extractes del llibre citat, mostrant com l’eurodiputat feia ostentació pública de les seves pràctiques pederastes durant la seva estada com a cuidador a l’escoleta d’infants a Frankfurt. L’Express, a França, se’n va fer ressò, sense saber-se avenir que allò no hagués provocat cap escàndol quan es publicà. En principi Cohn-Bendit intentà no fer-ne cas, llevant-li importància, però així que passaren els anys la polèmica, lluny de minvar i esvair-se, anà creixent i creixent, cada cop més.\nLa repetició d’aquests passatges del llibre, sobretot a través d’internet, aixecà cada cop més crítiques contra Cohn-Bendit. En especial quan s’acostaven les eleccions al Parlament Europeu de 2004. Quan participava a Alemanya en actes públics, inevitablement apareixien crítiques que l’acusaven de ser un pederasta.\nQuè diu a El gran basar?\nEl passatge més compromès està redactat així: “Va passar de vegades que alguns nens m’obrissin la bragueta, vaig reaccionar de diverses maneres. Jo els demanava, ‘per què no jugueu els uns amb els altres, per què m’elegiu a mi i no als altres nens?’ Però si insistien, els acariciava”. Més endavant, entre d’altres coses per l’estil, assegura que “podia sentir perfectament com les nenes de cinc anys havien après a excitar-me”.\nEntre 2004 i 2009 la polèmica acompanyà l’eurodiputat de forma recurrent, per aquest motiu. I revifà amb més força a partir de 2010. Aquell any concedí una entrevista al setmanari Die Zeit, d’Hamburg, per intentar aturar la bolla de neu que s’anava fent cada cop més grossa. Fou inútil. El periodista li demanà per la seva estada en un internat on, segons s’havia conegut feia escassos mesos, s’havien practicat tot tipus d’abusos sexuals als interns, en l’època que ell vivia allí. “Mai vaig percebre res”, assegurà. La intenció el·líptica de relacionar possibles abusos soferts amb presumptes abusos infringits era evident.\nLa cosa s’anà embrutant més a mesura que passaven els anys. El 2013 Cohn-Bendit fou guardonat amb el premi Theodor-Heuss —destinat a honorar personalitats alemanyes— i qui era previst que fos el principal orador de l’acte de lliurament de la distinció, Andreas Vosskuhle, president del Tribunal Constitucional del país, emeté un comunitat —poc dies abans— en el qual deia que no hi assistiria per no mesclar el bon nom del tribunal que presidia amb “un home que expressa sense vergonya” el que deia en el llibre respecte al sexe infantil.\nLa pressió arribà a ser tan intensa que es veié obligat a renunciar a un altre premi, a França —en reconeixement dels seus esforços en la millora de les relacions francoalemanyes—, a causa de les crítiques. “Puc viure sense aquest premi perquè sé perfectament el que he fet per a França i Alemanya”, digué.\nEl mateix 2013, abatut i trist, segons confessió pròpia, durant un acte públic implorà amb llàgrimes als ulls que “em critiquin per allò que he escrit, però per favor no em persegueixin per allò que no he fet”. Inútil. Des de la dreta alemanya no es perdé l’oportunitat d’atacar-lo sense pietat. I encara més. Aparegué a Youtube el vídeo de la seva intervenció en una televisió francesa el 1982 en la qual assegura que “la sexualitat d’un nen és una cosa fantàstica (...) es diví veure com es desvesteix una nena de cinc anys, perquè és un joc. Un gran joc eròtic”. El Frankfurter Allgemeine Zeitung recollí una informació que assegurava que una antiga revista ultraesquerrana, Pflasterstrand, dirigida per Cohn-Bendit, havia publicat diversos articles d’autor anònim lloant la pedofília. Ja no era només allò del vell llibre de 1975.\nEll ha continuat negant sempre que sigui o hagi estat un pederasta. “En aquells temps, molta gent, inclòs jo, va escriure algunes beneitures. La provocació era una ideologia”, s’excusà al Financial Times. A pesar dels seus esforços, la polèmica coninuà augmentant en virulència —a cada acte públic que protagonitzava havia de sofrir grups, de fins a centenars de persones, que l’escridassaven per ser “un pedòfil”— així que s’acostava la fi de la legislatura 2009-2014 del Parlament Europeu.\nEl 2013 concedí una llarga entrevista a Der Spiegel, publicada el 13 de maig, en la qual parla exclusivament de la sòrdida història. Primera qüestió: “Vostè ha tocat de manera immoral alguna vegada un nen?”: “No”, contesta. A partir d’aleshores tot són preguntes relacionades amb cada episodi suposadament pederasta: allò escrit a El gran basar, els articles de la revista que dirigí, la intervenció a la televisió francesa el 1982... Les respostes són sempre iguals: que tot eren llicències literàries amb la intenció de provocar, que no recordava qui havia escrit els articles pedòfils a la revista que dirigí, que allò de la televisió fou producte de la voluntat provocativa, i que, en fi, tot responia a una forma d’entendre la militància ultraesquerrana típica de l’època, basada en la provocació a la burgesia, però que ell mai no ha tocat incorrectament nens ni és un pedòfil ni, encara menys, un pederasta. El setmanari acaba demanant-li: “Mai s’acabà aquesta història, no?”, i contesta Cohn-Bendit: “Espero que acabi amb aquesta conversa. He dit tot el que havia de dir. S’ha acabat”.\nPosteriorment, anuncià que no repetiria de candidat al Parlament europeu a les eleccions de 2014.\nDes d’aleshores selecciona molt les entrevistes que li demanen, i quan en concedeix alguna, com la referida al principi i la del diari de Madrid, és per renegar del 68, per mostrar-se com un verd de centre liberal i llibertari, per parlar de vins i futbol... però de res més. •\nDani el Roig


Mediació i animació sociocultural: Roquetes, treball en xarxa ( o hem de parlar de Res pública?)\nEl que em va semblar més destacable de tot el que ens va explicar és la forma de treball en xarxa que han aconseguit crear des de les entitats, integrant també als tècnics de les diferents "administracions" per treballar objectius comuns.\nPersonalment he de confessar que, per culpa dels veïns d'aquest barri, el meu grau de confiança en la humanitat està arribant a cotes alarmants pels temps de cinisme que corren (Em temo que desprès d'això no podré dedicar-me a fer de tertulià a la ràdio. Em fotrien fora per optimista!)\nEl cas és que a Roquetes hi ha una experiència real de treball de dinamització comunitària que mereixerà una extensa entrevista amb la presidenta de l'Associació de Veïns. (Algú sap com la podem localitzar?)\nLa cosa, però no va acabar aquí... Els nostres il·lustres preceptors ens van portar d'excursió (¡Qué buenos són, que nos llevan de excursión!) a visitar un altra Xarxa, en aquest cas Nou barris Acull i de nou un atac de satisfacció!\nUn altre cop apareix la paraula xarxa i ens trobem amb una sèrie d'entitats que decideixen agafar el toro per les banyes i enfrontar-se al fenomen de la nova immigració tots i totes de forma coordinada.(Podeu clicar i enllaçareu amb la seva pàgina)\nEn sortir d'allà vam visitar el mercat i en Raül, ens va parlar de la feina que fan, i de com en són de conscients que són un mercat de treballadors/es per a un clients treballadors/es (No pot ser! A la Vanguardia vaig llegir que ja no n'hi han de classes socials!!!)\nI per acabar-ho d'adobar vam anar cap a Ateneu Popular de Nou Barris on la Yoyi (Un altra d'aquells personatges que -com en Rafa Juncadella- demostren el volum i la profunditat de la paraula "compromís") ens va explicar la història d'aquesta entitat que ha desplaçat el centre de gravetat de la cultura barcelonina cap a la perifèria i per a la perifèria.\nEn fi... A la tarda, el meu metge, en veure l'ample somriure que lluïa el meu rostre, va declarar, amoïnat: "I ara a qui li recepto jo els antidepressius?"\nPobres industries farmacèutiques...\nPublicado por Quim Pañart en 20:25\nMarta 13 de febrer de 2011 a les 21:26\nQue subidón de energia!!!Grácias Quim sin ti nada sería lo mismo!!!!


Roben tres excavadores de deu tones en una nit a la comarca del Bages - Catalunya - Diari de Girona\nRoben tres excavadores de deu tones en una nit a la comarca del Bages\nSANT JOAN DE VILATORRADA | EFE/DDG\nTres excavadores, valorades cadascuna entre 80.000 i 90.000 euros, han estat robades en una mateixa nit a Manresa i Sant Joan de Vilatorrada, van confirmar ahir els Mossos d'Esquadra.\nDos d'aquestes excavadores treballaven en les obres d'accés a la presó de Lledoners, a Sant Joan de Vilatorrada, i la tercera en uns treballs que s'estan realitzant a la plaça Catalunya de la ciutat de Manresa, i les tres van ser sostretes ahir a la matinada.\nFonts dels Mossos d'Esquadra van confirmar haver rebut una denúncia per robatori d'aquestes excavadores, que es trobaven en les obres de la rotonda d'accés a la presó de Lledoners, en la C-55 al municipi de Sant Joan de Vilatorrada.\nAquestes màquines, de 10 tones de pes cada una i que com a màxim circulen a una velocitat de 30 quilòmetres per hora, es trobaven aparcades en un espai obert i a l'exterior, i sense tancar, en una zona molt pròxima on es realitzen els treballs d'accés viaris a la presó.\nLa tercera excavadora estava aparcada al recinte tancat de les obres que es duen a terme a la plaça Catalunya de Manresa.


Carmelites Descalços Província Ibèrica - Notícies - El nostre germà Antonio Ángel\nEl nostre germà Antonio Ángel\nEl pare Antonio Ángel Sánchez Cabezas ha estat nomenat superior de la nostra Província Ibèrica de Santa Teresa de Jesús. El nostre germà va néixer el 20 de febrer de 1974 a Còrdova. Va entrar a l'Ordre, com a postulant a Còrdova, en el convent de San Cayetano, el 15 de setembre de 1991, i va prendre l'hàbit en el noviciat d'Úbeda el 15 de setembre de 1992. Va fer la seva primera professió un any més tard, el 12 de setembre de 1993 prenent el nom religiós d'Antonio Ángel de la Creu Gloriosa.\nEstudià filosofia i teologia a Granada, de 1993 a 1998, i allà mateix va fer la seva professió solemne el 19 de setembre de 1998, a l'església de les MM. Carmelites descalces, fundació teresiana. L'endemà, va rebre l'ordenació diaconal, al mateix lloc.\nVa ser ordenat sacerdot a Còrdova (San Cayetano) el 20 de març de 1999. L'any 2000 va aconseguir la seva Llicència en Teologia espiritual a la Universitat Pontifícia de Comillas, Madrid, i també va fer el curs d'especialització teresià-santjoanista del CITeS d'Àvila.\nLa seva primera conventualitat va ser Úbeda, on va romandre del 2000 al 2005. Després va passar a Granada, com a superior i mestre dels postulants de 2005 a 2014. També va exercir el càrrec de subdirector de la revista "San Juan de la Cruz". L’any 2008 va ser elegit IV conseller provincial en el capítol de la província d'Andalusia i va repetir com a prior de la comunitat, essent nomenat també Mestre d'estudiants i prefecte provincial d'estudis.\nEn el capítol de 2011 va tornar a ser escollit Mestre de postulants i estudiants i primer conseller de Granada. En 2014 va ser també designat administrador de la revista " San Juan de la Cruz ".\nJa a la província ibèrica, va assistir al capítol provincial extraordinari de febrer de 2015 i va ser destinat a la comunitat d'Úbeda, com a primer conseller. Després de la sobtada i sentida mort del P. José Manosalva, prior de Còrdova, i el nomenament per a aquest servei del pare Fernando Donaire que era superior d'Úbeda, va ser triat pel consell provincial superior d'aquesta comunitat (18 de juliol de 2018), des d'on ha vingut al capítol provincial.\nS'ha dedicat principalment a la pastoral d'espiritualitat, a través de la predicació, l'acompanyament espiritual, cursos de Santa Teresa, sant Joan de la Creu i Santa Teresina, tandes d'exercicis i nombrosos articles publicats a la revista " San Juan de la Cruz ", Miriam, a la web "Para vós nací" i en els llibres d'actes dels congressos santjoanistes celebrats darrerament en el Cites.


Lerma recibe permiso para irse a Colombia y se pierde el duelo de Balaídos\nLerma rep permís per a anar-se a Colòmbia i es perd el duel de Balaídos\n16 May, 2018 - 08:58 by Óptica Médica Valenciana Fútbol Levante UD\nJefferson Lerma i Iago Aspas, si es retroben, serà a Rússia, no a Balaídos. I és que el migcampista colombià del Llevant UE ha rebut el permís del club per a avançar el seu viatge al seu país, on dilluns que ve inicia a Bogotà la concentració prèvia abans de partir, el dissabte 26, cap a Itàlia, on el grup continuarà la seua preparació en Milanello, ciutat esportiva del Milà, a partir del diumenge 27.\nLerma, per tant, es perdrà el duel d’aquest dissabte a Vigo (13 h, des de les 12 h en Play Ràdio València, 107.7 FM). El del Cerrito es troba ja des d’anit a Colòmbia, on espera rebre la notícia de la seua inclusió definitiva en la llista de 23 de Pékerman -de moment, es concentren els integrants d’una prelista de 35-. A Itàlia, Colòmbia disputarà 2 amistosos, un davant Egipte a Bèrgam i un altre encara per definir, abans de partir cap a Kazán, lloc de concentració de la selecció sud-americana, el 12 de juny.\nEl dia 19, en Saransk, es produirà l’estrena contra Japó, en el duel que podria suposar l’estrena mundialista del migcampista granota. Polònia i Senegal completen el grup H al costat de colombians i nipons.\nFahad participa 20′ en el triomf d’Aràbia Saudita sobre Grècia (2-0)\n5 gols per a la història: així ha sonat en SIN TREGUA la caiguda del campió\nBardhi: “Paco López és la gran raó de per què estic jugant així”


Lluís Soler i Turu: Ple ordinari el proper dijous 24, a les 21h\nPle ordinari el proper dijous 24, a les 21h\nEscric aquesta breu nota al bloc només per recordar-vos que el proper dijous es celebrarà el primer ple ordinari del nou curs polític. Des d'Esquerra hem registrat dues mocions. La primera moció proposa revocar el pagament de 150€ per assistència als consells d'administració de Viladecavalls Multigestió SL. Es tracta d'un petit gest que permetria un estalvi d'uns 1500€ per cada consell d'administració que es realitzi. Penso que l'austeritat i la racionalització de la despesa pública haurien de ser valors fonamentals en la gestió del dia a dia de l'Ajuntament de Viladecavalls.\nLa segona moció (la podeu llegir aquí) proposa que el ple de l'Ajuntament feliciti al municipi d'Arenys de Munt per la consulta popular realitzada el passat 13 de setembre i que doni suport a iniciatives sorgides des d'entitats cíviques locals per la celebració de consultes populars per la independència. Aquesta moció ha estat consensuada amb la plataforma de càrrecs electes locals decidim.cat (de la qual formo part, juntament amb més de 1200 regidors, regidores, alcaldes i alcaldesses), que coordinarà la convocatòria simultània de noves consultes populars en diversos municipis del nostre país.\nEns veiem al ple!!\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 15:59\nBon dia Lluis.\nSom una família seguidora incondicional del teu blog, entre d'altres coses perquè considerem que ens agrada involucrar-nos amb i per el nostre poble, i hi ha quelcom que et voldriem comentar.\nEns sorpren l'actitut que has adoptat, des dels últims i malaurats esdeveniments succeits en el nostre ajuntament, de "tancar" en certa mesura les teves opinions i dona la sensació que tampoc publiques els comentaris, doncs no n'hi ha cap en les teves 4 o 5 últimes entrades.\nEvidentment respectem que és el teu blog i ets tu, i només tu, el que decideixes com actuar amb ell, però volem expressar-te també la nostra sorpresa davant aquest "silenci" tan tens, doncs no és l'únic blog que ha "enmudit".\nEstem convençuts que entre tots podem i hem de treballar per construïr un poble digne. Per tots i cadasqun dels vilatans i vilatanes. Sense amiguismes ni prioritats, sense rancunies però amb honestitat i claretat.\nEs per això que amb tota la humiltat que podem oferir-te et demanem que ens expliquis una miqueta que està passant, que obris de nou la porta a la informació clara, sincera i sense embuts, a la que ens tens acostumats. I sobretot que continuis treballant amb convicció, sense pors al que diuen o diran.\nNo deixeu de fer política per i sobretot AMB el poble.\nNosaltres us possem a les mans la responsabilitat, però durant 4 anys continuem vivint i existint a Viladecavalls, no tan sols 3 mesos abans de les eleccions, com potser creuent alguns.\nDit tot això, que és per a tu com a sentiment d'ànim, no pas com a crítica, deixem en les teves mans la decisió de publicar o de callar, la decisió de lluitar o de silenciar, però per favor reflecxiona en veu alta. Confiem en tu i el silenci comença a xiular massa fort en les orelles.\n22 de setembre, 2009 12:07\nHola família anònima,\nMoltes gràcies per les vostres paraules, per mi són molt importants.\nTot plegat té una explicació ben senzilla. El motiu principal pel qual he disminuit la intensitat de publicació al meu bloc personal és l'escriptura de la meva tesi doctoral. Hi ha moments a la vida que no pots donar a l'abast en tot i cal prioritzar tasques. Compto enllestir la primera versió de la meva tesi doctoral a finals d'octubre (si tot va bé). Així doncs, ara per ara no puc dedicar tant de temps a compartir les meves reflexions personals amb tots aquells que teniu la paciència de vistar aquest bloc.\nEspero poder recuperar ben aviat el ritme habitual d'actualitzacions. El meu compromís amb el poble i amb el projecte polític d'Esquerra-Viladecavalls es manté ferm, ho podreu comprovar vosaltres mateixos el proper dijous al ple ordinari. Encara tinc moltes coses a dir.\nRespecte els comentaris, no et puc dir res, jo em limito a moderar-los i contestar-los, si és possible. Suposo que va a temporades, depenent de l'actualitat política municipal i/o nacional del moment. Ara tot just som a l'inici del curs polític; m'imagino que els comentaristes habituals i esporàdics estan a l'espectativa de les possibles aliances que es puguin visualitzar aquest dijous al ple ordinari.\n22 de setembre, 2009 12:43\nJove del poble ha dit...\nHe estat sorpresa amb una nova publicació al teu blog, sincerament ja em feia falta poder llegir una mica més sobre noticies del poble.\nPrimer de tot estic d'acord amb la família de Viladecavalls que t'ha deixat escrit aquest comentari. Está clar que el curs polític no ha començat ni fa un mes, peró els ciutadans hem fet el nostre agost passant els dies i les nits al nostre poble (coses de la crisi) I pensant en els futurs moviments que l'ajuntament faria en la seva volta al consistori.\nTambé dir que visito amb gaire freqüéncia la web de l'ajuntament i la sorpresa del meu matí blogger, ha sigut la nota de la celebració del ple extraordinari del 24 de setembre.\nEm sembla apropiada la moció de censura que vol proposa revocar el pagament de 150€ per assistència als consells d'administració de Viladecavalls Multigestió SL.\nNo em sembla tant apropiada en aquests temps els següents punts de l'ordre del dia extrets de la mateixa notícia de la página de l'ajuntament:\n- 6.- Aprovar el règim de dedicació exclusiva i retribucions de l’Alcaldessa i del 1er. Tinent d’Alcalde, Sr. Josep Faure, així com de dedicació parcial i retribucions de la 4arta. Tinent d’Alcalde, Sra. Esperança Peralta.\n- 7.- Aprovar el nomenament dels membres de la Comissió Especial de Comptes.\nEm deixo uns altres nomenaments de membres de consells, (potser és temporada de renovar-ho tot, potser m'equivoco) però s'em fa extrany tant nomenament de consells.\nAixó si, veig que l'alcaldessa, el faure i la peralta necessiten un sou nou. Es NECESSARI? Ara a sobres es volen apujar el sou?????\nDubto molt que sigui una retallada de nómines.\nEl que faltava!!!\np.d. M'agradaria poder parlar amb consisténcia i dir que potser només son conclusions que jo trec i que aixó es el que em fa pensar d'aquesta manera. De totes maneres temps al temps i gràcies per perdre el teu Lluís llegint el meu comentari.\n22 de setembre, 2009 13:04\nHola jove anònim,\nNo crec que llegir comentaris sigui una pèrduaa de temps. Si ho pensés, ja faria molt temps que n'hauria deshabilitat l'opció.\nM'alegro que pensis que la moció per revocar les retribucions de 150€ per assistència sigui apropiada. Dijous veurem si hi ha una majoria de regidors i regidores del nostre consistori que aposten per l'austeritat.\nSobre els nous nomenaments dels consells i comissions, alguns són tràmits que cal actualitzar a causa de laa nova composició del consistori, però d'altres continuen vetant la presència dels grups municipals a l'oposició, un exemple seria la proposta de composició pel consell municipal escolar municipal que ha fet l'equip de govern en minoria, en la línia del que ja van proposar el passat 12 de juliol de 2007 (només regidors de govern). Tanmateix, podria ser que en junta de portaveus d'avui a la tarda es modifiquin algunes d'aquestes propostes. Veurem què passa.\nSobre el punt dels nous sous de l'alcaldessa, el primer tinent d'alcalde i la quarta tinent d'alcalde, no avançaré posicionaments fins que al ple. Com us deia abans, aquesta tarda tenim junta de portaveus i vull escoltar si aquesta és la proposta definitiva de l'equip de govern. Però si que et puc avançar que, almenys de moment, no es tracta d'una retallada de sous; tot el contrari...\nDe la proposta definitiva de les retribucions en parlaré en calma després del ple ordinari.\n22 de setembre, 2009 15:38\nLluis, suposo que ets conscient que tot el poble té posats els ulls sobre ERC per veure quins moviments feu en aquesta nova situació. T´hi jugues molt i per lo tant has d´anar amb peus de plom i mesurar molt bé tots els teus moviemnts. Fixa´t que fins i tot hi ha qui es planteja el perquè dels teus silencis (familia de Viladecavalls)!\nEspero que ja que presentes una moció per estalviar 1500 € per reunió del consell de Viladecavalls Multigestió, un estalvi petit, però un estalvi, i s´ha de retallar de tot arreu, votis en contra de qualsevol nou sou (Esperança Peralta) i/o increment (Regina i Faura). No ens fallis!\n22 de setembre, 2009 16:45\nNo tinguis cap dubte del sentit del vot del grup d'Esquerra en aquest punt. Al nostre entendre, la proposta de retribucions de 44.529,12€ bruts anuals per l'alcaldessa a jornada completa, 37.849,75€ bruts anuals pel 1er tinent d'alcalde a jornada completa, i 18.924,87€ bruts anuals per la 4arta tinent d'alcalde a dedicació parcial, no té cap justificació.\nEn aquest punt el nostre vot serà en contra. No en tinguis cap dubte. Malgrat això, tal com ha anat la junta de portaveus d'avui, m'imagino que l'equip de govern tindrà els suports necessaris per aprovar les noves retribucions. Fins dijous no ho sabrem del cert.\n22 de setembre, 2009 23:40\nBon dia Lluis!\nPerdona pero no entenc perquè l'Ajuntament ha de felicitar al muicipi d'Arenys de Munt.\nEstic d'acord en que aquestes consultes haurien d'estar permeses oficialment i que es respectessin els resultats, segurament la participació seria molt major que el 48% que es va produira Arenys i el resultat força diferent. No em d'obviar que la cosnulta va ser una festa d'ERC mes que una consulta en si. Es a dir, qui va anar a votar van ser els defnsors de la independencia i no els retractors.\nPerò et deia que no entenc perquè l'Ajuntament ha de felicitar al municipi d'Arenys. No es una consulta "oficial" i per altra banda tots els municipis fan actes en que el civisme es la nota dominant. Entenc que ERC mostri la seva satisfacció per aquest acte, però l'Ajuntament es el representant de tots i crec que hi ha coses mes importants a solucionar a Viladecavalls que això.\nSi la grip em dona una treva ens veiem aquest vespre\n24 de setembre, 2009 13:19\nTens la grip??! Espero que sigui lleu, a veure si amb tanta alarma social aquest vespre et posaran en quarantena ;-) (faig broma, eh?)\nEspero que et milloris aviat.\nAnem al tema. Em sembla genial que estiguis d'acord en fer una consulta oficial sobre la independència de Catalunya. Cap demòcrata ha de tenir por de que la ciutadania expressi la seva opinió a les urnes. El passat 13 de setembre a Arenys de Munt es va viure una autèntica festa de la democràcia on hi va haver diversos partits polítics implicats, no només Esquerra. Penso que és bo felicitar ajuntaments que recolzen iniciatives ciutadanes que es preocupen per conèixer l'opinió de la gent. I hauria estat genial que el PSC hagués mobilitzat els seus votants pel no. Crec que va ser un error alinear-se amb l'estat espanyol, que va enviar l'aparell judicial a prohibir una consulta democràtica, i en canvi va autoritzar una manifestació als falangistes, hereus de 40 anys de dictadura i morts.\nDius que hi ha coses més importants a solucionar a Viladecavalls que això, referint-te a les consultes populars per la independència. La resposta és sí. Aquestes consultes populars no ajudaran a resoldre la greu crisi econòmica que patim. Però, alerta, per mi aquest és un argument trampa. Potser fora més útil preguntar-nos si la independència de Catalunya, la seva constitució com a estat de dret, independent, democràtic i social al si de la Unió Europea, és útil per a combatre la crisi. La resposta és sí. Ser independentista no és un capritx històric o de passat. Ser independentista és un compromís amb el present, en la lluita contra la crisi, i amb el futur, en el progrés i el benestar de les ciutadanes i els ciutadans dels Països Catalans i tots els pobles del món.\nRecupera't, i ens veiem aquesta nit!\n24 de setembre, 2009 13:39\nHola de nou Lluis!\nEm sembla que fins i tot podrem fer un bon debat tu i jo sobre les consultes populars fent un café!!! jajaja\nCrec que els lectors del teu blog s'haurien de quedar amb això. Es bó tenir postures diferents i un lloc per exposar-les sempre que es debateixin amb respecte i escoltant la veu de l'altre. Es per això que crec que un bon lloc també són les urnes i no estic en contra de fer un referendum en aquest sentit, al cap i a la fí els governants treballen per portar els ideals del poble a efecte.\nDeies que lamentaves la postura del PSC en aquest sentit. Bé, aquesta es un altre de les grandeses dels partits d'esquerra, no tots hem de compartirt la mateixa opinió. Ben diferent a la dreta on inclús en Faure pacta amb Unió a Viladecavalls tot i tenir una opinió contraria.\nPer acabar et vull rebatir quelcom. No dic que fer consultes es perdre el temps. Dic que portar a plé una posible felicitació al municipi d'Arenys, quan a Viladecavalls hi ha ara molta feina per fer i debatir en plens potser está una mica fora de lloc. Altre cosa seria que els plens fosin mensuals i no tinguessin 30 punts...\nBé, sembla que la grip ja va de baixada i podré anar a la Casa Gran aquest vespre, gracies per preocupar-te!\n24 de setembre, 2009 15:32\nHola de nou Manel,\nM'alegro que estiguis millor. Si tot va bé, ens veiem aquesta nit.\nA mi també m'alegra llegir comentaris com el teu, amb actitud positiva i predisposició a al debat amb calma, tranquil·litat i bon rotllo. I em sembla genial que ho destaquis. Justament, també les eines de participació 2.0, com els nostres blogs, han de servir per fomentar aquest intercanvi d'idees entre persones de diferents postures.\nEns veiem al vespre. Tinc la sensació que serà un ple força mogut... ja veurem com va.\n24 de setembre, 2009 15:55\nLeo con estupor en el diario de terrassa que las asociaciones de vecinos quieren hacer un homenaje a Sebastia Homs.\nComo pueden proponer homenajes a una persona que ha dejado en bancarrota un ayuntamiento, como puede hacerse un homenaje a una persona que Unió esa misma mañana le exigió la dimisión.\nLos de Unió van diciendo por el pueblo que el ayuntamiento esta muy mal economicamente,...¿quien gobernaba con Sebastia, Florido y Faure?.\n24 de setembre, 2009 19:32\nDes de fa un temps, no se perquè s'ha posat de moda que a l'ajuntament cobri l'alcalde, el segon i el tercer...\nSi no recordo malament, això va venir de l’època de la Glòria Ulles, no?\nCrec que l’únic que a de cobrar es l'alcalde i punto!!!\nPer la resta de feines ja tenim un personal tècnic, a més el regidors ja tenen un sou.\nEl que passa a Viladecavalls es vergonyos.\n25 de setembre, 2009 07:49\nSobre els sous dels càrrecs polítics es pot fer molta demagògia, i no voldria que s'entri en aquest joc.\nSi volem que els càrrecs polítics facin la seva feina, cal que aquests càrrecs disposin, per una banda, de les eines adequades i, per altra banda, d'una retribució raonable i ajustada tan a la responsabilitat inherent del seu càrrec com al context actual\nLa Glòria Ullés va estar contractada per l'ajuntament del 2004 al 2006 com a primera tinent d'alcalde a jornada completa, amb un sou brut anual d'uns 17.000€, a conseqüencia del pacte CiU-Esquerra. El context era un pacte entre dos partits, i a mi em sembla lògic i normal que hi hagués un càrrec polític de cada partit treballant i supervisant la feina que es portava a terme pels tècnics de l'ajuntament durant el matí.\nEl context actual és un govern amb minoria amb un únic grup municipal que ha proposat dos càrrecs polítics a jornada completa i un càrrec a mitja jornada, amb uns 45.000€, 38.000€ i 19.000€ bruts anuals respectivament. Tu mateix pots comparar el cost de la jornada completa de la Glòria Ullés com a primera tinent d'alcalde, i el cost de la jornada completa del Sr. Faure com a primer tinent d'alcalde.\nAra bé, jo sempre dic el mateix. A tot arreu hi ha gent que es mereix el sou perquè treballa molt, i hi ha gent que no. D'aquí un any i mig hi ha eleccions, i és en aquell moment quan toca decidir qui ha merescut el seu sou.\n25 de setembre, 2009 11:46\nPle ordinari setembre 2009: s'aproven les noves re...\nacte públic dijous 17 de setembre a Terrassa amb J...\nArenys de Munt: una jornada per al record col·lect...\n"la nostra obligació és fer tot el possible"\nvine a fer l'ofrena amb la gent d'Esquerra-Viladec...\nDiada, dret a decidir i suport a la consulta d'Are...\narticle recomanat: "Escòcia i Arenys (o democràcia...\nuna breu reflexió sobre el nou curs polític local


COLANT DE XOXOLATA: "ORIOL" - Bitàcola culinària\nHome / POSTRES / COLANT DE XOXOLATA: “ORIOL”\n05/08/200805/08/20084 0 23\nS’agafa el xocolata i es posa al micrones perquè es fondeixi. També es pot fondre al bany maria. No pot passar de 50 º.\nLa mantega ha d’estar fumada, és a dir, que quan li posis el dit estigui toveta.\nLa xocolata desfeta, la mantega i el sucre es barregen, la barreja es pot fer manualment o amb la Thermomix. Quan la massa estigui compacta s’afegeix els ous, de mica en mica i es va remanant. Seguidament s’afegeix la farina que prèviament l’haurem tamisat (col·lar-la amb un colador, per evitar el grums) i afegirem la cullarada de llevat.\nEs va remanant tot i es posa tota la pasta (boníssima pasta!!!!!!!!!) en una mànega pastelera per foradar o en una bossa de plàstic. Es forada i es va omplint els motlles. És important que només s’omplin la meitat, ja que quan estigui al forn, puja i necessita espai.\nSi no s’ha congelat, només es posarà el forn 7 0 8 minuts, a 200 º, ventilador.\nLa gràcia del colant és que de fora quedi cuit i de dintre quedi liquós. S’ha de servir calent.\nAquesta recepta és de l’ORIOL, un especialista amb xocolates; és el pastisser de l’OBRADOR de el Vendrell, que a més a més té servei de càtering i podeu provar-los al forn de pa Ca l’Altet. http://www.l-obrador.com/\nCROQUETA LÍQUIDAMIL FULLES DE VERDURA AMB FOIE\nmmmmm! a veure quan ens en fas un, eh!\nmmmm quina bona pinta que fan!!!\nja he tastat els colant de l´Obrador i de lo milloret que hi ha!!!\nno están buenos……..ESTÁN BUENÍIIIIIIIIIIIIIIIIISIMOS. LO MALO ES QUE TE LOS COMES TODOS DE UNA.\nANIMAROS A HACERLOS QUE SON MUY FÁCILES.\nHo e provat el dissabte passat i pesso que vaig posar masa temps de forn, 9 minuts a 200º i 20″ de micro,de gust i textura perfectes però no va sortix xocolata líquida de dins, ara ptovare amb els que vaig congelar, fent la meitat de la recepta vaig fer 16 unitats (motllo madalena)