Un dia sense món – Quaderns Argila\nUn dia sense món\nTina 9 de gener de 2020 2 d'abril de 2020 ÍNDEX,Llicorelles,Quaderns Argila\n[o la boira del dia 9 de gener]\nQuan m’he despertat no hi havia món a l’altre banda de la finestra. Només blancor. De moment, m’he aixecat del llit: primer cafè, dutxa calenta, roba tèbia, segon cafè. S’havia fet l’hora. Tot i sense món he sortit de casa.\nEn obrir la porta, no hi havia ni ermita ni plaça. Només boira blanca. D’esma m’he arribat al cotxe sense veure cap carrer ni cap casa. No hi havia món sota els peus, que caminaven sense deixar cap petjada.\nSi el cotxe l’he trobat de casualitat, el traçat de la carretera s’ha anat fent present només centímetre a centímetre. A banda i banda, per davant i per darrera, no hi havia ni arbre, ni pont, ni marge. Avançava per un món sense món, o això semblava pel bram del motor, per la resta no us ho podria assegurar fefaentment.\nUn esquirol ha aparegut en mig d’una corba tancada. I s’ha encarat furiós en veure aparèixer el monstre de ferralla. Confiat de transitar per un món sense món – sense home ni dona, sense soroll ni màquina, sense serp ni àguila – l’ha destorbat la trobada. A mi m’ha reconfortat i m’ha arrencat una rialla, trobar una mica de món tot i la batzegada.\nCreia avançar sense tenir-ne la certesa, i, impacient, buscava el castell en un horitzó inexistent. Encara no hi havia món, ni campanar, ni castell, ni muralla. L’atmosfera era d’encamisada, i la boira en tenia tota l’avantatge.\nSense món ni gent, sense tros ni cementiri, sense muntanya ni cel, el dia només semblava avançar al toc somort de campana.\nA dins les cases, el dia passava a mesura que buscall i tió cremaven. Només als interiors, amb la paraula, reconstruïen el món que la boira havia esborrat la nit passada.\nAnterior La Nit de Reis\nSegüent Atac de son


La Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya (CCCC) ha distribuït un document entre les entitats amb consells per tornar a treballar als locals d’assaig després del confinament, “en el cas que vulguin fer-ho”. Treball en grups de màxim 40 persones i fer castells sense pinya en un temps màxim de cinc minuts són els ítems bàsics d’un protocol que està pendent de rebre l’aval de la Generalitat. “És una preparació tècnica, però no podem parlar d’assaig perquè hi ha massa limitacions”, apunten des de la CCCC. Entre les colles, hi ha divisió entre les que només tornaran a reunir-se quan pugui fer-ho tot el grup i les que aposten per reprendre ja l’activitat. Aquest és el cas dels Castellers de Vilafranca, que volen tornar al juliol.\nLa CCCC recorda que el distanciament interpersonal imposat amb la crisi de la covid-19 és “absolutament incompatible” amb l’activitat castellera i afirma que “en cap cas” s’haurien de tornar a fer castells fins que es permeti el contacte físic. Així ho recull el document distribuït entre les colles aquest cap de setmana, al qual ha tingut accés l’ACN. Amb tot, el text també planteja diverses recomanacions per a aquelles colles que vulguin començar a fer proves tècniques “de forma progressiva”.\nSón consells que hauran de rebre el vistiplau de la Generalitat, remarca la CCCC, que planteja sis pautes bàsiques a seguir: crear grups estables d’un màxim de 40 persones, no introduir nous participants, no fer proves amb pinya tancada, fer un registre estricte dels assistents, dur mascareta i marcar un temps màxim de cinc minuts per a cada castell amb una durada màxima d’una hora per assaig. A aquests ítems, s’hi afegeixen indicacions de neteja i desinfecció.\nLes recomanacions són per a un període de quinze dies, amb previsió de flexibilitzar-les a mesura que es redueixi la possibilitat de contagi, fins que es pugui retrobar tota la colla. Fonts de la CCCC remarquen que són consells adreçats a aquelles entitats que han mostrat interès en tornar a fer castells, i asseguren que són pautes “per a treball tècnic” ja que consideren que “totes les limitacions que cal seguir no encaixen amb el concepte d’assaig que té el món casteller”.\nEn aquest sentit, recorden que hi ha moltes colles que es basen en el principi de ‘si l’últim castell el vam fer tots, el primer també el farem tots junts’, de manera que no preveuen tornar a l’activitat fins que puguin celebrar-se assajos sense limitacions. La CCCC avisa que això es pot allargar fins “que es trobi una vacuna, un tractament efectiu o bé es doni per finalitzada la pandèmia”. En aquest cas, es convida les colles a reprendre les activitats de caire més social.\nLa primera colla que ha fet públic el seu retorn al local d’assaig són els Castellers de Vilafranca. Els Verds asseguren que internament van elaborar un protocol que ha precedit els consells redactats per la CCCC. En tot cas, les pautes bàsiques són coincidents, i els Castellers de Vilafranca preveuen tornar a assajar “en breu”, a l’espera de fixar una data concreta.\nLa previsió és crear quatre torns de 40 persones, on hi haurà membres del tronc i castellers que vigilaran l’estructura. Els Verds volen centrar-se en fer castells nets de 5 o 6 pisos, “que en teoria no tenen risc de caure”, apunta el president de l’entitat, Carles Mata. Abans de començar els assajos, explica, es registrarà la temperatura de cada assistent i els grups de cada torn seran fixes per poder i aïllar-ne els membres si hi hagués un cas de contagi de la covid-19.\nAl mateix temps, tots els castellers del tronc hauran de rentar-se amb gel hidroalcohòlic les mans, els braços i els peus abans i després de cada construcció, i serà obligatori que tots els assistents portin mascareta. Mata confia que això no serà un inconvenient. “Ho hem de provar i, si veiem que és inviable, ho deixarem córrer”, diu, mentre defensa la necessitat de tornar a reunir la colla per assajar “per no estar desprevinguts el dia que es pugui tornar a les places”.\nSobre la represa de les actuacions, veu “complicat” aixecar castells aquest any, però no descarta que la colla impulsi una diada amb construccions petites netes, com les que treballaran ara als assajos. El president dels Verds creu que seria una opció a valorar de cara a la diada de Sant Fèlix. Més escèptic es mostra, en canvi, de cara al Concurs de Castells de Tarragona, el qual veu “molt difícil” que es pugui celebrar.\nLes colles vallenques, a l’espera d’un retorn complert\nAl cantó oposat de la represa dels Castellers de Vilafranca hi ha el parer de nombroses colles que es neguen a tornar al local d’assaig fins que ho pugui fer tot el grup. És el cas de les dues colles de Valls, la Colla Vella dels Xiquets de Valls i la Colla Joves Xiquets de Valls, es mostren partidàries d’esperar a que pugui haver tots els membres de l’entitat a la pinya. Els dos caps de colla veuen molt complicat que aquesta temporada hi hagi castells, tot i que no perden l’esperança.\nJ.+A.+Carricondo+Oyonate 22/06/2020\tAt\t20:38\nEvidentment és un problema greu per la realització de grans castells. Sembla molt més correcte i lògic les postures dels castellers de Valls. El fet casteller pot sobreviure malgrat la situació actual. Cal pensar en tots i no només en qüestions personals i particulars. La por a no continuar sent els millors no és pas un bon camí.


PALAU 100: LA CENERENTOLA (BARTOLI-ALEGRET-CORBELLI-CHAUSSON-COCA;BLERSH-CAPUANO) | IN FERNEM LAND\nCecilia Bartoli ha tornat al Palau però aquesta vegada per interpretar una òpera sencera en versió escenificada, segon una idea de Claudia Blersh que la immensa majoria d’espectadors del Palau, degut a la poca adequació de la sala per a representacions, no ha pogut gaudir. Jo veia un 10% de l’hemicicle i per tant obviaré parlar del concepte escènic, si bé unes projeccions persistents als laterals jo penso que distreien massa en una sala tan farcida de distraccions naturals i on no li calen més projeccions i amb el petit atrezzo sobre l’hemicicle i el vestuari n’hi havia ben be prou.\nMagnifica la formació de Les Musiciens du Prince-Monaco, tant el cor d’homes com l’orquestra, de so molt sota els criteris historicistes, però de qualitat i calidesa, a banda d’alguns efectes una mica sui generis però ben teatrals que Gianluca Capuano es treu de la màniga per dotar a l’orquestra d’una presència que amb el que va escriure Rossini n’hi ha ben bé prou.\nMagnífica direcció, detallista, molt vitalista i amb unes dinàmiques d’embogiment i uns contrasts molt teatrals, que ha ajudat molt a equilibrar un equip de veus correctes sense més, tret del grandiós Carlos Chausson mereixedor dels més llargs i sonats aplaudiments, amb absoluta justícia.\nCecilia Bartoli fa 30 anys que canta i encara que la seva carrera no hagi estat frenètica, ja que ha espaiat molt les seves actuacions i s’ha prodigat relativament poc, són molts anys i la veu ha perdut el vellut i la calidesa, per deixar pas a un ventall de sons desagradables, d’unes “i” i unes “e” d’una senectut vocal alarmant i a una pèrdua de projecció molt notable. La veu sovint desapareix en els conjunt, i si no fos per aquestes vocals tan desagraïdes amb sonoritats feridores que la distingeixen de la resta, passaria en els nombrosos conjunts que hi ha en l’excel·lent partitura, absolutament desapercebuda, quelcom que per a la protagonista és catastròfic. Bartoli ha perdut el centre vocal i la veu brilla en els aguts i sona en els greus, però entubats i de pit que emet amb poca elegància. Té la veu ideal per fer Tisbe, no Angelina. He dit la veu, no pas la seva tècnica que continua sent d’un altre planeta, però si parlem de veu, facultats i projecció, Cecilia Bartoli està en absolut declivi.\nQueda és clar, allò que la va fer famosa i que quan la veu era jove i ferma, enamorava i enervava, aquella metralladora de notes que de manera vertiginosa disparava amb mestrívola exhibició i que tantes i tants han volgut imitar després d’ella i no totes i tots amb encert. Això encara queda però només va mig captivar en el rondó final, la resta per a mi va ser una absoluta decepció, una pèrdua de temps imperdonable i una mala estona per culpa de la temperatura asfixiant a la que Bartoli obliga (el darrer concert va fer el mateix) a mantenir la sala. Qualsevol de les mezzosopranos actuals que canta Angelina ho fan millor que ella i em penso que poques vegades més em deixaré endur pel record sublim dels seus anys de glòria i tornaré a comparar entrades, em penso que ja no.\nEdgardo Rocha havia de ser el príncep Don Ramiro, però una indisposició a darrera hora ha fet cancel·lar al tenor uruguaià i s’ha hagut de cridar corre-cuita a David Alegret. El tenor català ha fet el que ha pogut en una producció que no ha assajat gens i per tant li perdonarem els moments incerts en les notes sobreagudes i ens fixarem en el depurat estil i l’elegància del fraseig, perquè ha salvat la representació i ha demostrat tenir el rol ben aprés.\nEl veterà Alessandro Corbelli no pot ser Dandini, té l’edat per fer Don Magnifico i per tant no és creïble en el rol, ni escènicament, ni vocalment perquè a banda d’un estil impecable no queda res que s’adeqüi i que faci vocalment atractiu el rol.\nNomés obrir la boca a “Miei rampoli femminini” la veu de Chausson ha fet posar les espatlles dretes. Jo he pensat “això és l’òpera”. El baix aragonès té encara una veu envejable, gran, que projecte amb admirable destresa, amb una dicció perfecta on no et perds cap paraula i sobretot, una personalitat i un talent escènic que fa que tots els que estan al seu entorn pràcticament desapareguin. és un gran cantant, no n’hi ha dubte, però és una presencia teatral d’innegable atractiu, domina el gest, domina el text, domina la partitura, no hi ha secrets per a ell i sobretot crea el personatge amb una autoritat abassegadora. Malgrat haver anunciat que es retirava jo crec que hi ha Chausson i tant de bo no m’equivoqui, per estona. Molts molt més joves que ell no arribaran mai a aquest mestratge. Absolutament sensacional i el triomfador indiscutible de la nit, jo diria que juntament amb Capuano.\nJosé Coca no m’ha agradat com Alidoro. La seva intervenció en l’ària “Là del ciel nell’arcano profondo” ha estat un esborrany del que hauria de ser aquell moment. I pel que fa a Rosa Bove (Tisbe) i Martina Jankova (Clorinda) han complert sense cap excel·lència els seus rols, dins d’un conjunt d’homogènia grisor. Un bolo de luxe o més ben dit pagat a preu de luxe.\nEstà clar que l’atractiu era Bartoli, però tret dels fans fidels i indestructibles que han bravejat a la cantant romana, jo crec que l’altra immensa majoria ens hem adonat que ja no és el que era i que un “Nacqui all’affanno” ben cantant, però no tant com ella mateixa feixa fa uns anys, no justifica una representació de La Cenerentola escenificada en una sala gens propicia per fer-ho. Però per sort les muses de l’hemicicle ens han concedit el miracle Chausson i hem constatat el que és òpera sense restriccions i especulacions, l’òpera en estat pur. Gràcies Carlos!\nper Joaquim a 26 d'Octubre de 2018\n← LA GALA RICHARD TUCKER 2018\nMET 2018/2019: LA FANCIULLA DEL WEST (WESTBROEK-KAUFMANN-LUCIC;DEL MONACO-ARMILIATO) →\nEstic completament d’acord amb tu. Estava a l’última fila de platea i hi ha hagut moments que em semblava que m’agafava un colapse de calor.\nDe la resta diré que gairebé mai havia escoltat als cantants i he quedat bocabadada amb Chausson. Quin tró de veu, quins moviments escènics. De Cecilia Bartoli diré que després d’haverla escoltat en algunes gravacions me n’he adonat que hi havia alguna cosa que no lligava. A “non piú mesta” l’he escoltat diferent i no s’arrepenjava tant a les notes altes.\nEn fi, potser hauría disfrutat més si no hagués estat a punt de colapse per la calor.\n26 d'Octubre de 2018 a les 2:04\nJo també hi vaig ser, jo també em vaig asfixiar de calor, jo també em vaig sentir decebut i no tan sols per el declivi de Bartoli i jo també penso que el gran triomfador va ser Chausson.\nBartoli es re-inventa constantment i com que sap que les seves actuacions en els teatres d’òpera seran cada vegada més escasses perquè ningú paga el catxet que ella demana i perquè cada vegada té més problemes vocals, ella es produeix els concerts que li van bé i va de gira pel món amb aquest producte que pretenent ser exclusiu o aquesta és la sensació quan compres una entrada lateral de primer pis i després te n’adones massa tard que no et fan una versió de concert, que el preu prohibitiu que has pagat no satisfà les expectatives musicals, ni tampoc teatrals perquè no vaig veure res, que vaig estar molt incòmode i que començo a estar ben tip de Palau 100.\n26 d'Octubre de 2018 a les 8:58\nCoincideixo amb tot. Ara bé, jo estava a les últimes files del segon pis i, òbviament, a la Bartoli no la sentia, però és que també em costava de sentir als altres cantants, tret de Chausson, que també crec que va ser el millor; de fet, em vaig arribar a preguntar si potser el Palau, o almenys el segon pis, té realment una bona acústica, si més no per a les veus.\nTambé crec que l’únic que mig va valdre la pena d’ella, va ser el final.\nEn quant a la calor (que em sembla absurd que n’haguem de parlar), sí, era horrorosa, i, a més, fa ver que el públic treies ventalls, programes o el que tingués a mà per ventar-se i jo vaig tenir la mala sort de tenir darrera meu una senyora que, com es ventava amb tanta energia, feia un soroll realment molest. I com la calor no afluixava, sinó que augmentava, no va parar.\nTot plegat, va fer que també sortís decepcionat. Esperava una gran nit i, entre una cosa i l’altre, res. Sens dubte, molt millor les Cenerentoles del Liceu de fa uns quants anys (malgrat els ratolins), en les quals, per cert, ja va cantar Chausson.\n26 d'Octubre de 2018 a les 9:38\nLlastima que us sortis una nit de desengany. Jo no hi vaig ser, quan fa dies mirava programacions, vaig estar temptat de comprar entrades per a veure la Bartoli. Despres vaig veure que no arribava a atot arreu, aixi que ho vaig deixar estar. Pel que s’ha comentat aqui, crec que ja no m’ho tornare a plantejar mes.\nEl paper de Don Magnifico, tot i que pugui semblar una poca-soltada, si esta ben interpretat, com sembla que va ser el cas, es un gaudi d’escoltar. A mi personalment m’agrada força i trobo que te moments muscialment brillants.\nBon dia infernems…\n26 d'Octubre de 2018 a les 9:55\nAbsolutament d’acord amb els vostres comentaris. Va ser una nit decebedora, esperava molt més de tot plegat , sobretot pels astronòmics preus que s’havien pagat. Chausson, indiscutible, el millor de tots; també em va agradar el cor i l’orquestra.\n26 d'Octubre de 2018 a les 10:28\nTotalment d’acord. Una Cenerentola pensada pel lluïment de la Bartoli però de la que sortí triomfant el Chausson.\nMai he estat seguidor de Bartoli, se li ha de reconèixer, però, una tècnica extraordinària i un treball minuciós a l’hora de re buscar al bagul de la història. Un carisma i un saber fer que la fan poderosa i d’alguna manera li ha donat aquesta brillantor que molts els agradaria.\nEm va sobrar tot el muntatge decadent dels patrocinadors Rolex i Tou,s però ja se sap, qui paga…….\n26 d'Octubre de 2018 a les 14:07\nD’entrada vull dir què la Sra. Bartolí no ha estat mai de la meva devoció. Quand va cantar al liceu El Barber de Sevilla i més tard un recital vaig trobar la seva veu inaudible, per mi i per molts un desengany un altra cosa són les gravacions. Acabo de llegir la crítica al diari El Punt Avui i el seu titular és”Una nit històrica”. És bona la diferència de criteris, però et dóna la sensació què parla d’una altra funció.\n27 d'Octubre de 2018 a les 11:24\nEl año pasado, ante el desastroso recital ofrecido por Cecilia Bartoli en el Palau -uno de los peores que he presenciado en mi vida-, me propuse no volver a verla más en vivo, pero Joaquim me animó a asisitir a esta “Cenerentola” ya que se trataba de una deliciosa opera semiseria de mi idolatrado Rossini. Resultado: un fiasco absoluto por lo que atañe a Cecilia Bartoli. Sólo dispone de la fabulosa técnica de todos conocida, pero la voz es gritona en el agudo, sin zona central que la sustituye por un “quasi parlando” y escaso grave. Qué queda pues de su luminosa voz de antaño?: una chirriante y molesta emisión, más acusada en las vocales “e” e “i”, tal como indica Joaquim. Es una pena, pero el tiempo pasa para todos y su voz a los 52 años, con 33 de carrera profesional, ya está periclitada. Lo mejor que podría hacer es dedicarse a la enseñanza, con la fabulosa técnica de coloratura que simpre ha tenido, y a menesteres como la dirección del Festival de Pascua de Salzburg que ya lleva a cabo, seguir investigando en óperas y compositores poco o nada visitados y sólo de cuando en cuando ofrecer un recital con piezas sencillas acomodables a lo que queda de su voz, para no perder del todo el contacto con el público que tanto la quiso y la sigue queriendo, inluyéndome yo pues siento un verdadero respeto y admiración por todo lo que le he visto y escuchado anterior a 2017. Qué maravillosa “Semiramide” se ha perdido en la prevista reunión de Bartoli-Ewa Podles que se anunció hace muchos años!\nLa “representación” -que desde mi localidad no ví- se salvó por tres elementos: Rossini, Carlos Chausson y la espléndida orquesta y coro de Les Musiciens du Prince-Monaco, bajo la acertadísima dirección musical de Gianluca Capuano que me emocionó sobremanera en toda la partitura, pero muy especialmente en la fabulosa y cristalina graduación de los “crescendi” rossinianos; nunca los había escuchado tan bien ejecutados en esta “Cenerentola”. El resto, para mí, nada destacable, pero es de agredecer al tenor Alegret su incorporación de última hora sin haber podido ensayar ni escena ni canto, o apenas nada.\nEl “milagro” Carlos Chausson merece un capítulo aparte. Es un cantante extraordinario, glorioso que a sus 68 años dispone de una voz “joven”, contundente de bajo-barítono que sabe extraer todo lo maravilloso de cuanto canta, pero muy especialmente si se trata de lo relacionado con el fabuloso Rossini. Ojalá podamos seguir disfrutando unos cuantos años más de la voz de este cantante tan “bregado”, con esa dicción impecable, ese sentido del humor en su punto justo y esa proyección vocal que se ha engrandado con el paso de los años. Es una verdadera delicia escucharle y en esta ocasión se han respetado las tres arias que Rossini compuso para Don Magnífico que no siempre se respetan, pero hubiera sido injusto hacerlo si las tenía que cantar el gran Chausson. Y qué injustas las discográficas que le han ignorado, mientras auténticas birrias de falsos barítonos y barítonos-bajos no han parado de grabar, aún en las postrimerías de su vida.\n27 d'Octubre de 2018 a les 11:38\nCoincideixo, com la majoria, amb tot el teu comentari. Jo estava al segon pis i crec que a part del públic de primera fila ningú va veure res. Potser n’hi hauria hagut prou amb endarrerir cor i orquestra i segurament hauriem pogut veure l’escena perque des de la fila 16 es veia perfectament el didirector\nNingú no va pensar que més de la meitat de l’aforament no veuria res de res?\nPotser la memòria em falla però crec que abans de la restauració del Palau la visió era millor. Es va reduir la inclinació de la grada? També perjudica molt l’avançament de l’escenari.\nL’exhibició d’en Chausson em va fer pensar en l’injust tracte que el Luceu ha tingut amb aquest cantant al que ha oferit pocs papers protagonistes. Confiem que la seva carrera continui i li poguem veure un Don Pasquale, per exemple.\n27 d'Octubre de 2018 a les 21:42\nLes, per desgracia, poques vegades que he vist al gran Chausson sempre m’han impressionat, i ell sempre se n’ha emportat tot l’èxit. Pel que llegeixo ara també. Tant de bo segueixi cantant.\n29 d'Octubre de 2018 a les 18:26


“Ens veiem al carrer” Article Opinió EUPV- Ignacio Blanco-\t:: Esquerra Unida del País Valencià\tInici\n“Ens veiem al carrer” Article Opinió EUPV- Ignacio Blanco-\tdivendres 13 juliol 2012\t| Publicat a: Actualitat, Notícies, País Valencià, Portada\tEstem en el Dia 2 de la segona era colonial espanyola, però ara ja no som metròpoli sinó colònia. Un estat intervingut per poders estrangers i amb un governador, Mariano Rajoy, que aplica les mesures dictades des de fora contra el seu propi poble, contravenint sense vergonya el programa amb el que es va presentar a les eleccions (quina farsa!) fa només uns mesos: puja l’IVA fent encara més dura la vida de moltes famílies treballadores; retalla una altra vegada els salaris dels treballadors del sector públic (d’aquells no se’n vagen al carrer); baixa les prestacions per desocupació quan ens acostem als 6 milions d’aturats; endureix de nou l’accés a la pensió de jubilació; retalla l’administració municipal i per tant la democràcia local… però, això sí, continua ofrenant l’amnistia fiscal als grans delinqüents econòmics i desenes de milers de milions d’euros als bancs desfalcats pels seus amics i coreligionaris. Sense vergonya.\nAl País Valencià ja estem acostumats a la intervenció. Al menys des del mes de gener sabem que el nostre autogovern és paper mullat en mans del PP. Que és Cristóbal Montoro qui (com a representant de l’administració econòmica colonial) decideix cadascuna de les retallades que s’apliquen en aquesta província de l’imperi. Que el president de la Generalitat és un ninot que va per ahí fent discursets que ningú es creu, ni ell tampoc. Que Les Corts no serveixen ja ni per a aprovar el pressupost. Que l’única llei que regeix és la de la selva… I per això als diputats i diputades de l’oposició tracten de mantenir-nos entretinguts entre les quatre parets de l’hemicicle debatent ximpleries o votant decretets que no tenen trellat ni forrellat.\nDoncs si els parlamentaris del PP no senten vergonya, els d’Esquerra Unida sí. Vergonya i indignació. Vergonya aliena de veure com la bancada del grup popular s’ho empassa tot, des de la corrupció més rampant fins a les retallades més dures, com si no passara res. Indignació perquè estan carregant-se tots els drets laborals i socials aconseguits durant dècades de lluita per la classe treballadora. En pocs mesos, a la nostra societat no la reconeixerà, com va dir algú amb gràcia sevillana, “ni la madre que la parió”. Ja no és que condemnem als nostres fills a viure pitjor que els nostres pares, sinó que tots (avis, pares, fills i néts) anem a patir un empobriment sobtat i massiu en perdre la xarxa de serveis públics i prestacions socials que un dia van fer-nos creure “classe mitjana”.\nRajoy ha decretat un colp de mort a l’Estat social entre els aplaudiments ignominiosos dels diputats del PP, titelles dels poders reals que porten anys ofegant-nos. El “tir al clatell” (impossible trobar un altre mot a l’altura de la seua magnitud) abatrà milions de persones treballadores, pensionistes, aturades, dependents. Però els militants de l’esquerra no romandrem quiets, no deixarem que ens executen sense resistència. Si ja estàvem al carrer, on hem participat en les més multitudinàries manifestacions des de fa dècades, ara hi serem més i més. Perquè, com tan bé ha expressat Alberto Garzón, “els drets es conquereixen al carrer i es cristalitzen en les institucions, i es recuperen de la mateixa manera”. Sempre.


Cs carrega contra Aragonès per la retallada de despesa\nCiutadans exigeix a Aragonès que no atribueixi l'ajustament pressupostari a Madrid\nTanmateix reconeix que la responsabilitat per aquest ajust pot ser «compartida» amb el govern espanyol\nper Redacció dimarts, 13 d’agost 2019 - 11:00h\nCiutadans exigeix a Aragonès que no atribueixi l'ajustament pressupostari a Madrid | ACN\nCiutadans espera que el vicepresident i el conseller d'Economia, Pere Aragonès, comparegui al Parlament per explicar la retallada de despesa pública i reclama que no ho atribueixi a «l'etern Madrid ens roba». Aragonès va dir dilluns estar disposat a comparèixer al Parlament per explicar «les conseqüències de l'asfíxia econòmica del govern espanyol contra Catalunya» després que els comuns i la CUP sol·licitessin la seva compareixença.\nEl diputat Nacho Martín Blanco ha afirmat a SER Catalunya que el discurs del titular d'Economia és el paradigma d'un discurs «populista» i ha carregat contra ell per «negligència en la gestió de la despesa». «Seria bo que digués que està disposat a explicar la retallada i no a dir sempre que és culpa de Madrid», ha anotat Martín Blanco, que ha admès que la responsabilitat per aquest ajust pot ser «compartida» amb el govern espanyol.\nReconeix mancances del govern espanyol\nSegons Martín Blanco, Catalunya «té les llistes d'espera i de dependència més llargues d'Espanya i més nens estudiant en barracons» i, per tant, creu que «alguna responsabilitat deu tenir» el Govern. D'altra banda, ha considerat que la seva forma de governar és «molt irresponsable». Tot i reconèixer les mancances per part del govern espanyol, el diputat de la formació taronja ha recriminat que el Govern deixi buida la cadira per debatre sobre el nou sistema de finançament de les comunitats autònomes.\nCiutadans pren distància respecte als pressupostos del 2020, que el Govern té la intenció de presentar de cara al setembre. El diputat de Cs creu que és complicat donar credibilitat a l'executiu de Torra, que «ha tingut temps sobrat per presentar els pressupostos i ha estat bolcat en altres gestos». Ha rebutjat poder seure a una negociació perquè el Govern «s'entesta a introduir partides inconstitucionals» als comptes i «continuar tensant la corda» amb l'Estat espanyol.\nC's «referent incontestable» a Catalunya\nEl diputat també ha rebutjat, de nou, una possible entesa entre Cs i PP per anar junts a les pròximes eleccions catalanes, en una fórmula semblant a la de Navarra Suma. Per Martín Blanco, el seu partit és el «referent incontestable» a Catalunya i la «casa gran del constitucionalisme» que cal preservar. Amb PSC i comuns sí que podrien fer un acostament, en cas que la correlació de forces ho permetés, en uns nous comicis. Tot i això, ha criticat l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, a qui ha acusat de ser una independentista encoberta.\nSobre les negociacions a Madrid, Martín Blanco ha descartat de nou que el seu partit pugui donar suport a Sánchez d'alguna manera. «És ell qui trenca amb el pacte constitucional», ha assegurat, considerant que «ja ha triat» els seus socis i ha rebutjat PP i Cs per dir-los «feixistes» a raó de la concentració de Colón. «No és digne ni responsable per a un govern d'Espanya dir fatxa a qui porta la bandera del país», ha retret.\nFinalment, sobre el seu suport a Isabel Díaz Ayuso per ser investida presidenta de la Comunitat de Madrid malgrat la possible relació amb la trama Púnica, Martín Blanco ha garantit que el seu partit la «farà caure» si acaba sent investigada.\nATENCIÓ: Cuixart torna amb la seva important petició a Sánchez\nEconomia C's Pere Aragonès


Universitats en Chevaigné-du-maine - Directori - Llistat - Guia - universitats - Mayenne - Países del loira - França - Universitiesintheworld\nPàgina d'inici › Per país › França › Países del loira › Mayenne › Universitats en chevaigné-du-maine\nUniversitats en chevaigné-du-maine Mayenne > Países del loira > França\nApareix la seva universitat en els registres de Universitiesintheworld entre d'altres Universitats en Chevaigné-du-maine? És la informació que proporcionem sobre el seu centre exacte? Si trobeu qualsevol error, omissió o inexactitud, si us plau sapiguem. Si també vol escriure una opinió sobre la pàgina en la qual apareix la inscripció universitària, pot fer-ho a la part inferior d'aquesta pàgina omplint els camps amb el seu nom, correu electrònic i escriure el seu comentari.\nAvui dia hi ha moltes universitats en gairebé totes les parts del món, i per aquesta raó que és cada vegada més difícil per a alguns centres per omplir les seves aules. Per augmentar la seva clientela estudiant, registrar la seva informació de l'escola en aquest directori. Som un cercador de referència per als estudiants potencials que viuen en Chevaigné-du-maine, o que va a fer un intercanvi allà i el seu centre no pot quedar-se fora.\nChevaigné-du-maine té 220 habitants i és un lloc on la gent de tot el món es mouen a començar la seva vida acadèmica. Tot el Universitats en Chevaigné-du-maine es pot trobar al mapa que apareix a continuació són opcions vàlides per iniciar aquesta nova etapa en la seva vida, però ja se sap que és inevitable haver de triar un. I per això li oferim una vista panoràmica de la seva ubicació, de manera que es pot esbrinar la distància entre la seva universitat de la seva elecció i el punt on estàs o on va a anar a viure.\nAvui dia hi ha tantes ofertes d'universitats de tot el món i és tan fàcil de moure per anar a estudiar a un lloc lluny d'on viu ... És normal que molts estudiants acabats de sortir de l'escola secundària se senten desorientats quan es tracta de triar. Ells no saben si han de romandre a la seva ciutat, juntament amb els seus amics, a la seva zona de confort o si han de sortir a conèixer el món, que corren el risc d'una nova vida i una nova rutina en un altre lloc. Si tria un dels Universitats en Chevaigné-du-maine per iniciar els seus estudis, vostè ha de saber que la probabilitat que t'agrada aquesta experiència és molt alt! Vine a Chevaigné-du-maine, s'uneixen a la universitat de la seva elecció i gaudir d'aquest lloc únic!.\nUniversitats en Chevaigné-du-maine per categoria\nLes universitats privades de Chevaigné-du-maine (França) proporcionen als seus estudiants amb diverses instal·lacions per a accedir a la primera feina ràpidament. classes de classificació, amb grups petits, en els quals trobarà companys igualment interessats en que l'aprenentatge, i un professor que es preocupa de satisfer totes les necessitats dels seus alumnes, a classe o fora d'ells, a través de tutorials\nEstudiar a les institucions públiques és l'elecció de la majoria dels estudiants. És una experiència molt enriquidora, ja que a més d'aprendre el que necessita per desenvolupar el seu treball demà, pots conèixer a molta gent i fer amics per tota la vida. Feu clic a l'enllaç de dalt si vols conèixer totes les institucions públiques de Chevaigné-du-maine (França)\nInstitucions d'educació superior en els punts principals Chevaigné-du-maine (França) que han obtingut en els principals indicadors de qualitat dels últims anys. inqüestionable qualitat de l'educació i les altes taxes d'ocupabilitat. Entrar i aprendre sobre aquests centres d'excel·lència en l'educació superior\nTroba les universitats econòmics més rellevants i de major valor aquí Chevaigné-du-maine (França). Recordeu que es pot aplicar a les beques o ajudes a l'estudi en funció de la universitat a la qual està demanant. En general, hi ha algunes dates límit per a sol·licitar aquestes ajudes. Tractar de conèixer-los i estar pendent a fi de no perdre de vista aquesta valuosa oportunitat\nuniversitats lliures en Chevaigné-du-maine (França), per als estudiants de tot el món, on no importa de quin país del qual procedeixen. Vostè no ha de pagar les taxes de matrícula i es pot gaudir d'una educació d'alta qualitat. Alguns centres poden haver de pagar quotes administratives, sinó de valor simbòlic\nuniversitats acreditades en Chevaigné-du-maine (França), que ofereixen una gran quantitat de títols universitaris oficials tant de grau com de màster o doctorat, en diferents disciplines. La seva qualitat i l'acreditació es realitzen a través d'agències estatals de confiança, de manera que no hi ha res que pugui fer-te dubtar de la seva fiabilitat\nLlistat de universitats pròxims a Chevaigné-du-maine\nInstitut National Supérieur de Formation Agro-Alimentaire- (Situat a 103.83 km)\n65 rue de saint-brieuc, 35000 rennes, france 35000 Rennes ,Ille y Vilaine ,Bretaña ,França .\nUniversité de Caen Basse Normandie- (Situat a 83.47 km)\nUniversité Rennes I- (Situat a 101.43 km)\nrue du thabor, 35000 rennes, france 35000 Rennes ,Ille y Vilaine ,Bretaña ,França .\nEcole Nationale Supérieure de Chimie de Rennes- (Situat a 98.66 km)\n11 allée de beaulieu, 35708 rennes, france 35708 Les Gaudinais ,Ille y Vilaine ,Bretaña ,França .\nEcole Supérieure d'Electronique de l'Ouest- (Situat a 105.54 km)\nUniversité du Maine- (Situat a 61.84 km)\nInstitut des Sciences de la Matière et du Rayonnement- (Situat a 86.26 km)\nInstitut National des Sciences Appliquées de Rennes- (Situat a 98.67 km)\n20 avenue des buttes de coesmes, 35708 rennes, france 35708 Les Gaudinais ,Ille y Vilaine ,Bretaña ,França .\nEcole Nationale Supérieure d'Agronomie de Rennes- (Situat a 103.83 km)\nUniversité d'Angers- (Situat a 107.32 km)


El CLAM tanca amb una emotiva gala de cloenda una de les seves edicions més reeixides - Clam Festival - Navarcles - Manresa\n“Carga” , “Alaska is a drag” i “Historias de la teleprisión” s’han endut els guardons a millors llargmetratges; i “Todos mis padres” , “Il mondiale in piazza i “Irgendwer”, els de curts\nPer posar en valor la creació audiovisual de persones amb discapacitat, AMPANS i el CLAM han convocat per primera vegada un premi per donar suport al talent, la creativitat i l’expressió artística de les persones amb discapacitat intel·lectual i/o del desenvolupament, un certament al qual s’han presentat una vintena de curts, tots ells realitzats per equips en els que més de la meitat dels seus integrants son persones amb discapacitat intel·lectual,\nS’ha endut el guardó el curtmetratge “On és l’Ivan?”, realitzat pel taller de cinema de la Coordinadora Down de Catalunya i dirigit per l’actriu i directora Mireia Ros. El film se centra en vuit joves amb discapacitat intel·lectual que s’enfronten al repte d’un “Taller d’aproximació al cinema”. L’aventura dels alumnes, culminarà amb el rodatge d’un curt. Un curt escrit, planificat i interpretat per ells mateixos.\nNota de premsa, 12 de maig de 2019


Calrada - Revista Rosita\nTot i així, la calor insuportable de la calitja estival la turmenta i, en un gest quasi instintiu, s’arrenca la samarreta del pijama d’una revolada. No es sent gaire alleugerida però, com a mínim, ja no hi ha res que se li adhereixi a la pell humida, més enllà de les calces. Abaixa la mirada i es fita els pits. No pot evitar esbossar un petit somriure de satisfacció. Perquè malgrat que ja no és una adolescent ni una xavala de vint i escaig, continuen mantenint-se ferms, tesos i rectes, sense encara cap indici d’afectació per la llei de la gravetat. En canvi, la majoria de les seves amigues ja els tenen caiguts i mig xuclats. Alça les mans i se’ls acarona lleument, en una breu inspecció. Sí, definitivament, encara són durs i bonics. Sensuals, fins i tot.\nAleshores, mira un moment el seu company, que jeu escarxofat al sofà amb unes gotes de suor que li regalimen del front cap a les galtes. Ell li torna la mirada i li somriu. Ella també dibuixa un somriure notant una lleu calrada. Ell deixa d’esguardar-la i es torna a concentrar en un programa insuls típic dels vespres d’estiu. A ella, llavors, els ulls comencen a enfocar-li un punt indeterminat del menjador mentre es pregunta, en el seu jo més intern, quan va ser l’últim cop que se li va llançar al damunt, amb els ulls carregats de desig, només pel fet de veure-li els pits. Quan s’adona que no troba la resposta, comença a girar-se a poc a poc, de manera maquinal, fins que és la part davantera del seu cos la que s’enganxa a l’ampit. És llavors que comença a mirar cap a l’exterior.\nCalrada és una rojor que puja a la cara. Tingueu en compte que només existeix com a substantiu i no com a verb (calrar no és correcte). Hauríem d’emprar, per exemple, enrojolar, ruboritzar, envermellir o enrogir.\n← 2012 Lonely Boy, The Black Keys\nPALÍNDROMS 44 – En castellà (14) – Actuals – Nemirovsky, Acevedo →


La Llei 34/2002 de 11 de juliol de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSI), incorpora a l'ordenament legislatiu la Directiva 2000/31/CE de el Consell i de el Parlament Europeu en la qual es regulen determinats aspectes jurídics dels serveis de la societat de la Informació, en particular els relatius a el comerç electrònic.\nL'extraordinària expansió de les xarxes de comunicacions electròniques i especialment d'Internet així com la incorporació d'aquesta última a la vida econòmica i l'activitat comercial, fan necessari establir un marc jurídic adequat que generin en tots els actors que intervenen la confiança necessària per a l'ocupació d'aquest nou mitjà.\nLa LSSI, en aquest sentit, estableix tant als proveïdors de serveis d'intermediació, com a les empreses que ofereixen els seus productes i als ciutadans que tinguin una pàgina web, les regles necessàries perquè l'ús i el gaudiment de la xarxa, així com la possible activitat econòmica generada al voltant de la compra i venda de tot tipus de productes i serveis, sigui una experiència positiva, segura i fiable.\nEn qualsevol cas la LSSI no és l'única norma que regula les activitats comercials a Internet i depenent del caràcter específic d'algunes d'elles, haurem conèixer el que disposen les següent Lleis:\nLlei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre de protecció de dades de caràcter personal.\nLlei 42/2010, de 30 de desembre, de mesures sanitàries enfront de el tabaquisme i reguladora de la venda, el subministrament, el consum i la publicitat dels productes de tabac.\nLlei 13/2011, de 27 de maig, de regulació de el joc.


BLOG NATACIÓ MATARÓ: marzo 2015\n5ª JORNADA DE LLIGA INFANTIL I 6ª ALEVINA AL CN MATARÓ\nEl proper dissabte 28 de març els nostres Equips Infantil i Aleví competiran a la 5ª i 6ª jornada de lliga respectivament a les nostres instal·lacions del CN Mataró. Es nedaran proves molt interessants i molt importants pel desenvolupament d'aquests joves nedador@s. Alguns dels infantils s'enfrontaran a les proves llargues dels 800 lliures i els 1500 lliures, i els alevins a les proves de 400 lliures i 200 estils que seran classificatòries pel Campionat de Catalunya d'estiu.\nNomés nedaran nedador@s del CN Mataró i del CN Granollers ja que la durada de la competició será d'unes 3 hores aproximadament degut a les proves de llarga distància. Hi haurà molt de descans entre proves, per tant és important portar quelcom per veure o menjar i arribar en condicions a les darreres proves.\nLa competició començarà a les 15.30.\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 19:36 No hay comentarios:\nHORARIS I DIES D'ENTRENAMENT DURANT LA SETMANA SANTA 2015\nA continuació trobareu un document amb els horaris d'entrenament i els dies que han d'entrenar els diferents grups durant la setmana santa. Cal recordar que és molt important continuar amb la disciplina dels entrenaments durant aquests dies i no desaparèixer, ja que sinó es perd el ritme i es veuen perjudicades les evolucions dels aprenentatges.\nSi algú tingués algun problema amb els horaris, poseu-vos en contacte amb els entrenadors corresponents i us solucionaran el problema.\nHORARIS I DIES D'ENTRENAMENT\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 11:20 No hay comentarios:\nEl proper dissabte 21 de març el nostre Primer Equip competirà al I Trofeu Vila d'Horta. Serà una competició en piscina de 25 metres i la majoria dels nostres nedador@s nedaran proves poc habituals i d'aquesta manera buscar sensacions noves.\nUna de les darreres oportunitats de la temporada per nedar en piscina curta i esperem que els nostres nedador@s ho aprofitin i "volin" literalment per la piscina.\nLa competició començarà a les 16.30 i l'accés a la instal·lació serà a partir de les 15.00.\nCOM ARRIBAR A UE HORTA\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 9:21 No hay comentarios:\nCALENDARI OFICIAL DE LA FEDERACIÓ AMB LES DARRERES SEUS FIXADES\nA continuació us adjuntem el calendari que ens facilita la FCN, on apareixen les seus dels principals campionats i competicions organitzades per la Federació Catalana de Natació.\nPer a qualsevol dubte consulteu amb els entrenador@s dels vostres corresponents grups.\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 14:09 No hay comentarios:\nJORNADA DE LLIGA PER A L'ESCOLA DE NATACIÓ AL CN MATARÓ\nEl proper dissabte 14 de març els nostres Equips Benjamins i Prebenjamins nedaran una nova jornada de lliga catalana. Serà la 4ª jornada pel Benjamins i la 2ª pels Prebenjamins i nedaran noves proves del calendari per continuar aprenent i agafar experiència en aquesta etapa tan important per a la seva formació com a nedador@s.\nLa competició es farà a les nostres instal·lacions del CN Mataró i començarà a les 15.20. Els nedador@s estan convocats a les 14.00.\nEsperem que sigui una molt bona jornada i que es vegin coses interessants en els més menuts.\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 13:50 No hay comentarios:\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 11:59 No hay comentarios:\nEl proper dissabte 7 de març el nostre Equip Infantil nedarà a Mataró la 4ª jornada de lliga. Una nova oprtunitat per demostrar el gran potencial que té aquest gran equip i consolidar-se entre els millors equips de Catalunya.\nEs nedaran proves de 100 i els relleus de 4x200 lliures, proves on s'aconseguiran moltes marques personals i qui sap si més mínimes pels Campionats d'Espanya del proper estiu.\nPublicado por Sergi Garcia Balastegui en 10:57 No hay comentarios:


tercera.cat: Fem balanç, capítol 2: Masnou\nAl capítol 2 repassem el curs del Masnou, que ha acabat la temporada amb una còmoda continuïtat, després d'haver passat per la zona de play-off a la primera volta i d'haver patit una mala ratxa a la segona. Els masnovins han acabat novens, amb 51 punts, la seva millor classificació històrica. Escriu sobre la temporada del Masnou en Pep Vidal, cap de premsa del club, i gran seguidor del futbol català en general, i del maresmenc en particular. Col·labora a Radio Marca, Vilassar Ràdio i la Revista Alella.\nPer tercera temporada consecutiva es fa obligatori valorar en termes històrics la temporada del primer equip del CD Masnou. Un any més, el conjunt masnoví ha complert l'objectiu marcat a principi de temporada i ha tornat a deixar empremta en una lliga que potser se li ha acabat fent massa llarga però que d'aquí a un temps serà recordada amb nostàlgia per tots els que formen part del club. Per primer cop, i després de tretze temporades a la categoria, el perill i el patiment del descens s'ha mantingut allunyat de principi a fi. Tot un èxit per a una entitat que reforça indiscutiblement la seva posició com a referent comarcal davant les crisis (ja en vies de solució) d'uns veïns tradicionalment més potents.\nLa tranquil·litat que Miguel López i el seu cos tècnic van tenir a l'estiu per poder preparar la temporada va ser la primera pedra del triomf d'aquest projecte. Circumstàncies personals i limitacions econòmiques van fer obligatori tornar a revolucionar de dalt a baix la plantilla. Com està sent habitual en els darrers anys, una nova onada de jugadors joves curosament seleccionats pel tècnic amb fam de demostrar van arribar a la Carretera d'Alella. Una gran i il·lusionant pretemporada va avalar aquesta recepta i la imponent victòria al Sagnier per 1-2 a la primera jornada va ser la primera mostra de l'ambició que respirava el nou vestidor.\nPer molt que les sensacions prèvies fossin molt positives, ningú podia esperar l'espectacular rendiment que va oferir el Masnou durant pràcticament tota la primera volta. Una única derrota en les catorze primeres jornades va servir per confirmar l'equip masnoví com la gran revelació de la lliga. Consolidat en zona de play-off i amb l'entorn en un núvol del qual semblava que no es baixaria mai, el Masnou millorava partit a partit i seguia sense problemes el ritme dels capdavanters. En veure jugar l'equip, el somni de poder lluitar fins al final pel que mai s'havia lluitat semblava possible i a poc a poc ens anàvem quedant sense paraules per descriure els límits històrics que estava trencant aquest grup de jugadors.\nFoto: Félix Sancho - clubdeportiumasnou.com\nPerò l'aterratge va ser sobtat. Un 5-0 als Canyars contra el llavors cuer Castelldefels va fer tocar de peus a terra els masnovins, que a partir d'aquell dia no van acabar de recuperar mai el mateix nivell de confiança. Tota la seguretat mostrada anteriorment es va anar convertint en nervis. Les coses ja no sortien de la mateixa manera i l'objectiu que havien tingut entre les mans durant mesos s'anava allunyant. Els fitxatges de tres jugadors de renom a la categoria com Márquez, Romo i Llobet, i els continus canvis tàctics i de plantejament del míster no van servir tampoc per aturar la frenada en sec.\nLa mala ratxa es va allargar a fins a deu jornades sense guanyar entre desembre i març, però la impressionant feina ja feta a la primera volta va fer que l'equip no sentís en cap moment de prop el perill del descens i que fins i tot no quedés ni tan sols descartat per tornar a lluitar per les quatre primeres places. A finals de març, tres victòries consecutives en deu dies, una ratxa que tampoc havia aconseguit mai el club a Tercera després de gairebé 500 partits, van tornar a deixar la quarta posició a l'abast dels masnovins.\nL'afició es tornava a il·lusionar i durant algunes fases l'equip tornava a mostrar la bona cara de la primera volta, però la falta d'encert per moments van evitar que pugés al tren del play-off. Ja a la recta final de lliga, el Terrassa va igualar un 2-0 al Municipal i quatre dies després el Figueres va superar per la mínima els masnovins, que en cas d'haver tret més botí d'aquests dos partits en què van merèixer més s'haurien reenganxat a la lluita. No va poder ser, i a partir de llavors l'equip es quedava virtualment sense objectius.\nLa desfeta als Canyars va iniciar la mala ratxa (5-0) // Alex Gallardo (GallardoPhoto.com)\nTot i així, amb calma i moltes rotacions, sumava els punts que faltaven per acabar de segellar la permanència matemàtica a tres jornades del final i tancava la temporada havent batut tots els rècords històrics de la història del club.\nCom resumeixen les estadístiques de golejadors, l'èxit d'aquest grup ha estat una obra compartida. Es fa difícil destacar noms propis, però probablement la seguretat defensiva que han atorgat Pociello sota pals, Dani Prieto a l'eix i Edu Domingo a la zona de destrucció mereixen tenir una menció a part. El potencial, menys regular però més vistós, que han demostrat joves com l'elèctric carriler Guillem, el tot terreny Jonathan Ferreira, el golejador Ñito, el treballador Guti o el sorprenent Jonathan Toledo els obren unes grans perspectives de futur als 20-21 anys.\nAquesta novena plaça que aparentment no crida l'atenció és un gran reconeixement per a moltes persones que s'han deixat la pell durant 95 anys per a què el club pogués establir-se a Tercera. Han fet falta catorze temporades, descensos, ascensos i moltes decepcions, però de la mà de Miguel López sembla que el moment del Masnou ha arribat. I el millor és que, de nou amb calma, a l'agost començarà una altra aventura que intentarà tornar a reescriure la història d'un club que té pocs suports però que segueix sense defallir.\nEtiquetes: #3div5, #futbolcat, 2014/2015, Balanç, Masnou, Pep Vidal


Màster en Tècniques Cromatogràfiques: GC, GC-MS, HPLC a Mollet del Vallès (Barcelona) per Institut Universitari de Ciència i Tecnologia - educaweb.cat\nMàster en Tècniques Cromatogràfiques: GC, GC-MS, HPLC\nMàster a Barcelona de Tècniques Cromatogràfiques: GC, GC-MS, HPLC.\nCromatografia en columna.\nA llicenciats o enginyers de les branques química, farmacèutica, biològica, alimentària o veterinària entre altres, que vulguin especialitzar-se en el maneig de les tècniques cromatogàfiques.\nAlguns dies no hi ha docència. Al començament del Màster es lliura un calendari detallat dels horaris docents. Al llarg del curs poden programar sessions en horaris diferents, de manera puntual. Per a les sessions pràctiques al laboratori s'haurà de portar bata i ulleres de seguretat.\nInici: 13 d'octubre del 2016. urada: 1.300 h: 200 h de classes teòriques. 300 h de pràctiques en els laboratoris de IUCT. 200 h de treballs pràctics personalitzats. 450 h de pràctiques en empreses o un projecte de fi de curs.\nL'objectiu d'aquest Màster és que l'alumne aconsegueixi una profunda formació experimental en totes les tècniques cromatogràfiques que es presenten en el curs, de manera que un cop finalitzada la formació pugui incorporar-se satisfactòriament a qualsevol empresa on s'utilitzin aquestes tècniques d'anàlisi. A més, l'alumne compta amb la base suficient per, després d'un petit període d'adaptació a l'actuació concreta de cada laboratori, ser responsable tant del treball quotidià com del desenvolupament de nous mètodes.\nEl títol de màster s'obté complint els següents requisits: Assistència mínima presencial d'un 75% de les hores totals. Superant els exàmens corresponents al final dels diferents mòduls (TLC / CC, HPLC, i CG / CGMS). Les dates dels exàmens són conegudes per l'alumne des del principi del curs.\nDe les 2 opcions següents s'ha de seleccionar una: Pràctiques en empresa. Projecte innovador final de curs.\n• IUCT atorgarà un ajut del 50% de Col·laboració i Pràctiques entre tots els matriculats a aquest màster. Es valorarà expedient i CV.\n• Beca d'allotjament.


El blog de Gabriel Bibiloni » 2018 » juliol\nArxiu corresponent a juliol 2018\nEn català hi ha dos mots (gran i gros) que només tenen un equivalent en espanyol (grande). El mot grueso, que és el cognat de gros, és a dir un mot que té la mateixa etimologia, no té gaire a veure semànticament amb el nostre gros. I quan es produeix aquesta manca de correspondència entre les dues llengües (un mot en una i dos mots en l’altra per a cobrir el mateix camp semàntic), vista la força amb què actua la interferència, de vegades passa que un dels dos mots catalans trontolla i tendeix a la desaparició, car l’altre mot (el que sembla formalment a l’espanyol) tendeix a ocupar tot l’espai semàntic. En aquest cas la tendència és que gran va ocupant tot l’espai i gros recula. Fins i tot n’hi ha que ja no tenen en el seu lèxic el mot gros. I com que aquesta deturpació de la llengua s’expandeix —també als mitjans de comunicació—, cal fer-hi front amb energia. Mai no havíem hagut d’explicar a ningú l’ús d’aquests dos adjectius; tothom els feia anar sense cap vacil·lació. Però ara, amb els canvis que es produeixen, caldrà donar a les noves generacions orientacions precises.\nTant el diccionari Alcover-Moll com el DIEC donen com a definició principal de gros «que té un volum considerable; que ultrapassa el volum ordinari». És clar, doncs, que gros és associat a volum. D’altra banda, l’Alcover-Moll defineix gran (definició principal) dient «que excedeix la mesura o grau ordinari en dimensions, capacitat, quantitat, intensitat». Una definició semblant dóna el DIEC: «De dimensions superficials, de capacitat, en quantitat, d’intensitat, considerables, que excedeixen la mida ordinària o usual». Els dos diccionaris coincideixen en els quatre conceptes que s’associen al mot gran: dimensions (superficials, hi afegeix el DIEC), capacitat, quantitat i intensitat. El problema és que no s’estableixen les distincions necessàries per a manejar tals conceptes, cosa que temptarem de fer aquí. Per això, una persona estrangera que aprengui català, si vol saber com ha d’emprar els mots gran i gros, no se’n sortirà si vol aprendre-ho amb els diccionaris. Un català de llengua materna que per culpa de la interferència no faci un ús recte dels dos mots (un que vagi al forn i demani un pa gran, per exemple), tampoc no ho arribarà a aclarir de tot mirant què diuen els diccionaris. Els diccionaris no serveixen per a entendre l’ús de gran i gros. Un servidor empra bé els dos mots perquè ho vaig aprendre dels meus pares, que ho deien com s’havia dit sempre i que no havien agafat mai un diccionari català. I els meus pares ho deien bé perquè ho van aprendre dels seus pares, que ho deien com s’havia dit sempre. I així fins a Jaume I. Doncs analitzant i interpretant aquest ús secular en podem fer una sistematització, que per l’espai que requereix potser no poden fer els diccionaris. Farem tres apartats: els objectes físics, les entitats no físiques i les persones.\nObjectes físics. Tots els objectes físics tenen un volum, i alguns tenen capacitat. Un pa, una pedra, una fulla d’un arbre, un peu o un televisor tenen el seu volum, però no tenen capacitat perquè no són contenidors. Una alfàbia, una sala, una casa o una plaça són contenidors i tenen capacitat. En català, amb l’adjectiu postposat al nom, el volum s’expressa amb l’adjectiu gros i la capacitat, amb l’adjectiu gran. Els objectes que no tenen capacitat, sinó només volum, només poden ser grossos, com un pa, una pedra, una fulla d’arbre, un televisor o un peu. O un dit, com el dit gros. Els animals s’assimilen a objectes físics. Per això un ca mastí és més gros (no més gran) que un pequinès. I per això es parla de bestiar gros. Per contra, qualsevol objecte que tingui capacitat pot ser gran: una alfàbia, una olla, una cassola, una ampolla, un plat, una sala, una casa, una plaça, un carrer, una vila, una ciutat. Cal entendre el concepte de gran de manera flexible. Una propietat rústica (possessió, mas, granja) porta l’adjectiu gran perquè, si és el cas, té molta capacitat (de posar-hi arbres, cultius, bestiar, etc.). Creiem que una plaça o una piscina no són grans per les seves dimensions (llarg i ample) sinó per la seva capacitat. Això ens durà a una de les confusions que surten dels diccionaris: pensar que una cosa que té dimensions superficials és gran, i així n’hi ha que creuen que una foto, una imatge, un mural o la pantalla d’un televisor actual són grans. Nosaltres creiem que els escau més l’adjectiu gros, precisament perquè no s’hi aplica la idea de capacitat, que ha de ser preferent en la semàntica de gran. Un dels qui s’erren és Google, que a la seva pàgina de cerca parla d’imatges grans. Naturalment, alguns objectes poden ser vists com a volum o com a capacitat, per això els dos adjectius són possibles. Si diem una olla grossa és perquè hi veiem volum. Si diem una olla gran és perquè hi veiem capacitat, però una coca no pot ser mai gran, encara que tingui dimensions mesurables. Prop de casa hi ha el torrent Gros, que es diu així perquè preval la idea de volum (entesa de manera flexible), tot i que també podríem atribuir-hi capacitat d’aigua.\nTot el que dic a les línies precedents d’aquest punt s’apliquen als adjectius postposats al nom, que aquesta és la posició normal i neutra en català. Quan l’adjectiu va anteposat podem usar, amb moderació, gran amb objectes físics que no tenen capacitat, perquè aquest gran anteposat té una funció intensiva. Podem dir una gran muntanya, o una gran estàtua, però no direm normalment un gran pa o una gran ovella, perquè aquí és difícil d’imaginar una intenció magnificadora. Amb gran anteposat hi ha sintagmes lexicalitzats com grans magatzems, gran superfície, gran banca, gran burgesia, gran indústria, etc.\n2. Entitats no físiques.\nAmb les realitats no físiques, les coses són més complicades, car no s’hi poden aplicar les nocions de volum i capacitat, clarament diferenciables, sinó únicament la d’intensitat d’algunes característiques. Per això en aquest punt hi ha molta fluctuació i segurament més avanç de gran sobre gros. Amb l’adjectiu postposat al nom sovint tenim gros: una desgràcia grossa (A. M. Alcover), l’atemptat més gros que es pot cometre contra una llengua (A. M. Alcover), una empresa tan grossa (A. M. Alcover), formen un contingent llingüístic tan gros (A. M. Alcover), la tasca que duim entre mans és grossa, grossíssima (A. M. Alcover), les nostres esperances, que eren molt grosses (A. M. Alcover), les forces latents més grosses de la nostra Renaixença (A. M. Alcover), un disbarat molt gros (Fabra), etc. Però també podem trobar gran: el nombre més gran possible (Fabra), una extensió geogràfica molt més gran (Fabra), una desconeixença tan gran de la nostra gramàtica (Fabra), irritabilitat cada dia més gran (Fabra).\nEn general, amb l’adjectiu postposat hem de pensar que el contrari de petit és gros, en absència de la idea de capacitat, que no és aplicable a les entitats no físiques. Per això escrivim amb lletres petites o amb lletres grosses, no grans; i que un forat (als pantalons o a la seguretat d’una companyia) si no és petit és gros; i que els vestits o les camises ens són grossos i no grans; i que parlant de roba hi ha talles petites i talles grosses, no grans. I que si compram loteria ens pot tocar, encara que amb quasi nul·les possibilitats, la grossa. Amb gros tenim, a més, fraseologia com fer-la grossa o fer-ne una de grossa.\nAmb l’adjectiu anteposat és més habitual l’ús de gran: un gran concert, un gran discurs, un gran argument, etc. Tots els exemples següents són de Fabra: un gran nombre de mots, una gran part, amb gran dificultat, d’una gran utilitat, en gran part del domini romànic, un gran esforç, la seva gran riquesa, en gran escala, un gran incendi, fa un gran mal a la llengua, amb gran satisfacció, és de gran utilitat, un gran recel, té una gran importància, posar una gran cura, els grans avantatges. Amb tot, el mateix Fabra de vegades usa gros com a adjectiu anteposat: la grossa diferència que hi ha, el gros defecte d’assemblar-se al castellà, un gros mèrit, el gros perill, un gros inconvenient, un gros motiu de gratitud. I no solament Fabra: que Déu els-e pagui el gros favor que em feren (A. M. Alcover), los féu aquell gros servei (A. M. Alcover).\nEn català antic és feia un ús més intens de gran: amb gran raó, que avui diríem amb molta raó; amb gran fretura, que avui diem amb molta fretura.\nEn aquest capítol trobam divergències geogràfiques. Postposat al nom, gran s’aplica als infants amb el significat d’avançat en edat i en alçada (el teu fill es fa gran, els meus nins ja són grans, a l’escola hi ha la classe dels grans). S’aplica també a la persona que ha arribat al terme de la creixença (què vols ser quan seràs gran?). I té també el significat de ‘alt’ (un home molt gran), per la correlació natural que hi ha entre creixement i estatura.\nAl Principat i a Menorca gran significa especialment ‘vell’ (la gent gran), significat que no té a Mallorca (la gent gran és la gent alta). A Mallorca es diu un home gran i gros (alt i corpulent), que a Menorca correspon a un home gros i gras, perquè a Menorca gros significa ‘crescut’ i fins i tot ‘alt’, el que a Mallorca es diu gran (el fillet s’ha fet molt gros, què vols ser quan siguis gros?). A Eivissa gros significa el major en edat (el fill gros). A València fer-se gran (créixer) només es diu de les plantes, no de les persones (DCVB, s.v. gran).\nAplicat a persones i també postposat, gran significa posseïdor de grandesa (moral, espiritual): Alexandre el Gran, Gregori el Gran, el president és molt gran.\nAnteposat al nom, gran es refereix a qualitats o característiques en grau alt: un gran savi, una gran persona, un gran criminal, el gran Ausias March. I també trobam expressions lexicalitzades com gran invàlid o gran mutilat de guerra.


XOCS PESATS XINESOS A-100 A EXHIBICIÓ A TANZÀNIA - ARSENAL ORIENTAL - 2022\nXocs pesats xinesos A-100 a exhibició a Tanzània\nL’exèrcit de Tanzània dirigeix un llançador de coets múltiples pesats de l’A-100 al costat de l’estadi nacional Benjamin Mkapa a Dar es Salaam durant els assajos per a la desfilada del 50è Dia de la Unió. Cada vehicle llançador de coets A-100 Transport Erector Launch (TEL) porta deu coets de 300 mm de 800 kg. Cadascun d'aquests coets té una testa de 200 kg, que pot assolir objectius de fins a 120 km. Els A-100 de Tanzània estan probablement equipats amb submissions guiades per infrarojos per a l'ús antitanc. Pakistan també és client A-100.\nSi bé el disseny del xinès A-100 deu molt a l’artilleria de coets SMERCH 9K58 russa, té una gamma més gran, un motor de coets i una orientació GPS diferents. El PHL-96, la versió domèstica de l'A-100, està en servei en regiments d'artilleria PLA estacionats a l'estret de Taiwan. En comparació amb míssils balístics més grans, l'artilleria de coets de gran guia ofereix els avantatges d'un menor cost, una major precisió i una major mobilitat.\nTanzània manté des de la dècada de 1970 una forta relació militar i econòmica amb la Xina; La Xina és el major importador de Tanzània i Tanzània ha rebut diverses armes com tancs, caçadors, vaixells patrulla i coets pesants com l'A-100. L’adquisició de Tanzània de llançadors de coets A-100 forma part d’un patró més gran de modernització militar africana, amb les armes xineses sovint al centre. Per la seva banda, l'exportació de l'artilleria de coets a la Xina forma part d'una empenta més àmplia per promoure el seu comerç internacional i l'accés al mercat, oferint armes modernes als països de nova prosperitat.\nBodyByDarwincom : Xocs pesats xinesos A-100 a exhibició a Tanzània © 2019. All Rights Reserved.


Acta del Consell de Govern de dia 30 d'octubre de 2008 - Consejo de Gobierno - Órganos de gobierno - La UIB - Universitat de les Illes Balears\nSESSIÓ ORDINÀRIA DEL CONSELL DE GOVERN DEL DIA 13 DE NOVEMBRE DE 2008\nA les 9.40 hores del dia 13 de novembre de 2008, a la sala de juntes de Cas Jai, es reuneix en sessió ordinària el Consell de Govern de la Universitat. La presideix la Rectora i hi assisteixen les persones indicades al marge (annex 1).\nS'excusen d'assistir-hi la senyora M. Pilar Sánchez-Cuenca López, la doctora Patrícia Trapero Llobera, el doctor Carlos Juiz García, el doctor Albert Sesé Abad i la senyora Joana Maria Alorda Fiol.\nTambé s'excusa d'assistir-hi el doctor Maximino San Miguel Ruibal i la doctora Beatriz Morales Nin, assistents amb veu i sense vot.\nEl Consell de Govern acorda d'aprovar per unanimitat l'acta de la sessió ordinària del dia 26 de setembre de 2008, sens perjudici de constatar que a l'acta del dia 24 de juliol de 2008 s'han de corregir dos errors materials al punt 10; el primer consisteix a modificar la denominació d'un títol propi de postgrau: on diu: «Títol de Màster en la Pràctica de l'Odontologia General», ha de dir: «Títol de Màster en la Pràctica de l'Odontologia Integral (Pràctica clínica, gestió i recerca)», i el segon error afecta el nombre de crèdits del títol següent: «Títol d'Expert Universitari en Responsabilitat Social Corporativa (12,6 crèdits)» i ha de dir: «Títol d'Expert Universitari en Responsabilitat Social Corporativa (13,2 crèdits)». Per altra banda, l'acta de la sessió extraordinària del dia 30 d'octubre de 2008 també s'aprova per unanimitat i s'hi ha de fer constar que el Màster en Educació Inclusiva també implica l'aprovació del doctorat corresponent.\nPunt 2: Aprovació, si escau, dels plans d'estudis de grau (art. 7 de l'Acord normatiu 8343/2008, de 26 de febrer)\nLa Rectora dóna la paraula al vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària, que agraeix, en primer lloc, la feina feta a les persones implicades en l'elaboració dels plans d'estudis. Assenyala que avui es presenten vint-i-sis plans d'estudis de grau (vint-i-dos corresponen a la UIB i quatre al centre adscrit CESAG). Recorda que a la darrera sessió es varen aprovar els títols de grau de Física i Psicologia i que restaran pendents els corresponents als estudis d'Enginyeria (que encara es troben pendents de les competències professionals), el de Bioquímica i els de Turisme corresponents a l'Escola Universitària de Turisme Felipe Moreno i l'Escola Universitària de Turisme del Consell Insular d'Eivissa.\nA continuació, indica que després de l'aprovació s'haurà de procedir a llur verificació mitjançant el programa VERIFICA. Seguidament recorda el procediment d'elaboració realitzat fins a arribar al dia d'avui.\nA continuació es tracten cadascuna de les propostes dels títols de grau (annex 3):\nArts i Humanitats :\nTítol de grau d'Història\nAtès que no s'hi fan observacions, se sotmet a votació la proposta, que s'aprova per unanimitat.\nTítol de grau d'Història de l'Art\nEl doctor Bernat Sureda Garcia no entén l'exclusió com a assignatura obligatòria d'Història de la Música. Li contesta la directora del Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts, doctora M. Josep Mulet Gutiérrez, que assenyala que aquesta es preveu com a assignatura optativa d'acord amb les directrius discutides a les sessions d'elaboració del llibre blanc de la titulació.\nSe sotmet a votació la proposta, que s'aprova amb dues abstencions.\nTítol de grau d'Estudis Anglesos\nTítol de grau de Llengua i Literatura Espanyoles\nTítol de grau de Llengua i Literatura Catalanes\nTítol de grau de Filosofia\nTítol de grau de Biologia\nTítol de grau de Química\nLa doctora M. Pilar Roca Salom intervé per manifestar que considera que en l'elaboració d'aquest títol no s'ha consultat prou el Departament de Biologia Fonamental i Ciències de la Salut. Li contesta la doctora Josefa Donoso Pardo, directora del Departament de Química, que assenyala que s'ha elaborat de conformitat amb el procediment establert.\nSe sotmet a votació la proposta, que s'aprova favorablement, amb una abstenció.\nCiències de la Salut :\nTítol de grau d'Infermeria\nTítol de grau de Fisioteràpia\nCiències Socials i Jurídiques :\nTítol de grau d'Educació social\nTítol de grau de Pedagogia\nEl doctor Bernat Sureda Garcia intervé per informar que manté les al·legacions fetes en el seu moment a la proposta que ara se sotmet a la consideració del Consell de Govern. A continuació es vota la proposta, que s'aprova amb dues abstencions.\nTítol de grau d'Educació Infantil\nAtès que no s'hi fan observacions, la proposta se sotmet a votació, i s'aprova per unanimitat.\nTítol de grau d'Educació Primària\nTítol de grau de Treball Social\nTítol de grau d'Economia\nIntervé el doctor Arnau Mir Torres per assenyalar que el Departament de Ciències Matemàtiques i Informàtica ja va posar de manifest la manca d'assignatures d'informàtica en les propostes de títols de grau d'Economia i d'Administració d'Empreses, per la qual cosa anuncia que el seu vot serà negatiu.\nLi contesten la doctora Maria Tugores Ques i el doctor Rafel Crespí Cladera.\nLa Rectora convida a la sala de reunions els directors de les CED dels estudis de grau d'Economia i d'Administració d'Empreses, doctors Antoni Riera Font i M. Magdalena Massot Perelló, que intervenen en relació amb les observacions del doctor Mir Torres.\nEl doctor Rafel Crespí Cladera fa unes consideracions sobre la introducció d'assignatures d'anglès en els títols de grau. Li contesten la Rectora i la directora del Departament de Filologia Espanyola, Moderna i Llatina, doctora M. Antònia Fornés Pallicer. Seguidament intervé el doctor Gabriel Oliver Codina per donar suport a les reflexions fetes pel doctor Crespí Cladera.\nFinalment, se sotmet a votació la proposta, que s'aprova amb un vot en contra.\nTítol de grau d'Administració d'Empreses\nAtès que les observacions a aquesta proposta s'han tractat juntament amb la proposta de pla d'estudis de grau d'Economia, se sotmet a votació, que s'aprova amb un vot en contra i una abstenció.\nTítol de grau de Turisme\nTítol de grau de Dret\nTítol de grau de Geografia\nEnginyeria i Arquitectura :\nLa Rectora manifesta que en aquesta branca del coneixement hi manquen les propostes dels plans d'estudis que encara no tenen determinades llurs competències professionals.\nTítol de grau d'Enginyeria d'Edificació\nIntervé el doctor Rafel Crespí Cladera per defensar l'al·legació feta en el seu moment a la CED en relació amb l'assignatura Economia de l'Empresa. Li contesta el president de la CED del títol de grau d'Enginyeria d'Edificació, doctor Gabriel Oliver Codina.\nTot seguit s'obre un debat en què intervenen la doctora Maria Tugores Ques, el doctor Rafel Crespí Cladera i el doctor Gabriel Oliver Codina, després del qual s'arriba a l'acord de proposar que l'assignatura Economia de l'Empresa es denomini Economia i Empresa.\nA continuació se sotmet a votació la proposta del títol de grau amb la dita modificació, que s'aprova amb dues abstencions.\nTítol de grau de Matemàtiques\nLa doctora M. Dolors Forteza Forteza explica les raons per les quals votarà en contra de les propostes del títol de grau que es presenten.\nLa doctora Joana M. Petrus Bey explica també el seu vot en contra de les propostes. Li contesten la Rectora i el vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària.\nA continuació s'obre un debat en què intervenen la doctora M. Dolors Forteza Forteza, la doctora M. Teresa Adame Obrador, el doctor Bernat Sureda Garcia, el doctor Pere M. Deyà Serra, el doctor Antoni Miralles Socias, el doctor Joan March Noguera, el doctor Climent Ramis Noguera, la Rectora i el vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària.\nSeguidament, la Rectora dóna la paraula a la directora adjunta del CESAG, la senyora Carmen Teresa Vilar García-Talavera, que informa del contingut i del procés seguit per a l'elaboració de les propostes de grau d'Educació Infantil i d'Educació Primària.\nFinalment, es passa a votar la proposta del títol de grau d'Educació Primària, que s'aprova amb cinc vots en contra i sis abstencions.\nUn cop comprovat que la proposta de títol de grau d'Educació Infantil que es troba a disposició dels membres del Consell de Govern es correspon amb la versió definitiva elaborada pel CESAG, es vota la proposta, que s'aprova amb cinc vots en contra i cinc abstencions.\nTítol de grau de Comunicació Audiovisual\nLa doctora M. Josep Mulet Gutiérrez demana si s'han acceptat les al·legacions fetes pel Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts, en el sentit de vincular determinades assignatures a àrees de coneixement. Li contesta la directora adjunta del CESAG.\nSe sotmet a votació la proposta del títol de grau, que s'aprova amb quatre abstencions.\nTítol de grau de Periodisme\nAtès que no es plantegen observacions, se sotmet a votació la proposta de títol de grau, que s'aprova amb quatre abstencions.\nEl vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària, informa dels tràmits que es faran a partir d'ara amb les propostes de títol de grau aprovades.\nFinalment, la Rectora deixa constància del seu agraïment per la feina feta a tots els membres que han treballat en l'elaboració de les propostes de títols de grau.\nPunt 3: Aprovació, si escau, de les propostes de màster i doctorat (art. 22 de l'Acord normatiu 8506/2008, de 25 d'abril)\nLa Rectora dóna la paraula a la directora del Centre d'Estudis de Postgrau (CEP), que informa del contingut dels plans d'estudis de màster i doctorat que es presenten (annex 4):\n¿ Màster en Anàlisi, Planificació i Gestió d'Àrees Litorals i programa de doctorat en Geografia, dirigit per la doctora Joana M. Petrus Bey.\nLa directora del CEP informa que s'ha constatat una errada en el títol, en el sentit que ha de dir: «Màster en Anàlisi, Planificació i Gestió en Àrees Litorals».\nA continuació intervé el doctor Climent Ramis Noguera per demanar aclariments sobre la part formativa del programa de doctorat i de la manca de menció dels organismes públics d'investigació que hi intervenen. Li contesten la directora del CEP i la doctora Joana M. Petrus Bey.\nLa doctora Petrus Bey agraeix la feina feta a tots els que han participat en l'elaboració d'aquest màster i programa de doctorat.\n¿ Màster en Gestió de Recursos Humans, Formació i Direcció d'Equips de Treball, dirigit per la doctora M. Esther Garcia Buades i el doctor Miquel F. Oliver Trobat.\nLa directora del CEP informa que, d'acord amb l'informe aprovat pel Consell de Direcció, es proposa canviar el títol pel de «Màster en Gestió de Recursos Humans. Intervenció Psicològica i Pedagògica».\nEl doctor Rafel Crespí Cladera intervé per manifestar que, atesa la modificació del títol, el seu vot serà favorable.\n¿ Màster en Gestió Cultural, dirigit pel doctor Jaume Sureda Negre a la UIB.\nLa Rectora recorda que aquest màster es va ajornar a la passada sessió del Consell de Govern, atès que no hi va poder ser present el director per contestar algunes observacions fetes. Igualment informa que es va realitzar una reunió entre ella mateixa, la directora del Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts i el responsable del màster a la UIB.\nTot seguit intervé la doctora M. Josep Mulet Gutiérrez per explicar les seves objeccions a l'aprovació del màster.\nAtès que el director, doctor Jaume Sureda Negre, no ha pogut assistir al Consell de Govern, intervé el director del Departament de Pedagogia Aplicada i Psicologia de l'Educació, doctor Eduard Rigo Carratalà, que contesta a les observacions fetes per la doctora Mulet Gutiérrez.\nLa Rectora informa que va parlar amb el Rector en funcions de la Universitat Oberta de Catalunya, responsable del màster, i li va manifestar que a la nostra universitat només es reconeixeran com a crèdits de formació en investigació els que hagin estat impartits per doctors. La Rectora afegeix que el Rector de la UOC li va manifestar que la seva posició era la mateixa.\nA continuació s'obre un debat en què intervenen la doctora Mulet Gutiérrez, el doctor Crespí Cladera, el doctor Rigo Carratalà i el doctor Ramis Noguera.\nSe sotmet a votació la proposta, que s'aprova amb un vot en contra.\nPunt 4: Substitució d'un membre de la Comissió d'Investigació\nLa Rectora explica la necessitat de substituir la doctora Joana Fornés Vives com a membre de la Comissió d'Investigació després de la seva dimissió per motius personals. Proposa el doctor Antoni Gomila Benejam per cobrir la vacant, atès que pertany a la mateixa branca del coneixement que la doctora Fornés.\nLa Rectora demana si algú vol proposar un altre candidat. Atès que no es presenten altres candidatures, es passa a la votació, després de la qual resulta elegit, per unanimitat, el doctor Antoni Gomila Benejam com a membre de la Comissió d'Investigació. La Rectora demana que figuri en acta l'agraïment a la doctora Fornés Vives per la feina feta mentre ha estat membre de la Comissió.\nLa Rectora dóna la paraula al vicerector de Professorat i Innovació Pedagògica, que explica de forma detallada la modificació de plantilla que afecta els departaments de Filologia Espanyola, Moderna i Llatina, Infermeria i Fisioteràpia i Pedagogia i Didàctiques Específiques.\nSotmesa a votació la proposta, s'aprova per unanimitat (annex 5).\na) Dels acords més rellevants adoptats pel Consell de Direcció a les sessions que han tingut lloc entre els dies 30 de setembre i 4 de novembre de 2008 (annex 6).\nb) De la tasca a realitzar per a la implantació dels nous plans d'estudis i del nomenament del doctor Juan José Montaño Moreno com a vicerector associat d'Ordenació Acadèmica i Convergència Europea.\nc) De la dimissió per motius personals de la directora de CEP, doctora M. Nélida Tur Faúndez, a qui agraeix la feina feta i que, tenint en compte les circumstàncies personals, avui hagi assistit a aquesta sessió del Consell de Govern per intervenir en l'àmbit de les seves competències. També informa que el substitut de la doctora Tur Faúndez serà el doctor Maurici Mus Amézquita, actual subdirector del CEP.\nd) De la situació actual respecte a la creació de la Facultat de Medicina a la UIB. Assenyala que el dia 30 de juliol de 2008 li varen lliurar un informe sobre la creació de la facultat esmentada i, posteriorment, va demanar un informe complementari de la Comissió Econòmica de la Facultat de Medicina de la Universitat Autònoma de Barcelona. Així mateix, informa d'una reunió que va tenir lloc entre el president del Govern de les Illes Balears, els titulars de les conselleries implicades, el president del Consell Social i ella mateixa. Finalment, assenyala que el proppassat dia 7 de novembre es va rebre trasllat de l'acord del Parlament de les Illes Balears tramès per les conselleries de Salut i Consum i d'Educació i Cultura del Govern, amb el qual se sol·licita que la UIB iniciï les actuacions per implantar els estudis de grau de Medicina, amb la col·laboració de les conselleries esmentades. La Rectora indica que es constituirà una comissió perquè realitzi l'anàlisi corresponent. Finalment també indica que en mantindrà informat el Consell de Govern.\nEn relació amb la darrera informació, s'obre un debat en què intervenen el doctor Climent Ramis Noguera, el doctor Pere M. Deyà Serra i el doctor Joan March Noguera.\nEl Consell de Govern aprova per unanimitat la proposta de nomenament de col·laboradors honorífics per a l'any acadèmic 2008-2009, com s'indica a continuació (annex 7):\n¿ Senyor David Reynolds, del Departament de Pedagogia Aplicada i Psicologia de l'Educació, per a l'any acadèmic 2008-2009.\n¿ Senyor Ángel Vázquez Alonso, del Departament de Pedagogia Aplicada i Psicologia de l'Educació, per a l'any acadèmic 2008-2009.\nEl vicerector de Professorat i Innovació Pedagògica presenta la sol·licitud de vènies docents per a diferents professors de l'Escola Universitària de Relacions Laborals, que correspon al Consell de Govern d'atorgar segons les previsions estatutàries.\nEl Consell de Govern aprova per assentiment les vènies sol·licitades (annex 8).\nImpulsar el IUNICS\nPrograma de reconeixement de sistemes de garantia interna\nNarcea, SA, de Ediciones\nPublicació Diseño e Implantación de títulos de grado en el EEES\nPràctiques d'Estudis Oficials de Postgrau (màsters i doctorat)\nUniversitat Ricardo Palma\nCreació de la Càtedra Sampol de Domòtica i Eficiència Energètica\nCreació d'una col·lecció digital de publicacions de premsa forana\nProgrames d'ajut als estudiants no comunitaris de postgrau\nProjecte (sistema d'interacció natural avançat Sina II del pla Avanza)\nCàtedra Ramon Llull (Formació de personal investigador en temes lul·lians)\nOrganitzar una activitat sobre seguretat i defensa\nMàster en Imatges de Síntesi i Animació per Ordinador (MAISCA)\nAdministració de la comunitat autònoma de les Illes Balears\nRealització de workshops entre IFISC i MPIPKS\nCol·laboració per a la publicació del llibre Cartografia històrica dels Països Catalans\nUOM (intercanvi d'experiències i línies de treball)\nInventari i cartografia dels hàbitats (Directiva 92/43/CEE)\nCol·laboració en matèria de formació, investigació i innovació educativa\nPràctiques (estudiants universitaris o titulats universitaris dintre del programa TUO)\nCol·laboració en matèria d'ajudes contracte per a investigadors en oncologia\nIES Joan Alcover de Palma\nAportar instal·lacions i equipament\nMinisteri de Ciencia i Innovació\nCofinançament d'inversions en infraestructura científica (2000-2006)\nAjuts de matrícula per als estudiants amb més bon expedient acadèmic\nA continuació el Secretari General informa que es retira el conveni d'associació que regeix la supervisió i concessió conjuntes d'un títol de doctorat entre la Universitat Lliure de Brussel·les i la Universitat de les Illes Balears, tramitat pel CEP, atès que s'ha presentat una proposta de modificació substancial del text una vegada aprovat pel Consell de Direcció i enviada l'ordre del dia als membres del Consell de Govern.\nSotmesos a votació de forma global tots el convenis, s'aproven per assentiment.\nEl doctor Pere M. Deyà Serra demana informació sobre el conveni model de pràctiques d'estudis oficials de postgrau (màsters i doctorat), que s'ha aprovat.\nCONSELL DE GOVERN DEL DIA 13 DE NOVEMBRE DE 2008\nMateu Servera Mulet\nCONSELL DE GOVERN ORDINARI DEL DIA 13 DE NOVEMBRE DE 2008


Informació indispensable per a realitzar un esdeveniment cultural – Comunicaciones 360º\nInformació indispensable per a realitzar un esdeveniment cultural\nAbans de començar a plantejar l’esdeveniment, hem de recol·lectar dades i delimitar aspectes sobre la nostra activitat per tal de perfeccionar-la i, a més, definir el seu propòsit. És tracta d’un estudi previ a la realització de qualsevol esdeveniment, que en aquest cas inclou:\n• Naturalesa de l’activitat\n• Tipus d’activitat\n• Grau de complexitat\n• Aliats potencials i responsables de l’activitat\n• Impacte esperat\n• Llocs per a la realització\nNaturalesa de l’esdeveniment o activitat:\nÉs important definir si la nostra idea correspon a una activitat pública o privada.\nQuina és la naturalesa de la nostra activitat? És familiar, social, comercial, docent, política, esportiva, religiosa o un altre? el important és classificar les activitats que es volen fer, com a part d’una recerca d’informació i selecció de dades.\nCulturals: activitats de formació, difusió, artístiques, lúdiques, recreatives (estàs al seu torn se subdivideixen en altres)\nSocioeducatives: festes, reunió d’organitzacions, accions demobilització, de bé social, d’informació a la societat civil.\nEsportives: Esdeveniments esportius i d’esplai, a l’aire lliure, de naturalesa i medi ambient (aquest rang és encara més ampli si el concepte s’uneix al que lúdic, on l’enfocament és afavorir tant el\ndesenvolupament espiritual com el corporal).\nEmpresarials i corporatius: reunions, xerrades, presentacions de productes, seminaris, conferències, trobades, capacitacions, congressos, gires i fires.\nTres criteris ens permeten definir les necessitats logístiques d’una activitat: l’àrea d’interès o tema, la quantitat de persones involucrades i la projecció de l’esdeveniment. Segons la complexitat d’aquests\nprocessos, cada activitat es pot determinar per lletres, esdeveniment Classe A o classe B, per tal d’interpretar millor les exigències de l’organització.\nAliats potencials i responsables de l’activitat:\nPermet identificar la institució, persona responsables, clients interessats i inclusivament, qui estarà a càrrec de la idea per a ser desenvolupada més endavant.\nEs tracta de la definició dels possibles públics que es vincularan amb l’activitat: el grup de persones, artistes, govern local, comunitat, sectors socials; a més del plantejament de les expectatives de l’impacte que es provocarà en aquests grups.\nLlocs per a la realització:\nEns refererimos a les possibilitats d’ubicació físic especial, per fer l’esdeveniment: un estadi, una pista, un teatre, una església, un menjador escolar, a l’aire lliure, sala d’actes d’una escola, entre d’altres. Hem imaginar l’esdeveniment en aquest espai, per la qual cosa hem de conèixer les mesures aproximades del lloc, les condicions tècniques, el personal a càrrec, les rutes i sortides d’accés per a publico, les condicions d’higiene i de banys, el tipus de lloguer o gestió de préstec.\nLas 4 razones para usar el humor\n← Anderson .Paak, Arca, DJ Shadow y Soulwax, entre los nuevos artistas de Sónar 2017\nLos beacons ofrecen una nueva experiencia de compra offline →


Talavera de la Reina té col·legi electoral i els veïns han de desplaçar-se 7 km per votar - CCMA\nTalavera de la Reina té col·legi electoral i els veïns han de desplaçar-se 7 km per votar\nLa campanya electoral deixa avui a Talavera de la Reina, a Castella-la Manxa, una notícia si més no curiosa. Resulta que, en un barri d'aquesta població, els veïns amenacen de no anar a votar si no els posen un col·legi electoral a prop de casa. I és que per votar ara han de desplaçar-se 7 quilòmetres.\nSi volen votar, els electors d'El Casar, la majoria de la tercera edat, es veuen obligats a desplaçar-se fins a Talavera, que els cau a 7 quilòmetres, o a la localitat de Gabonal, que és a 4 quilòmetres. Com que consideren que són prou gent, reivindiquen una urna. Els habitants d'El Casar denuncien que no es respecten els seus drets constitucionals i que en altres pobles menys poblats de la zona sí que hi ha col·legis electorals. En senyal de protesta, obriran una urna simbòlica. La seva intenció és que les administracions solucionin el seu cas, tot i que fins ara els han girat l'esquena.


Estrena important a Protecció Civil de Castellbell. – Castellvilarenc.info\nby Sònia Abad 18/08/2021 18/08/2021\nFotos Interior: Sònia Abad Pere Sánchez/ Portada: Sònia Abad\nEl passat dijous 12 d’agost al vespre, durant el decurs del pregó de la Festa Major de Castellbell i el Vilar, l’alcaldessa Montserrat Badia, va fer cridar a l’escenari al president de l’Associació de Voluntaris de Protecció Civil del municipi, el Sr Jaume Juanola.\nLa batllessa va recordar als assistents que el 17 d’agost de l’any passat, amb motiu de la festa d’homenatge als voluntaris que ho van donar tot durant els mesos més durs del confinament del 2020, un dels voluntaris va agrair al consistori el reconeixent, però alhora va demanar un vehicle nou, ja que el vell ja no es feia servir més.\nHa passat un any, d’aquelles paraules i amb el compromís que això es faria per part de les autoritats municipals, enguany es pot dir que la promesa s’ha complert. Així ho recordava la màxima autoritat municipal, que alhora va demanar al regidor Fèlix Enrich, que fes de manera simbòlica, l’entrega de les claus del nou vehicle als voluntaris de protecció Civil.\nEs tracta d’un vehicle tot terreny que serà molt útil per les tasques dels voluntaris, en tasques de prevenció.\nFoto: Sònia Abad\nUn dinar de germanor al Casal del Pensionista de Castellbell i el Vilar obre una nova etapa de la nova junta directiva de la entitat.


Aporofòbia | elCugatenc\nLa senyora Cortina el contraposa al terme xenofòbia o racisme. Afirma que un 90% de la xenofòbia és, en realitat, aporofòbia.\nHo argumenta amb el raonament que la gran majoria de la gent que experimenta aquest rebuig, en realitat, té por del pobre. Que els estrangers rics són acceptats de bon grat justament perquè porten diners.\nAquesta por a l'estranger pobre o exiliat ha estat usada políticament per la dreta i l'extrema dreta en èpoques d'eleccions. El proletariat i la burgesia mitjana i baixa els fa por que els pobres de fora els prenguin l'estatus econòmic, la feina o els ajuts de l'administració.\nEn maig del 2017 la Funación del Español Urgente (Fundéu) la va declarar com a paraula vàlida. Quatre mesos després va ser inclosa en el Diccionario de la lengua española de la Real Academia Española.\nSobta que la RAE trigués 27 anys en adonar-se que era un mot que retratava una realitat social escruixidora. I és que les coses van així de lentes amb els senyors acadèmics...\nDes del 2013, el Ministerio de Interior Espanyol recopila dades de denúncies contra els delits d'odi per aporofòbia i els publica anualment. Ja en el 2015 es van denunciar 17 casos.\nEn el mateix any, un estudi realitzat pel Observatorio de Delitos de Odio contra Personas sin Hogar diu que, a Espanya, un 47% d'aquests indigents ha patit un delit d'odi per aporofòbia; tot i que només un 13% els denuncia.\nEn política, amb els delits d'odi, també se n'ha fet us i abús d'aquest terme. Això, aquí a Catalunya durant els darrers anys ho hem pogut comprovar en la nostra pròpia carn.\nPotser caldria no fer tants estudis, arromangar-nos una mica més i dedicar més recursos per tractar de lluitar contra aquesta enorme desigualtat que genera els nostre sistema capitalista.\nD'ençà l'enfonsament de la URSS i la caiguda del mur de Berlín, que el capitalisme ha esdevingut cada cop més salvatge i assedegat d'acumular riquesa. Tanmateix, la riquesa d'uns es fonamenta en la pobresa d'altres.\nAquestes paraules que escric als titulars són les que sovint em deia la meva àvia. No és que em desitgés les calamitats que havien passat ells.\nRacisme aquí i ara\nEl dia 4 d'abril va fer 50 anys de l'assassinat de Martin Luther King per un franctirador segregacionista blanc en un hotel de Memphis.


Nom de l’edifici, autor, data de realització, localització, materials utilitzats, tipologia,sistema constructiu,…\n2.1. Plantejament general:\n• Planta irregular i arbitrària\n• Si es pot parlar d’algun eix, aquest és el pont sobre la ria, que ja existia i d’alguna manera direcciona una part de l’espai.\n• Materials: pedra calcària, hacer, titani i vidre\n• Edifici dissenyat mitjançant les noves tecnologies, trenca amb qualsevol sistema constructiu\n• Decoconstructivisme (el pare d’aquest estil és Dérrida)\n• Imposa l’arbitrarietat i la individualitat a la tradició racionalista, combinant-ho amb un edifici que, malgrat això, compleix perfectament amb la seva funció.\n2.3. Elements de suport i suportats\n• L’estructura de l’edifici és com una carcassa general, formada per barres d’acer formant una malla, una quadrícula amb triangulacions, en les quals s’insereixen les peces de pedra calcària (procedents totes d’una pedrera de Granada). De manera que es pot dir que la funció de càrrega la tenen tant els murs com els sostres. La carcassa crea un espai en què no només s’ha prescindit dels pilars de l’arquitectura racionalista, sinó en què els mateixos murs presenten curvatura (en tot l’edifici no hi ha una sola superfície plana, descomptats els terres). El programari va determinar el nombre de barres, i la seva disposició, per a cada indret.\n2.5. Espai exterior i interior:\n• l’espai exterior, que aquí consisteix en un conjunt de formes retorçades i curvilínies, en què un seguit de volums separats es van interconnectant, uns de forma ortogonal, d’altres tendint cap a l’orgànic. Com que entre ells s’aixequen murs-cortina de vidre (del qual ens ocuparem amb detall més endavant), la singularitat harmonitza amb la sensació d’unitat. És per això que no podem parlar de façana (per bé que hi ha una entrada principal, lògicament), perquè aquesta voluntat de tractar de manera unitària, i alhora singular, l’edifici va dur Gehry a triar ell mateix l’emplaçament de l’obra. El lloc elegit va ser un solar sobre la ria de Bilbao, que tenia l’aventatge de permetre múltiples punts d’observació. La sensació d’unitat dins la diversitat la reforcen encara les 33000 planxes de titani (amb una petita proporció de zenc) amb què s’ha revestit la pedra calcària dels murs. No se les pot considerar simples elements decoratius, perquè són elles les que creen la imatge volumètrica de l’exterior. Cada planxa va ser dissenyada singularment, i el conjunt es va determinar utilitzant mitjans informàtics, com si es tractès d’un trencaclosques gegantí. Tenen un gruix de mig mil•límetre, i disposen d’un encoixinat que, unit a la seva ductilitat, els permeten adaptar-se a la curvatura del mur seguint la tècnica del boatiné. Tenen, a més, un tacte relativament rugós deliberadament buscat.\n• l’espai interior. Aquest s’organitza a partir d’un gran atri d’entrada, on una gran columna a manera de palmera obre la percepció als accessos als diferents espais, segurament un homenatge a l’edifici de la Fundació Peggy Guggenheim de Nova York, obra de Frank Lloyd Wright. És a l’atri on s’aprecia el paper protagonista de la llum, ja que a més de murs de pedra calcària, n’hi ha d’altres de vidre, formant grans obertures. És tracta d’un vidre especial, tractat per deixar passar la llum, però mantenint l’aïllament i protegint de la calor. De l’atri estant, la ria amb els seus ponts, i els turons que envolten Bilbao, semblen integrar-se a l’edifici ( o a l’inrevès). Les 20 sales destinades a diverses exposicions, això com els espais no expositius (incloent-hi un auditori per a 300 persones) es distribueixen en tres nivells, on la il•luminació està assegurada per finestres rectangulars. Alguns dels espais expositius són més o menys clàssics, però d’altres presenten una marcada irregularitat, com és ara la Gran Sala, també dita Sala del Peix, que segueix un eix ondulant i està pensat per obres de gran format. Actualment hi ha, de manera permanent, un seguit d’escultures metàli•liques de gran tamany de l’escultor nordamericà Richard Serra.\n• Urbanísticament, la part del museu que comunica directament amb la ciutat representa la continuació d’un dels eixos de l’eixample de Bilbao, que duu el visitant a una gran plaça, que mitjançant una escalinata comunica amb l’entrada principal. Els encontorns del museu varen ser urbanitzats per fer entrar la ciutat en relació amb l’edifici de Gehry.\n• Al museu tot és decoració i tot és estructura. Als seus voltants, això sí, trobem elements decoratius com el gos Puppy de la plaça, recobert de flors, o la gran aranya de la terrassa sobre la ria.\n2.5. L’edifici dins de la història de l’art. Relacions i influències:\n• Qualificat per moltes veus com el millor edifici del segle XX, el museu Guggenheim de Bilbao representa una fita en la història de l’arquitectura, obrint múltiples camins nous, alguns d’ells força inquietants.\n3.1. Context (històric, cultural, personal…):\n• A finals del s.XX es completa el procés de destrucció de totes les convencions artístiques ja començat a principis de segle amb les avantguardes.\n• La societat i la cultura posen en dubte tot pensament racionalista, l’art contemporani fa ressò de tota aquesta evolució cap al no-racionalisme.\n3.2. Significació (tema, qui l’encarrega,…):\n• És un edifici primer pensat i després estudiat (primer la idea, després les tècniques i procediments constructius)\n• El programa informatic que es va utilitzar és el CATIA, originat de la indústria aeroespacial\n• El punt de partida de l’edifici és la subversió de totes les convencions arquitectòniques, tant constructives com funcionals, feta possible pel desenvolupament tècnic en la manera de dissenyar, els materials i les tècniques.\n• Segons ha explicat el mateix Gehry, i les audioguies del museu s’encarreguen d’explicar, la Gran Sala té el seu origen, podriem dir que des del punt de vista iconològic (de nou, la subversió: parlar d’iconologia en una obra arquitectònica?) en la impressió que el nen Gehry tenia quan la seva àvia li comprava truites de riu vives per sopar, que eren guardades a la banyera de casa. La sinuositat del moviment del peix es relacionaria, doncs, amb la forma de l’espai més gran del museu, a més del seu aspecte exterior\n• És el comandatari qui adapta les seves necessitats a la singularitat de l’obra, aprofitant-la per a la regeneració urbana. Així, el govern basc va apostar fort (econòmicament, política i cultural) per aconseguir per a Bilbao la concessió d’una de les franquícies de la nordamericanaFundació Peggy Guggenheim, nom d’un de les grans col•leccionistes d’art de tots els temps. La voluntat governamental era fer del museu l’eix que permetès la regeneració urbana de la ciutat, superant la llarguíssima crisi del seu passat industrial, col•locant-la alhora al mapa del món. Les llargues cues de visitants semblen haver-li donat la raó, malgrat les enormes crítiques inicials.\n3.3. Funció (actual i posterior):\n• Ser la seu de la franquicie de la família Guggenheim de museus\nPublicado por munsha en 14:28


Valor nutritiu del grup d'aliments del grup de la carn (III) - Imagina Ràdio\nLa car de xai es caracteritza per la seva digestibilitat fàcil, a causa de l’equilibri dels seus components químics. És menys grassa que les altres classes de carns, encara que la concentració de greix intramuscular és alta, la qual cosa n’afavoreix la tendresa i la suculència. La composició de la carn d’oví no difereix de les altres espècies. És una font excel·lent de proteïnes d’alta qualitat, una bona font de vitamines del grup B i de minerals com el fòsfor i el ferro.\nEls ous sempre s’han de guardar a la nevera.\nFALS. Es considera que si no hi ha canvis de temperatura, els ous, des de la seva posta, es poden conservar durant unes quatre setmanes sense problemes fora de la nevera. Però ULL, realitat és que és aconsellable posar-los al frigorífic perquè no sempre és segur poder-los mantenir a una temperatura constant; fet que no passa en les superfícies comercials que si garanteixen l’estabilitat de la temperatura ambiental.\nCatalunya és, juntament amb les Balears, la comunitat autònoma on surt més car omplir la cistella de la compra. Segons l’estudi anual de la OCU, una família espanyola pot aconseguir un estalvi teòric d’1.063 euros a l’any a la cistella de la compra, depenen de l’establiment on compri; la qual cosa suposa gairebé la cinquena part de la despesa anual en alimentació d’una llar mitjana, segons aquest estudi de finals de l’any 2019.\nEzentis, los toros desde la tribuna\n"Escolta i comparteix aigua", la campanya perquè l'aigua potable pugui arribar a les persones vulnerables