El cas català d’en Sherlock | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl cas català d’en Sherlock\nUna nova traducció dels relats que van donar les primeres pistes sobre el gran personatge de Conan Doyle el torna a dur a les llibreries, on ha tingut una presència molt irregular\n1 FEB 2018 - 08:49\tCET\nNo és gens elemental que el lector en català tingui a l’abast el primer dels cinc volums de contes que, juntament amb quatre novel·les, conformen el cànon oficial de casos protagonitzats pel detectiu més cèlebre de la literatura universal. Quan es compleixen 125 anys de l’edició original de Les aventures de Sherlock Holmes —conjunt de dotze històries—, l’editorial Viena els rescata per trencar amb la dinàmica de traduir únicament les novel·les de l’inquilí del 221B de Baker Street amb la vista posada en el públic juvenil. I si els resultats acompanyen, el somni és repetir la fita de l’editorial Laertes, que als anys vuitanta va treure l’obra sencera, després de pràcticament un silenci absolut des de 1909, any en què va tancar l’efímer setmanari Literatura Sensacional, el primer que va recollir les peripècies del personatge en català, arrencant el 1908 fins a completar 21 relats i la novel·la El gos dels Baskerville.\nIl·lustració del català Junceda per a una aventura de Sherlock Holmes.\nLlavors ja feia dues dècades que el metge Arthur Conan Doyle havia començat a combatre l’avorriment derivat de la manca de clients a la seva consulta de Southsea (Hampshire) modelant un detectiu genial sota la inspiració dels investigadors Auguste Dupin i William Legrand, sortits de la imaginació d’Edgar Allan Poe, així com de dues figures reals que admirava profundament: el doctor Joseph Bell, professor seu de medicina a la Universitat d’Edimburg, capaç d’endevinar la professió dels seus pacients i d’emetre un diagnòstic abans que haguessin obert la boca, i el científic Humphry Davy, president de la Royal Society i fundador de l’electroquímica. Com recorda Josep Lluís i Berbois, doctor en Història Contemporània i membre del Círculo Holmes, en un apèndix de Les aventures de Sherlock Holmes, el personatge es va presentar al món el novembre de 1887 a l’anuari Beeton’s Christmas Annual, a través de la novel·la Estudi en escarlata, mentre que la revista Mar y Tierra. Ilustración popular enciclopédica va fer la primera traducció al castellà d’una història seva: El Gloria Scott, el 19 i el 26 de maig de 1900.\nA la mort de Conan Doyle el 1930 (els darrers relats de la seva criatura són de 1927), l’edat d’or de la ficció detectivesca a la Gran Bretanya —que a grans trets va quedar emmarcada entre el final de la Primera Guerra Mundial i l’esclat de la Segona— vivia un moment àlgid amb noms com els de Williams Crofts, Margery Allingham, Ngaio Mash o John Dickson Carr. A l’altra banda de l’Atlàntic destacava gent com Ellery Queen, Philo Vance o S.S. Van Dine. Tots coincidien a reunir èxit comercial, propulsar la qualitat literària i buscar girs i variants per sorprendre el lector. La innovació provenia de la cerca de fórmules argumentals originals, atès que la personalitat i les metodologies d’investigació remetien als codis ja establerts per Allan Poe amb Lupin. El teixit cerebral del detectiu era el missatge i el canal.\nLa característica silueta de Sherlock Holmes en llibres en català.\nUna aportació clau de Conan Doyle, però, va ser humanitzar aquest prototip excessivament fred i perfecte —Lupin és pur intel·lecte sense cor, un dandi amb circuits elèctrics— conferint a Holmes un seguit d’aficions: boxa, esgrima, arts marcials, violí… A imatge d’ell, manies i hobbies floreixen entre els seus col·legues: Nero Wolfe té cura de les seves orquídies, el Pare Brown no surt de casa sense un paraigua, Lord Peter Wimsley depèn del seu monocle, Poirot és un fanàtic de l’ordre…\nSi bé no hi ha dubte que Holmes encarna el prototip de cervell privilegiat en el desxiframent de la ment criminal, la seva condició de superhome —algú amb dots psicològics, deductius i interrogatius extraordinaris, als quals se suma un coneixement enciclopèdic en medicina, criptografia, balística, química…— comporta un concentrat de virtuts que resulten irreproduïbles en un investigador actual. Com passa en el cas dels superherois o de l’agent secret James Bond, Holmes és un producte del seu temps, un arquetip fantasiós que provoca somriures i nostàlgia, encantador en la seva inversemblança.\nLa literatura negra en català —o d’autors catalans— no és una excepció a aquesta manca global de petjades del detectiu de Conan Doyle en la narrativa contemporània, si exceptuem paròdies o pastitxos. Com a la resta del món, aquí va predominar una aproximació costumista al gènere, una inclinació envers el retrat social i la humanització de l’investigador. D’acord que Lluís Arquer, el detectiu creat ja als anys vuitanta del segle XX per Jaume Fuster, fuma en pipa i és amant de la música clàssica com Holmes, però el seu nom és una referència directa al Lew Archer de Ross MacDonald, amb l’afegit que alguns dels seus casos es van recollir en un títol tan hammetià com Les claus de vidre. També en la bibliografia de Manuel de Pedrolo, Rafael Tasis, Maria Aurèlia Capmany, Manuel Vázquez Montalbán, Andreu Martín, Ferran Torrent o Teresa Solana, per esmentar alguns noms destacats, els ambients, les classes socials, la delinqüència quotidiana i les imperfeccions del perdiguer són en primer pla.\nTres per començar\nDos relats, inclosos en la nova edició que ara presenta Viena, i ‘El gos dels Baskerville’, tercera de les quatre novel·les que va escriure Conan Doyle sobre el personatge, són, segurament, de les millors portes per començar a ficar el nas en el món de Sherlock Holmes.\nEscàndol a Bohèmia. Irrenunciable: amb ell començà la febre. El relat, publicat el juliol de 1891 a The Strand Magazine (a la foto, dibuix de la versió catalana), disparà la popularitat de Sherlock Holmes i ja va ser un no parar. La trama recorda força la de La carta robada, d’Edgar Allan Poe, girant al voltant de la necessitat d’un home poderós de recuperar un objecte comprometedor: una fotografia que el rei de Bohèmia es va fer amb una dona amb la qual va tenir una aventura i que tem que posi en perill el seu imminent enllaç matrimonial. El més destacat: Conan Doyle deixa entreveure que va posar fi a la misogínia de Holmes, ja que la dama en qüestió, Irene Adler, va ser capaç d’enganyar-lo i guanyar-se així la seva admiració per sempre.\nLa banda dels pics. El mateix Watson condensa a l’inici d’aquest relat, publicat el 1892 també a The Strand Magazine, les peculiaritats del cas. “Quan reviso les notes sobre els setanta casos i escaig en els quals, durant els darrers vuit anys, he analitzat els mètodes del meu amic Sherlock Holmes, en trobo molts de tràgics, alguns de còmics, alguns que resulten simplement curiosos, però cap de vulgar. Com que ell treballava més per amor al seu art que per guanyar diners, rebutjava intervenir en qualsevol investigació que no presentés elements inusuals, o fins i tot manifestament grotescos. Tanmateix, d’entre tots aquests casos de caràcter tan divers, no en recordo cap que presentés uns elements tan singulars com el cas relacionat amb aquella coneguda família de Surrey: els Roylott, de Stoke Moran”. Història plena d’enginy i amb un final d’una excentricitat que més tard explotaria fins i tot la mateixa literatura pulp, conté una barreja d’elements de terror gòtic victorià i de locked room mystery (intriga en un espai tancat). Una jove aterrida demana ajuda a Holmes perquè per les nits ha començat a sentir el mateix so que va precedir la mort de la seva germana bessona en estranyes circumstàncies, que va tenir lloc dos anys abans en una mansió a Stoke Morran, Surrey, on vivien amb el seu empobrit i tirànic padrastre. Gitanos, animals exòtics, conductes de ventilació, una caixa forta i una soga desfilen per un conte que podria haver portat el detectiu a un judici per homicidi involuntari, si bé també demostrà que li sobra valentia.\nEl gos dels Baskerville. Tercera de les quatre novel·les que Conan Doyle va serialitzar als diaris. Apareguda per entregues, per variar, a The Strand Magazine entre agost de 1901 i abril de 1902, va permetre respirar tranquils als seguidors del detectiu després que semblés haver passat a millor vida amb una baralla amb la seva Nèmesi, el professor Moriarty, a les cascades de Reichenbach, descrita al relat The Final Problem, publicat vuit anys enrere (fart d’un personatge que veia com un entreteniment menor, Conan Doyle es volia dedicar a la novel·la històrica). Amb tot, la trama està situada abans que Holmes simulés la seva mort, tal com explicà al relat The Adventure of the Empty House (1903). Per crear la figura d’un gos gegant i sanguinari, digne de l’Avern, l’escriptor s’inspirà en diverses llegendes de criatures sobrenaturals que haurien aterrit els habitants de diversos punts d’Anglaterra, com el fantasma del caçador Richard Cabell a Buckfastleigh, o gossos diabòlics com el Yeth de Devon o el Black Shuck d’East Anglia.\nÉs la més complexa de les històries protagonitzades per Holmes, ja que acumula fins a cinc fils argumentals i inclou diverses fonts documentals —cartes, entrades de diari, manuscrits alternatius…\n“No detecto cap influència de Holmes en la novel·la negra actual, sigui catalana o no. La seva figura continua sorprenent el lector per l’enginy de les solucions que aporta”, opina Paco Camarasa, excomissari de la BCNegra i autor del manual Sangre en los estantes. Joan Proubasta, president del Cercle Holmes i col·leccionista d’articles relacionats amb el personatge (incloent-hi 6.000 volums), va més enllà en afirmar: “Cap bon detectiu de novel·la en català ha de tenir similituds o particularitats que ens remetin a ell. El que sí que tenim a Catalunya és un il·lustrador de primera divisió com és Joan Junceda, que va il·lustrar a tot color la primera edició en català del personatge, apareguda en fascicles... El meu avi matern, Joaquim Renart, que fou president de l’Orfeó Català, ens deia que Gaudí era un as en termes de poder d’observació i deducció, dots que l’apropaven al detectiu”. Amb tots dos dissenteix Jaume Gabaldà, secretari del Cercle Holmes, per a qui “com Holmes, Pepe Carvalho és més que un investigador, l’home se superposa al detectiu; ens interessa, tant o més que la seva feina d’investigador, la seva vida privada, aficions, dèries, manies... el seu jo. La riquesa dels personatges secundaris, el domini del tempo narratiu, la influència de gèneres diversos com la història, el fulletó per entregues, que tan bé dominava Conan Doyle, també van jugar el seu paper en l’obra de Vázquez Montalbán”.\nUna forma d’avaluar la importància històrica del personatge (virtuts a banda, i al marge del paper del seu duo amb Watson, seminal per al gènere) és entendre’l com un precursor de la criminologia forense, atesa la seva defensa a ultrança del mètode científic (lectura obligatòria: No tan elemental. Cómo ser Sherlock Holmes, de Daniel Tubau, a Ariel). Per què fascina tant que una minúscula taca de melmelada de gerds a la solapa d’una americana permeti a Holmes conèixer el lloc de naixement, la classe social, l’ocupació, les aficions i els moviments durant les darreres 24 hores del seu propietari? Bàsicament perquè està actuant com una màquina. Els poders del detectiu —uns esglaons per damunt dels d’altres fenòmens de la deducció, com Dupin o Poirot— van ser els precursors naturals de les sofisticades tecnologies amb les quals avui es lluita contra el crim. O sigui, tot aparell mecànic necessita un model humà del qual aspira a convertir-se en una versió més productiva, ràpida i eficaç. En certa manera, la ment de Holmes va exercir de model per als equips tècnics de què disposa la tropa de CSI i companyia...\nPerò allà on de debò Conan Doyle es va mostrar avançat al seu temps va ser a l’hora d’entendre que el detectiu del futur, enfrontat a psicosis i paranoies de complexitat creixent, derivades d’un món cada cop més malalt, no podria escapar a addiccions d’alt risc. És un lloc comú afirmar que la fortuna del model hardboliled, exemplificat pels detectius de Dashiell Hammet i Raymond Chandler, inseparables de la violència, la ciutat i el cinisme, instaurà el clixé de l’investigador traumatitzat i alcoholitzat que continua predominant, però Conan Doyle va ser el primer en enganxar el seu personatge a injeccions d’una solució de cocaïna al 7%.\nL’addicció del lector en català pel personatge no va ser pas tan potent. Passada la iniciativa de Literatura Sensacional, el rastre de Holmes i Watson desapareix en la llengua de Pompeu Fabra fins el 1924, amb la traducció del relat L’illa embruixada a la magnífica revista D’Ací i d’Allà. Hi haurà dues aparicions esporàdiques més: la del relat La caixa ratllada, a l’efímera capçalera Llegiu-me (1926), i un volum del l’editorial Iberia que aplegava relats ja editats a la revista Literatura Sensacional (1927).\nAixí ho recorda Martín Berbois en l’edició de Les aventures de Sherlock Holmes. Relats I (Viena) que ha traduït Xavier Zambrano. Tot un desafiament, segons comenta a Quadern: “Potser el problema més gran ha estat modular el to de Holmes segons l’interlocutor a qui s’adreça. És una persona extremament educada (tot un gentleman que cita els clàssics amb solvència), però alhora no amaga el seu disgust davant les persones que no li agraden. Davant aquests interlocutors es mostra suficient, saberut i sarcàstic. Quan parla amb Watson, en canvi, sense deixar de banda la correcció i la seva proverbial suficiència, cal introduir-hi una nota de respecte mutu i d’estima autèntica”.\nEl dibuixant Max va fer les portades de l'editorial Laertes.\nDels principals atractius darrere de la personalitat i els casos del Sherlock Holmes per al lector d’avui, Zambrano apunta: “De la personalitat de Holmes destacaria que és algú que només respecta la intel·ligència pura, també en els seus adversaris. L’aristocràcia i els diners no l’impressionen gens. Això en una societat tan classista com la victoriana el convertia en un personatge molt poc convencional. Dels seus relats destacaria la gran sensació de vivacitat que transmet Conan Doyle. Em sembla un mestre de l’ambientació atmosfèrica. Aquesta atmosfera no està només en els grans elements coneguts de tots (la boira, la riba del Tàmesi…), sinó en la densitat gairebé al·lucinatòria amb què la prosa de Conan Doyle tracta els detalls: la posició d’unes mans, la manera com incideix un llum de gas en els plats d’una taula parada, el somiqueig d’una llar de foc en una nit plujosa”.\nNoves pistes catòdiques\nLes adaptacions del corpus holmesià a ràdio, teatre, còmic, cinema i televisió, així com els préstecs no acreditats o les mutacions estrafolàries, han estat tantes com cèl·lules grises palpiten al cervell del resident del 221B de Baker Street. Tres exemples catòdics especialment rellevants en representen el reciclatge contemporani, el salt generacional i la mutació humorística, respectivament.\nSHERLOCK. La producció de la BBC Sherlock, estrenada el 2010, amb un Holmes 2.0 establert al Londres actual, plantejava un dubte estimulant del qual no pot escapar cap actualització d’un personatge victorià: com interactuaria la màquina humana amb la tecnologia d’última generació? Claudicaria Holmes als seus beneficis o es mantindria analògicament pur? Tot i que el detectiu interpretat per Benedict Cumberbacht compta amb un smartphone i es deixa caure (esporàdicament i amb desgana) pels laboratoris, continua sent una criatura autosuficient gràcies a la seva privilegiada xarxa de connexions neuronals. Enmig de l’edat de silici en la qual s’ha instal·lat el gros de la narrativa televisiva negrocriminal, ell es manté fidel als seus orígens literaris, negant-se a abandonar la raó i l’olfacte com a grans eines d’anàlisi. La seva intuïció roman sobirana sobre qualsevol conclusió de la policia, tot i comptar amb aparells de marcada sofisticació tecnològica. Muntatge, posada en escena i música confereixen la pàtina moderna a una metodologia resolutiva que beu de la tradició.\nSHERLOCK YACK. La universalitat i mal·leabilitat de la criatura creada per Arthur Conan Doyle, i per tant la capacitat d’adaptar els seus esquemes als gustos de qualsevol públic, queda palesa amb la sèrie infantil d’animació Sherlock Yack, creada per la productora Mondo TV a partir de les novel·les de Michel Amelin i la il·lustradora Ruth Christelle, i que va debutar a la televisió francesa el 2011 (a Espanya s’emet pel canal Clan). El protagonista és un iac que, entrenat en una mena de monestir zen per un voltor budista, ara es dedica a resoldre els misteris que tenen lloc en un zoològic, amb una jove anomenada Hermione en funcions de Watson. En lloc del violí toca la gaita, amb resultats calamitosos. Qui ha taponat la trompa de l’elefant? o Qui li va trencar la mà al cangur? són la mena d’enigmes als quals s’enfronta.\nTHE BIG BANG THEORY. El personatge del físic Sheldon Cooper de la sèrie The Big Bang Theory i Sherlock Holmes tenen un bon grapat de concomitàncies, uns patrons innats i d’altres de conductuals al voltant dels quals es construeixen les narratives que protagonitzen, l’una abocada a l’humor i l’altra al misteri. La possessió d’un cervell amb un CI desmesurat i la carència d’emocions bàsiques, unides a l’atròfia dels més elementals mecanismes d’interacció social, els situa més a prop dels robots que de les persones. En tots dos conflueixen traces de sociopatia o trastorn de personalitat antisocial, que els impedeixen tractar la gent amb normalitat. Això es combina amb un acusat egocentrisme (ells, i els seus dictàmens, passen per sobre dels de la resta de mortals, els quals reben mostres de profund menyspreu al més petit senyal de debilitat, error o perplexitat). Cal destacar l’atractiu que el lligam entre disfunció social i competència professional té en el panorama televisiu, il·lustrat, entre d’altres, per personatges com el doctor House —directament inspirat en Holmes— o la inspectora de policia sueca de Bron/Broen.


Gairebé 450 joves participen a l’Encamp Nit - El Periòdic d'Andorra\nGairebé 450 joves participen a l’Encamp Nit\nVan poder gaudir de tornejos de diferents disciplines i jocs varis\nNenes gaudint de la classe de sumba. | Comú d'Encamp\nEncamp va acollir el passat dissabte fins les tres de la matinada la setena edició de l’Encamp Nit, on van participar 448 joves, segons va informar el Comú d’Encamp. Els joves, d’entre 12 i 20 anys van gaudirde diferents activitats esportives i lúdiques sota la premissa de fomentar les relacions socials entre els joves tot impulsant l’activitat esportiva. Durant cinc hores els joves van poder gaudir de tot un seguit d’activitats com els habituals tornejos de futbol 4x4 i de bàsquet 3x3, o els tornejos de jocs multimèdia o d’slots.\nLa classe magistral de dansa va ser de sumba, en aquesta ocasió, a càrrec d’Elena Navarro, d’Areaesport, i es va repetir una activitat que en la darrera edició va tenir molt d’èxit, el taller-competició d’escúter a càrrec d’Ungravity, que a més, va acabar amb una exhibició dels seus riders. Les novetats van ser el taller d’aerografia impartit per l’artista encampadà Marc Vidal, o del ‘Bubble Football’, una activitat que enguany va crear molta expectació i va acabar convertint-se en una de les activitats estrella de la vetllada.\nLes escoles de dansa del país, «van tornar a demostrar amb les seves coreografies que la dansa moderna és un estil de vida per a molts dels nostres joves», segons va explicar en una nota el Comú d’Encamp. També assegura que el cap del departament de Joventut i Esports, Ignasi Vinós, «s’ha mostrat molt satisfet per com s’ha desenvolupat la setena edició d’Encamp Nit, informa l’ANA.


L'agent, que també ha denunciat vexacions homòfobes, ha declarat davant el jutge en el marc de la investigació d'una presumpta trama de corrupció policial\n2 min. Palma 11/11/2016 17:43\n651x366 El diputat i regidor del PP Álvaro Gijón està investigat en aquest cas de presumpta trama de corrupció policial. / ARXIU / ARXIU El diputat i regidor del PP Álvaro Gijón està investigat en aquest cas de presumpta trama de corrupció policial. / ARXIU / ARXIU\nUna agent de la Policia Local de Palma ha declarat aquest divendres davant el jutge que el fillastre del diputat i regidor del PP Álvaro Gijón va rebre un tracte de favor quan va ser detingut el 2013 per un incident amb policies locals, ja que va ser posat en llibertat tot d'una. Aleshores, Gijón era el regidor de Seguretat Ciutadana i, en conseqüència, el màxim responsable del cos de policia.\nAixí ho ha explicat aquesta testimoni durant la seva compareixença davant el titular del Jutjat d'Instrucció número 12 de Palma, Manuel Penalva, en el marc de la investigació d'una presumpta trama de corrupció a la Policia Local, una trama que tindria com a objectiu beneficiar determinats empresaris de l'oci nocturn.\nEn una compareixença que ha durat quasi quatre hores, la testimoni ha ratificat la seva denúncia d'haver sofert vexacions homòfobes per part de companys del cos policial, a més del tracte discriminatori dins el cos, tant en el dia a dia com a l'hora de promocionar-se.\nAixí mateix, l'agent ha declarat al jutge que determinats agents de la Policia Local de Palma s'apropiaven de quantitats de droga que trobaven en els locals d'oci que s'encarregaven d'inspeccionar. Se sospita que una part de la droga la consumien els policies, però que la resta la destinaven a la venda. El mes de febrer, el jutge Penalva va enviar a la presó tres agents acusats d'un delicte de tràfic de drogues.\nL'agent havia estat citada a declarar aquest divendres justament amb dos testimonis més en el marc d'aquestes diligències, en les quals s'investiga la presumpta comissió de delictes contra la salut pública, tràfic d'influències, prevaricació, negociacions prohibides, ús d'informació privilegiada, coaccions, amenaces, extorsió i suborn.\nLa llarga compareixença de l'agent ha obligat a ajornar a la setmana que ve la declaració dels altres dos testimonis.\nBen Amics demana una investigació per presumptes actuacions homòfobes a la Policia Local de Palma


Importància de la festa del diumenge - Arquebisbat de Barcelona\nImportància de la festa del diumenge\nCada any iniciem l’any litúrgic amb el temps d’Advent, que ens prepara per a l’adveniment de Crist en la celebració del Nadal. El Concili Vaticà II diu que “la santa mare Església considera que és un deure per a ella celebrar l’obra de salvació del seu Espòs diví amb un record sagrat, en dies determinats a través de l’any”.\nEl Catecisme de l’Església catòlica destaca la centralitat del misteri de Crist com a realitat bàsica de tota celebració litúrgica. Aquesta centralitat del Crist la viu la comunitat cristiana sobretot el diumenge, anomenat amb tota raó el dia del Senyor, i en la celebració de l’eucaristia dominical. La festa del diumenge és un punt irrenunciable per a l’Església.\n“L’Església –es diu en el Catecisme-, seguint una tradició apostòlica que té l’origen en el mateix dia de la Resurrecció del Crist, celebra el misteri pasqual cada vuit dies. El diumenge és el dia per excel·lència de la celebració litúrgica, en què els fidels s’apleguen perquè, escoltant la Paraula de Déu i participant en l’eucaristia, es recordin de la Passió, la Resurrecció i la Glòria del Senyor Jesús i en donin gràcies a Déu.”\nÉs molt convenient recordar la importància de la festa del diumenge per als cristians. Davant la crisi actual es parla de la necessitat de garantir la competitivitat i reactivar la productivitat. I una de les possibles mesures que corren és la de reformar les disposicions sobre el descans dominical, ampliant les normes per treballar, per exemple en el comerç. En aquest sentit, una vegada més cal dir que existeix el perill d’erosionar encara més la institució del diumenge i que potser hi ha altres mesures més adients per superar la crisi actual.\nÉs raonable que necessitats familiars o exigències d’utilitat pública –pensem en els serveis públics imprescindibles- poden eximir legítimament del repòs dominical. Però han de ser casos excepcionals i, fins i tot en aquests casos, és molt necessari que sigui garantit el dret al descans en un altre dia de la setmana.\nLa incidència negativa de la manca del repòs dominical, especialment sobre la família, aconsella que s’eviti un procés que pugui portar a una total liberalització dels horaris comercials. La raó és que el matrimoni i la família són institucions cabdals per al bé de les persones i de la societat mateixa, i demanen que els esposos i els fills puguin estar junts. És per això que la Constitució espanyola “assegura la protecció social, econòmica i jurídica de la família”.\nLa família necessita unes determinades condicions per formar-se i, sobretot, per estabilitzar-se en termes positius. Una d’aquestes condicions és el temps. Els membres de la família necessiten el temps suficient per conviure i créixer en l’amor i l’ajut mutu. La nostra societat coneix molt bé quina és la importància que té el temps –i especialment el que anomenem temps lliure– per construir la relació interpersonal que dóna sentit a la família.\nPer aquests motius, sempre és bo no oblidar el gran valor que té per a la institució familiar el descans setmanal. I convé que els cristians siguin conscients d’això i actuïn en conseqüència, segons les possibilitats de cadascú. Com també diu el Catecisme de l’Església catòlica, “dintre del respecte a la llibertat religiosa i al bé comú, els cristians tenen el deure de procurar que els diumenges i festes de guardar de l’Església siguin reconeguts com a dies de festa legals”.


Terres del Maestrat tracta a Tírig el turisme com a motor de desenvolupament – Vinaròs News\nTerres del Maestrat tracta a Tírig el turisme com a motor de desenvolupament\nALTRES POBLESTÍRIG 16 setembre, 2020 Vinaròs News\nCanet lo Roig221 Cervera del Maestre36 La Jana135 Rossell116 Sant Jordi190 sant mateu141 Terres del Maestrat: Ànima Interior1 Tírig141 Traiguera115 Vilar de Canes18 Xert82\nNOTA DE PREMSA El renovat saló de plens de Tírig ha acollit aquest matí un nou acte de les Jornades de Sensibilització Turística de...\nEl renovat saló de plens de Tírig ha acollit aquest matí un nou acte de les Jornades de Sensibilització Turística de Terres del Maestrat: Ànima Interior. La trobada, que ha comptat amb les ponències d’una tècnica de gestió turística i un empresari turístic de la zona del Matarraña, ha tingut com a eix el turisme com a motor de desenvolupament socioeconòmic. No han faltat les preguntes i el debat amb els assistents.\nDesprés de la benvinguda realitzada per l’alcalde de Tírig, Juanjo Carreres, i la breu explicació del Pla de Dinamització i Governança Turística a càrrec del president de l’Associació Terres del Maestrat, Kevin Salvador, s’han pogut escoltar les ponències de dos experts del sector turístic arribats des de la comarca aragonesa del Matarraña. Així, Eli Diez Urquizu, tècnica de gestió turística en el Consell Comarcal del Matarraña, ha destacat que “el destí el creen les persones” recalcant la importància dels valors com a eix del desenvolupament turístic. Per a Diez, és bàsic treballar amb il·lusió. A més, ha insistit en la idea que és l’oferta la que ha de determinar la demanda i no a l’inrevés.\nPer part seua, l’empresari turístic Javier Moragrega Julián ha recalcat “l’oportunitat” per al turisme d’interior que suposa la crisi de la Covid-19. També ha ressaltat la importància primordial de l’amor pel territori i la necessitat d’adaptar-se i reinventar-se contínuament en aquest sector. Com a exemple ha posat la seua aposta pel turisme gastronòmic de la tòfona, el fesol i la galera. Així mateix, entre altres coses, ha insistit en la necessitat de col·laboració entre les empreses privades i l’administració pública.\nLes Jornades de Sensibilització continuaran el 23 de setembre a la Font de la Salut de Traiguera. Allí es debatrà la importància del màrqueting i la comunicació per a les destinacions turístiques. Gerson Beltran, expert en ludificació, Big Data i geolocalització i Lucas Aisa, consultor en màrqueting digital seran els ponents. Les jornades finalitzaran a l’auditori de Sant Mateu el 30 de setembre amb un dia dedicat a la gastronomia com a producte i experiència turística. La trobada comptarà amb Carmen Urbano, Directora General de Promoció i Innovació Agroalimentària del Govern d’Aragó i Evarist Caselles, director de Turisme València.\nLes Jornades de Sensibilització Turística formen part del Pla de Dinamització i Governança Turística Terres del Maestrat que compta amb el suport de Turisme Comunitat Valenciana, el Patronat Provincial de Turisme i integra als municipis de Canet lo Roig, Cervera del Maestre, La Jana, Rossell, Sant Jordi, Sant Mateu, Tírig, Traiguera, Vilar de Canes i Xert.


BLOG DEL BIC (CLR*CDR) 2002 - VISQUEM LA INDEPENDÈNCIA: Per assolir-la sols ens calen tres coses: L’Anhel, una estelada i el “PROU” definitiu. CLR*CDR/BIC: Reafirmar el 1r d’octubre, completar la DUI, assegurar el català. - Pàgina 262\nLa nostra lluita no s’atura. És una lluita honrosa, és una tasca digne! Refer el país, recuperar el país … alliberar-lo, edificar-lo a la manera catalana, de casa .. vaja! Alguns diran que es una tasca igual que arreu i jo els diré que sí i que per tant que siau, que vagin arreu a\nDrets de la prostituta catalana. Els drets laborals i humans de les prostitutes catalanes -les putes que viuen i treballen a Catalunya- han de ser, són! els mateixos drets que corresponen a totes les persones, sigui quin sigui els seu ofici, perquè les prostitutes són persones humanes com tu i com jo. Alguns d’aquests drets\nHem perdut la batalla de l’Estatut. Ara ja estem en el «salvi’s qui pugui». Cada dia que obres el diari apareixen més retallades. Les rebaixes s’han desbocat. Un cop assegurada la rebaixa del Concert Solidari i de la Nació expressada sense subterfugis tot el pitjor és possible. PSC-PSOE i PP porten de nou el timó\nQuan els de dalt caguen o s’escagarrinen … Pròleg: Quan els de dalt caguen o s’escagarrinen … Quan els de dalt s’instal·len en els beneficis que els dona el poder … Quan els de dalt s’obliden del propi país i s’avoquen al partit pel partit, o al poder pel poder … Argumentacions: El poble que\nAvui, dijous a les 7, a Terrassa: Conferència de Santiago Espot. Dins el cicle de conferències "Camins de Sobirania" fetes aquests dies a bona part del territori del Principat. Santiago Espot presentarà el Pla per la Independència el 2014. Veure lloc i més detalls a www.catalunyaaccio.org. ————————- Respostes i enganys. Segons algun dels, entre cometes, portantveus,\nRoma eterna, Catalunya mil.lenària. Quan hom surt de la pròpia terra, i mès quan aquesta pròpia terra és la terra catalana, encara avui a primeries del segle XI, hom se sent alliberat enganyosament de la lluita contìnua a que estem abocats els catalans per salvar la nostra identitat i la nostra pàtria, sobretot de les\nA la manifestació molta gent ens va felicitar per aquesta pancarta que veieu en la fotografia i ens van preguntar d’on era, d’on havia sortit. Doncs és la pancarta de Catalunya Acció (www.catalunyaaccio.org) que té relació directa amb el Pla Independència 2014 que anem presentant a les conferències que fem per diverses poblacions del país. El primer\nLa foto adjunta és de la manifestació del 28-F’2006. Idees clares: "A Catalunya Acció quan parlem de Catalunya estem parlant de Països Catalans. Mai ens oblidem de cap dels nostres!" Josep Castany, Director General. ——————————————————————– S’acosta el dia "I" O sigui que era veritat: que som molts més dels quen han volgut fer creure. Ara serem imparables.\nTres motius de reflexió davant la manifestació del 18-F’06 i davant de tota manifestació que pretengui fer sortir el nostre Poble al carrer: 1r – Tota manifestació amb un lema indefinit, a la curta i a la llarga, és manipulada, apropiada i esbiaixada en contra dels seus objectius inicials per tots aquells que enlloc de\n"La gent del BIC, Berguedans per la Independència de Catalunya, destacament de Catalunya Acció, no espera què pot fer Catalunya Acció per ells. Al contrari, ells no paren de pensar què poden fer per Catalunya Acció que és el mateix que dir que què poden fer per la independència de Catalunya. …. no us preocupeu, que segur\nA la pancarta que us adjunto podeu veure-hi les estelades de dues de les columnes que caminen cap a la Independència el 2014. Tots som necessaris en aquesta moguda, tots els colors de la senyera, àdhuc els terços estrangers com els que porten la tercera bandera, el terç de Sardenya. Tots ells en defensa de\nPer riure i no plorar entre batalla i batalla ! ——————————————————————————————– La cadira 18/agost/2005 Aquest objecte tan apreciatper a molts és una obsessió,aguanta popes de disbaratquan ja no queda més solució. La cadira pot amb totllufes i pets pudents,polítics incompetentsi funcionaris repel·lents. Aquest utensili tant sagratsosté les formes del mercat;unes són una veritable preciositat,d’altres, un\nOn era Catalunya Acció? -On hi havia la seva pancarta! Quina pancarta? -Mireu aquesta foto adjunta extreta del Diari "El Punt": "Catalonia the next state of Europe" "Catalunya el proper estat d’Europa" Resposta: Diu i escriu en Ramon Aytés en el seu Bloc de Vilaweb "La puta i la Ramoneta" parlant de la manifestació: " perquè\nA la manifestació, Catalunya Acció hi va ser i portava la pancarta que veieu en aquesta foto "Catalonia the next state in Europe" que vol dir: "Catalunya el proper estat d’Europa". Aquesta pancarta està destinada a internacionalitzar el conflicte i no duia cap indicador que la relacionés amb Catalunya Acció. L’organització va deixar anar que


海外房產 西班牙 Catalonia Sant Quirze del Vallès 120052236327\nDetails:- A la zona residencial de les Fonts i, a tan sols 15 minuts a peu l'estació de FGC, es troba aquesta bonica casa, amb una superfície construïda de 143m2 i distribuïda en dues plantes. Aquesta casa està preparada per viure 2 famílies, a l'haver habitatges independents.\nEntrant per l'entrada principal, a la dreta, ens trobem amb un ampli espai conformat pel saló-menjador, on és evident els finestrals que deixen penetrar la llum natural. Seguint el nostre recorregut, ens trobem amb la cuina, que disposa de sortida a un pati on podem gaudir de la seva zona de barbacoa. Aquesta zona de la casa disposa d'un lavabo complet que dóna servei a aquesta planta. Finalment, trobem dues habitacions, una d'elles doble amb molta llum natural.\nA la planta superior, ens trobem amb un altre gran saló menjador que ens porta a una cuina completament equipada i que ens condueix a una gran terrassa amb vistes, també disposa de barbacoa. En aquesta planta s'ubiquen tres habitacions, una de les habitacions d'aquesta planta és doble. Per última, hi ha un bany que els dóna servei.\nCasa en excel · lent ubicació, zona molt tranquil · la i amb molta privacitat. A 15 minuts a peu ens trobem amb tots els serveis necessaris que es poguessin desitjar. Des farmàcies, escoles, restaurants i supermercats. El transport públic trobem els Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (Les Fonts, Línia S2) i amb diferents línies d'autobusos (L4, L10, B8, N61 i N64) que comuniquen amb les poblacions més properes. Les Fonts de Sant Quirze és una de les zones més privilegiades a l'estar envoltada de boscos i naturalesa i millor comunicades de Catalunya amb fàcils accessos a les autopistes C58, AP7 i els túnels de Vallvidrera. Limita amb els municipis de Sabadell, Rubí, Terrassa, Sant Cugat del Vallès. Probablement no existeixi en tota la zona metropolitana un lloc que tingui una millor qualitat de vida - preu.\n房屋面積 1,539.25 sq ft (大約)


Els treballadors municipals de Malgrat porten al Ple la protesta contra les retallades - tres60.cat\nAl voltant d’una cinquantena de treballadors públics de l’Ajuntament de Malgrat de Mar han escenificat una protesta silenciosa contra les retallades aquest dijous al vespre durant la celebració del Ple ordinari del mes d’agost.\nEl portaveu comarcal del sector públic d’UGT al Maresme i treballador municipal del consistori malgratenc, Jaume Marquès, ha explicat que les retallades que s’estan aplicant “afecten a tothom, treballadors del sector públic i privat”. Marquès també ha confirmat que els representants dels treballadors municipals de Malgrat es troben en un procés de negociació amb el consistori però ha no ha volgut confirmar si l’Ajuntament els dóna suport a nivell polític.\nEl grup de treballadors municipals han aprofitat el torn de precs i preguntes per exposar les seves reivindicacions i llegir un manifest. Tots els grups municipals han volgut contestar als treballadors. ERC, d’una banda, ha criticat la política de retallades de Rajoy i ha tornat a reivindicar la independència mentre que el grup municipal de CiU ha recordat que la situació actual és fruit de la mala gestió dels darrers anys. Per la seva banda el PP ha reconegut que les retallades “no són justes” però les ha justificat per la situació actual de l’economia, que és “deficitària”. Finalment l’alcaldessa Conxita Campoy ha dit que si troba suports en altres Ajuntaments es declararà “en rebeldia” i abonarà la paga extra de nadal dels treballadors municipals en contra del que ha disposat el govern central.\n30 de July de 2011 Inauguren l’oficina d’atenció ciutadana de la Policia Local i els Mossos d’Esquadra a Calella\n27 de January de 2021 [ÀUDIO] Podcast notícies del Maresme del dimecres 27/01/2021\n28 de January de 2013 Dimarts amb temps estable i assolellat a tot el Maresme\nNoticia anterior Noticia anterior La casa Puig i Cadafalch ja és propietat de l’Ajuntament d’Argentona\nNotícia següent Notícia següent Els treballadors de Renfe fan vaga aquest divendres per protestar contra la liberalització del sector


Tals entitats, tal país – econacionalitarisme\nTals entitats, tal país\neconacionalitarisme febrer 28, 2013 Democràcia i drets humans,Intolerable\nDesprés d’uns quants anys recollint el tarannà quotidià del Centre Unesco de Catalunya, penso que ja ha arribat el moment de plantejar els trets bàsics que ha donat de si l’anàlisi consegüent. La motivació principal per fer-ho ha estat copçar com respira l’associacionisme del nostres temps, des d’una perspectiva externa però propera alhora. És veritat que es pot objectar que el Centre ha estat una entitat extrema en molts dels seus trets distintius, tanmateix penso que moltes altres associacions s’hi poden veure parcialment reflectides.\nCom advertiment previ vull deixar clar que durant tota la seva singladura, el Centre Unesco ha desenvolupat una tasca ben important per a l’evolució del nostre país en diferents temàtiques, fins i tot constituint l’única entitat de referència en algunes d’elles. Evidentment això no hauria estat possible sense una bona colla de vàlids professionals que l’han fet possible. Però la meva anàlisi no va per aquí, el que m’ha interessat és l’organització de l’entitat: democràcia interna, coherència ideològica, mètodes de funcionar, governança…\nPer començar, el que em vaig anar trobant era realment esfereïdor per a una entitat amb un gruix ideològic tan potent. Una estructura de federació, quan no ho era, amb una junta composada per representant de diverses entitats afins, amb l’extensió d’una suposada “assemblea” que torna a repetir procedència de les persones que la formen; una entitat sense cap soci, totalment depenent econòmicament de les administracions, especialment de la Generalitat de Catalunya -amb importants aportacions garantides durant massa anys-; un encara president honorari, fundador i director del Centre durant 18 anys. En fi, un bon llast per arribar a ser una associació amb uns mínims democràtics.\nQuant a la gestió, com difícilment podia ser d’una altra forma amb aquells precedents, he detectat múltiples i marcats dèficits que són poc compatibles amb l’ambiciós corpus ideològic que teòricament assumia l’entitat. Una diferència molt important en les retribucions dels diferents treballadors; ocultació dels comptes de l’entitat, incloent-hi els balanços anuals; menysteniment dels representants dels treballadors, negant-los informació reiteradament; despropòsit en la gestió econòmica i de personal per part del darrer director; deixadesa de la junta en les seves obligacions de seguiment i supervisió del funcionament de l’organització i de la direcció, especialment en el darrer any de vida de l’entitat, són els trets principals que, juntament amb l’incompliment de les obligacions per part de la Generalitat, han contribuït a dur aquesta entitat de referència a la fallida final.\nI, pel que fa a la liquidació del Centre, l’absència de transparència i compromís ferm -res s’ha fet per escrit-, la simulació de que tot estava sota control quan tot estava caient a trossos, la prepotència i l’elitisme que ha impedit una solució col·lectiva i coresponsabilitzada amb la plantilla; la rebaixa progressiva de les indemnitzacions promeses als treballadors (30, 20, 12 fins al 9,5 dies per any); mètodes de neoliberalisme de manual per a l’acomiadament dels treballadors, com ara la negativa a una negociació decent; o l’incompliment dels acords de conciliació i de les sentències judicials.\nTot plegat m’inspira unes quantes qüestions, com ara: la conveniència ètica de sostenir amb diner públic entitats d’aquestes característiques, o on hem de situar el biaix màxim entre la teoria i la pràctica en les organitzacions, o quina és la seva representativitat real, o quin tipus de societat és la que engendra associacions amb aquest tipus de pràctiques.\nSense voler estendre’m més, el meu parer és que cal concloure que, com hem vist, les estructures i la gestió del Centre Unesco s’han assemblat i s’assemblen més a una empresa capitalista -de la gamma baixa, m’atreviria a afegir- que no pas al que hauria de ser una entitat sense ànim de lucre finançada per fons públics.\nFins aquí, la meva percepció d’una de les entitats catalanes més importants, que deixà les seves activitats a principis d’octubre de l’any passat. I que, per cert, poca gent ha trobat a faltar. Tot un avís per a navegants.\nAnterior El residu ja ha madurat


Ciberseguretat - Infordisa\nSeguretat informàtica basada en la millora continua PDCA\n/ Planificació i estratègia (Plan)\nFase inicial centrada en l’anàlisi de les necessitats de l’empresa i els objectius a assolir.\n/ Serveis gestionats (Do)\nServei i seguiment permanents pensats com a mirall d’ecosistemes crítics i ininterromputs.\nDefinició de les accions de millora que resulten de les fases Plan, Do i Check anteriors.\n/ Auditories (Check)\nComprovació de l’estat del sistema per garantir la vigència i fiabilitat de les mesures adoptades.\nCiberseguretat basada en la millora continua\nLa Ciberseguretat és un procés viu, proactiu i en constant adaptació als canvis de les TIC, és per això, que el catàleg de serveis que posem a disposició dels nostres clients estan desenvolupats dins d’un model de millora continua: PDCA – Plan Do Check Act.\nEl SOC (Security Operations Center) d’Infordisa és el departament dedicat exclusivament a garantir la Disponibilitat, Confidencialitat i Integritat de les Sistemes d’Informació dels nostres clients. Amb personal especialista dedicat a la ciberseguretat, en constant vigilància i supervisió de tot tipus d’entorns IT crítics.\nAllò que no es defineix no es pot mesurar. Allò que no es mesura, no es pot millorar. Allò que no es millora, es degrada sempre.\nPerquè a Infordisa?\nTreballem contínuament per garantir la confidencialitat, disponibilitat i integritat dels actius\nTenim una llarga trajectòria en serveis de valor i gestió d’infraestructures crítiques\nApostem per les millors eines en ciberseguretat\nEl nostre equip està especialitzat i altament qualificat


Nou DNI electrònic: més segur i amb tecnologia NFC | TINET - Tarragona Internet\nEl llançament del nou DNIe 3.0 es realitza a Lleida com a ciutat pilot i s'implantarà progressivament a la resta de l'estat\nEl ministre de l'Interior, Jorge Fernández Díaz, ha presentat aquest dilluns a Lleida el nou DNI electrònic 3.0 que, a més d'incorporar un xip certificat com a dispositiu segur -de major capacitat i velocitat-, permet la transmissió de dades via NFC (Transmissió de Dades per Contacte) i radiofreqüència. També inclou noves mesures de seguretat i dota a la signatura electrònica de la mateixa validesa jurídica que la signatura manuscrita.\nRedacció TINET. El llançament del nou DNIe 3.0 es realitza a Lleida com a ciutat pilot i la seva implantació s'estendrà progressivament a la resta del territori espanyol. El primer exemplar expedit ha estat per la nedadora olímpica catalana Mireia Belmonte. Durant aquest acte s'ha presentat també el nou Passaport 3.0, que ja s'està emetent a tot Espanya i que igualment està dotat d'un xip de major capacitat i velocitat; un nou paper de seguretat, components hologràfics renovats; tactocel i altres mesures de seguretat invisibles.\nEntre les principals característiques del nou Document Nacional d'Identitat es troba un xip més ràpid, amb més capacitat i certificat com a dispositiu segur de creació de signatura electrònica reconeguda, dotant-lo de la mateixa validesa jurídica que la signatura manuscrita. A causa de les seves noves capacitats tècniques, el DNI 3.0 podrà ser usat com a document de viatge electrònic. Així mateix, permetrà la comunicació amb smartphones a través d'una antena de radiofreqüència i via NFC.\nDNI amb tecnologia de lectura sense contacte\nConscients de la necessitat no només d'implementar un instrument d'elevada seguretat, sinó també de millorar i apropar als ciutadans la seva usabilitat, la Direcció General de la Policia difondrà des de la seva pàgina web i canals en xarxes socials la informació necessària per a la seva instal·lació i maneig de forma clara i senzilla. A més, s'estendrà la vigència dels dos certificats d'identificació i signatura, i es permetrà la lectura sense PIN del certificat d'identificació, el que evitarà la introducció repetida del nombre PIN en les transaccions i el bloqueig del PIN per introducció incorrecta del mateix.\nDins d'aquest primer conjunt de mesures de l'impuls del nou DNIe, la Policia Nacional reforçarà el servei de denúncies de fets delictius que presta actualment a través de la seva pàgina web (www.policia.es), de tal manera que no serà necessari que el ciutadà es desplaci físicament a la comissaria per ratificar i signar la denúncia.\nPer facilitar l'ús del DNIe en smartphones i tablets, s'ha incorporat tecnologia de lectura sense contacte (NFC) en la targeta del DNI 3.0, que permetrà la lectura del mateix aproximant al terminal. Els usos més immediats de la plataforma de serveis associats al DNIe 3.0 es dirigeixen a fer diferents aplicacions per a mòbils, les conegudes apps, amb el concepte d'autoritzacions. Per exemple: autorització a terceres persones per recollir paquets que arriben per correu o per serveis de missatgeria; per a col·legis, autorització a excursions dels nens o per signar notes; recollides de medicaments a les farmàcies, quan hi ha la recepta electrònica, i el malalt no pot retirar; o la signatura segura de correus electrònics.\nEl nou Passaport 3.0, que ja s'està emetent a tot Espanya, està dotat d'un xip de major capacitat i velocitat; un nou paper de seguretat, components hologràfics renovats; tactocel i altres mesures de seguretat invisibles. A més, el titular del passaport podrà deixar a la base de dades de passaports un punt de contacte, telèfon o correu electrònic, perquè en cas d'emergència fora del territori espanyol es pugui avisar algú del seu entorn.\nMinisteri de l'Interior - Govern d'Espanya


CLASSE DE 4 ANYS: de desembre 2012\nSortim al carrer per desitjar-vos unes Bones Festes i un Feliç 2013!\nBones vacances a tota la família!\nPublicat per mestres d'infantil a 22:10 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats complementàries, Festes\nJa som experts en fer trufes.\nEns rentam les mans, ens arromengam, feim grupets i mentre anem cantant una cançoneta rodem amb les mans fins que ens surt una bolleta ben rodoneta, una trufeta!\nDeliciosa, exquisita, ... mmm!\nPer si us animau a fer-ne, aquí teniu els ingredients que necessitareu:\n1 paquet de xocolata sense llet (especial postres), de 200 grams\n1 paquet de xocolata amb llet, de 150 grams\nun pot de llet condensada petit, de 370 grams\nLa recepta és ben senzilla. Primer es fon el xocolata a bany maria i després, quan es treu del foc, s'hi afegeix la llet condensada. Es ben remena i es deixa refredar. Queda una massa ben forta. Llavonces ja està a punt per fer les trufes.\nEtiquetes de comentaris: Cuina, Festes\nEns agraden molts els contes i aquests dies hem pogut fixar-nos en molts tipus de cases. Segons on vivim, el temps que fa, el material que tenim, ... podem construir la nostra casa d'una manera o una altra.\nA ca nostra esteim amb la nostra família, ens sentim bé, tenim tot el que necessitam, ens sentim protegits, estimats, segurs, ...\nI hem pensat que podia ser una bona idea dibuixar una casa, la seva, la imaginària, per fer la nostra postal de Nadal.\nPublicat per mestres d'infantil a 22:00 Cap comentari:\nPreparem l'Àlbum amb les "feinetes" que hem fet durant tot el trimestre. Com a portada hem pensat dibuixar LA TERRA.\nHem vist i llegit contes de diferens païssos, hem mirat la bolla del món i hem cercat on és: Equador, París, Anglaterrra, la Xina, Migjorn, ...\nLes seves representacions són ben artístiques, creen formes, contorns i els omplen de colors.\nSi els escoltem ens sorprèn la seva curiositat i la capacitat de recordar diferents llocs que en algun moment han sentit, vist o imaginat. I és que als infants els és molt fàcil deixar-se anar i fer una viatge pel món.\nPublicat per mestres d'infantil a 21:58 Cap comentari:\nPer Nadal, Estrelles\nAquest primer dimecres de desembre hem canviat la proposta setmanal de Tallers i tothom ha decorat l'escola amb ESTRELLES.\nNadal ja s'atraca i la idea era ambientar una mica l'escola. A cada taller es feia un tipus d'estrelles i s'oferia un tipus de material, papers, cartons, llanes, botons, ... Entre tots i totes han sortit una gran varietat d'estrelles.\nA més a més, al taller que es feia a la classe de 4 anys hem tingut la col·laboració i ajuda d'en Josep, el pare d'en Marc.\nJa ho sabeu, sempre que volgueu esteis tots i totes convidats a participar, siguin tallers, activitats d'aula, hort, cuina... El que us faci il·lusió i us vengui de gust. A l'escola tenim les Portes Obertes i us brindem aquestes oportunitats.\nGràcies una altra vegada, Josep.


Denuncien que l'alcalde de la Llosa ofereix treball a canvi de vots - À Punt\nDenuncien que l'alcalde de la Llosa ofereix treball a canvi de vots\nEl PSPV alerta de l'increment del cens electoral amb persones de fora del poble a canvi de treball.\nFaçana de l'Ajuntament de la Llosa / @AjLaLlosa\n05 de febrer 2019 - 20:05\nEl portaveu municipal del PSPV-PSOE a la Llosa, Ricardo Casals, ha denunciat que en els últims sis mesos l'alcalde de la localitat de la Plana Baixa, Ximo Llopis (PP), ha incrementat el cens electoral "empadronant persones de fora del poble a canvi de treball".\nAixí mateix, Casals ha recordat que aquest pràctica ja la va utilitzar en les eleccions de 2011 i 2015. "És una cosa que tothom coneix al poble i que l'alcalde practica amb total impunitat, posant de manifest novament amb els seus fets que no respecta les normes de la democràcia", ha assegurat.\nSegons el portaveu socialista, es dona la circumstància, a més, que "hi ha persones que resideixen a la Llosa, que volen empadronar-se i no poden fer-ho perquè l'alcalde els nega aquest dret constitucional".\nEl portaveu socialista ha denunciat que Llopis "només tramita els empadronaments dels qui té la seguretat que el votaran i paralitza i deixa sense tramitar els d'aquells veïns que sospita que no són votants del PP".


Apartament en venda in Torrox, Ref.: 223 - Menyber\n223 Puerto Narixa és un nou complex residencial a Torrox de 136000 euros\nEssense de Puerto Narixa és un complex residencial de qualitat, sostenible i innovador, pensat per viure com sempre has somiat, al sud d'Espanya.\nHi ha una millor manera de fer, trobar...\nEn un excepcional entorn de Puerto Narixa, amb més de 624.000 m2 de jardins, es tracta d'un innovador concepte residencial on podràs gaudir de la natura i de l'esport i tenir la qualitat de vida que sempre has desitjat.\nUN HABITATGE PER AL FUTUR\nEssense de Puerto Narixa és un complex residencial d'habitatges d'alta qualitat, ampli i lluminós amb magnífiques terrasses i espectaculars vistes al Mediterrani integrats en jardins privats amb piscina, gimnàs i celler.\nUn projecte únic pensat i pensat per a aquells que busquen una vida familiar, per practicar esport, el sol i la natura. Una comunitat que aglutina tradició, sostenibilitat i urbanitat.\nZONES COMUNES NOTABLES\nLa nostra proposta també inclou una superfície de 624000m2 on es realitzen tot tipus d'activitats relacionades amb l'esport i la natura. Vinyes, jardins efímers, jardins comunitaris ecològics, zona esportiva, rutes de Running, cicloturisme o simplement caminant. Excepcionals instal·lacions privades que inclouen una piscina infinita amb bar gastro. Zona Zen, Wine Bar comunitari, gimnàs amb vistes al mar, caixa d'Ecomerce.......\nUna proposta única a la Costa del sol, pensada perquè puguis gaudir de la vida que has somiat al sud d'Espanya.\nL'ESSENTIMENT D'UNA VIDA SOSTENIBLE\nTenim un fort compromís amb el món en què vivim, amb la natura i el medi ambient, que ens obliga a treballar per reduir l'impacte al medi ambient de les nostres llars, buscant el màxim confort i salut per als que hi viuen, compromís garantit per la Certificat BREEAM d'habitatges construïts de manera sostenible.\nSens dubte, la millor opció possible a la Costa del sol est.\n223 Qualificació energètica\n223 Situació i Entorn\nAPARTAMENT EL MORCHE PROP DE LA PLATJA AMB DOS...\nApartament El Morche de 2 dormitoris, 2n pis, amb gran saló menjador, cuina,...\nVenda nou apartament a Torrox amb 137 metres quadrats, saló menjador de 40 metres...\nAPARTAMENT DE TRES HABITACIONS AL CENTRE DE NE...\nEn una zona de vianants, cinc minuts a peu del balcó d'Europa i a 200 m de la...


'Comptant amb:' Anna Duggar acaba de confirmar el que es deu a Duggar a continuació - Entreteniment | Maig 2021\n'Comptant amb:' Anna Duggar acaba de confirmar el que es deu a Duggar a continuació\nLa família Duggar és una de les famílies més grans dels Estats Units. I amb això, mai no hi ha novetats entre els 19 fills de Michelle i Jim Bob Duggar. Fa poques setmanes, hi havia cinc dones de Duggar que esperaven nadons. Ara que Jessa Duggar ha donat a llum, han estat fins a quatre i Anna Duggar només ha explicat als seguidors l’ordre en què les dones tindran els seus fills.\nJessa Duggar, a l'esquerra, acaba de donar a llum el seu tercer fill. L’alegria Anna Duggar, segona de la dreta, arribarà al novembre. | Ida Mae Astute / ABC a través de Getty Images\nCinc dones Duggar han fet anuncis d’embaràs enguany\nJessa Duggar va ser la primera Duggar a anunciar un embaràs el 2019. El gener, va arribar a Instagram per publicar una foto de família adorable amb el seu marit, Ben Seewald, i els seus dos nois, Spurgeon i Henry. Duggar va mantenir el gènere privat del nadó de la seva família, tot i que ella i el seu marit sabien el que tenien. Poc després, es va convertir en el centre del nadó a la família de Duggar: Anna Duggar, Kendra Caldwell, Joy Duggar i Lauren Swanson van anunciar els embarassos a les poques setmanes. Els aficionats es van apoderar i hi haurà molts membres de la família nous afegits a la tripulació de Duggar durant els propers mesos.\nmichie i grèvol\nJessa Duggar acaba de parir el seu tercer fill\nJessa Duggar va ser la primera de les cinc dones que va donar a llum. Ella i Ben Seewald van acollir a una nena a finals de maig; la seva filla va arribar ben aviat, per la qual cosa va ser una sorpresa per als dos (els dos fills havien arribat amb cinc dies de retard). Estaven encantats de donar la benvinguda a una noia, ja que hi ha tants nois a la família Duggar, i Jessa ja en tenia dos. Jessa es va convertir en la segona filla de Duggar per acollir una nena, darrere de Jinger Duggar, que va acollir la seva filla l'estiu passat. Fins ara, Jessa, Jinger i Joy només havien tingut nois.\nAnna Duggar acaba de deixar clar que Kendra Caldwell haurà de venir\nFa uns dies, Anna Duggar va publicar una foto de les cinc dones embarassades de Duggar, que la família va fer a Setmana Santa. Ara que Jessa Duggar ha tingut el seu nadó, els fanàtics han intentat endevinar l’ordre en què les quatre dones restants acolliran als seus fills. 'Està bé, aquí és la meva alegre [sic] lol Jessa, Joy Anna, Lauren, Kendra, Anna és la línia de lliurament', va escriure un fan. 'Sembla que Joy Anna es troba al costat, o bé Anna o Lauren ... l'última és Kendra ...' Un altre fan sospitava. Anna Duggar va comentar la foto per netejar l’aire. 'Kendra, Joy, Lauren i jo hem de ser últims', va escriure. Kendra Caldwell està casada amb Joseph Duggar, i Lauren Swanson està casada amb Josiah Duggar.\nÉs possible que les dones no donessin a llum en aquest ordre exacte, depenent de si són d’hora o tard\nPer descomptat, les dates de venciment no garanteixen la primera arribada del nadó. Segons Anna, les quatre dones tenen lloc al novembre, cosa que vol dir que si alguns nadons arriben ben d’hora i d’altres arriben tard, les mares-filles poden acollir fora els seus fills. Independentment de qui doni llum, el novembre hauria de ser un mes emocionant per a la família Duggar.\ntro llamp negre\nChuck Todd College\nCom funcionen els espectacles judicials?\ntom austen alexandra park\nsignes d’un cos sa


La programació dóna més competitivitat - Endepro\nLa programació dóna més competitivitat\nAntoni Cañete és secretari general de PIMEC. També és enginyer industrial per la UPC i ha exercit com a professor col·laborador a la UPC, UAB i UB, a més de diferents institucions com la Cambra de Comerç de Barcelona i la Fundació Bosch i Gimpera.\nVostè és enginyer industrial. Què el va portar a fer aquesta carrera?\nLa veritat és que estava desenvolupant estudis tant acadèmics com de Formació Professional en secundària. I com que em sentia identificat amb l’FP em vaig posar a estudiar. I havent fet l’especialitat en el perfil elèctric, l’enginyeria em donava un perfil industrial en aquest àmbit. També ho vaig fer perquè sempre m’ha preocupat la tècnica i la possibilitat de transformar coses, i tant l’FP com en l’enginyeria era possible. Tot i això, molta gent que em coneix es pensa que sóc economista o que he estudiat dret.\nQuin poder tenen l’enginyeria i el software a l’hora de transformar les coses?\nLes coses triomfen i tenen un alt nivell de competitivitat si estan procedimentades. I el software ho permet. Tenim una economia molt establerta, i en això els alemanys tenen molt avantatge perquè ho tenen tot molt procedimentat. I l’enginyeria i el software té, com a cosa bona, que t’obliguen a estructurar les coses. I de fet, és una cosa que també es nota quan s’està davant d’un enginyer respecte a altres perfils.\nFins a quin punt és important tenir-ho tot molt organitzat i programat?\nDes del meu punt de vista, el 80% de les coses que fas es poden planificar, encara que després la realitat obliga a adaptar-ho segons les circumstàncies. I aquí el software és important perquè et permet fer tot això: programar i adaptar. I a més, si ho tens programat, vol dir que hi has dedicat un temps a pensar i això permet prioritzar les coses.\nQuina importància té deixar-ho a professionals?\nSempre és bo que estigui en mans d’una persona que sigui capaç de sistematitzar qualsevol acció. Si requereix que entri A, B, C, D i E, els enginyers ho tenim més per mà. En l’àmbit institucional, per exemple, noto que a l’hora d’afrontar la resolució dels problemes, les anàlisis que fa un enginyer són diferents dels d’un altre perfil. Un enginyer és qui davant d’un problema farà una anàlisi i serà capaç de trobar-hi la solució. I això que pot semblar una ximpleria és molt important.\nQuina incidència té la innovació i el software en la competitivitat de la indústria?\nTota. I quan dic tot, vull dir que qualsevol empresa que no sigui capaç d’analitzar, planificar i veure els errors, no serà capaç de contemplar els canvis. I avui en dia, has de tenir-los molt estructurats i si no hi pares atenció, a vegades, quan arribis al cap de la taula, ja hauràs arribat tard. Crec que és molt important el fet de tenir tots els paràmetres ben controlats, i amb el software és molt més fàcil.\nRecentment s’ha aprovat la llei de contractes del sector públic en la qual PIMEC hi ha incidit notablement. Quina importància hi té la innovació?\nEn els concursos, en la valoració de les ofertes, ja no és tan important el preu, sinó que es valora la innovació. I una de les coses que de la contractació pública és que és un element tractor perquè la innovació sigui valorada. Per això és important que les empreses tinguin una visió estratègica de la innovació, i evidentment la programació hi ajuda.\nVostè també és professor de cicles formatius i universitari. Què es fa per incentivar la innovació des de la formació?\nLa formació necessita canvis molt importants. I el primer és donar resposta a les necessitats del sector productiu. Sembla mentida que amb l’atur que hi ha, s’estiguin buscant determinats perfils professionals que no es troben. També cal més flexibilitat en la formació professional i la universitat perquè es pugui adaptar als canvis a la velocitat que requereix l’empresa.\nCom poden incidir en la innovació els nous professionals?\nSi la persona està realment preparada, té totes les possibilitats per poder ajudar l’empresa a innovar. I també cal més transferència de coneixement de la universitat cap a l’empresa. No pot ser que es doni molta importància a les publicacions i no a això. Cal valorar més la transferència tecnològica.


Ecodiari: L'eruga del boix comença a expandir-se als Ports\nAguaita.cat | Actualitzat el 02/11/2020 a les 10:23h\nLa presència de papallona defoliadora del boix comença a créixer al Parc Natural dels Ports i a la forest de les Terres de l'Ebre. És una espècie invasora detectada a Europa el 2008 i a Catalunya el 2014. Va aparèixer al Baix Ebre i al Montsià a la primavera de l'any passat i ja se'n van trobar exemplars als Ports, a la tardor.\nA les estacions de control, com la que s'ha instal·lat al Port, es pengen trampes de feromones sexuals als arbres pròxims als boixos on queden atrapats els exemplars de papallona del boix (Cydalima Perspectalis). Els últims mesos se n'han capturat uns 20 exemplars, de juliol a setembre. L'estiu passat no se'n va trobar cap a les trampes d'esta estació però al setembre i l'octubre en van aparèixer 6 exemplars.\nEnguany els danys en algunes de les boixedes ja són evidents, com ha explicat el tècnic de Parc Natural dels Ports, Joan Mestre. "L'afectació ja és una mica més gran però no és com en altres zones de Catalunya on es veuen danys importants a les boixedes. De moment, són poques però la previsió és que en un futur vaja a més", ha assenyalat Mestre.\nEsta espècie invasora va matant l'arbust molt a poc a poc. L'eruga s'alimenta de les fulles i quan les acaba, rosega l'escorça. Mestre ha apuntat que el boix té "certa capacitat de rebrotar" però si la defoliació és constant durant diversos anys - sobretot a partir del tercer o el quart-, l'insecte acaba matant la planta. Es desconeix si el clima mediterrani o altres condicions propicien que la plaga s'estenga. "Només sabem que necessita boix i al Parc Natural n'hi ha molt", ha apuntat el tècnic dels Ports. De fet, "en tot el sotabosc" de la zona central del massís el boix és el matoll dominant i si l'eruga acaba fent una "afectació agressiva", "canviaria la fisonomia de les comunitats vegetals" de la zona.\nEn jardinera existeixen tractaments però en els espais naturals "no hi ha solucions" efectives per atacar-la, "és molt difícil o pràcticament impossible". "És una espècie que fa diverses generacions a l'any. En un futur és previsible que les masses de boix s'acabin adaptant a l'eruga amb alguns paràsits - s'ha provat amb ous de vespes que parasiten-, però de moment les perspectives no són molt bones. Preocupen els danys que puguen causar a les boixedes del Parc Natural", ha advertit Mestre. A Àsia, d'on prové, la planta té un sistema parasitoide que ajuda al boix a resistir. "Aquí no té mecanismes naturals de control i estem a l'espera de veure què passa", ha afegit.\nEn este sentit, els Agents Rurals confien que els ocells insectívors o altres insectes es vegen "momentàniament" beneficiats per la presència de la plaga i ja han observat com, per exemple, una parella de cucut reial, una espècie difícil d'albirar a la zona, ha estat tot l'estiu alimentant-se diàriament a les boixedes del barranc de Sant Antoni (Roquetes). "Dins de la fauna autòctona també hi ha espècies que s'alimentaran de l'eruga del boix i segurament a poc a poc hi haurà un reequilibri però haurem de veure si serà suficient per controlar la plaga i quins efectes haurà tingut sobre els boixos. És una incògnita en estos moments", ha assenyalat el cap dels Agents Rurals a les Terres de l'Ebre, Miquel Àngel Garcia.\nEn canvi, l'insecte no s'ha detectat ni a la Terra Alta ni a la Ribera d'Ebre. La metodologia per fer els controls, que s'han estès per tot el territori, ha consistit a fer transsectes per la xarxa viària més significativa de cada contrada "que transcorri per zones forestals amb presència de boix, per cobrir de forma homogènia la màxima superfície forestal accessible de cada comarca". Després s'han situat punts d'observació cada 2 quilòmetres als dos costats del vial i en cada punt s'han seleccionat 5 peus o mates de boix. També s'han fet observacions puntuals fora dels transsectes.\npapallona defoliadoraplagaPortParc Natural dels PortspapallonaAgents Ruralsboscos


adidas originals Adilette Lite Rosa comprar i ofertes a Dressinn\n5.5 True Pink / Footwear White / True Pink 4 True Pink / Footwear White / True Pink 6.5 True Pink / Footwear White / True Pink 7.5 True Pink / Footwear White / True Pink 8.5 True Pink / Footwear White / True Pink 9.5 True Pink / Footwear White / True Pink\nColor: True Pink / Footwear White / True Pink\nLa icònica diapositiva al costat de la piscina és un dels preferits d’adidas.\nAquesta versió Adilette Lite és una versió suau i esmorteïda de la benvolguda Adilette.\nLes diapositives de les dones mostren un gràfic de Trefoil a la banda superior.\nLes vibracions del canal en qualsevol moment.\nAquestes diapositives Adilette Lite deixen els peus lliures.\nUn coixí de peu super tou cada pas.\nL’Adidas Trefoil a la part superior és un gest subtil als orígens esportius d’aquest estil.\nQuan van sortir per primera vegada als anys 70, els futbolistes alemanys els portaven als vestidors.\nPart superior sintètic.\nSensació súper tova.


L'ampliació de l'aeroport del Prat, a debat a l'Hospitalet | Districte7\nL’ampliació de l’aeroport del Prat, a debat a l’Hospitalet\nEl passat 2 d’agost, la ministra de Política Territorial, Isabel Rodríguez, i el vicepresident del govern de la Generalitat, Jordi Puigneró, anunciaven l’acord del Ministeri de Transports i el Govern de la Generalitat per a l’ampliació de l’aeroport de Barcelona amb l’allargament de la tercera pista i la construcció d’una terminal satèl·lit. Rodríguez qualificava l’acord de “grandíssima notícia perquè permetrà que l’aeroport es converteixi en un hub intercontinental”. Malgrat que l’anunci es va fer a l’inici del període de vacances per a la majoria de la població, les reaccions no es van fer esperar. Impulsada per les principals organitzacions empresarials catalanes, com la Cambra de Comerç, Foment del Treball o el Cercle d’Economia, amb l’argument econòmic d’una inversió de 1.700 milions d’euros, la creació de fins a 350.000 llocs de treball directes i un notable increment del nombre de passatgers (de 53 milions l’any 2019, abans de la pandèmia provocada per l’expansió del virus Covid-19, fins a 70 milions previstos) que “farà guanyar competitivitat i incrementar el progrés econòmic de Catalunya”, segons el president de Foment del Treball, Josep Sánchez Llibre, l’ampliació de l’aeroport proposada per l’empresa pública Aeropuertos Españoles y Navegación Aérea (Aena) ha generat rebuig entre les organitzacions ecologistes pel seu impacte ambiental, ja que suposaria eliminar part de l’espai natural protegit de La Ricarda, antic braç del riu Llobregat que va quedar tancat al mar.\nEntorn natural del Delta que es veuria afectat amb l’ampliació. Foto: Roger Jiménez\nLa Lliga per a la Defensa del Patrimoni Natural (Depana) i la Sociedad Española de Ornitología (SEO/BirdLife) denuncien que l’ampliació de l’aeroport “és insostenible” perquè segons aquestes entitats aguditzaria la situació ja desfavorable per a la conservació de l’espai natural protegit del delta del Llobregat, i adverteixen que “ja hi ha un avís clar d’Europa per la greu situació d’amenaça”, en relació amb l’expedient d’infracció obert per la Comissió Europea el 19 de febrer contra les administracions espanyola i catalana per no protegir els ecosistemes del delta del Llobregat, espai protegit a la Xarxa Natura 2000 i a l’Àrea Important per a la Conservació de les Aus i la Biodiversitat (IBA). La resposta d’una part de la societat en forma d’adhesió de tres-centes entitats i col·lectius veïnals a la convocatòria d’una manifestació en contra del projecte, el 19 de setembre, i les divisions a les administracions estatal i catalana precedien a un segon (i sorprenent) anunci, el 8 de setembre, en què la ministra de Transports Raquel Sánchez afirmava que es retiraven les inversions previstes a l’ampliació de l’aeroport del Prat i acusava el Govern català de trencar el pacte d’ampliació de l’aeroport.\nProtesta el passat mes de juny per defensar el valor ambiental del Delta de Llobregat. Foto: Sos Baix Llobregat i l’Hospitalet\nDies després, la mateixa ministra matisava que des del govern estatal donaven un marge fins a finals de setembre per a “reconduir l’operació” i arribar a un acord, mentre que la consellera de la Presidència, Laura Vilagrà, assegurava que el Govern estava obert “a negociar el que calgui” sobre l’aeroport si es manté l’equilibri entre garantir “un aeroport de primera” i el “respecte estricte per les directives mediambientals”. Per la seva banda, el secretari d’organització del PSC i cap de l’oposició a Catalunya, Salvador Illa, afirmava abans de l’acord anunciat el 2 d’agost que “per avançar, Catalunya necessita que la infraestructura més important que ens connecta amb el món s’adapti al ritme de creixement que Catalunya ha de tenir”. I assegurava aleshores que l’ampliació “vol respectar la qualitat de vida dels veïns i les veïnes”, amb la “millora de tota la sensibilitat ambiental d’aquesta infraestructura”.\nSuport majoritari al consistori de l’Hospitalet de Llobregat\nEn la mateixa línia, l’alcaldessa de l’Hospitalet de Llobregat i presidenta de la Diputació de Barcelona, Núria Marín, defensava l’ampliació de l’aeroport del Prat per convertir-lo en un hub internacional “que contribueixi a la recuperació econòmica”, davant d’una audiència de dues-centes persones, a l’auditori d’Esade, durant un acte de suport al projecte aeroportuari, organitzat el 2 de juny per les entitats i agents econòmics més representatius de l’activitat econòmica i del teixit productiu de la ciutat de Barcelona i del conjunt de Catalunya. “Catalunya no mereix un govern que, per baralles entre socis, deixa escapar 1.700 milions d’euros per a la reactivació. La gran Barcelona no pot perdre el tren de les grans ciutats mundials, és per això que l’ampliació del Prat necessita diàleg i ampli consens, polític i ciutadà”, afegia Marín en relació amb les discrepàncies sorgides entre les formacions polítiques que formen el Govern de la Generalitat. En aquest sentit, el primer secretari dels socialistes a l’Hospitalet i tinent d’alcalde de l’ajuntament, Cristian Alcázar, es mostra “molt decebut” amb la situació de paràlisi actual i amb “la incapacitat de posar-se d’acord” dels socis del Govern de la Generalitat, que segons ell posa en perill una inversió molt important que tindria uns efectes molt positius en l’economia en un moment crític després d’any i mig de pandèmia. Alcázar afegeix que totes les iniciatives que generen llocs de feina i activitat econòmica són positives i “les hem d’intentar fer realitat, amb totes les garanties mediambientals que calgui i el menor impacte possible”.\nCiutadans i el Partit Popular, dos grups polítics amb representació al plenari municipal des de les eleccions celebrades l’any 2019, també donen ple suport al projecte presentat per Aena i manifesten la seva decepció envers l’aturada anunciada el 8 de setembre. La primera de les formacions esmentades culpa de la situació a “tots els governs implicats” i proposa que totes les administracions treballin de forma conjunta “per tal d’elaborar un projecte el més beneficiós possible, que pugui articular la protecció del medi ambient amb les necessàries inversions per la prosperitat de la nostra societat”. Des de la formació “taronja” es reconeix, però, que el projecte d’Aena “tenia molt marge de millora, especialment pel que fa a l’impacte mediambiental de la zona de la Ricarda, espai natural protegit per la Xarxa Natura 2000”.La presidenta i portaveu del PP a l’Hospitalet, Sonia Esplugas, referma la posició favorable dels populars i recorda que el seu partit ja va presentar un projecte d’ampliació quan governava a Madrid, al mateix temps que coincideix amb els socialistes en què “el Govern de la Generalitat està deixant perdre aquesta inversió necessària per a Catalunya, la resta d’Espanya i també l’Hospitalet”. “No entenem aquest canvi de criteri en poques setmanes”, conclou Esplugas.\nDivergència entre els socis del Govern\n“Ens oposem a l’acord sobre l’ampliació de l’aeroport del Prat, si no és amb consens previ amb el territori”. D’aquesta manera comença el comunicat de premsa publicat el 3 d’agost per la Federació Comarcal d’Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) del Baix Llobregat i l’Hospitalet, que es referma en el posicionament de “defensa del territori, de gestió de les infraestructures i de model econòmic pel país”. Per als republicans, “qualsevol acord s’ha de basar en el treball conjunt i amb acords amb tots els municipis implicats” i en el compliment de les normatives europees relatives a la protecció dels espais naturals i la biodiversitat. En darrer lloc, consideren que una gestió de proximitat de les infraestructures aeroportuàries “és més eficient i eficaç”.\nAntoni Garcia, portaveu i regidor del grup municipal republicà, referma el posicionament de la formació respecte a la necessitat de “preservar els espais naturals que envolten l’aeroport del Prat” i remet a la proposta electoral republicana “d’aplicar totes les millores tecnològiques que calgui per a incrementar el nombre de vols sense necessitat d’ampliar-lo”. “En un context de crisi climàtica no té cap sentit una ampliació que suposi la destrucció de La Ricarda”, afegeix Garcia, que recorda que hi ha un expedient obert de la Comissió Europea en relació amb l’incompliment de les normatives mediambientals per part de les diferents administracions.\nDes de Junts per l’Hospitalet, la coordinadora de la junta local Teresa Rubio assegura que Junts per Catalunya va acordar l’ampliació “per captar la inversió econòmica” i reclama “la gestió catalana de la infraestructura aeroportuària”, alhora que recorda que en un primer pla director es preveia “la no afectació mediambiental dels espais naturals protegits”. “Considerem que cal una gestió correcta de la infraestructura actual i la potenciació dels aeroports de Reus i Girona, amb unes connexions ferroviàries ràpides, per captar un transport aeri de qualitat”, concreta Rubio, que posa com a exemple el model aeroportuari descentralitzat de Londres. La coordinadora de Junts per l’Hospitalet afegeix que la ubicació de l’aeroport al costat del mar dificulta qualsevol projecte d’ampliació i posa l’èmfasi en el fet que la infraestructura es troba envoltada d’un ecosistema “delicat” i en l’incompliment per part d’Aena de les compensacions mediambientals posteriors a l’anterior ampliació, que per a Rubio la fa “poc fiable”. “En realitat només volen tornar a invertir a Barajas i això ha estat un parany”, conclou.\nPer un model de transport i societat sostenibles\nEn una piulada publicada el 3 d’agost al compte de Twitter de L’Hospitalet en Comú-Podem, vint-i-quatre hores després de l’anunci de l’acord, els comuns consideraven “inadmissible la posició del Govern d’ERC” i afirmaven que des de la seva organització lluiten “per un futur sostenible, sense especulació, on les persones estiguin al centre i no els beneficis econòmics d’uns pocs a costa de la destrucció de l’entorn natural”. Posteriorment, en un correu adreçat a la seva militància el 15 de setembre, convocaven a la manifestació prevista per al 19 del mateix mes “per dir SÍ al futur, al planeta, al Delta, al transport públic, a la salut i al treball digne. I, per tant, per dir NO a l’ampliació de l’aeroport del Prat”. Els comuns creuen que “ha arribat el moment de fer-nos sentir amb tota la força i deixar ben clar que la gran majoria de catalanes no volem més inversions i infraestructures del passat” i demanen plantejar projectes estratègics que siguin respectuosos amb el medi ambient, que impulsin una nova mobilitat sostenible i que dinamitzin un nou model econòmic més just i a favor del planeta”.\nLa regidora i portaveu dels comuns a l’ajuntament de l’Hospitalet, Ana González assegura que donen ple suport a l’alcalde del Prat (Lluís Mijoler, El Prat en Comú) i que estan lluitant contra l’especulació també a l’Hospitalet, com en el cas concret del PDU Gran Via que el passat mes de novembre va ser declarat nul de ple dret arran d’una al·legació presentada pel seu grup juntament amb Depana. Segons González, “cal un model productiu que inclogui la defensa dels espais naturals a l’àrea metropolitana de Barcelona, en particular de l’aiguamoll de La Ricarda, alternatiu a l’actual model de creixement desproporcionat”. “La pandèmia ha demostrat que el model de monocultiu turístic està obsolet”, afegeix González, que remarca la denúncia que des del grup municipal es fa de la “bombolla hotelera i del turisme de fires” a la ciutat i la proposta de l’impuls de les energies verdes i la investigació com a model d’un altre tipus d’economia. “Cal una reflexió molt profunda envers l’economia i la societat que volem”, conclou a mode general.\nDes de la Candidatura d’Unitat Popular (CUP), rebutgen l’acord entre l’Estat i la Generalitat per l’ampliació de l’aeroport del Prat perquè segons els anticapitalistes “és un atemptat ecològic i climàtic que no respecta el territori, és incompatible amb la reducció d’emissions i segueix aprofundint en un model insostenible i precari”. El 3 d’agost, la diputada de la CUP al congrés espanyol, Mireia Vehí, declarava als mitjans que “el Govern havia traspassat una línia vermella amb aquest pacte”. I afegia que la CUP participaria de totes les mobilitzacions i accions contra l’ampliació. Com en el cas dels comuns, l’assemblea territorial de la CUP al Baix Llobregat convoca a la manifestació del 19 de setembre, mentre que el nucli local de l’Hospitalet declara a Districte 7 que l’ampliació suposa “un atemptat contra els pocs espais naturals i agrícoles que queden al Delta que incrementarà greument les emissions i reduirà la biodiversitat”.\nImatge del riu Llobregat a l’entorn proper a l’aeroport\nBorja Ayllon, secretari de la CUP a l’assemblea local de l’Hospitalet, responsable de relacions polítiques a la territorial del Baix Llobregat i militant de l’assemblea local d’Endavant, assegura que s’oposen “frontalment” a qualsevol pla d’ampliació de l’aeroport i afegeix que “cal un canvi de model econòmic i portar a terme un decreixement turístic, perquè aquest model gentrifica Barcelona i l’àrea metropolitana i ens expulsa dels nostres barris”. I també adverteix que l’aturada del pla “no atura el macroprojecte especulatiu que el PSC té planejat al Baix Llobregat, on està previst un continu urbà des de Castelldefels a l’Hospitalet a base de requalificacions i destrucció d’espais naturals, com el Pla de Ponent a Gavà o el PDU de la Gran Via a l’Hospitalet”. Ayllon conclou que “no podem permetre que s’especuli amb les nostres vides i s’amenacin els pocs espais naturals que hem pogut mantenir al Delta i el Baix Llobregat, i crida a la mobilització “en defensa de la terra i els drets socials”.\nEn la mateixa línia que els cupaires, l’Alternativa d’Esquerres de l’Hospitalet de Llobregat (AELH) també s’oposa a l’ampliació de l’aeroport, perquè considera que “es tracta d’un greu atemptat contra la gent i el país”. En una nota de premsa publicada el 3 d’agost, l’AELH assegura que amb aquest projecte “es vol destruir el que resta d’un espai natural com és el delta del Llobregat i eliminar els espais agrícoles que es mantenen al Baix Llobregat i a l’Hospitalet”. En clau local, des de l’Alternativa d’Esquerres s’analitza que “els plans de l’aeroport tenen una relació directa amb el PDU Gran Via i altres projectes urbanístics de municipis propers”. El comunicat finalitza amb l’adhesió a les mobilitzacions en contra del projecte i el rebuig “als plans especuladors en curs”.\nDiferències i matisos entre les organitzacions sindicals\nEl secretari general de la Unió General de Treballadores i Treballadors de Catalunya (UGT), Pepe Álvarez, pensa que és possible “prémer l’accelerador” econòmic i protegir alhora el medi ambient i alerta que “hi ha trens que Catalunya no es pot permetre perdre”, com que l’aeroport esdevingui un hub intercontinental. “Aquest projecte és clau per a mantenir la competitivitat”, defensa Álvarez. Per la seva banda, Nicolás Cortés, delegat territorial de la UGT a l’Hospitalet, troba a faltar una reunió informativa entre les administracions i els representants sindicals dels treballadors aeroportuaris, en particular sobre en què consistirà exactament l’ampliació, les seves fases, quina mena de llocs de treball pot generar i altres detalls relatius als aspectes laborals de l’execució del projecte. “Volem saber quin serà l’abast econòmic del projecte i la seva repercussió en els treballadors”, demana el delegat sindical, que trasllada els dubtes de la delegació hospitalenca sobre que el creixement de la infraestructura suposi una “contractació de qualitat”. Cortés també demana una rigorosa avaluació tècnica i científica de l’impacte mediambiental de l’ampliació de la tercera pista, “sense cap mena de tergiversació ni manipulació política”. En resum, Cortés afegeix que no es neguen a un projecte que pot generar riquesa econòmica, “però tenim les nostres reserves”.\nD’altra banda, en un primer moment des de CCOO de Catalunya es valorava positivament l’acord per desbloquejar la proposta d’Aena per a l’ampliació de l’aeroport del Prat i la possibilitat d’una inversió tan important a Catalunya, però al mateix temps es reclamava “participar en la definició del pla director per garantir la sostenibilitat ambiental, laboral i social”. En un comunitat publicat el 2 d’agost, el sindicat prioritza que “el model de mobilitat i transport sigui sostenible, vertebri el territori i respecti el medi ambient” i també que contribueixi “a la generació de treball estable i de qualitat amb salaris dignes”. “Avui la gestió de l’aeroport no garanteix aquestes condicions de treball i veiem com els treballadors i les treballadores de la neteja, seguretat, o restauració i comerç pateixen les condicions d’una política d’externalització per part d’Aena que precaritza l’ocupació i els salaris mitjançant la subcontractació a subhasta de preus”, es pot llegir a la nota de premsa. “El projecte s’ha plantejat com a blanc o negre i és en els matisos on podem trobar la manera de respectar el patrimoni natural, controlar les emissions de gasos contaminants i valorar l’impacte de l’increment del nombre de viatgers”, analitza Llorenç Serrano, responsable de Transicions Justes de CCOO de Catalunya. “A banda de l’ampliació, hi ha pendents una sèrie de millores de la infraestructura i dels serveis. És per això que des de CCOO reclamem un diàleg entre les administracions i els agents socials per tal d’arribar a un consens que sigui positiu per a totes les parts implicades i que no necessàriament passa per l’ampliació de la tercera pista per sobre de l’espai natural de La Ricarda”, matisa Serrano.\n“Per aturar les ampliacions d’aeroports i el seu model ecocida, antisocial i esclau dels grans capitals privats ens trobem el 19 de setembre als carrers!” Amb aquestes consignes, la delegació comarcal de la Confederació General del Treball (CGT) al Baix Llobregat convocava el 3 d’agost a manifestar-se en contra el projecte d’ampliació de l’aeroport. D’altra banda, David Contreras, de la CNT L’Hospitalet, assegura que en l’àmbit regional no hi ha cap acord conjunt, però que localment s’afegeixen a les mobilitzacions de protesta “perquè creiem que no hi ha cap garantia mediambiental ni laboral i que s’han pres decisions al marge de la ciutadania”.\nFoto: Sos Baix Llobregat i l’Hospitalet de Llobregat\nMobilització ciutadana en contra del projecteNo Més Blocs, La Saboga, L’Hospitalet Verd, l’Espai Vallparda i en general totes les entitats i col·lectius veïnals i ecologistes de l’Hospitalet s’han adherit majoritàriament a la manifestació de protesta convocada el 19 de setembre per Zeroport, Ni un pam de terra, la Xarxa de Justícia Climàtica i SOS Baix Llobregat i l’Hospitalet, entre d’altres. Concretament, el col·lectiu No més blocs ha convocat dissabte al Parc de Bellvitge, on el veïnat hospitalenc s’afegirà a la columna del Baix Llobregat procedent del municipi veí del Prat.\n“Nova foto de perfil, la mateixa lluita. Que aquesta imatge els persegueixi i es facin a la idea que el 19 de setembre de 2021 serà el primer dia d’una nova nova normalitat”. Amb aquesta piulada confirmava La Saboga la seva oposició al projecte d’Aena acordat un dia abans entre els governs estatal i català. “Ens cal un canvi de model, no és només la destrucció de La Ricarda”, explica l’activista de La Saboga Raúl Rodríguez, que denuncia la probable expropiació de terres a la pagesia del Parc Agrari del Baix Llobregat, “quan tenim la necessitat de mantenir la sobirania alimentària”. “Si no es garanteix la viabilitat econòmica als productors, hi ha el risc d’un progressiu abandonament de les terres del Delta i de la vall baixa del Llobregat”, alerta Rodríguez, que afegeix que “amb la construcció d’una ciutat aeroportuària que ningú t’explica, s’afegirà encara més pressió al territori”. Per a l’Hospitalet, “aquest projecte implica la continuació de la plaça d’Europa i del PDU Gran Via en sentit Llobregat”, analitza Rodríguez, que conclou que a més de l’impacte mediambiental, hi ha unes repercussions socials evidents, amb un agreujament del fenomen de la gentrificació a l’àrea metropolitana de Barcelona.