ERC segueix fent declaracions tèbies que no espanten el Gobierno La República\nERC segueix fent declaracions tèbies que no espanten el Gobierno\nAragonès adverteix l’Estat que no els “posi a prova” i Rufián diu que seria “molt bo” reunir la taula de diàleg després de la crisi de Pegasus\nEl MHP Pere Aragonès, al davant i Gabriel Rufián darrere seu\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha advertit l’Estat que no els “posi a prova” amb el ‘Catalangate’ perquè quan ho han fet “ja han vist què ha passat”, en referència al procés. Aragonès afirma que, amb l’espionatge massiu, “ens trobarem per davant la intoxicació més gran dels darrers mesos” per “justificar allò injustificable”. Diu que la destitució de la directora del CNI és “una cortina de fum” que en cap cas servirà per “passar pàgina” i subratlla que no cediran “ni un pam” en la defensa “dels drets i les llibertats del país”. Aragonès, que ha assistit a la presentació de l’alcaldable per Girona, tampoc ha oblidat la sentència del 25% i ha dit que prendran “totes les decisions necessàries” per defensar la immersió.\nEn paral·lel, el portaveu d’ERC al Congrés, Gabriel Rufián, ha opinat aquest dissabte que seria “molt bo” reunir la taula de diàleg després de la crisi de Pegasus, però ha avisat que “l’important és el contingut, l’agenda, més que la foto”. “Si hagués estat per la foto jo crec que fa mesos que la taula ja hagués existit”, ha dit en declaracions a RNE, on ha remarcat que el fracàs de la taula no seria de l’independentisme o d’ERC, sinó de l’esquerra espanyola i de la democràcia. Rufián ha reconegut que la situació amb el PSOE és “tensa”, i que la relació està “en els pitjors moments”. En demanar-li si una reunió entre presidents ajudaria, ha insistit que “seria bo que hi hagués transparència”.\nSobre el suport parlamentari d’ERC, ha acusat el PSOE de “pecar de certa supèrbia i inconsciència”, no només amb els republicans. En aquest punt, ha recordat als socialistes que l’alternativa és el PP. “Si volen pactar amb el PP no passa res, però que ho diguin”, ha etzibat. ERC, ha continuat, va “llei a llei”, però sí que ha admès que el PSOE “només entén un idioma, que és tocar-li l’agenda legislativa”.


«No faran callar l'Església, diuen, però al meu parer ningú la vol fer callar»\n06 maig 2021 23:36\nGabriel Seguí, missioner dels Sagrats Cors, parla del moment actual de la institució\nAntoni Mateu | 07 febrer 2008\nGabriel Seguí (Palma, 1964), capellà dels Missioners del Sagrats Cors, és especialista en litúrgia i arxiver del Santuari de Lluc, del qual n'és membre. Segons el seu parer, «hi ha sectors dins l'Església que tenen plantejaments victimistes i heroics».\n- És electoralista l'acte que organitzaren els bisbes fa unes setmanes a Madrid?\n- Primer de tot s'ha d'aclarir una cosa. I és que aquell acte no fou organitzat per la totalitat dels bisbes que formen part de la Conferència Episcopal espanyola, sinó pels membres de la Comissió Permament de la Conferència, de la qual en formen part els arquebisbes i alguns bisbes. No totes les veus dels bisbes, però, hi estan representades.\n- I vós que pensau de les maneres com la Conferència vol incidir en la societat?\n- Els bisbes tenen tot el dret d'opinar i no se n'ha de fer burla, d'això. A més, no hi ha partit polític que, al seu programa, no reculli part del missatge cristià. El que passa és que uns en destaquen els valors de moral familiar i altres els valors de moral social. Moltes de vegades, però, sobta així com canvien les tornes. Per posar un exemple, en temps en què governava el PP a Madrid, es va desobeir una crida explícita del papa Joan Pau II. Aquella que instava a la no intervenció en la guerra d'Irak. Es va donar la situació que un ministre -ara no record quin- va dir que la crida del papa no era d'obediència obligatòria. Què va succeir? Idò que Rouco va recordar que allò que havia dit Joan Pau II sí que era de compliment obligatori. En l'actualitat, el panorama de les relacions entre Església i partits polítics és diferent. Per tant, per segons quines coses necessiten la justificació de l'Església i per altres no.\n- Parlau de la defensa de la família tradicional cristiana?\n-Potser sí o, fins i tot d'altres situacions. En alguns casos, es pot arribar a caure en situacions totalment iròniques. Per exemple, algunes vegades els bisbes espanyols han utilitzat arguments que feia servir Joan Pau II contra la fragmentació d'Itàlia. Tanmateix no deixa de sobtar que aquests arguments tenen una doble cara. Cal recordar que quan es produí la Unificació d'Itàlia, el 1860, Pius IX excomunicà Carles Albert de Savoia per haver incorporat els Estats Pontificis a la Itàlia unificada. Pel que fa al tema de la família, jo pens que l'Església té una doctrina ben definida del que és una família. Jo pens, però, que el que hauria de fer l'Església no és atacar els altres models de família sinó donar suport al seu. Tanmateix els matrimonis es reafirmen des del punt de vista humà i dels vincles que les persones volen mantenir amb les seves parelles.\n- Què en pensau de les declaracions de l'abat de Montserrat que «l'Església no ha de voler tenir el monopoli d'una determinada opció política»?\n- El parer de Josep Maria Soler, l'abat de Montserrat, té una gran incidència dins la societat catalana. «Ha parlat l'abat...», diuen. Aquest tipus de declaracions s'inscriuen dins una llarga tradició d'intervencions públiques amb la intenció de posar pau i de defensar el fet singular de Catalunya.\nI allò que digué l'abat fa uns dies ho va dir en una homilia, no en unes declaracions a un mitjà. Per això, aquesta intervenció té un caràcter molt més pensat i estudiat i també un caire més solemne.\nDins l'Església hi ha sectors que tenen plantejaments victimistes i heroics. «No faran callar l'Església» diuen, i a mi em sembla que ningú la vol fer callar.


Campaments 2014 | L'Aventura de l'Estiu Druida\nL'Aventura de l'Estiu Druida\nEsplai Druida #DruidaExperience\nMostra el perfil de facebook.com/esplai.druida a Facebook\nMostra el perfil de twitter.com/esplaidruida a Twitter\nJuliol 2015 (32)\nJuliol 2014 (27)\nL'Aventura de l'Estiu 2014\nL'Aventura de l'Estiu 2015\nPenúltim dia de Campaments, l’aventura pel pantà\n15/07/2014 estiudruida\tDeixa un comentari\nAvui, dia 11, hem anat a fer canoa amb en Marc, el monitor de natura de Camarasa.\nHem anat a veure un poble enfonsat i hem pujat a una torre de guaita. Era una excursió de quatre hores en canoa!\nA la tarda, ens hem fet un tattos de henna molt bonics!\nDesprés de la henna ens hem preparat per a la nostra festa. Els monis han preparat el sopar i ens han fet de cambrers, la única oportunitat “d’abusar” d’ells!!! jejeje Es deixen Laig (Ignasi) i Igla (Lara).\nDesprés de sopar han preparat la festa, amb stickers fluorescents de colors i amb el pica-pica i les begudes que havíem comprat el dia abans a Àger.\nLa festa ha durant fins tard, millor dit, fins que no podíem més!\nHa estat una xulada de dia!!!\nAportació dels monitors:\nHa estat un dia genial! Hem començat amb una súper excursió en piragua per tot el pantà, fins a la Baronia de Sant Oïsme a on hem pogut pujar a la torre de Guita i veure gran part del paisatge del Montsec, hem vist Àger i l’Atmella d’Àger, punt a on vam anar d’excursió al bivac.\nDurant el recorregut hem fet alguns jocs a sobre (i sota) de les piragües: canviar-nos de lloc, posar-nos drets, tombar la piragua,… ha estat súper!\nA la tarda, i de forma més relaxada, hem fet el taller de henna per tal de posar-nos macos i maques per la festa final!\nLa festa ha estat molt divertida, i els joves, que són molt agraïts, han volgut convidar als monitors de natura i el personal de cuina de Camarasa, que també han gaudit una estoneta de la darrera nit dels Campaments.\nL’excursió, el vivac i l’aventura a Camarasa. 3er i 4rt dia de Campaments\n10/07/2014 estiudruida\tDeixa un comentari\nDia 3 i 4\nAvui hem fet un bany al pantà i ens hem pogut llençar a l’aigua des d’unes roques! Però a diferencia d’altres grups, els monis, no ens han deixat tirar-nos “a lo loco”.\nDesprés de dinar, i després de queixar-nos un bon troç, hem fet una llarga caminada que ens ha portat fins a la Font Grossa, el nostre cim que a més venia amb sorpresa: una piscina al poble!\nHem caminat una mica més i hem trobat el lloc a on hem dormit a l’aire lliure, després hem après a guiar-nos per les estrelles.\nLa tornada ha estat més ràpida, i amb menys queixes, que la pujada.\nPer recuperar forces i refrescar-nos una mica hem tornar a fer un bany al pantà! Els monis continuaven sense deixar-nos tirar “a lo loco”. La Karen, després d’animar-la, ha aconseguit gaudir del seu salt.\nDesprés de dinar hem rentat la nostra roba (cadascú la seva), sort!, perquè ja no ens quedava de neta.\nDesprés de l’assemblea i el berenar, ens ha agradat molt fer les màscares de guix, ha estat un moment molt xulo i de col·laboració entre tots i totes.\nA la nit l’Amarth, el nostre arbre, ens ha regalat uns pals de llum que hem buscat pel bosc. Aquesta llum ens ha servit per dibuixar a l’aire i fer unes fotos xulíssimes que ara podreu veure. Algun “graciós” s’ha quedat amb un pal de llum i això ens ha fet anar-nos a dormir una mica més tard.\nAra deixem d’escriure, perquè en Joel i l’Aitor tenen son!\nPD dels monitors: Avui l’hem escrit entre joves i monitors. A Camarasa fa una bona temperatura I estem gaudint molt de tot el que fem. Gràcies pels vostres comentaris al bloc. Disculpeu pel retard en l’actualització, però aquí dalt la wifi li costa d’arribar.\nSegon dia de Campaments, l’aventura en piraigües!\n07/07/2014 estiudruida\tDeixa un comentari\nEl segon dia de campaments, hem començat muntant en canoes, hem donat moltes voltes i ha sigut molt emocionant, encara que ens hem menjat algun arbre!! :”)\nHem conegut a l’arbre Amarth, hem agafat una de les seves fulles i hem fet una guerra de farina i pintura i després hem netejat el terra per cuidar el medi ambient. Com estàvem tan bruts i brutes ens hem banyat al pantà quan plovia, però ha estat una experiència molt bona!.\nHem berenat torrades amb “Nutella”, mmm… que bones!!\nMés tard hem fet una assemblea i valoració personal.\nQuè ens esperarà a la nit?\nAportació de monitors:\nAhir a la nit vam fer un súper joc de nit pel bosc proper al terreny! El dormir va costar una mica, ja que era la primera nit de Campaments. Durant tota la nit ha estat plovent força, però les tendes han resistit heroicament!\nAl mati ens hem aixecat amb força núvols i amençador de pluja! Però valents que som ens hem decidit a fer les piraigües (durant una estoneta ens ha plogut una miqueta!) però l’experiència ha estat màgica.\nA la tarda el nostre Arbre Amarth ens ha regalat una màginifica guerra de bombardes i d’aigua de colors! Hem acabat tots i totes ben macos i de tots colors! Per netejar-nos hem acabat al pantà amb pluja i tot!\nAra el temps ha millorat i ens hem dedicat a fer uns jocs de confiança!\nLa nit serà divertida, però de moment no us podem explicar més!\nPrimer dia de Campaments, l’aventura comença a Àger\n06/07/2014 estiudruida\tDeixa un comentari\nAvui, 6 de Juliol, hem agafat dos autobusos. Buff… quin avorriment!\nDesprès d’agafar el segon autobús hem caminat 5 minuts per arribar al campaments. Quan hem arribat , els monitors ens han explicat tot (els lavabos, les dutxes… ).\nDesprés, hem dinat. Quan ja hem acabat de dinar hem anat al pantà, i ens ho hem passat pipa!\nLa Lara, la nostra monitora ha recorregut tot el pantà per la pilota que se’ns ha anat.\nA l’hora de berenar hem fet una parodia del `Salvame´. Ens ho hem passat molt bé.\nA la tarda ens hem dutxat tots excepte els monitors que no els hi ha quedat aigua calenta.\nPer acabar hem fet una assemblea per dir una cosa bona d’un company i fer valoració del dia, després hem sopat.\nI ara, que ens espera aquesta nit?\nHem començat el dia ben d’hora al mati! I hem fet molts i molts quilometres! Però us hem de dir que ha valgut la pena arribar fins aquí. L’experiència està sent fantàstica!\nDe moment us podem dir que ja hem aprés (tots i totes) a comunicar-nos amb llenguatge de whats i sense utilitzar el mòbil! El pitjor que et pot dir algú és Oc. (important la O en majúscula, amb c que és més “borde” i acabat en punt!)\nEl grup li costa escoltar, però suposem que és el primer dia i estan emocionats!\nDe totes les pors i neguits que teníen al pre-campament (endolls i banyar-se al pantà) els hem superat tots! Hem gaudit molt del bany amb armilles! i hem descobert que hi ha alguns endolls!\nAvui la connexió a internet no ens permet penjar fotos, però teniu algunes al facebook de l’Esplai!\nDemà, més i segur que millor!\nPetonets i abraçades!\nCampaments, la trobada prèvia!\n30/06/2014 estiudruida\tDeixa un comentari\nEn 6 dies marxem de campaments! Ens fa molta il·lusió recuperar aquesta activitat d’estiu!\nAvui hem fet el pre-campament a l’esplai, a on els joves ens hem conegut una mica més, hem definit algunes coses abans de marxar i hem parlat de que esperem d’aquesta experiència!\nJa que hi erem hem pactat algunes coses per els dies que estarem al Montsec! (la gran preocupació són els endolls!)\nDiumenge comencem, ja us anirem explicant!


Els EUA i els seus aliats perden la guerra mediàtica 2.\nquetgles | 25 Octubre, 2012 05:36\nÉs a l'abast dels navegants de la Xarxa comprovar que la premsa ''no occidental'' també és present i efectiva als països de l'Àfrica no sotmesos a l'Imperi.\nEm va sorprendre especialment el mitjà online ''Black Agenda Report'' per la seva gran capacitat d'informació i per l'alt nivell de les seves anàlisis socials i polítiques.\nInformació i anàlisi que deixa els ''savis d'Occident'' (els experts pro-neocons, pro-sionistes) amb el cul al aire, jo crec.\nEn podeu veure una mostra si baixeu el post On serà el següent cop dels EUA a l'Àfrica?\nfum i periodisme | Enllaç permanent | Afegeix un comentari | Retroenllaços (0)\n''Els sionistes culpables de la prohibició de Press TV a la Unió Europea'', segons informa En Gordon Duff.\nquetgles | 17 Octubre, 2012 06:45\nCertament, hi ha una guerra mediàtica entre els mitjans de comunicació ''occidentals'' i els ''no occidentals''. Però s'ha de saber que els mitjans denominats ''occidentals'' són en realitat els mitjans sotmesos als interessos de les elits econòmiques i socials d'Europa, Nord-Amèrica i Israel, principalment.\nGuerra mediàtica, sí, però el bàndol ''occidental'' menteix; lliura la batalla per tal d'ocultar les seves pràctiques criminals, dins i fora de les seves fronteres.\nGuerra mediàtica, sí, però perquè els oprimits de dins i de fora han aconseguit trencar el monopoli informatiu de l'elit capitalista (i el dels sionistes).\nActualment, els mitjans no sotmesos als capitalisme (ni al sionisme) destapen de cada vegada més les activitats dels criminals, de manera que aquests es posen més nerviosos i violents.\nPodeu comprovar que En Gordon Duff és ciutadà nord-americà, però és un combatent contra la criminalitat de l'Imperi i els seus aliats (i contra la criminalitat sionista).\nL'article és publicat a Press TV, 17.10.2012.\nEls sionistes culpables de la prohibició de Press TV a la UE.\nIran és un país polèmic per alguns. Per altres, ja siguin les 120 nacions del Moviment de Països No Alineats o les nacions que creuen que l'Iran està dirigit per no sotmetre a la voluntat d'una conspiració mundial molt real, Iran és un antic imperi que ha assolit la grandesa en les condicions més difícils de circumstàncies.\nEn un món de mentides, i ens va mentir, no només per la "premsa cultura pop", sinó pels exèrcits de rostres aparentment amable que aboca verí en els nostres oïdes, avui és una "gran victòria" per a molts. Iran serà silenciat als pobles d'Europa.\nL'elecció, se'ns diu, és un d'una empresa, Eutelsat Communications. Segons la seva opinió, l'Iran, 19 de notícies i fonts d'informació, algunes clarament entre els millors, més fiables i de confiança en el món, serà silenciada.\nEn primer lloc, la raó donada, que Eutelsat està seguint les sancions és una mentida. No hi ha sancions en contra de Press TV o altres fonts de notícies, sense dret a vot de l'ONU que dóna suport i m'agradaria veure el tema portat davant l'Assemblea General.\nPer descomptat, podria ser portat davant del Consell de Seguretat de l'ONU, cinc membres i cinc reals "guardar silenci i no molestar ningú" membres, que representen totes les decisions de l'ONU. Dos membres, Rússia i Xina van vetar les sancions contra Síria.\nEls demano que donin suport a la llibertat d'expressió a l'Iran en votar sancions contra qualsevol nació que utilitza els serveis d'Eutelsat, una companyia que ha decidit deixar d'actuar com un proveïdor de satèl · lit i ara decideix qui i què pot ser escoltat.\nFins ara, Europa no diu res, ningú ha dit ni una paraula. És Europa un continent de nens errants que han de ser mimats? Per descomptat, és on una nació rere l'altra en nom de la correcció política i la "culpabilitat de la guerra" han format petits estats socialistes de policia amb la finalitat d'atendre a les poblacions a llarg considerades incapaços de discerniment o qualsevol altre signe de la autorealització i l'edat adulta.\nHi ha més mentides.\nEutelsat és una persona, no una empresa. Eutelsat diu que és europea, però és en realitat israeliana. Francès ressonància "Michel de Rosen" corre Eutelsat, un ciutadà israelià empresa, amb accionistes israelians, una empresa de llarga dictat per grups extremistes dins d'Israel, els militants ultranacionalistes del règim Likudist de Netanyahu.\nEutelsat és una operació d'intel · ligència igual que la majoria de companyies de facturació de comunicacions, proveïdors de telefonia mòbil i els famosos "colls d'ampolla" que fan que tota la comunicació, tot progrés, tota privacitat està subjecta al que està permès. La majoria d'aquests "colls d'ampolla", les companyies com "Google" per un, són de propietat israeliana. Digui que és una coincidència.\nQuan Eutelsat va decidir escanyar l'Iran i posar fi a la llibertat d'expressió a Europa, molts van parlar però cap va apuntar amb un dit a Israel i el seu desig de pintar a l'Iran amb un "pinzell negre." Els exèrcits de "ganxos" van ser enviats a queixar de violacions llibertat d'expressió.\nUna organització després d'una altra, tota l'oposició controlada, part d'Israel "guerra de la teoria de jocs", es va aixecar en ira farisaica i, com sempre, apuntant en la direcció equivocada.\nEncara que es pot dir la veritat a Amèrica, les possibilitats de fer-ho al "press cultura pop" o en els "mitjans de comunicació" són gairebé tan probable com conèixer un dinosaure a Mart. Es tracta d'una broma privada amb l'escriptor company i bon amic Kevin Barrett.\nIran, però, em permet dir coses que no són sempre mans, no sempre són favorables, però és cert el mateix. Em va donar les gràcies per dir la veritat.\nAvui dia, vaig veure un programa de televisió. Amfitrió americà ràdio, Mike Harris, excandidat a governador d'Arizona, va parlar sobre l'empresa, Eutelsat i la seva propietat israelià i de gestió. Tan aviat com es va esmentar Israel i va començar una presentació de fets amb base en la investigació avançada de la gestió empresarial i la història anterior de la companyia de silenciar la llibertat d'expressió en altres nacions, Harris va ser objecte d'atacs i interrupcions per un hoste de companys.\nEm vaig adonar de les tàctiques emprades pels encarregats de posar fi a la llibertat d'expressió quan no estan en condicions de tenir aquells que diuen la veritat empresonats o assassinats. Simplement balbucejar, fer el ridícul, qualsevol cosa per apartar l'atenció dels veritables criminals.\nNo obstant això, tot i aquells que diuen la veritat pot ser assassinat per homes malvats, destruïda pels rics i poderosos, la veritat, almenys avui, no és il · legal i la censura no pot imposar sense un gemec, sense un murmuri, inadvertit, invisible, la veritat, el dret a la llibertat d'expressió a penes es va perdre.\nConeix al teu enemic. Reconèixer a ell o ella per les seves armes. Saber que estem lliurant una guerra d'enganys i molts que diuen ser la veu de la llibertat i la justícia són molt al contrari.\nQuan la informació estigui torçat i retingut per un fanàtic o un pinxo udol del Mossad en roba corporativa, és per una raó i una raó només, la propagació del mal.\n( En Gordon Duff és un marine veterà del Vietnam, un soldat d'infanteria de combat, i el redactor més gran en el Veterans Today. La seva carrera ha inclòs una àmplia experiència en la banca internacional, juntament amb àrees tan diverses com la consulta sobre contrainsurgència, tecnologies de defensa o d'actuar com a representant diplomàtic als esforços de l'ONU humanitàries i de desenvolupament econòmic. Gordon Duff ha viatjat a més de 80 nacions. Els seus articles es publiquen a tot el món i traduïda a diversos idiomes. És regularment a la televisió i la ràdio, un convidat popular i polèmic de vegades).Exemple d'ús de "":\nFrança saqueja l'Àfrica, liquida els dissidents (Informe d'En Finian Cunningham).\nquetgles | 11 Octubre, 2012 10:57\n''França saqueja l'Àfrica, liquida els dissidents'' (Informe d'En Finian Cunningham a Press TV, 11/10/2012).\nJo crec que actualment l'Imperi i els subimperis (FRUKUS, que en diu el diari Pravda) de cada vegada els resulta més difícil mantenir ''desinformada'' la població de les seves respectives àrees. D'ençà de l'aparició de la premsa ''online '', les grans corporacions informatives ''occidentals'' han vist com es diluïa el seu monopoli informatiu.\nLes veus crítiques que denuncien els crims de l'Imperi han tingut accés a publicar a grans mitjans ''no occidentals''. Per altra banda, la major part d'aquests mitjans fan edicions ''online'' en anglès per tal de facilitar l'accés als internautes de tot el món.\nTambé crec que les elits intel·lectuals del FRUKUS de cada vegada els deu resultar més insuportable ignorar el crim.\nHe pensat que la situació moral de l'imperi ianqui i dels subimperis s'assembla al retrat que feu En Hegel de l'Imperi romà, que fa així: ''La contradicció…es desenvolupa, del costat de l’aristocràcia, en superstició i en l’afirmació d’una violència freda i àvida, i del costat democràtic com a corrupció plebea. Tal dissolució provoca la desgràcia general i la mort de la vida ètica'' (La Raó a la Història, Apèndix).\nAquest cap de setmana els líders africans dels països francòfons del continent es reuneixen en una cimera a Kinshasa, capital de la República Democràtica devastada per la guerra del Congo.\nEncapçalant la llista de convidats és el president de França, François Hollande. En declaracions a principis d'aquesta setmana abans de la conferència, Hollande sonava com un amo colonial dels segles passats. Va advertir que seria difícil transmetre un missatge sobre la democràcia, els drets humans i la corrupció als seus convidats africans.\nIgualment preocupant, va dir Hollande, és la propagació del terrorisme a la regió del Sahel entre les antigues colònies franceses de Mali i Níger.\nLa ironia és que el líder francès és el menys competent per donar una conferència sobre aquestes qüestions. Durant dècades, el país ha aspirat a terme la riquesa natural d'Àfrica com un paràsit gegant, causant pobresa, les malalties i el subdesenvolupament, que al seu torn han impulsat la desesperació, el conflicte i la violència. I la disposició paràsit continua fins al dia d'avui.\nDurant dècades, França ha contribuït directament a la violència i la inestabilitat que ha assolat gran part d'Àfrica. Cops d'estat, contra-cops d'estat, assassinats, segrestos i desestabilització - potser cap altre país entre les potències colonials ha afectat el continent més gran del planeta amb tant dolor i ruïna.\nDesprés de la Segona Guerra Mundial, França va marcar el començament d'una nova era de l'esclavitud moderna als països africans que havien adquirit com possessions durant l'enlairament en temps mínim per Àfrica colonial anterior a la fi del segle 19.\nFinancera i militarment devastada per la Segona Guerra Mundial, França sabia que ja no podia subjugar als africans només per la força de les armes. Per tant, una nova forma de dominació va ser ideat: el control monetari. El pla va ser signat en acció després de la guerra el president francès Charles De Gaulle, el desembre de 1945.\nA través d'un pacte colonial francès-imposada, el "Françaises colònies Afrique" se'ls va donar una nova moneda, coneguda com el franc CFA. En total, 14 països es van veure obligats a adoptar la moneda única. Entre ells Costa d'Ivori, Guinea, Mali i Senegal a Àfrica occidental francesa i Camerun, República Democràtica del Congo i Gabon, a l'Àfrica Central francès. El pacte s'ha mantingut més de cinc dècades després que França va concedir la independència formal a les seves colònies africanes a principis de 1960.\nEl nivell de poder usurpat a aquests països per part de França a través del control monetari és sorprenent. Tots els membres del franc CFA tenen l'obligació de dipositar fins a un 85 per cent dels seus ingressos de divises del país al tresor nacional francès. França al seu torn té la possibilitat d'invertir aquests diners en la Borsa de París com ho consideri oportú i té la prerrogativa de no informar els governs africans quant guanyen aquestes inversions. No només això, sinó que el Tresor francès és capaç de prestar els diners als països africans amb interès que es cobra a ells pel privilegi de demanar prestat els seus propis diners. D'altra banda, els préstecs tenen un límit d'un límit del 20 per cent dels ingressos públics dels països actuals.\nLa ironia és impressionant. El mateix mecanisme monetari que l'Alemanya nazi desplegat per subjugar a la França ocupada era, i segueix sent, utilitzat pel francès alliberat en els seus territoris africans.\nA més, França determina el tipus de canvi del franc CFA. Devaluacions unilaterals han garantit el flux de les exportacions africanes barats a França mentre empobreixen als treballadors africans.\nUna part integral del Pacte Colonial era el dret de pas lliure als militars francesos en els països signataris. Tot i que aquests estats africans eren suposadament independents, França va ser capaç de mantenir estacions militars i enviar tropes cada vegada que sentia la necessitat.\nI es va sentir la necessitat, quan el Govern francès considera que una de les parts o de les persones dins de la seva esfera d'influència africana estava desafiant la seva hegemonia.\nUna de les primeres víctimes de la dominació francesa va ser el president de Togo, Sylvanus Olympio. Va ser assassinat el 1963. Un economista talentós que es va oposar a l'explotació flagrant del seu poble en règim monetari, Olympio va ser acabat finalment per França i es substitueix per titelles fiables.\nUna altra víctima va ser Thomas Sankara, el líder de Burkina Faso, que va ser deposat i assassinat el 1987 per haver-se atrevit desafiament francès interferència en els assumptes interns del seu país. El coneixien afectuosament els seus seguidors com "Che Guevara africà". La setmana abans del seu assassinat, Sankara va dir: "Es pot matar un revolucionari i un individu, però no es pot matar una idea."\nEl francès especialitzat en operacions encobertes utilitzant mercenaris i agents especials que s'infiltren en els països de destinació i reclutar als "rebels" per deslligar campanyes de terror contra el poble (el model està desplegant actualment a Síria). Un dels seus clients notoris va ser l'ex soldat francès convertit en mercenari Robert Denard. Des de la dècada de 1960, Denard i els seus gossos de la guerra dedicat als cops d'Estat, comptador de cops d'estat i assassinats-a Angola, Benín, República Centreafricana, Congo, Gabon, Mali, Moçambic i fins i tot els britànics Nigèria ex colònies i Rhodèsia (Zimbabwe). A les Illes Comores, davant Àfrica Oriental, Denard va participar en quatre cops d'Estat entre 1975-1995 i se sospita que ha tingut una mà en l'assassinat de tres dels seus presidents.\nAlhora, el govern francès se li va concedir una negació plausible al criminal sabotatge portat a terme per "pirates de la República". Però no hi ha dubte, de la participació donada a conèixer de les forces especials franceses en aquestes operacions i posteriors de protecció legal als renegats, que els líders francesos, entre ells Georges Pompidou, Valéry Giscard d'Estaing i François Mitterrand, sabia molt bé i de fet el més probable sancionat ells.\nEl sistema francès neocolonial de l'esclavitud i l'explotació a través d'Àfrica persistir perquè els líders africans francòfils se'ls va permetre amassar fortunes personals i actius per França. Aquesta era la seva amortització. Dictadors despietats com Mobutu Sese Seko a la República Democràtica del Congo (RDC) i Jean-Bedel Bokassa a la República Centreafricana gaudit privades vols d'Air France Concorde a sopar fora a París i adquirir castells palau mentre el seu poble mort de fam sota regnat de terror. Bokassa també tenia la tendència a conjurar en els caps dels nens i menjar la carn de les seves víctimes - totes les bones qualitats per terroritzar al seu país al servei de França.\nMilions d'africans van morir a causa de privació dels recursos naturals dels seus països van ser extrets per enriquir als dictadors recolzats francès i francès del tresor nacional. La República Democràtica del Congo, la capital acull la cimera d'aquest cap de setmana van assistir el francès François Hollande, encara s'està recuperant de dècades de guerra, la fam i la malaltia que es va cobrar fins a sis milions de vides - horrors que França va exercir un paper important en la incitació a partir de 1960, quan el líder independentista Patrice Lumumba va ser assassinat.\nCom a comentarista polític assenyala Christof Lehmann: "És un escàndol que en el marc del sistema monetari francès, així que gran part d'Àfrica segueix sent pobre i famolenc en comptes de beneficiar-se de l'enorme riquesa natural del continent i la productivitat de la seva gent. A través de la dominació monetària exercida per París, Àfrica està apuntalant l'economia de França i alhora l'economia d'Europa ".\nLehmann també assenyala que la història demostra que qualsevol líder polític africà que va tractar de trencar el sistema d'explotació Françafrique va ser liquidat invariablement per França a través de cop d'Estat o magnicidi.\nEl cas més recent és el de Laurent Gbagbo, que fins l'any passat era el president de Cote d'Ivoire. Des de la seva independència el 1960, el país africà ha estat el principal exportador de cacau i cafè. Les elits corruptes, les empreses franceses a l'exportació i el Tresor francès va guanyar milers de milions de dòlars de sòl fèrtil del país i els treballadors. Però després de dècades d'lucratives guanys, la majoria de les persones segueixen vivint en la pobresa, obligats a treballar com esclaus assalariats en les plantacions del país.\nGbabgo, professor d'història i sindicalista actiu, va poder veure que el seu país mai desenvolupar i prosperar si no va trencar els lligams monetàries que França havia imposat. El govern francès sabia que estava planejant dur a Costa d'Ivori del sistema franc CFA. En els últims anys, Gbagbo i alguns altres líders africans, entre ells Muammar Gaddafi de Líbia, estaven tractant d'establir una base d'or Pa-Africà dinar. La Costa d'Ivori és l'eix de les economies Françafrique d'Àfrica Occidental. El francès podria veure l'escriptura a la paret del seu esclavització monetària d'Àfrica si la Gbagbo va aconseguir treure al seu país. Altres països que aviat seguiria suite.\nDiu Christof Lehmann, "era Laurent Gbagbo un dels pocs líders africans que es van atrevir a desafiar l'statu quo opressiu. Volia utilitzar la riquesa de les nacions africanes per al benestar social i el desenvolupament d'Àfrica en lloc d'enriquir els capitalistes francesos i europeus ".\nA finals de 2010, la Costa d'Ivori Consell Constitucional - cos suprem del país - va declarar que Gbagbo va guanyar una disputada elecció presidencial. Però les tropes franceses estacionades al país es va traslladar immediatament a la seva detenció, matant a molts dels seus partidaris en el procés. Després d'instal · lar l'exdirector francès suport del FMI, Alassane Quattara, com a president.\nGbagbo està actualment sota custòdia a l'Haia el judici pendent a la Cort Penal Internacional (CPI) per fer front a les acusacions de crims de lesa humanitat. El seu arrest, la detenció i l'enjudiciament són vistos per molts com "justícia del vencedor" - persecució política per silenciar un oponent incòmode.\nL'advocat internacional Christopher comentaris Negres, "L'arrest i la detenció del president Gbagbo no s'ajusta a les normes del degut procés. Va ser detingut durant un cop d'estat dut a terme per les forces franceses aliades amb els rebels de Quattara, que es va instal · lar llavors en el poder per servir als interessos de França, Gran Bretanya i els EUA. La qüestió de la persecució selectiva també es presenta. Per què es cobra quan les forces Gbabgo Quattara se suposa que ha comès crims terribles en la regió nord controlaven i durant l'elecció i el cop? Les forces franceses van disparar a civils quan aquest va tractar d'acudir en ajuda del president Gbagbo, però, cap dirigent francès es troba davant la Cort Penal Internacional. "\nChristopher Negre afegeix: "L'arrest de Gbagbo és un exemple brutal de com l'ICC s'utilitza per justificar l'enderrocament dels governs que es resisteixen als dictats de les potències colonials com França, Gran Bretanya i els EUA".\nImpregnada d'una època passada, França ha ressorgit com una estrident neo-colonialista poder. Em va prendre un paper principal en la persecució criminal de guerra de l'OTAN contra Líbia l'any passat, que va culminar en l'assassinat de Muammar Gaddafi. També lidera l'actual guerra exterior encoberta d'agressió contra la seva antiga possessió colonial, Síria. Juntament amb els EUA i Gran Bretanya, que també està apuntant al poble de l'Iran amb sancions penals basades en sospites infundades, trillades. I França ha demostrat que qualsevol dirigent africà que qüestioni la seva esclavitud monetària en el segle 21 serà sumàriament arrossegar davant d'un espectacle internacional al judici sobre càrrecs falsos per enfrontar cadena perpètua.\nPerò la història mai es repeteix exactament. A diferència d'altres temps de la colònia, aquesta vegada al voltant de la massa de gent que treballa a França estan descobrint que també - com les masses d'Àfrica - estan sent tractats com a esclaus abjectes pels dictats monetàries dels francesos (i europeu) elit. Els bons i els rescats als rics, austeritat i l'explotació de les masses, no hi ha preguntes tolerat.\nAquest cap de setmana a Kinshasa, beat, elitista François Hollande donar una conferència sobre la democràcia, els drets i la corrupció tindrà una importància tant per als treballadors a França i a Europa com a Àfrica.\nTurquia contra Síria. Els senyors de la guerra volen la medalla de la pau.\nquetgles | 09 Octubre, 2012 04:15\n(He fet un canvi al títol amb la intenció de facilitar l'accés als internautes catalans)\nDes de març del 2011, els senyors de la guerra munten escamots de la mort que porten el caos i la mort a Síria. Alhora els mitjans ''occidentals'' parlen tot temps de ''la revol


Les bicicletes no es mengen: Desescric tot el que he escrit\nDe tots els meus estudis, tant presencials com en línia, el màster universitari en humanitats és el que porta els records més preuats. Hi vam rellegir L’Odissea amb la increïble Mònica Miró i Vinaixa, amb la Montse Gatell i tots els companys. Com a part del curs, vam comparar les visions de tots els seus protagonistes que van tenir els clàssics de la cultura catalana, des de Mercè Rodoreda fins a Vicent Andrés Estellés, i em va fer pensar en la meva versió de Penèlope, una versió distinta i personal, força menys tràgica que totes que he trobat pel camí. Gens de greu, gens d’enfosquida. Gens d’esquerpa, sola, tota fel i espina.\nLa visió de Mercè Rodoreda m’és aliena. Una persona que se sent abandonada no espera vint anys: fa la seva vida. Aquella que espera vint anys ho fa perquè a la seva ment ha compost una altra història plausible de la via d’Odisseu absent, ple de perills però buida d’amors, o buida d’amors vertaders. Mentrestant, deixa que els pretendents hi siguin, però no es casa (290-292: “She neither rejects a marriage she despises/ nor can she bear to bring the courting to an end”, almenys des del punt de vista de Telèmac, ho fa perquè vol, i l’Atena també li diu (316-319) que si la seva mare es vol casar, no hi trobarà cap impediment, sinó tot al contrari, tot el suport financer que calgui de part del seu pare, home de poder i avi del Telèmac). Mentrestant, “that radiant woman” (382) (Homer en diu “reservada” (379), però també en diu “radiant”) s’ocupa del fill –que ja no és adolescent però sembla com si ho fos (“¿Ets fill d’Odisseu?” (240)–. “Home, això és el que sempre m’ha dit la mare, però qui sap...” (249-250) - descarat!!!!), de “l’economia”, de la casa, i plora quan sent les cançons de Troia, tot i que el fill l’hi retreu i diu que “ell hi té el poder”, cosa que la sorprèn fora de mesura (“astonished, / she withdrew to her own room” (414-415)). Penèlope viu al món on l’home, si en sap, mana –no hi farem res–, però dins del que no sobrepassa les seves possibilitats fa el seu paper amb una elegància envejable i amb immensa força de voluntat. A casa seva, no ha de jugar a Clitemnestra a falta d’Egist del torn. Si teixeix i desteixeix, ho fa a gust (gairebé com el nostre Vicent Andrés Estellés: “Desescric tot el que he escrit!”). Quan Odisseu li diu que ell és ell, li fa tornar a guanyar el seu nom a través d’unes proves, una de les quals consisteix a “treure el llit del dormitori” –si ell és ell, sabrà que el llit no es mou! Té un sentit d’humor formidable i que jo recordi, en cap moment es traeix, ni se sent vella, ni se sent enfosquida.\nTal volta m’hi projecto massa, el meu caràcter, la meva manera de veure la vida, però si féssim paral·lels personals, Penèlope i Odisseu serien més aviat els meus avis que no pas jo. Jo ja no he viscut en aquell món on tots els homes marxaven a la guerra i aquells que se’n sortien eren massa joves, massa vells, massa malalts o uns pocs espavilats (Odisseu, de fet, ho havia intentat, de trobar una excusa per no anar a la guerra, però no se’n va sortir)... No he viscut en un món on la casa no era res sense la dona, sense la veritable mestressa de casa, el seu eix i la seva raó d’existència. Les nostres vides són ben distintes de les vides dels antics.\n(Publicat al BONDIA l'11 de juny de 2014)\nPublicat per Alexandra Grebennikova a 13:27\nLa verticalitat del paisatge\nAntígona i els tirans


Notícies › Titulars › Comunicació i Màrqueting\nLa campanya 'Què pot fer el teu advocat per tu?' destaca aquesta setmana la tasca dels advocats laboralistes\nAquests dies ha sortit publicat a La Vanguardia i El Periódico el nou anunci de la campanya de l’ICAB ‘Què pot fer el teu advocat per tu? / Què pot fer la teva advocada per tu?’. En aquesta ocasió, la publicitat se centra en la tasca que desenvolupen els advocats i advocades especialitzats en Dret Laboral.\nEls advocats laboralistes són els professionals de confiança que us poden assessorar i ajudar en assumptes relacionats amb la feina.\nAquests anuncis (versió advocat i advocada) formen part de la campanya publicitària que el Col·legi de l’Advocacia de Barcelona té en marxa en premsa amb l’objectiu de promoure entre la ciutadania la importància de la consulta a l’advocat.\nRecordeu, a més, que podeu comentar i/o difondre la campanya a Twitter amb l’etiqueta #advocaciabarcelona.


Rajoy porta la llei del referèndum al TC - La Valira\nEl president del Govern central, Mariano Rajoy, ha anunciat que el seu Executiu ha decidit impugnar el referèndum davant del Tribunal Constitucional (TC). Rajoy ha fet aquest anunci en una compareixença després del Consell de Ministres que ha convocat de manera extraordinària aquest dijous a Madrid.\nConcretament, l’executiu central ha presentat un recurs contra la llei del referèndum, un contra el decret de convocatòria, un contra el decret de mesures complementàries i un altre contra l’acord del Parlament que designa la Sindicatura Electoral. Rajoy també ha signat un incident d’execució de sentència contra l’admissió a tràmit de la llei de transitorietat per part de la Mesa del Parlament.\nEl president Rajoy ha advertit als membres del Govern de la Generalitat que “no continuïn avançant en aquest camí cap al precipici institucional i que no menyspreïn la força de la democràcia espanyola“. “Ningú vacil·larà a l’hora de complir el seu deure. La democràcia respondrà, ho farà amb fermesa, amb aplom, amb serenitat i amb dignitat”, ha assegurat Mariano Rajoy, que ha definit el referèndum d'”il·legal“.\nA banda dels quatre recursos i l’incident d’execució, Rajoy també ha demanat al TC que “es notifiqui personalment aquesta suspensió al president de la Generalitat i a tot el seu govern, als principals alts càrrecs de la Generalitat relacionats d’alguna manera amb l’organització d’aquest referèndum i als 947 alcaldes de Catalunya“. Segons el president del Govern espanyol, totes aquestes persones tenen “el deure d’impedir o paralitzar qualsevol iniciativa tendent a l’organització del referèndum“.


Breaking (fake) news a l'Empordà • Ràdio Capital de l'Empordà\nBreaking (fake) news a l’Empordà\nNo descobriré res nou si dic que les xarxes tenen tants defectes com virtuts, per no dir que tenen més cosa tòxica que no pas positiva. El que ha suposat l’eclosió de les xarxes socials per al periodisme, representa un volum d’informació, que degudament utilitzada, contrastada i documentada, podria ser meravellosa, però posada de manera indiscriminada a disposició de i per a tothom, amaga un munt de perills.\nPer què faig aquesta prèvia? Doncs perquè el concepte fake news no és només aplicable a Donald Trump, sinó també al nostre dia a dia. Són fake news totes aquelles històries que esdevenen falses o incompletes, quan es disparen sense contrast previ. Aquí a casa n’hem tingut alguns exemples recentment que, per bé que són ben intencionats, poden generar desinformació, conflicte o fins i tot difamació.\nFa uns dies que SOS Costa Brava, amb qui compartim les mateixes ganes de preservar el territori va publicar a les xarxes socials unes fotografies acompanyades d’un text que denunciava una tala il·legal d’arbres a Pals o una altra a Begur. La publicació va generar la lògica indignació entre els seguidors de la pàgina. El problema és que la tala no era il·legal i segur que no sobren motius per protestar, però no es pot acusar ningú de cometre cap il·legalitat, sense haver-ho constrastat. Tant és així, que la plataforma va acabar demanant disculpes.\nHi ha un altre cas d’espai de denúncia, que està guanyant adeptes i que planteja alguns dubtes. Es tracta del perfil anònim d’instagram explota brava. Un espai on suposats treballadors que estan sent suposadament explotats per les seves empreses, envien de manerra anònima una denúncia amb les seves condicions laborals i el perfil en fa públic el nom de l’establiment amb el suposat mal tracte que rep el personal.\nLa setmana passada vam explicar l’existència d’aquest perfil, perquè òbviament és notícia. El que no vam fer va ser donar per bona cap de les acusacions per diversos motius: Primer, perquè no hem pogut contactar amb cap empresa denunciada per tal de contrastar-ho. Segon perquè tan el perfil com les denuncies són anònims i tercer, perquè des de l’anonimat és molt complicat validar una informació que no té nom i cognoms. La ratlla que separa la denúncia de la difamació és molt fina i s’ha de ser molt curós.\nDavant de qualsevol vulneració de drets als treballadors, cal actuar. Davant de qualsevol mal tracte a persones o territoris, cal denunciar. Però s’ha de donar la cara i si hi ha casos de mala praxi d’empresaris, s’ha de denunciar a l’inspecció de treball. Nosaltres no avalem cap de les suposades practiques abusives que es denuncient. No donem suport ni admetríem cap anunci d’una empresa que mati els treballadors a hores extres, els tracti amb menypreu o no respecti els contractes signats. Rebutgem la idea que “En temporada alta ja se sap” com es denuncia en algun cas. Però insisteixo, si això passa, això s’ha de denunciar als llocs on toca i seria bo que es faci sempre a cara descoberta.\nUna falsa denuncia pot descareditar les denuncies ben fonamentades i raonades i això seria injust per les persones afectades.\nDit això, nosaltres seguirem fent-nos ressò de totes les iniciatives que sorgeixin al Baix Empordà i que tingui per objectiu millorar la vida de les persones i les condicions en les que es desenvolupa, però hem d’insistir en la necessitat de contrastar qualsevol tiipus de denuncia. No fer-ho converteix una crítica en una fake new.\nArticle anteriorSol pel matí, Tramuntana feble i més núvols al final del dia


La xocolata crua - CRUDIVEGÀNIA | Living Plant Based Academy\nEn aquest grup s’inclouen: el cacau cru, la mantega de cacau crua, el cacau cru en pols i tots els derivats de la xocolata crua que deriva del cacau pur cru.\nEl problema de la xocolata està en el procés d’adulterament que pateix per la industria alimentària convencional, que l’escalfa a temperatures elevades i tots els nutrients vitals, antioxidants i altres fitonutrients excel·lents moren i la converteixen en un aliment buit. A aquest aliment buit se li afegeixen sucres, llet i aditius que el converteixen en un verí per al nostre organisme.\nEl sucre, per exemple, destrueix el sistema immunològic i causa la diabetis, l’envelliment prematur i\naltres problemes de salut greus, com el càncer. I no parlem de la llet, que també causa diabetis, és la principal causa d’osteoporosis i és la responsable de malalties cròniques, cardiovasculars i diversos tipus de càncer, com el d’ovari, el de mama i el de próstata.\nEn canvi, la xocolata crua no ha passat per cap procés d’escalfament i tots els seus nutrients i fitonutrients romanen intactes.\nEls grans de cacau són la llavor d’una fruita que creix en l’arbre del cacau. Els arbres de cacau són originaris de la conca de l’Amazones i només creix en un ambient molt càlid, humit i ombrejat.\nEl nom científic per la xocolata és cacau Theobroma. Theobrama literalment significa ‘aliment dels déus’. L’ús del cacau es remunta milers d’anys a les civilitzacions olmeca, maia i asteca. Va ser un producte de luxe importants, utilitzat per al comerç i fins i tot com una moneda.\nEls grans de cacau són naturalment lliures de sucre i tenen un gust una mica amarg. Aquest cacau cru conté una increïble varietat de minerals i compostos. Fins ara, se n’han identificat més de 300.\nLa xocolata crua, sense sucre i elaborada amb amor…\nÉs rica en coure, magnesi, manganès, zinc i sofre – el “mineral de la bellesa”, i és rica en vitamines del complex B, com la niacina i en vitamina C.\nConté moltes substàncies químiques psicoactives com el triptòfan – un precursor de la serotonina, l’anandamida (la felicitat química), un cannabinoide natural que el nostre cervell produeix naturalment quan ens sentim elevats i la PEA, la molècula de l’amor, la qual també s’allibera en el cervell quan estem enamorats. Així doncs, menjar xocolata produeix un estat de feliç enamorament!\nTé alt contingut de magnesi, per això algunes dones anhelen xocolata en el moment de la menstruació.\nÉs una de les fonts naturals més riques d’antioxidants. Disposa de tres vegades els nivells que conté el te verd. Els antioxidants ajuden a neutralitzar els efectes dels radicals lliures en el cos que destrueixen les cèl·lules. S’ha demostrat que els antioxidants són necessaris per promoure la salut cardiovascular, reduir el colesterol i protegir contra moltes malalties, especialment el càncer.\nÉs una font d’hidrats de carboni complexos beneficiosos.\nFaves de cacau pur, que és la part comestible de la fava del cacau després d’haver estat collides, semblen petits encenalls. Es poden mastegar en el seu estat original o combinar amb altres ingredients per elaborar batuts, pastissos de xocolata, gelats…\nCacau en pols, que podem afegir a les begudes, receptes o com a ingredient en les nostres postres.\nLa mantega de cacau es pot utilitzar en receptes de postres i també com un producte de cura de pell orgànic.\nBarres de xocolata que contenen ingredients crus com la garrofa, lúcuma, baies goji, fruites, nous, algues, llavors…


Vespasian the Younger, Domitian the Younger\nTit Flavi Sabí i Arrecina (en)\nFlavi Sabí, Flàvia Plautil·la i Climent I\nEra fill de Flavi Sabí el vell, germà de Vespasià, i germà de Flavi Sabí que va ser mort per Domicià. Es va casar amb Flàvia Domicil·la, parenta de Domicià. Quintilià, a la seva Institutio Oratoria, IV. 1, § 2, indica que té com a pupils dos nets de Domicià, que deurien ésser els fills de Domicil·la i Climent. Suetoni diu que Domicià designà els fills de Climent com a successors al tron, abans que el seu pare caigués en desgràcia, i que els havia canviat els noms pels de Domicià i Vespasià.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tit_Flavi_Climent_(cònsol)&oldid=30067079»\nDarrera modificació: 21 abr 2022 a les 00:49\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 abr 2022 a les 00:49.


The Spy Who Loved Me – Lo bloc\n1977 va arribar enmig de turbulències per la productora Eon. Primer, Harry Saltzman es desprenia de les seves accions de la companyia; després Ian Fleming els autoritzava només a fer ús del títol de la seva novel·la The Spy Who Loved Me, però no de cap aspecte del guió; i finalment un dels antics guionistes (el de Thunderbolt, anoteu la dada) els posava un pleit sobre el copyright de l’organització Spectra i el personatge de Blofeld.\nAquest pleit va obligar a refer un guió que ja havia passat per un munt de mans en molt poc temps. El resultat és un argument gens original però suggerent, i totalment desaprofitat. El reguitzell de canvis en el guió potser són els responsables que la pel·lícula tingui molta més acció que no pas intriga, i fins i tot més comèdia que no pas tensió.\nPartim del segrest de dos submarins nuclears, un de britànic i un de soviètic; calcat al segrest de dues astronaus a l’inici de You Only Live Twice. Tenim un multimil·lionari que vol extingir la raça humana i crear una nova civilitazació sense els seus vicis. El mateix guionista tornarà a fer servir la mateixa idea a Moonraker, la següent pel·lícula de la franquícia. Tot plegat amenaça a crear una guerra nuclear de la qual ens lliurarem gràcies a l’assalt de la fortalesa del maligne. És a dir, idèntic a You Only Live Twice però canviant la decoració.\nI la decoració que fa servir The Spy Who Loved Me és molt bona. Magnífiques postals de Suïssa, Egipte i Sardenya, a més d’un disseny de decorats magnífic. La fortalesa de Stromberg és sobèrbia per dins i per fora; l’interior del petroler està força ben aconseguit; i les localitzacions egípcies són sensacionals, ja siguin les naturals o els decorats.\nPerò fallen els detalls, i això sempre és molt important. La trama avança a base de ximpleries mal resoltes que li resten credibilitat a la història. Però el pitjor són les interpretacions de l’entorn de Bond. Barbara Bach posa la mateixa cara a totes les escenes, sense que arribi a saber si vol passar per una freda agent secret o si pateix paràl·lisi facial. Molt bonica però molt ensopida, sense cap mena de gràcia. I Curt Jurgens pateix de la mateixa manca d’expressivitat. En ambdós casos, la seva incapacitat per a suggerir els seus sentiments o motivacions li treuen molts punts a The Spy Who Loved Me.\nPunts que guanya amb les escenes d’acció. Les lluites a bufetades en escenaris egipcis estan molt bé i mostren una diversitat estimulant. Tant veiem la part sàdica de Bond (a la baralla al terrat) com la seva vessant còmica (l’enfrontament a Luxor). A més, hi apareix Jaws, possiblement el sicari més recordat de tota la franquícia, i que afegeix ambdues facetes alhora de manera força convincent.\nEntre els secundaris, per cert, apareix per primer cop el cap de l’espionatge soviètic, personatge que durant alguns films esdevindrà recurrent. I també, la primera moto aquàtica que molts vam veure, molt abans que apareguessin a les platges de tot arreu.\nEntre els detalls 007, trobo que el Lotus Esprit que va substituir els habituals Aston-Martin és un cotxe que estèticament ha envellit malament. La cançó, per molta Carly Simon que la canti, no té res d’especial, i la banda sonora està feta amb música setentera que no acaba d’acoblar-se al film i a mi em resulta estrident.\nEn canvi, apareixen dos magnífics homenatges musicals a Doctor Zhivago i Lawrence of Arabia; el primer maquíssim, el segon kitsch. Això ho tornaran a fer a Moonraker, també amb resultats desiguals.\nAdient només per a completar la col·lecció 007. Contraindicada pels més exigents.\n→ Masclisme tèxtil\n3 respostes a “The Spy Who Loved Me”\n[…] The Spy Who Loved Me 26 Agost 2016 […]\nFor Your Eyes Only – Lo bloc ha dit:\n7 Octubre 2016 a les 7:54 am\n[…] Moonraker la franquícia James Bond va abordar el projecte que tenien en ment com a continuació de The Spy Who Loved Me, amb un resultat francament […]\n[…] a The Living Daylights hi ha un món. El primer intent de fer crèixer els papers femenins va ser The Spy Who Loved Me amb una nèmesi soviètica de 007. Però l’Anja Amasova era una dona que encara estava […]


Seguim i seguirem tossudament alçats\nDiputat d’ERC al Parlament de Catalunya\nActualizada 21/02/2018 a las 19:50\nEsquerra Republicana fa 87 anys que treballa al servei de la democràcia i del país, del conjunt del país. El capital polític i humà d’ERC és inesgotable, un tresor a preservar i que ens permet afrontar situacions com l’actual amb la seguretat de saber que ens creixem davant les dificultats. Marta Rovira, després de la decisió del Tribunal Suprem, puc afirmar que és una dona íntegra, perseverant, valenta i amb dignitat, que ha defensat la veu del Parlament en tot moment.\nNo és pas el primer cop, en aquests 87 anys, que l’Estat espanyol intenta escapçar la cúpula republicana. I tanmateix, tantes vegades com han provat de silenciar-nos, tantes vegades que s’ha alçat una veu serena i determinada a seguir defensant un país més obert, més net, més plural, més modern, republicà. Els dirigents d’ERC compareixem davant la justícia espanyola pel nostre compromís amb la democràcia i amb el dret dels ciutadans a decidir el seu futur. D’altres, ho fan un dia i un altre, per les trames de corrupció que han orquestrat, per saquejar les arques públiques, per espoliar els recursos públics d’un Estat al que tant diuen estimar i defensar.\nL’Estat espanyol té avui persones empresonades per les seves idees, presos polítics amb com ha afirmat l’exfiscal en cap de Catalunya, José María Mena. La separació de poders no existeix a Espanya. I aquest és un fet insòlit a Europa, que situa Espanya al nivell de Turquia i no de les democràcies occidentals. És vergonyós constatar com som davant un Estat que conviu amb la corrupció, que ha convertit la corrupció en estructural i que utilitza la repressió i el nacionalisme d’Estat com a cortina de fum. Lamentem i demanem la llibertat de Valtonyc, condemnat a presó per una cançó contra la corona. És un nou atac a la llibertat d’expressió.\nSeguim i seguirem tossudament alçats, treballant al servei de la majoria, cohesionant el país davant la voluntat de fragmentar-lo, dialogant amb tothom i emplaçant a resoldre aquest conflicte per la via del diàleg, per la via de l’empoderament ciutadà. Són els ciutadans els que han de decidir democràticament el futur de Catalunya, és la voluntat ciutadana el que ha de prevaldre davant l’autoritarisme d’un Estat corrupte que no només no serveix a la ciutadania de Catalunya sinó que no dubta, conscientment, a perjudicar-la. Som davant un Estat que crea problemes enlloc de resoldre’ls i que no dubta a atiar la confrontació. És un Estat que no ens representa.\nSeguirem endavant, recuperant en primera instància les institucions usurpades, treballant per eixamplar la base social, parlant amb tothom i mantenint la mà estesa al conjunt de la nostra societat. Sense oblidar que tot el que fem ho fem, també i sobretot, per millorar la vida de la gent, per viure en una societat plenament democràtica, en què la llibertat i la justícia social n’han de ser valors principals i fundacionals. Estem convençuts que la democràcia sempre guanya i que el sacrifici de tots i totes els que ens han precedit, i humilment de nosaltres mateixos, és la llavor de la llibertat.\nLas Terres de l'Ebre registran un nuevo brote en Alcanar y elevan la cifra total a quince, seis más que hace diez días\nEl Hospital Joan XXIII crea la Unidad de Atención Renal Integral\nSanidad detecta 8.618 casos de coronavirus en el Estado durante el último fin de semana\nDesarticulada una organización que traficaba ...\nDetenidos por amenazar y agredir con una...\nDos muertos y 28 nuevos positivos por covid en...\nDetenido por robar un monedero en una cita y...\nMcDonald's obliga a su ex consejero delegado a...\nMás de 728.000 muertes y 19,7 millones de ...\nEl tratamiento contra el coronavirus que ayudó ...\nSimón ve bien hacer una «evaluación in...\nSanidad detecta 8.618 casos de coronavirus en...\nComenta el contenido : Seguim i seguirem tossudament alçats


L’evolució del periodisme, entre quatre parets | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / L’evolució del periodisme, entre quatre parets\nReport.cat publica aquesta setmana un reportatge on s'analitza la transformació del periodisme a partir del que es pot despendre d’una passejada per la Llibreria Medios del Raval, especialitzada en periodisme, audiovisuals i gestió cultural\nEl periodisme és una professió que es troba immersa en una gran transformació constant. La plataforma digital del Col·legi de Periodistes de Catalunya, Report.cat, ens acosta a un anàlisi diferent i interessant d’aquest canvi que experimenta el sector a partir del que passa entre les quatre parets d’una llibreria especialitzada en audiovisuals, periodisme i gestió cultural.\nLa llibreria Medios situada al barri del Raval de Barcelona, ha servit per a escriure aquest reportatge en un exercici periodístic diferent. D’aquest treball en sorgeixen informacions i dades per la reflexió que reflecteixen aquesta transformació del periodisme. El sector editorial està vivint una forta digitalització i més del 90% de novetats del mercat arriben ja en aquest format. Els llibres que ocupaven prestatgeries estan desapareixent? Els títols i temàtiques més tractades i consumides estan canviant? Aquestes i altres preguntes miren de trobar resposta al llarg del reportatge d'aquesta setmana publicat a Report.cat.


Trencar els partits catalans | Fundació Catalunya Oberta\nEl possible trencament del sistema tradicional de partits a Catalunya provoca una histèria molt simptomàtica. En efecte, es podria pensar que la hipotètica fissura entre Convergència i Unió i, al seu torn, entre el PSC i un nou grup de socialistes neo-independentistes representaria la mort dels dos grans blocs de poder tradicionals a Catalunya des de la restauració democràtica. Però que aquestes dues plaques tectòniques variïn no representa cap terratrèmol: al capdavall, els partits són instruments per vehicular la ideologia dels ciutadans respecte un centre neuràlgic de problemàtiques habituals en una societat. Aquests temes a partir dels quals els partits deriven la seva ideologia (que van des de la taxació impositiva a l’avortament) determinen un conseqüent mapa. Amb l’emergència del referèndum sobre la independència com a centre del catalanisme, el possible trencament entre CDC i UCD és un fet absolutament normal, que no ens hauria d’estranyar, i que no seria gens negatiu pel país.\nDe fet, el mapa polític català sempre ha estat molt més plural que l’espanyol, o que el de la majoria de països del món, dividits per un gran partit conservador i un gran partit progressista. Que l’emergència de la consulta posi una nova línia divisòria entre els partits que assumeixen el vot dels catalans com un tot independent de la Constitució Espanyola (a saber, que interioritzen el fet que als catalans se’ls pugui presentar sobre qualsevol cosa que afecti al seu propi conjunt) és un pas de gegant massa gran com per no afectar uns partits que, històricament, s’han regit pel pactisme. Artur Mas ha entès molt bé que si Catalunya no pot assumir el risc de redimensionar el seu propi mama polític primer, és molt difícil que pugui modificar l’espanyol. Que canvien els partits i, per exemple, Unió –Duran, vaja– vol presentar la seva opció de pacte confederal a la consideració sapient dels ciutadans? Doncs fantàstic! Que ERC, després, es beneficia de ser la força més poc ambigua en l’independentisme? Doncs encara millor.\nEls catalans han assumit molt bé que arribar a la independència no és només un canvi polític sideral, sinó que requereix fer una catarsi prèvia. Que alguns partits de la tradició democràtica s’escindeixin mostraria, finalment, que aquí les coses estan canviant de veres. Al capdavall, la importància d’un sistema de partits no rau només la seva pluralitat o –en cas dels dos grans blocs, de la permeabilitat de les respectives ideologies–, sinó que els partits puguin elaborar un programa amb la màxima especificitat sobre els afers que preocupen als ciutadans. Si la consulta ha de modificar el sistema català de partits per saber més clarament quin serà el seu vot o la seva actitud envers aquesta, fantàstic: si pica, deien les àvies, és que cura. Per tant, paciència, i molta calma. What’s next?


tintablava: PRESENTACIÓ DEL LLIBRE “SALIR DE MÍ” DE MARIANA COLOMER\nPRESENTACIÓ DEL LLIBRE “SALIR DE MÍ” DE MARIANA COLOMER\nA la sala d’actes de la biblioteca del Cèntric, Ms. Joan Salas, ex-rector de la parròquia de Sant Cosme, ens presenta la Mariana Colomer com una poeta intimista del Prat que, a través de la poesia inspirada, vol sortir al món per donar a conèixer el seu amor incondicional a Déu.\nSalir de mí és el seu 4t. llibre, continuació del 3r., on segueix buscant Déu per mitjà de situacions quotidianes i del rostre de les persones que pateixen. Ens confessa que aquest recull de poemes té molts matisos que giren entorn dos eixos principals com són la paraula com a do i la presència del mal a la nostra societat, tot i que en podem trobar molts d’altres. Tots ells sorgeixen de les vivències més íntimes de la Mariana i de la recerca dels seus espais i/o moments d’inspiració. Com ella mateixa diu, cal crear un clima que permeti acollir la inspiració, com feien els pintors bizantins. Ms. Joan així ho corrobora.\nDurant la presentació s’estableix un diàleg entre tots dos molt enriquidor que ajuda a transmetre tot el que hi ha darrera de la seva poesia: una dimensió transcendent, espiritual, un Déu, un univers, un entorn críptic en connexió amb les persones.\nEns llegeix amb el cor un emotiu poema dedicat al seu pare que pateix alzheimer on ens vol fer saber que cap vida és inútil si es pot estimar. Tothom aplaudeix.\nEn segueixen molts d’altres on, partint de diferents problemàtiques, ens mostra vivencialment el camí de l’esperança i del poder de la paraula. En tot cas sempre és millor que cadascú llegeixi els seus poemes en la intimitat, cercant aquells moments que tant costen de trobar, però que tant compensen. Només així es pot arribar al fons de la poesia. En aquest sentit la Mariana defineix el seu llibre com una invitació a entrar dins dels nostres cors on trobarem el millor de nosaltres, que no trobarem a fora. L’acte va finalitzar amb un torn dinàmic de preguntes amb els assistents que encara va enriquir més la presentació. I és que tots tenim preguntes sense resposta.\nPublicat per Marta Hernàndez a 17:50


Broken Heart Story - Teatralnet - Espectacles de teatre en Barcelona\nAutor: Saraa Turunen\nDirecció: Saraa Turunen\nProducció: Cia La Pelona\nUna obra que il·lustra i explica una experiència sobre la cerca de la felicitat\nSinopsi de Broken Heart Story\nEls personatges principals de Broken Heart Story són una escriptora (amb bigoti) i el seu contrari complet, una vanitosa i exuberant dona àvida d'amor (la seva ànima). Ambdues dones, que no deixen de ser la mateixa, busquen sentir-se completes a la seva manera, des del seu particular punt de vista però també influenciades per les definicions i expectatives del món que les envolta. Ambdues són conscients que en la vida han de prendre decisions doloroses per aconseguir els seus objectius així i tot les preguntes i dubtes no desapareixen mai i sempre sorgeixen noves qüestions.\nUn cor de veus situa i narra la història, una mare, un pare, una gata blanca, un ant que parla, un esbudellador mediàtic, homes que miren fórmula 1, dones que encadenen als seus homes a la butaca d'un teatre i molts altres personatges, construeixen aquest delirant i particular univers poètic que ens proposa Broken Heart Story.\nCarla Torres /\nDavid Menéndez /\nPatrícia Mendoza /\nPepo Blasco /\n/ Ajudant de direcció: Eugenia Manzanares / Assistent de so: Isaac Alarcón / Composició musical:\nCesc X. Mor / Disseny de llums:\nRaimon Rius / Escenografia:\nAnna Tantull / Traducció: Luisa Gutiérrez Ruiz / Vestuari:\nBellesa pura en escena. Interpretacions de 10, una història i, sobretot, una manera d'explicar-la, que fan posar els pèls de punta!\nEl planteig escènic te l'atractiu de la seva originalitat, que en alguns moments fa puntetes al teatre de clown, i en el perfil aconseguit de cadascun dels personatges.\nUn text pretenciós, tractat de forma un tant delirant..tot plegat, força sorprenent. Jo no hi vaig connectar, i es necessari fer-ho per gaudir-ho.\nTurunen i La Peleona qüestionen rols i estereotips amb intel·ligència, originalitat, sorprenent sentit de l'humor i talent.\nLa Villarroel acull el retorn de 'Broken Heart Story', de Saara Turunen\nLa companyia La Peleona torna als escenaris amb un espectacle singular. Fins i tot la directora Carol López els va dir: ["Aneu tranquils que no es pot comparar amb res. Té un codi narratiu molt personal!"] Parlem de Broken Heart Story, escrit i dirigit per la finlandesa Saara Turunen, que es va es...\nT. Bruna - 18/04/2017Continuar llegint\nLa Sala Àtrium presenta ‘Broken Heart Story’, de Saara Turunen\nLa companyia La Peleona protagonitzarà a la Sala Àtrium el tancament de la temporada, la que celebra els primers cinc anys del teatre. Ho fa amb l’estrena de Broken Heart Story, de Saara Turunen, que dirigeix ella mateixa. És un altre dels títols que presenta l'Àtrium dins del programa Finestra ...\nT. Bruna - 25/04/2016Continuar llegint


Escala palet camions fabricants o proveïdors de la Xina - preu - VIMAR\nET - 20M amb trets d'escala: 1: Smart cos, amb aspecte atractiu. Alta resistència estructura dissenyada per palet difícil manejar tasques. 2: reduir el consum, més baix cost servei, mentre que l'actuació més alta. Ideal per a la substitució de mà palet camió. 3: manteniment de 24V/80Ah bateria lliure contribueix...\nET - 20M amb l'escala\nEtiquetes populars: Walkie elèctrica palet camió ET - 20m, camió elèctric palet\nVIMAR és conegut com un dels més creïble i professional escala palet camions fabricants i proveïdors a la Xina. Tenim la nostra marca entre aquells mundialment famós de les marques. A més, el preu dels nostres camions de palet d'escala a la Xina no és car, Benvingut a contactar amb nosaltres.\n1.2 Model de\n1.4 Tipus d'operar\n1.5 Càrrega Capacity Q(kg) 2000\n1.6 Càrrega Centrar c(mm) 600\n3.1 Tipus de pneumàtic\n3.5 Rodes, números (x = roda)\n7.2 Fre de servei\n7.3 Fre d'estacionament\nHot Tags: escala proveïdors de camions palet Xina, fabricants, marques, preu, a la Xina\nPrevious: 3000 lliures coixí carretons elevadors pneumàtics\nNext: Carretons de gasoil de tona 5


Durant la Segona Guerra Mundial la zona transfronterera entre Prats de Molló i Setcases es va convertir en lloc furtiu de pas utilitzat per maqui i resistents. L'arribada dels alemanys al sud de França i els controls de frontera en els pirinencs va originar múltiples enfrontaments i escaramusses. Amb aquesta excursió circular, ascendiràs a dos dels pics més emblemàtics de la cara sud del Canigó i passegessis per Pla Guillem, testimoni històric d'esdeveniments esdevinguts.\nExcursió circular auto-guiada.\nExcursió: 7h més parades.\nTransport amb 4x4 fins al punt d'inici A/T.\nJoshep Horte René, cap de maqui al massís del Canigó neix el 7 d'abril de 1908 en el Tech. Militant del SNI formarà part de la Xarxa Sainte-Jeanne. El 22 novembre 1943 René amb set guerrillers, a la Presta, al peu del Costabona abaten una patrulla de sis duaners alemanys. Despullats del seu uniforme, sobre la pell del ventre de cadascú és clavat un full de paper en el qual s'adverteix que tots els militars sorpresos a la regió sofriran la mateixa sort. El 30 d'octubre de 1943 a la Collada Verda (Prats de Molló), René i quatre guerrillers es troben amb una patrulla de vuit soldats alemanys amb els seus gossos vigilant els passatges a Espanya. Després d'un breu combat, Horte i els seus companys deixen sobre el terreny a nombrosos alemanys ferits i morts.\nFont: (CREC Centre de Recerques i d'Estudis Catalans) Universitat de Perpignan\nAquesta és una ruta circular que transcorre per territori d'alta muntanya. En cas de boira (molt sovint) creuar el Pla Guillem sense un GPS o com a mínim una brúixola, és arriscat, ja que és una immensa esplanada i no hi ha punts de referència. Les vistes de la cara sud del pic del Canigó són impressionants. Aquesta excursió familiar és ideal per a fer-se una idea de la bellesa salvatge de la cara sud del massís del Canigó\nDurada: 7h més parades\nDesnivell acumulat positiu: 1009 m\nDesnivell acumulat negatiu: 1.009 m\nAltres serveis opcionals que t'oferim són: pícnic, transport fins al punt d'inici A/T i guia acompanyant. Per a la contractació del servei és imprescindible tenir un segur personal. La ruta es poden fer durant tot l'any.\nTaxi 4x4 fins al punt d'nici A/T.\nPernocta a Prats


UA-110080102-1 COPA CANGUR 2018\nAquesta prova, al nostre territori, està adreçada a l’alumnat de 5è i 6è de Primària, ESO i Batxillerat, i l’escola hi participa en les categories de Primària i ESO. Enguany, 113.000 nois i noies d’arreu del territori català han acceptat el repte.\nA Secundària, la prova consta 30 problemes de resposta tancada, amb tres nivells de dificultat i cinc opcions de resposta per a cada problema que s’han de contestar en una hora i quart.\nA Catalunya tots el centres vàrem fer la prova el dia 15 de març de 2018. Per a 4t d’ESO, la comissió Cangur proposa una organització en seus en què s’agrupen alumnes de diversos centres. Des de fa tres anys, el nostre centre és una de les seus.\nAl Bon Salvador ens sentim orgullosos dels resultats obtinguts any rere any.\nEn la present edició, i en la categoria de 3r d’ESO, tenim l’honor de comptar amb el campió de tot Catalunya:\nL’Óscar va ser també campió de la seva categoria fa dos anys, en el Cangur XXI.\nPerò no és l’únic que ha fet un molt bon paper, ja que tenim un seguit d’alumnes que se situen dins els 5% millors de cada categoria.\n67 Laura Herencia Ruiz – 4t d’ESO\n135 Astrid Aragonés Vinagre – 3r d’ESO\n162 Maria Valderrama Veciana – 4t d’ESO\n176 Pol Resina Martínez – 2n d’ESO\n226 Èric Vallés López – 4t d’ESO\n327 Ramón Fernández Rodríguez – 3r d’ESO\n575 Paula Soriano Felipe – 2n d’ESO\n610 Maria Palomo López – 1r d’ESO\n640 Àlex Corregidor Ellison – 3r d’ESO\n685 Cristina Gaspar García – 2n d’ESO\n711 Àlex Navajas Barrado – 2n d’ESO\n735 Rubén Jurado González – 3r d’ESO\nNoies, nois, l’escola us dóna l’enhorabona!!


Joan Baldoví (Compromís) fa balanç a Benifairó - Diari Serpis\nJoan Baldoví (Compromís) fa balanç a Benifairó\nEl diputat al Congrés Joan Baldoví, de Compromís, ha participat este dijous en un acte a Benifairó per fer balanç dels dos anys de la coalició a les institucions. Baldoví ha insistit en els problemes derivats de l’infrafinançament, i ha pres com exemple una de les principals reivindicacions de l’Ajuntament de Benifairó: l’estat del riu Vaca.\nEl riu Vaca i els seus barrancs presenten un estat lamentable, segons fonts municipals. Els ponts estan envaïts per canyes, i l’obligatorietat del manteniment del riu és de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, que depén directament del govern central de Madrid. Des de l’ajuntament s’han fet gestions per escrit i telefòniques demanant que complisquen amb la seua obligació. L’última ha sigut esta mateixa setmana: el 5 de juliol s’ha rebut la resposta que «l’actuació està programada i es farà en breu». No obstant, fons municipals apunten que «no és la primera vegada que rebem esta resposta sense resultats».


Vacances d’estiu – COMISSIONS OBRERES\nPosted on 31 de agosto de 2017 by jaumeccoo\nAcord condicions 2017-2020\nCapítol 2. Article 14\nLes vacances anuals retribuïdes són d’un mes de durada per cada any complert de servei, amb una garantia de 22 dies hàbils, o la part proporcional que correspongui quan el temps realment treballat és inferior a l’any. A aquests efectes els dissabtes es consideren inhàbils, sense perjudici de les adaptacions que es puguin produir pels horaris especials.\nEn el supòsits d’haver completat els anys d’antiguitat en l’administració que consten a continuació es tindrà dret al gaudiment dels següents dies addicionals de vacances anuals:\nEl còmput total dels dies de vacances anuals i els addicionals de vacances s’hauran de gaudir en fraccions mínimes de 7 dies naturals consecutius. Malgrat això, del total d’aquests dies es podran sol·licitar fins a 7 dies de lliure disposició d’acord amb les necessitats del servei. Pel càlcul d’aquests dies addicionals de vacances és computarà l’antiguitat el 31 de desembre de cada any. El gaudiment d’aquests dies addicionals de vacances tindrà efectes a partir de la ratificació d’aquest acord per part del Ple municipal.\nLes vacances es gaudeixen, amb caràcter general i d’acord amb les necessitats del servei durant els mesos de juliol a setembre, preferentment els mesos de juliol i agost.\nAquesta regulació s’adaptarà en el cas de Guàrdia Urbana i SPEIS i personal adscrit a centres docents.\nEs podrà autoritzar, prèvia petició del personal, el gaudiment de les vacances en altres períodes, d’acord amb les necessitats del servei.\nEs podrà autoritzar el gaudiment de les vacances en períodes fraccionats, cadascuna de les diferents fraccions ha de ser com a mínim de set dies naturals amb una garantia 22 dies hàbils de vacances a l’any. Aquesta modalitat de gaudiment requereix la prestació del servei durant l’any complert. En aquest cas el període mínim de prestació efectiva de servei entre fraccions és d’una setmana.\nAquesta regulació s’adaptarà en el cas de Guàrdia Urbana i SPEIS amb cicles de treball específics. Les vacances del personal adscrit a centres docents s’adaptaran a les instruccions d’inici de curs.\nPer a la correcta planificació de les vacances aquestes s’aprovaran, en el seu cas prèvia sol·licitud dels interessats, amb una antelació de tres mesos previs al període general de gaudiment.\nEls dies de vacances, els dies addicionals de lliure disposició, els derivats dels permisos per conciliació de la vida personal, familiar i laboral, i els dies d’assumptes personals es poden acumular sempre que ho permetin les raons de servei.\nQuan es prevegi el tancament de les instal·lacions degut a la inactivitat estacional derivat del model de prestació de serveis, de determinats serveis públics, els períodes de gaudiment de les vacances coincidiran amb la franja fixa del tancament.\n14.2 Incidència de raons de servei especials\nEn els casos en què pel tipus de servei públic els períodes de vacances s’hagin de distribuir de manera motivada fora del període comprès entre l’1 de juliol i el 30 de setembre, per indicació expressa dels responsables dels serveis i tant si l’afectació és de caràcter individual com si és de caràcter col·lectiu d’acord amb la planificació dels torns de vacances, el personal afectat gaudirà d’un dia addicional de vacances per cada fracció de 15 dies naturals realitzats fora d’aquests mesos. No s’aplicarà aquest increment si les vacances es gaudeixen fora del període habitual a petició pròpia.\n14.3.Interrupció de les vacances\nSi les situacions de permís de maternitat, paternitat, incapacitat temporal, risc durant la lactància o risc durant l’embaràs impedeixen iniciar el gaudiment de les vacances dins de l’any natural al qual corresponguin, o si una vegada iniciat el període de vacances sobrevé una de les situacions esmentades, el període de vacances es pot gaudir encara que hagi acabat l’any natural a què corresponguin i sempre que no hagin transcorregut més de divuit mesos a partir del final de l’any en què s’hagin originat.\nSi durant el gaudiment del període de vacances autoritzat sobrevingués un permís per defunció d’un familiar de primer grau de consanguinitat o afinitat el període vacances quedarà interromput pel gaudiment d’aquest permís, reiniciant el període de vacances tot seguit.\nL’Agrupació de pòlicies de Catalunya de CCOO condemna l’atemptat


Reflexions sobre una sentència\nMalgrat la sentència desfavorable encara hi ha camí per endavant\nAmb l'eufòria de la sentència favorable de l'Audiència Nacional, al Cap de Recursos sembla ser que l'ha traït el subconscient.\nOblida que els sindicats existim, entre altres coses, per poder arribar a acords amb les empreses, per solucionar problemes, per reclamar-les-hi que respectin la legislació vigent i apliquin l'evolució de la jurisprudència que es vagi produint.\nI, quan això no és possible, orientar i animar, instigar en diu ell, a les persones afectades perquè reclamin el que raonablement és just.\nS'ha de reconèixer que el fet que un centenar d'empleats i empleades s'hagin animat a reclamar, ha posat nerviós a més d'un.\nEl Pacte de l'any 86, que conté la injustícia de diferenciar la plantilla per data d'entrada i tipus de contracte, ha quedat obsolet i així ho ha reconegut la pròpia Caixa.\nLa Direcció només ha acceptat i modificat la discriminació per tipus de contracte, però no ho ha fet fruit de les converses que múltiples vegades li hem demanat des de CC.OO.. No, ho han fet perquè han perdut una sentència. I ho han fet d'una manera tan pobra que només ha afectat al company que la va guanyar.\nMalgrat la sentència actual, continuem creient que la diferenciació de les condicions de treball és injusta i, per tant, continuarem treballant per solucionar-ho.\nÉs cert que l'Audiència Nacional els ha donat la raó. Com també és cert que, abans, tres tribunals diferents havien dictaminat en sentit contrari. Eren tribunals de rang inferior, però no per això menys respectables que el que ara ha fallat.\nI cal recordar que existeixen tribunals per sobre de l'Audiència que poden modificar la seva resolució.\nPerquè llegida amb deteniment, creiem que la sentència es fonamenta en fets que no s'ajusten estrictament a la veritat i, per tant, arriba a conclusions que no ens semblen correctes.\nI això és el que podria explicar el soterrat neguit que encara té la Direcció de la Caixa. Si algun dels tribunals acabés donant-nos la raó, quedaria per veure's la demanda plural presentada al Jutjat de Mataró.\nPer tant, s'ha sentit obligat a pujar un graó la pressió sobre els empleats i empleades que varen presentar la demanda. En lloc de fer-ho a través de persones interposades, s'ha animat a posar-ho per escrit. Quan parlem de pressió, el que volem dir, són bons consells d'amics que ens volen bé, no ens malinterpreteu.\nMataró, 29 de gener del 2007


Vaga a SEAT contra la precarietat laboral - Indymedia Barcelona\nVaga a SEAT contra la precarietat laboral\nper Paco\t 07 abr 2004\nEls sindicats de Seat convoquen vaga per al 16 d'abril, despres de que l'empresa insisteixi en augmentar la precarietat laboral -en diu flexibilitat- i en no pujar els sous dels treballadors -en diu competitivitat-.\nEls sindicats de Seat han convocat una vaga de 24 hores per divendres que ve després que han acabat avui sense un acord una nova reunió de la taula negociadora del conveni col·lectiu, segons han informat fonts sindicals.\nL''empresa ha reiterat la proposta de més flexibilitat sense augment del cost econòmic i ha insistit que hi ha un sobrant de 600 treballadors a l''empresa. Així mateix, la companyia es nega a aplicar una clàusula de revisió salarial en el nou conveni que s''està negociant per a cinc anys.\nEls sindicats UGT i CCOO es desplaçaran els pròxims dies 14 i 15 d''abril a Alemanya per intentar que el pla de reducció de costos del grup Volkswagen, batejat com a Formotion, no afecti Seat i per intentar arribar a algun acord sobre el conflicte laboral.\nRe: Vaga a SEAT contra la precarietat laboral\nccoo y ugt dan asco\nper vilaweb\t 07 abr 2004\nEls sindicats de Seat convoquen vaga per al 16 d'abril després que ha fracassat una altra reunió\nEls sindicats de Seat han convocat una vaga de 24 hores per divendres que ve després que han acabat avui sense un acord una nova reunió de la taula negociadora del conveni col·lectiu, segons han informat a Europa Press fonts sindicals.\nSi, és de Vilaweb.\nper gearbox\t 16 abr 2004\nSoc treballador de Seat i tots tenim la posibilitat de lluitar per que les multinacionals no es riguin de nosaltres. Que pasara si no comprem cap producte Samsung, cap de phiplips,cap cotxe WV,mireu que va pasar amb Pascual. Els diners, tenim que avisar-los. Ens fan treballar mes per menys, produeixen a Polonia i ens u volen vedren a nosaltres. Canya contre les multinacinals que no es comprometin amb nosaltres.\nL´hi podeu comunicar a Seat la vostra opini sobre la vostra opció de compra de un cotxe si joguen amb Catalunya a seat-responde ARROBA seat.es <seat-responde ARROBA seat.es>\nA veura que pensan


Avui\tAvui\t - 04/05/2022\t4 de maig de 2022\n2 de març de 2022 >> 19:00 - 21:00\nClub de lectura d’Amics de les Arts: «Ossos de sípia», d’Eugenio Montale\nSessió del Club de Lectura dedicada a Ossos de sípia (1925/2021), d'Eugenio Montale. A les 19:00 a la Sala Joaquim Vancells (c/ Sant Pere, 46, 1a planta).\n30 de març de 2022 >> 19:00 - 21:00\n6 d'abril de 2022 >> 19:00 - 21:00\nClub de lectura d’Amics de les Arts: «Consumits pel foc», de Jaume Cabré\nSessió del Club de Lectura dedicada a Consumits pel foc (2021), de Jaume Cabré. A les 19:00 a la Sala Joaquim Vancells (c/ Sant Pere, 46, 1a planta).\n4 de maig de 2022 >> 19:00 - 21:00\nClub de lectura d’Amics de les Arts: «El nom del món és bosc», d’Úrsula K. Leguin\nSessió del Club de Lectura dedicada a El nom del món és bosc, (1972/2021), d'Úrsula K. Leguin. A les 19:00 a la Sala Joaquim Vancells (c/ Sant Pere, 46, 1a planta)


«Star Wars» fa créixer l'expectació amb les noves i tenses imatges - Diari de Girona\n«Star Wars» fa créixer l'expectació amb les noves i tenses imatges\nEl primer tràiler oficial de «Los últimos Jedi» causa un gran impacte entre els seus seguidors\nefe/ddg 11.10.2017 | 09:23\nEl cartell de la nova pel·lícula.\nLa nova entrega de la saga Star Wars promet una nova lluita entre els dos costats de la força, entre la foscor de Kylo Ren (Adam Driver) i la llum de Rei ( Daisy Ridley), a tenor del que mostra el primer tràiler oficial de Los últimos Jedi, que arriba dos mesos abans de l'estrena del film.\nGairebé 8 milions de visualitzacions en 10 hores demostren l'interès que ha despertat aquest tràiler després del primer avanç menys específic de la pel·lícula que es va llançar a l'abril i que ja va per 41,2 milions de reproduccions.\nUnes noves imatges que el director d'aquesta vuitena entrega, Rian Johnson, ha publicitat mitjançant missatges contradictoris. Si primer demanava encaridament als fans que evitessin veure'l per arribar «nets» a l'estrena, hores després es desdeia: «Oblideu tot el que he dit i mireu-lo».\nCaldrà esperar al 15 de desembre, data de llançament mundial del film per veure, si com sembla, Johnson aprofundeix en la divisió de la força que ha marcat la història de Star Wars des que George Lucas n'estrenés el primer film el 1977.\nEn la trilogia original -la segona en la línia de temps de la història- l'enfrontament entre Darth Vader i Luke Skywalker va marcar a tota una generació d'espectadors, especialment quan es va descobrir el secret més ben guardat, que eren pare i fill.\nEn la següent trilogia el to èpic va baixar considerablement en la lluita d'Anakin Skywalker i els seus companys Jedi als quals traeix per convertir-se en Darth Vader. I en la tercera i última, s'ha volgut recuperar aquest to entre tragèdia grega i drama shakespearià amb un Kylo Ren que porta la maldat a la seva màxima expressió en un altre enfrontament paternofilial, en aquest cas amb Han Solo (Harrison Ford), un els grans herois de la saga.


Uns espigons submergits evitaran l'erosió de la platja de Sant Antoni de Calonge\nLa platja de Sant Antoni de Calonge millorarà les seves condicions. La temporada passada, totes les platges de la Costa Brava, i en especial la de Sant Antoni, es van quedar amb ben poca sorra pels temporals. Un projecte del Ministeri de Medi Ambient preveu tancar els dos quilòmetres de litoral d'aquesta petita badia amb espigons submergits i dues esculleres per evitar l'erosió de la platja.\nEl Ministeri de Medi Ambient ja té projectada la solució, que ha de ser definitiva, per evitar l'erosió de la platja de Sant Antoni de Calonge. Els actuals espigons, construïts als anys seixanta, seran substituïts per uns altres de paral·lels a la costa i submergits. A la vegada s'aixecaran dues esculleres, una a cada extrem de la platja, que tancaran els dos quilòmetres de litoral d'aquesta petita badia. D'aquesta manera, la platja quedarà tancada, i s'haurien d'evitar les pèrdues de sorra a causa dels corrents marins que el port de Palamós desvia cap a Sant Antoni. Per recuperar la platja, s'hi abocaran 600.000 metres cúbics de sorra. El projecte està pendent de l'aprovació al consell de ministres, si bé ja hi ha una provisió econòmica. Es preveu que l'obra costi uns 10 milions d'euros.


el rebost de l'Enric: de gener 2010\nPublicat per Enric a 20:58 Cap comentari:\nVaig anar a la “Taula rodona en record de Jordi Sarsanedas”, un dels actes que acompanyen l’exposició sobre aquest home “d’acció i de creació”, tal com el defineix el programa de la mostra que es presenta a l’Espai Betúlia annex a la Biblioteca Can Casacuberta, organitzada conjuntament amb l’Associació Cultural Pont del Petroli.\nNo coneixia Sarsanedas més enllà de saber que era un destacat home de lletres i d’haver llegit alguna col•laboració seva en alguna revista o diari. De retorn a casa vaig repassar la meva biblioteca i només hi vaig trobar un llibre seu, “Contes 1947-1969”, un volum que conté una de les seves obres més conegudes i renovadora, “Mites”. No l’havia llegit.\nDe l’obra de Sarsanedas, els ponents en van destacar la seva gran capacitat de treball i la seva obra escrita, sobretot la poesia, quasi tota dels seus darrers anys –va morir l’any 2006–. La primera ja m’havia quedat palesa mentre donava un tomb per l’exposició abans de l’acte. En un panell es detalla el llarguíssim currículum d’en “Sarsa”, així el van nomenar dos dels conferenciants exalumnes seus del Liceu Francès –Eduard Sanahuja, poeta i professor de la UB, i Carles Torner, també poeta i membre de l’Institut Ramon Llull; l’altre ponent era en Josep Massot, monjo de Montserrat, director de Publicacions de l’Abadia i de Serra d’Or–. Sempre m’ha impressionat aquest do de multiplicar-se que tenen algunes persones. Són elles, amb el seu treball moltes vegades anònim i no les que normalment figuren en primera fila, les que fan un gran servei a la cultura i la llengua del nostre país.\nDues recomanacions. La primera pels qui em puguin llegir: visiteu la mostra de l’Espai Betúlia (encara és oberta fins al dia 5 de febrer); la segona per a mi mateix: llegir el llibre.\nI un apunt final: la poesia que hi ha en un tauler a la plataforma del final del Pont del Petroli és obra seva. Diu així:\nPublicat per Enric a 10:38 Cap comentari:\nAhir el vent va bufar de valent i sembla que avui la cosa pot continuar, sobretot als extrems de la costa catalana, l’Alt Empordà i el Delta de l’Ebre.\nTres o quatre cops a l’any vaig a l’Ampolla, poble segregat del Perelló ara fa vint anys. Amb uns 3000 habitants, aquesta població capçalera del Delta és marinera i turística. Vull dir que aquestes dues són les seves principals activitats econòmiques i no els va gens malament, tot i que enguany han notat la crisi com a tot arreu.\nEn aquelles terres el vent hi fa acte de presència bastant sovint, resseguint el seu camí natural de la depressió de l’Ebre per anar a parar al mar, com el mateix riu.\nEl vent d’allà té nom propi, com la Tramuntana a l’Empordà. És el Mestral, el vent de l’oest i, com la Tramuntana burxa i burxa configurant el paisatge i les persones. Durant dos o tres dies, amb petites treves nocturnes, arrossega una sorreta finíssima que es cola per tots els racons.\nAixí com la gent de l’Empordà reconeix que està tocada per la Tramuntana, es pot dir que la gent de l’Ebre està bufada pel Mestral. Com a bons mariners, tothom és profeta del temps. En certa ocasió, preguntant fins quan durarien aquelles ventades, la millor resposta me la va donar un avi que hi havia assegut en un banc a la balconada que dóna al port: “durarà fins que s’acabi!”.\nNo sé perquè necessitem tants homes del temps de la tele.\nPublicat per Enric a 8:29 Cap comentari:\nNo podria ser d’una altra manera tenint en compte que ahir, 8 de gener, Elvis Presley, el mític cantant americà, hauria fet 75 anys. La seva mort anticipada ens va deixar la imatge d’un Elvis encara en plena activitat, tot i que en els darrers temps havia desmillorat el seu estat físic a causa de la mala alimentació i el consum de drogues.\nEns van quedar les seves cançons, les seves pel•lícules, aquell concert mític de Hawai, que es va transmetre per televisió a tot el món, i les seves formes que van crear un estil que encara reviu en molts dels seus innombrables seguidors.\nL’Elvis Presley va ser la punta de llança d’una generació que arrancava del blues i del country. La popularització de la música, gràcies als mitjans de comunicació, especialment la ràdio i el cinema, i ben aviat, la televisió, van situar Elvis a la cresta de l’onada.\nPels joves dels seixanta i setanta, Elvis va ser, continua sent, el gran mite del Rock, el Rei!, malgrat la gran qualitat de tants músics, conjunts i derivacions de la música popular d’aquells anys i de després. Quantes i quantes parelles van néixer als sons del Love me tender, als guateques i festes particulars.\nEscric aquestes notes amb la seva veu de fons. Conservo un àlbum amb dos L.P., Elvis para los fans españoles, editat els anys setanta amb una selecció dels seus millors èxits: autèntica música clàssica (amb perdó).


Canvis a Mataró Audiovisual amb un nou pla estratègic i nova gerència\nL’Ajuntament de Mataró engegarà un procés de selecció per canviar la gerència de Mataró Audiovisual, que anirà d’acord amb un nou pla estratègic que haurà de permetre al mitjà encarar els nous reptes futurs\nRedacció dt., 04/05/2021 - 10:00\nCanvi a la gerència de Mataró Audiovisual. L'Ajuntament de Mataró prepara un canvi al capdavant del mitjà de comunicació públic de la ciutat i anuncia que obrirà un procés selectiu per substituir a l'actual gerent, Mei Ros. El president del mitjà, el regidor socialista Juan Carlos Jerez, ha afirmat que la decisió es pren d'acord amb els reptes de futur que vindran i a partir del nou pla estratègic que s'està preparant, que haurà de marcar el nou rumb del mitjà, adaptant-lo als nous hàbits de consum i obrint-lo a nous públics. Una decisió que, explica, s'ha pres des del consens i compta amb el suport tant dels dos grups de govern com de la resta de forces de l'oposició.\nSegons afirma Jerez, el pla estratègic que ja tindria unes primeres línies traçades i s’acabarà de desenvolupar amb la nova gerència, va acompanyat també d’un pla de viabilitat econòmica. El president de Mataró Audiovisual diu que, en el context de crisi actual, aquest pla pretén optimitzar recursos i assegurar que l’empresa tira endavant amb l’aportació anual prevista per l’ajuntament, sense que aquest hagi de fer-hi una aportació extraordinària a final d’any.\nAmb el canvi de gerència es posa el punt final a una etapa de 4 anys que es va iniciar amb la fusió de Mataró Ràdio i M1tv sota un mateix mitjà públic i multiplataforma i la subrogació per part de l'ajuntament del personal de tots dos mitjans. Mei Ros, que ha encapçalat aquest projecte des dels seus inicis valora el que s'ha aconseguit durant aquests anys: tirar endavant un mitjà de comunicació públic multiplataforma –Mataró Audiovisual emet per televisió, ràdio, web i xarxes socials- i convertir-se en el mitjà de la ciutat.\nMei Ros va ser nomenada directora de Mataró Ràdio i gerent de l'empresa municipal Mataró Audiovisual l'any 2006.\nEl procés selectiu, afirma Jerez, es portarà a terme en les pròximes setmanes i el canvi es calcula que es farà efectiu el pròxim setembre. Pel que fa als treballadors des del Comitè es mostren expectants davant la situació i la possibilitat que aquesta acabi comportant la pèrdua d'alguns llocs de treball. En aquest sentit el regidor ha afirmat, que la intenció de l'ajuntament amb aquest canvi no és retallar personal. Els treballadors també reclamen que el procés de selecció de la nova gerència es faci amb total transparència. A més han volgut posar en valor la feina realitzada al llarg d’aquests anys, sempre amb la voluntat de fer arribar la informació i l’entreteniment a l’audiència. Una tasca que s’ha fet més necessària que mai durant la pandèmia, on s'ha treballat sense interrupció com a servei públic i essencial.


El meu punt de llibre/Mi punto de libro: 22/01/11\nComença avui, acaba ahir, continua demà. Viu el present, l'ara i l'aquí, sense pensar en "I si hagués dit...?, I si hagués fet...?, I si...?". Malgrat els buits o l'accés d'equipatge, cal saber tirar endavant. Viure en el present i no en el passat; i menys plusquamperfect. La desesperació no serveix de res, no porta enlloc. I no te n'adones fins que és massa, quan has de prendre les decisions que no has pres abans. Només quan toquem fons trobem el camí. I sempre hi pot haver una segona oportunitat, una finestra oberta, una altra història per començar. Tot final té un principi. I cal assaborir cada minut i cada segon de la nostra vida per adonar-nos que hi ha coses que sí que valen la pena, i que ens mereixem que ens passins coses bones. I, si és necessari, per adonar-nos-en, fer com el protagonista: aturar-nos a l'andana del metro i seguir el nostre instint. Perquè que cada dia pot ser el primer dia de les nostres vides.\nSobre tot això parla aquesta dura però bonica història de Teresa Roig, Premi Roc Boronat 2010. A mi me la van recomanar en un moment que ho necessitava, i ara jo us la recomano!\nDos personatges molt diferents comparteixen un dia que els canviarà la vida. "En Daniel és un comptable i pare de família de cinquanta anys que viu aclaparat per la rutina. Un dilluns, esperant el metro per anar a la feina, tot el pes de la seva grisa existència li cau al damunt. Ha tocat fons. Aleshores, veu una noia especial a l’andana i, sense saber per què, la segueix. Aparentment, en Daniel i ella no tenen res en comú, però junts passaran vint-i-quatre hores a la deriva per la ciutat, al marge de la resta del món. Un dia que els canviarà per sempre.


Innovació organitzativa: els contractes d'integració a la ramaderia intensiva catalana | Soldevila | Dossiers agraris\nDossiers agraris > 16 : Innovacions en l'agricultura catalana en els darrers cent anys >\tSoldevila\nInnovació organitzativa: els contractes d'integració a la ramaderia intensiva catalana\nVictòria Soldevila, Lourdes Viladomiu i Canela\nEl procés de desenvolupament de la ramaderia intensiva a Catalunya va iniciar-\nse els anys cinquanta en un context de crisi del model d'agricultura tradicional. La implementació del model ramader intensiu al nostre país va tenir com a promotores les empreses de pinsos, i l'instrument que va permetre la difusió del model van ser els contractes d'integració.\nEls beneficis econòmics derivats del «model català» van ser importants. Malgrat que han estat les empreses integradores les que més se n'han beneficiat, també cal tenir en compte que molts petits i mitjans agricultors van poder mantenir-se en el sector gràcies a una estratègia de diversificació mitjançant la ramaderia intensiva. Això va generar que l'engreix a través de la integració s'estengués a bona part de la Catalunya rural. A més, la indústria càrnia també se n'ha vist beneficiada, ja que ha pogut abastir-se d'una matèria primera a baix preu, que li ha permès cobrir la forta demanda interna i posicionar-se amb èxit als mercats internacionals.\nNo obstant això, des de principi dels anys noranta, el sector porcí català ha de fer front a una creixent competència internacional i a canvis de poder dins la cadena de valor (creixent poder de la gran distribució) que n'estan fent perillar la rendibilitat. A tot això cal afegir el greu problema mediambiental generat pel model intensiu. En aquest context caldrà veure si els contractes de integració poden continuar sent un instrument vàlid per fer front als nous reptes del sector.