Идеи за пренасочване на децата, когато те се объркат в училище - образование - 2020\nОсновен - образование - Идеи за пренасочване на децата, когато те се объркат в училище\nКурсът е в ход от няколко месеца и може да сме получили първите предупредителни знаци: резултатите от първоначалната оценка ни оставят малко притеснени; определено отношение отхвърляне към училище предупреждава ни, че нещо не върви добре или, директно, обаждането от учителя е това, което ни кара да реагираме. Нещо не е наред в проучванията.\nКак трябва да действаме като родители? На първо място, запазване на спокойствие и предаване на много мир на нашите деца. Те са много чувствителни към това, което смятат, че ни притесняват, и това може да изостри проблема, генерирайки несигурност пред изследванията.\nПряка комуникация с преподавателския състав\nТечната комуникация с преподавателския състав е ключов елемент в тези случаи. Всяко училище установява своите комуникационни канали и всички са важни:\n- Групови срещи на всички родители на класа с преподавателя. Тези срещи са важни, за да знаете какво се очаква от нашите деца по този конкретен курс, както на академично ниво, така и на поведенческо ниво. Те винаги могат да служат като отправна точка за това, което се очаква от дете на възрастта на нашето дете и да ни даде подсказки, за да открием кога нещо не е наред.\n- Индивидуални срещи с преподавателя. В тях е особено важно за родителите да присъстват, тъй като то винаги обогатява интервюто повече от гледната точка на двете. От съществено значение е да се помогне с отворено отношение към познаването на реалността за нашите деца; Първата стъпка в решаването на проблема е да се признае, че тя съществува. Ако нещо ни тревожи за представянето на нашия син, не трябва да чакаме учителя да ни цитира, можем да продължим с молба за интервю с учителя.\n- Интервю с консултанта от центъра. В повечето училища обикновено се прилагат колективни тестови батерии, които са от голяма полза за откриване на евентуални трудности, области за подобряване на групата и силните страни на всеки ученик, което е важен факт, който може да им помогне с тяхната специфична трудност. Ако от училището искат среща с родителите, за да изяснят някакъв въпрос или да ни посъветват за външна оценка, нека да стигнем до нея незабавно. В много случаи става въпрос за отхвърляне на визуален или слухов тип трудност, която може да маскира проблема с ученето или диагностициране на затруднение, което, колкото по-бързо се преодолее, толкова по-малко ще бъде въздействието му върху образованието на нашето дете. Във всеки случай е важно да изпратите резултатите от оценката на училището. Факултетът се нуждае от ясни насоки на специалиста, за да приспособи методологията си към начина на учене на всяко дете.\nПознайте причината: защо в учебните занятия става погрешно?\nВече имаме ясно какво пречи на обучението на нашия син. Може да е проблем в областта на езика или нещо повече, свързано с вниманието, може би това, което се проваля, са навиците на работа или специфична трудност в математическата логическа област.\nПричините могат да бъдат много разнообразни и ние не можем да се спрем на всяка от тях, но като отправна точка изглежда важно да приемем като родители, че детето е такова, знаейки, че академичните резултати не са всичко, опитвайки се да открием областите, в които това дете се откроява и също предполага, че ще се нуждае от нашата подкрепа по по-непрекъснат начин в неизбежните училищни задачи.\nКато родители и учители, ние осъзнаваме, че в класната стая или в семейството имаме деца, които се хвърлят сами и други, които се нуждаят от малки или големи тласъци, за да ги накарат. Знаейки, че това е така и това ще ни помогне да предположим, че може би ще трябва да го вземем под внимание, за да реорганизираме следобедите у дома и да предвидим кой ще бъде по-наясно с надзора на училищните задачи на това дете, което има най-голяма нужда от нас.\nБалансът между подкрепата им в проучванията и разрешаването им да нараснат, за да получат автономия\nКато се има предвид това, може да възникне друг въпрос. Къде е границата между подкрепата им в изследванията и в същото време да ги накарат да получат автономия? Можеш ли да превърнеш тази помощ в патерица, без която няма да можеш да учиш сам? Трябва ли да седнем с тях всеки следобед, за да правим домашна работа? По кое време е добре да имаш помощ от частен учител?\nНяма общи рецепти, защото всяко дете и всяко семейно обстоятелство са уникални. Указанието да се получи правилно във всеки случай ще бъде дадено от учителя. Той ще бъде този, който може да ни препоръча с по-голям успех, ако има нужда от нас, за да подкрепим дома, като наблюдаваме четенето на нашия син, търсейки подходящо работно място, без шум или отвличане на вниманието, като се увери, че ще работи с целия подготвен материал му помага да разпредели времето за всяка задача, да го научи да прегледа урок пред изпит, да прегледа представянето или усвояването на работата ...\nА също и sУчителят ще ни предложи по кое време трябва да му позволим да работи самдори и да рискувате да се спънете.Има моменти от курса или части от учебната програма, в които можем да позволим малки академични пропуски, без те да предполагат генериране на пропаст в знанията и ние трябва да проверим какво е способен да направи сам, за да продължи да му помага с успех. Нека след това да се доверим на учителя, който знае как да ни даде правилните насоки за работата ни като родители.\nВъзможно е също така да има случаи, в които от училище се препоръчва да бъдем различен човек на родителите, които помагат за домашното. Понякога тази работа включва такова износване, че това, което винаги трябва да бъде облагодетелствано, е емоционалната връзка между родители и деца. В допълнение, фактът, че човек е извън семейството, който авторитетно отбелязва графика на обучението, съдържанието или начина на фокусиране на дейностите, кара децата да реагират по-добре на това, което искат да предадат.\nРолята на частния учител\nТогава каква би била ролята на частния учител? Това може да варира от подсилване на съдържанието, наблюдавано в клас; да предвиди дневния ред на детето да получи сигурност по време на обяснението на учителя в класната стая; или, независимо от това, което е направено в клас, спрете да поставяте базите добре и откривайте възможни предишни пропуски, които са тези, които възпрепятстват изучаването на това дете.\nОсновното нещо е това Има добра координация с училището. В тези случаи е много полезно да се свика среща в началото на курса, в който родителите могат да присъстват, съветникът, ако ситуацията го изисква, учителите по основните предмети (език и математика) и лицето на кабинета или учителя. по-специално, за да може да определи конкретната помощ, от която се нуждае студентът. Вярно е, че това изисква голямо усилие за координация, но умножава резултатите и напредъка с всяко дете, за което в крайна сметка се отнася.\nЕмоционалното ниво на децата с обучителни затруднения\nСъщо така е важно да се обърне внимание на емоционалната част на тези деца с обучителни затруднения. Става дума за ученици, които учат в курс по начална степен и затова възрастовият диапазон, за който говорим, е много широк, но от 9 до 10 години те трябва да знаят, на ниво, което могат да разберат, защо трябва да инвестират повече време в обучението, отколкото другите колеги. Ако не знаят причината, ще им бъде лесно да заключат, че са по-малко интелигентни от останалите.\nИма адаптирани истории за тези векове, които обясняват какво е дислексия или хиперактивност или дефицит на вниманието. Знайте, че тези трудности нямат нищо общо с липсата на интелигентност, но това те са различен начин на учене Той представлява кислороден цилиндър за вашето самочувствие. Познавайки други деца или дори възрастни (герои, учители, роднини ...), които имат същата трудност, че са от голяма помощ, защото ги кара да се чувстват разбрани, виждат, че утре могат да изпълняват важни задачи, че другите хора те са преживели същите трудности\nКлара Сордо. Ориентадора и преподавател в училището Орвалле (Мадрид)\nВидео: SCP-026 After school Retention | Euclid class | building / humanoid / mind affecting scp\nЕдно от предизвикателствата, с които се сблъскват родителите с бебета и малки деца, е да знаят кога еволюцията на децата им следва обичайните ритми и когато може да има специфичен проблем, в който те...\nМайки, които имат вагинално раждане без епидурална упойка и тези, които са придружени от роднини по време на раждането, са по-доволни от опита за привеждане на детето в света, отколкото другите,...\nСлед лятото мнозина вече мислят за следващите семейни празници и ние трябва да сме готови да се насладим на най-добрите оферти. Travelkids и Viajes El Corte Inglés Те предлагат изненадващи и...


Био вино - ВЕЛИКИ ВИНА БЪЛГАРИЯ (GREAT WINES BULGARIA)\n> Вина>Био вино\nДомейн Трифонов (3)\n0.75 л. (19)\nБио вино Има 21 продукта.\nДиви дрожди био\nДиви дрожди - Совиньон блан, шардоне и вионие. Биологично, органично вино, сертифицирано от BG-BIO-04\nВолкано Сира Био\n2016г Отлежаване - френски дъбови бъчви за 10 месеца. Виното не е подлагано на обработки преди бутилиране и е възможна появата на безвредни утайки в процеса на отлежаване.\nВкусови аромати на черни череши и сливи, изразено усещане за минералност.\nЧервено вино. Сирата придава мощ на тялото. Усещането е за южно, топло вино, което ще ви разгърне потенциала си. Ферментация на цели, несмачкани зърна за около 4 седмици. Отлежаване в бъчви за 8-10 месеца. Чифлик Ливади е серия от биологично сертифицирани вина.\nБиологично вино. Вино с яркочервен цвят. Плодов нос с леко пикантни нотки. Плодов на небцето с деликатни танини и дълъг финал. Препоръчваме ви да го консумирате в рамките на 2-4 години Препоръчва се с паста, бяло месо, козе сирене.\nВидими 1 - 12 от 21 продукта


Още в първите дни на новата година Рут Колева си - Новини 24/7\n2018-01-11 / 20:18:28 / Звезди / dnes.bg\nОще в първите дни на новата година Рут Колева си ...\nДиректно от Бали: Гръдта на Рут Колева прелива.\nОще в първите дни на новата година Рут Колева си подари ваканция в Индонезия. Досущ като напъващите за слава млади певици и плеймейтки и тя реши да се щракне от плажовете на Бали.\nРут зарадва своите почитатели с кадър по бански, а отдолу представители на силния пол я похвалиха, че е "с едни гърди напред". Други я засипаха с похвали, има и нейни последователи, които я сравниха с фолкпевица.\nКолева пък се наслаждава на почивката си след концерти в края на миналата година. Тя отново ще стъпи на родната клубна сцена през февруари.


Gmc: Обяви за Автомобили и джипове на ХИТ цени • Втора ръка • Нови • Супер Цени — Bazar.bg\nMercedes-Benz, 14 659 BMW, 11 922 VW, 10 785 Audi, 10 030 Opel, 7 175 Peugeot, 5 003 Toyota, 4 997 Виж всички Renault, 4 459 Ford, 4 209 Citroen, 3 240 Nissan, 3 034 Honda, 2 731 Mazda, 2 685 Fiat, 2 654 Hyundai, 2 165 Skoda, 2 054 Mitsubishi, 1 934 Seat, 1 821 Kia, 1 796 Volvo, 1 532 Suzuki, 1 426 Subaru, 1 389 Land rover, 1 271 Alfa romeo, 1 162 Chevrolet, 1 122 Dacia, 855 Porsche, 791 Jeep, 759 Mini, 711 Chrysler, 434 Lancia, 390 Lada, 380 Jaguar, 378 Lexus, 354 Smart, 328 Daihatsu, 326 SsangYong, 325 Daewoo, 288 Infiniti, 251 Dodge, 225 Rover, 205 Saab, 199 Moskvich, 117 Uaz, 114 Great wall, 104 Tesla, 103 Isuzu, 88 Bentley, 79 Cadillac, 78 Ferrari, 72 Trabant, 61 Maserati, 56 Volga, 55 Други, 54 Lincoln, 53 Lamborghini, 48 Wartburg, 39 Tata, 36 Rolls-Royce, 31 Gaz, 26 Aston martin, 24 Dr, 23 DS, 22 Hummer, 21 Pontiac, 18 Zaz, 15 Warszawa, 13 Alpina, 8 Zastava, 7 Oldsmobile, 6 Iveco, 5 Tazzari, 4 Aixam, 3\nGmc - Автомобили и джипове\nGmc Sierra 1500 Denali 6.2L V8 Crew Cab НАЛИЧЕН гр. Перник вчера 159 000 лв\nGmc Yukon МОДЕЛ SUBURBAN 6,5 TD гр. Бургас вчера 9 000 €\nGmc Canyon 3.6 V6 4x4 гр. София 24 октомври 49 900 лв\nGmc Acadia DENALI гр. Пазарджик 24 октомври 33 300 €\nGmc Savana 5.3i гр. София 23 октомври 29 999 лв\nМостове за Американски Джипове Шевролет,GMS и други гр. Троян, Ловеч 22 октомври 5 785 лв\nGmc Sierra 1500 SLT - EASSIST гр. София 20 октомври 63 000 лв\nGmc Sierra 5.3 V8 гр. София 20 октомври 73 000 лв\nGmc Yukon ТОП СЪСТОЯНИЕ БАРТЕР/ЛИЗИНГ гр. София 14 октомври 19 999 лв\nGmc Sierra 2500HD AT4 6.6L V8 Duramax 4x4 Allison N1 НАЛИЧЕН гр. Перник 13 октомври 189 000 лв\nGmc Sierra 1500 Denali 6.2L V8 Crew Cab НАЛИЧЕН гр. Перник 13 октомври 78 000 лв\nGmc Sierra 1500 АТ4 Crew Cab гр. Перник 12 октомври 149 000 лв\nGmc Sierra 1500 AT4 4WD CREW CAB НАЛИЧЕН гр. Перник 12 октомври 159 000 лв\nGmc Yukon XL 1500 SLT V8 5,3 гр. Бургас 09 октомври 18 000 лв\nGmc Acadia SLT AWD гр. Бургас 09 октомври 18 920 лв\nGmc Sierra 1500 4WD 5.3L гр. София 30 септември 42 000 лв\nGmc Jimmy 4.3i/на части гр. София 28 септември 11 лв\nGmc Envoy XL гр. София 23 септември 8 600 лв\nGmc Sierra ELEVATION 4x4 Quad Cab гр. София 06 май 68 000 лв


Въпреки че това устройство се нарича сграден сешоар, той не е предназначен за изсушаване на косата, той е твърде силен за това. Но заваряване балатум, запояване, топене меки плочки и рязане покрив филц е добра топлина пистолет, който може да се направи с гръм и трясък. В тази статия ще ви разкажем как да изберете сушилня за сгради, която ще бъде от голяма помощ за домашен съветник.\nКакво е сешоар за сгради и за какви видове работа може да се направи с помощта на\nИма много работи, които може да се изпълни от сграден сешоар. По-специално, той:\n# 1. Ще изсъхне лепилото, замазката, плочките или фугите на мазилката, фугите на материала преди полагането на изолацията. 2\n# 2. Отстранява лак или боя, фурнир или тапети, плочки или паркет от прозорци, под и мебели. За целта използвайте горещ въздух и шпакла. 2 '' '# 3. Формират поливинилхлорид и полистиролови продукти (при 300 градуса). Е, при 500 градуса можете да работите с акрил и с плексиглас. Конструкцията сушилня с тръби и пръти, изработени от полиуретан перфектно се справя. 2 '' 11 # 4. Ще замръзне ледените канали, тръби, ключалки, отстрани леда от стъпалата и кабелите. 2\n# 5. Дезинфекцира дървото, като убива бъгове и микроорганизми, унищожавайки мравуняци, вградени в каменна стена или тротоар. 2\n# 6. Съединява големи части с контактно лепило, увеличавайки периода на задържане и нагряване на фугите. В допълнение, строителна сушилня ще помогне за ускоряване на адхезията на двукомпонентните лепила, отстранете PVC стикерите и развийте винта, прикрепен към лепилото. 2 '' '# 7. Той ще притиска и горещо разтопи поливинилхлоридните тръби, ще даде на дръжките и маркучите необходимото свиване. 2\n# 8. Заваряване на припокриващи се парчета от PVC фолио, брезент. Парчета от PVC подова настилка термошала, свързани с заваръчна пръчка. Като се разтопи битум, е възможно да се ремонтира покривът с помощта на термопомпа и да се изреже битумния картон и покривния материал или да се заварява. 2\n# 9. Припойни тръби, използващи калай или сребърен припой. За последните се нуждаят от температура не по-ниска от 400 градуса. Медните водопроводни тръби, кабелите и кабелните обувки могат лесно да се запоят (или да не се заваряват) със строителна сушилня.\nКакто виждате, обхватът на използване на пистолет за горещ въздух е доста обширен, така че е изключително полезно да имате такъв инструмент в домакинството. Сега помислете какви са неговите свойства и характеристики, на които трябва да обърнете внимание при покупката.\nСнимки на различни видове работа, които могат да се извършат с помощта на топлинен пистолет.\nСпецификации, които трябва да се вземат предвид при избора на сешоар\nКато цяло, всички модели на промишлени сешоари са почти еднакви конструктивно. Керамичният изолатор заедно с нагревателния елемент (спирала), разположен върху него, е в здрав пластмасов корпус, устойчив на високи температури. Има и електрически двигател с една или две работни колела, работещи при високи скорости. Неговата задача е да разпръсне нагрятия от спиралата въздух към дюзата, където започва да работи, падайки върху направляваните повърхности. След това ще разгледаме основните технически параметри на устройството, които трябва да се вземат предвид при избора му. Устройството на сградата на сешоара.\nМаксималната температура на въздушната струя, производителност, мощност\nМаксимално допустимата температура при работа на повечето модели ще бъде 600 или 650 градуса. Въпреки че има и много мощни екземпляри, при които този параметър достига 750 или 800 градуса.\nКоличеството въздух, преминаващо през топлинна пистолет за единица време, определя неговото изпълнение. За модели от средната класа тази стойност варира от 200 до 650 литра в минута. Този параметър е пряко свързан с температурата на нагряване. С увеличаване на производителността и температурата на отопление, устройството ще има повече възможности. Неговата мощност, съставена от силата на спиралата и вентилатора, също ще се увеличи. Мощността варира от 500 до 2500 вата. Ако е повече от 2000 вата, пригответе се за факта, че устройството ще бъде цялостно, тежко и скъпо. така че ако изберете устройство за домашна употреба, погледнете моделите с мощност до 2000 вата.\nРегулиране на обема на принудителния въздух\nВажен индикатор е регулирането на обема на принудителния въздух. Такова регулиране не е налично при всички модели, но може да бъде изключително полезно, ако прегряването на цялата повърхност, от която се извършва работата, не е желателно или обработваната част е много лека и може просто да бъде дефлирана от въздушния поток.\nсешоар с възможност за регулиране на количеството на принудителния въздух.\nВъзможността за контрол на температурата е важен параметър. Той дава възможност на капитана да адаптира устройството за работа с различни материали.Ако сешоарът има клас "хоби", тогава тази настройка ще бъде тип стъпка (има 2 или 3 фиксирани стойности).\nсушилня сграда със скорост контролирано освобождаване температура на въздуха.\nПри професионалните модели регулирането е по-интересно - гладко. Те са обект на всякакви материали, дори много трудни за употреба. Методът за коригиране може да бъде електронен или плъзгач.\nПлавно регулиране на температурата на въздуха.\nЕлектронна система за поддържане на зададена температура\nСистемата за поддържане на определена температура (в противен случай стабилизиране на топлинния поток) се извършва на електронна схема. Тя ви позволява да поддържате постоянна температура на изходящия въздух и запазва нагревателната намотка от преждевременно износване. По правило такива устройства имат вградена памет, която помни температурата до следващото включване. Работата с такива устройства е по-удобна и по-бърза, но обикновено това са скъпи професионални модели. Ето защо, ако изберете инструменти за домашна работа, това не е вашият избор.\nВдухване на студен въздух\nПрисъствието на студен въздух е значителен плюс. Чрез охлаждане, например с хладен въздух, мястото, където пластмасовите тръби са запечатани, е възможно да се намали общото работно време. В крайна сметка, изчакайте, докато горещото място се охлади от само себе си, не трябва да. В зависимост от модела и производителя, това конструктивно се извършва по два начина: чрез изключване на спиралата или чрез използване на втора дюза. Вторият метод е по-модерен и "напреднал", но първият метод ви позволява бързо да охладите спиралата след работа, като я опаковате. В допълнение, присъствието в устройството на втората студено издухана дюза ви позволява да залепвате термопластични материали, когато първата дюза се загрее и втората веднага охлажда залепената повърхност.\nНаличие на филтър за входящ въздух\nФилтър за постъпващ въздух е добър, когато устройството е предназначено да се използва често, когато има много строителни прахове. Тя, влизайки вътре в конструкцията, може много бързо да забрани спиралата. Ако въздухът преминава през лесно отстраним филтър, тогава този проблем няма да се случи.\nНаличието на контролен дисплей\nПри извършване на деликатна работа, прегряването или недостатъчното нагряване на детайла може да развали детайла. В този случай е необходимо непрекъснато да се следи температурата на въздушния поток. Контролният дисплей може да бъде направен с малък екран, както и с LED подсветка.\nФункцията термостат изключва термоелемента при прегряване. И това може да стане, когато техническата сушилня работи перпендикулярно на повърхността на материала. Въздушният поток първо отива към третираната повърхност и след това се отблъсква от него, намирайки се на спирала. Това води до прегряване.\nКорпусът за термична защита се намира на тръбата, през която въздухът влиза в устройството. Тя може да бъде както подвижна, така и фиксирана. В първия случай този капак може да бъде отстранен в някои ситуации. Например, за да стигнете до някаква празнина. В същото време е необходимо да се работи внимателно, за да не се получат изгаряния и да не се повредят материалите. Тялото на строителния сешоар винаги е изработено от материал с топлоизолационни свойства.\nФормата на дръжката и нейният тип\nПредимно дръжките на тези инструменти са във формата на пистолет. Това обаче е неудобно, ако използването на строителна сушилня предполага работа в труднодостъпно място. И тогава е по-добре да се използва цилиндрична дръжка прави форма. Има и модели с въртяща се дръжка. Добре е, когато върху дръжката има подложки против приплъзване. Също така дръжката може да бъде отворена и затворена. Вторият вариант е за предпочитане, тъй като предпазва работника от горещи частици и горещ въздух.\nТоплинен пистолет с отворена дръжка във формата на пистолет.\nЗатворена дръжка за защита от горещ въздух.\nТехнически сешоар с кръгла дръжка, която може да се монтира под всякакъв ъгъл.\nРотационното копче ви позволява да работите в труднодостъпни места.\nМетоди за паркиране\nТова устройство е достатъчно "нежно" - когато падне, керамичният елемент често се счупва или спиралата се скъсва. Докато си почивате, няма да поставите вертикален сешоар върху него и няма да го поставите настрани - това е проблем. Затова е добре, когато има захранващ кабел, който ви позволява да окачите устройството на кука или пирон. Има и други опции - понякога се изработват опори и куки на тялото на термопомпата. След това може да се монтира на всяка плоска основа.\nОтносно теглото, размерите, захранващия кабел\nОбикновено такива устройства тежат от 500 g до 1 kg. Не трябва да приемате по-леки устройства, тъй като това може да повлияе на качеството на тялото и ръкохватката. И властта ще бъде твърде ниска - недостатъчна за добра работа.Кабелът, идващ от мрежата, се нуждае от три метра, не по-малко.\nИзбираме опцията за конфигурация\nНакрайниците, прикрепени към сградата на сешоара, се наричат дюзи, дюзи или дюзи. По принцип те са евтини и ако е необходимо, винаги можете да си купите необходимия. Ето списък на основните съвети.\n# 1. За работа с медни тръби и заваръчна лента са необходими кръгли фокусни дюзи. 2\n# 2. Плоските дюзи премахват старата боя, лака, тапетите, изкривяват пластмасовите листове. 2 '' '# 3. Рефлекторна дюза с челен заоблен изход се използва за огъване на полимерни тръби. 2 '' 11 # 4. Накрайниците се заваряват с припокриващи се PVC части. 2\n# 5. Режещата дюза има формата на сплескана тръба, която изрязва пяната. 2\n# 6. Страничните дюзи (със стъклена защита) ще помогнат за почистване на рамката на прозореца, без да се нагрява самото стъкло. 2 '' '# 7. Пластичните огледални дюзи са заварени.\nВидове дюзи на техническия сешоар.\nДруг термопомпа може да бъде снабден с удължителни дръжки, скрепери и ролки, заваръчни пръти и адаптери (за закрепване на тънки дюзи). Всичко това се вписва в куфара. Не е зле, ако е направено от метал - защото такива устройства са много крехки.\nОкончателен избор: обобщение и няколко съвета\nКогато решаваш кой сешоар да избереш, трябва ясно да знаеш за какво ще се използва устройството. Строителни сешоари за коса, както и всякакви други инструменти могат да бъдат разделени в две категории, те са домакински и професионални.\nЛюбителски технически сешоар е подходящ, ако:\nнепрекъснатото работно време, което ви е необходимо, не надвишава 15 минути;\nнеобходимата максимална температура на отопление на въздуха не надвишава 560 -206 ° С;\nняма нужда от плавно регулиране на температурата.\nНай-важното тук е, че марката е надеждна. Добри устройства от Bosch и Makita, AEG, Steinel и Skill, Metabo, Kress, Sparki, DeWalt, Black. Decker.\nПрофесионална строителна сушилня е необходима, ако се нуждаете от:\nфункция на плавен контрол на температурата;\nелектронна функция на стабилизация на температурата; 203> наличието на подвижен топлинен щит; наличие на затворена дръжка.\nПо отношение на производителите, в този пазарен сегмент най-добре се показаха производители като Bosch, DeWALT, Makita, Metabo, Steinel.\n# 1. За да предотвратите отказ на термоелемента, насочете въздуха под ъгъл от 45 градуса. Според някои данни 95% от всички аварии на строителни сушилни се случват поради тяхното прегряване, затова е важно този инструмент да се използва правилно. 2\n# 2. Не работете в близост до запалими, запалими течности. 2 '' '# 3. Уверете се, че инструментът и обработващата повърхност не се прегряват. Но не проверявайте температурата на въздуха с ръка - ще изгорите. 2 '' 11 # 4. След работа оставете топлинния пистолет да се охлади - не докосвайте работните му повърхности. Имайте предвид, че в един много горещ ден детайлите на устройството могат да се охладят дълго време. 2\n# 5. Отстранете боята или лака само със скрепер (включен) и носете респиратор. 2\n# 6. Работете по-добре навън или в добре проветриво помещение. 2 '' '# 7. Без технически надзор не може да се остави включеният технически сешоар.\nВидео: Как да изберем технически сушилня


Въпреки че сивият цвят се смята за консервативен, неговата семпла елегантност го прави предпочитан за съвременния интериорен дизайн. Сивият цвят е особено популярен в интериора на банята, където създава спокойна атмосфера и се превръща в перфектна основа за декор в минималистичен стил.\nСивите всекидневни са много популярни в съвременния интериор. Сивият цвят може да играе ролята на фон, на който да изпъкнат по-ярките акценти, или той самият да се превърне в акцент.\nИзползвайте сивия цвят в комбинация с черен, за да подчертаете важните детайли.\nПри изцяло сивите интериори цветът подчертава красотата на различните текстури и материи.\nЩо се отнася до трапезарията, тук винаги е добре интериорът да е семпъл и добре балансиран. Прекалената персонализация на интериора и използването на ярки цветове не са желателни в това помещение. Комбинирайте сиво, бяло и черно с няколко ярки акцента, които да заредят пространството с енергията си.\nСтая с подобна форма се нуждае от семпъл дизайн, който да подчертае нейната архитектура.\nАнтре в сиво\nАнтрето трябва да отразява стила на жилището. Боядисайте стените сиви, за да създадете спокоен и неутрален интериор, освен ако не искате това пространство да се превърне във фокусна точка на целия ви дом. Помислете за добавяне на цветни акценти в червено или бяло, за да придадете по-динамичен вид на помещението.\nИзползвайте различни нюанси на сивото, за да избегнете монотонността.\nСиво в спалнята\nИзползването на сивия цвят в интериора на спалнята е съвсем логично, имайки предвид неговото спокойно излъчване. В спалнята трябва да се отпуснем, а сивият цвят е идеален за тази цел. Направете сивата спалня по-интересна с помощта на различни текстури и материали.\nАко изберете тъмен цвят за стените, използвайте повече бяло при мебелите и другите елементи.\nДомашен офис в сиво\nДомашният офис трябва да е комфортен и уютен, но също така да излъчва професионализъм. Ето защо винаги е добре да използвате неутрален основен цвят в комбинация с няколко цветни акцента.\nКак да използваме сивия цвят в интериора\nСивият цвят е солиден и неутрален, но ако не се използва правилно, може да направи дома ви неприветлив. Това е цветът на компромиса – нито бял, нито черен. В интериора на дома сивият цвят може да се използва във всяко помещение. Той създава спокойна атмосфера и много често присъства в жилища със съвременен дизайн. Но как сивият цвят си взаимодейства с останалите цветове и как да избегнем грешките, свързани с употребата му? Ето няколко полезни съвета.


В Кот д'Ивоар се отказаха от едър плъх на скара | News7\nРуски учени ще спасяват Африка от ебола\nЕпидемията от ебола промени кулинарните навици в страната\nМесото му, което има особен привкус, може да изненада небцата на западняците, но котдивоарците са луди по него: агути, едрият гризач на африканската степ, изчезна от менютата на "маки" - малките местни ресторантчета, защото властите се опасяват, че той може да пренася вируса на еболата.\nВ Буаке, втория по големина град в Кот д'Ивоар, агутите, вид едра нутрия с тъмнокестенява козина, който може да достигне половин метър дължина, вече не се цени. Ловци и ресторантьори гледат тъжно. Всички вече са чували нарежданията на министърката на здравеопазването Реймонд Гуду Кофи, която от края на март призовава да се спре консумацията на този гризач, както и на бодливото свинче, "докато се уверим, че няма повече рискове".\nМиналата седмица тези препоръки още не се спазваха на най-големия пазар за месо в Буаке. Емил, 40-ина годишен леко подпийнал мъж, без да се крие, си поръчваше "месо от ебола", тоест агути на жарава.\n"Вирусът на ебола не издържа на алкохол, нито на варене", уверяваше ме Ригобели, чието лице е в белези, след като добре се е нахранил с такова месо. В далечината се виждаше как един ловец с гризач в ръка увещава клиент. Но подобни гледки останаха в миналото. Забраната за консумиране на местни диви животни (антилопи, шимпанзета, бодливи свинчета, агути и т.н.) вече е в сила. Пазарът в Буаке, специализиран в продажба на дивечово месо, е празен.\nДържавни служители (от агенцията за водни и горски ресурси или от службите за контрол на хигиената) патрулират навсякъде из страната в търсене на закононарушители. В столицата Ямусукро бяха изгорени 200 килограма дивечово месо. Залогът е голям. Хеморагичните трески, сред които еболата, първоначално се пренасят от диви животни. Смята се, че в сегашния случай основният преносител са прилепите. След това хората се заразяват взаимно по кръвен път, при директен контакт с кръвта, биологичните течности или тъканите на заразените.\nЕпидемията, която е една от най-проблемните от появяването на треската, предизвикана от вируса на ебола преди 40 години, причини смъртта на 101 души в Гвинея, която от януари е епицентър на болестта според Световната здравна организация. Десетина смъртни случая бяха регистрирани в съседните държави - Либерия, Сиера Леоне и Мали. Страхът от ебола, смъртоносна в 90 процента от случаите, се усеща в Кот д'Ивоар, който също граничи с Гвинея, макар и за момента страната да не е засегната, по данни на властите. Населението на Кот д'Ивоар постепенно започва да спазва нарежданията. "Обичаме да ядем агути, но предпочитаме да си спасим живота", споделя Ернест.\n"Като котдивоарец оценявам това месо. Но заради риска от ебола се промених и вече не го ям", казва Касум. Не всички обаче играят по правилата. Ресторантьорка, пожелала анонимност, разказва, че си има таен код с редовните клиенти. "Тези, които не могат да се лишат от това месо, ми правят таен знак, а аз се правя пред другите клиенти, че им сервирам телешко", обяснява тя. Друга ресторантьорка, специалист в приготвянето на дивеч, сега по неволя сервира телешко и риба. 48-годишната Адел Кулибали, която е загубила голяма част от клиентелата, следователно - от приходите си, поставя под съмнение правителствените разпоредби. "Откакто съм се родила, майка ми върти този бизнес и никога не е имало болести. Дивечовото месо няма нищо общо с вируса на ебола", отбелязва тя.\nАгути, антилопи, шимпанзета, бодливи свинчета - всичките застрашени от изчезване в Кот д'Ивоар, може да си отдъхнат за няколко седмици. По ирония на съдбата вирусът на "ебола е нещо добро за опазването на фауната", отбелязва полковник Жером Аке, регионален директор на службата за водите и горите в Ямусукро. Същото важи и за природата.\nПри лова на дивеч ловците палят големи стърнища и не винаги овладяват огъня. За десет години тези пожари са довели до смъртта на 120 души и са унищожили повече от 5000 кв. км обработваеми площи и гори в страната, която е два пъти колкото територията на Люксембург. Броят им би трябвало да намалее по време на епидемията.


Народ, който достатъчно дълго е живял под комунизма, може би не подлежи на излекуване - 168 Часа\nНарод, който достатъчно дълго е живял под комунизма, може би не подлежи на излекуване\nНарод, който достатъчно дълго е живял под комунизма, може би не подлежи на излекуване. Определено се колебая да го кажа. Най-близката аналогия в медицината е неизлечимо автоимунно заболяване. Хронично, мъчително, унило и безнадеждно.\nДревните гърци са считали т.нар. Thymus за седалище на Душата. Тимусът е една “жлеза” в медиастинума, която е отговорна за имунитета на бозайниците и човека. Медиастинумът е пространството в задребрието, някъде около сърцето. Не е точно сърцето, но е в тази област. Отговорен е за имунитета и респективно за автоимунните състояния. Отговаря за отпорът, който всеки организъм е длъжен да окаже срещу атаката от външни агресори, инфекции и вредители. Има също така имунна памет. Поради вярването, че тимусът е седалище на Душата и Емоциите, древните гърци са ни завещали понятията “ еутимен”, тоест емоционално адекватен човек, “паратимен”, несъответен на емоцията и мисълта си човек, “кататимен”, тоест човек, който изкривява възгледите си по емоционални, тоест “душевни” причини, без да го осъзнава.\nThymus или thyme е също трева, билка. Нарича се още мащерка или бабина душица. Не Душа, а “душица”. Не, че е много важно. Но все пак е интересна интуиция това, че във всички тези деривации и значения на думата, присъствува Душата.\nСърцето е, честно казано, една обикновена помпа. В йерархията на човешките устройства поддържащи живота ни, тази помпа е най-верният и вероятно един от най-ранните ембрионални органи, които формират нашият достъп до кислород и до функции на останалите органи нуждаещи се от енергия. Истински герой, физически труженик!\nВерното и неуморимо сърце:\nНо, Тимусът е онзи сложен орган, който наистина защитава нашият имунологичен суверенитет.\nТой разпознава нашите неприятели и нападатели, той привиква безчислените войски на нашата защита. Т-клетки, лимфоцити, плазмацити, левкоцити и различни пептиди и цитокини. Тимусът е Тосканини на симфоничният оркестър, който ни пази.\nЕ, добре, кулинарите го идентифицират в гостбите си като “момици”. Донякъде феминизират този храбър воин.\nНо, хубаво е все пак да се помни, че истинският смисъл на тимуса, на момиците и на мащерката е “Душа”. Пък дори да е “бабина душица”, тя е седалище на нашата най-съществена природа. Тя ни отграничава от останалото. Пази нашата индивидуалност и ни закриля. За мен, удивителното е, че е носител на памет за атаките на агресорите и ни ги припомня. Докато сърцето-добряк, великодушно и безогледно помпа своите порции оксигенирана кръв към всички които се нуждаят от нея. Докато спре.


Стефан А. Щерев – винаги 100% буден - Blog Neterra.TV\nАлбена Стоянова30.11.20216 min\nСтефан А. Щерев – винаги 100% буден. Може би познавате Стефан А. Щерев от делничното предиобедно предаване на БНТ 1 „100% будни“. Може би предполагате, че сте го виждали в театралното изживяване „Опиянение и гняв. Изследвания върху авторитарния характер“. Или го асоциирате с различни филмови заглавия като „Лошо момче“, „Прогноза“, „Мисия Лондон“, „Живи легенди“. Сигурно знаете, че и режисира спектакъла „Нонумент“, който получи националната награда ИКАР. А дали не го свързвате с проекти като “Нощ на театрите”, „Тайно радио“, фестивала за съвременен танц и пърформанс „Антистатик“, „Мобилни студиа“?\nСтефан обича да дава идеи и да вижда реализацията им. Пример за това е поредицата на БНТ „Подкастът на Нощта“, която се завръща с втория си сезон, посветен на деветото издание на „Нощ на театрите“.\nНовият ТВ сезон вече тече с пълна пара, а Стефан и неговата екранна половинка, Мария Андонова, всяка сутрин посрещат зрителите с усмивки. Толкова много и толкова искрени, че, логично, биват номинирани от публиката в категорията „Популярни двойки“ в предаването „Любимците на България“.\nЗа това дали изкуството има форма и може ли да се побере в нея говорим със Стефан А. Щерев.\nСтефан А. Щерев в различен контекст 🧩\nКакво се върти в главата на Стефан А. Щерев?\nВъртят се мисли като на всеки човек, който живее тук и сега. Въртът ми се и тревожни мисли –какво ще се случи или няма да се случи утре. Какво съм или какво не съм направил до този момент. С кого ще продължа в този живот – професионално, лично. Много неща се въртят в главата на Стефан. Хич не е само едно. Собствената ми филтрационна система някак не може да обеме всичко. Може би точно тук допускам грешка, но търся начин как да го регулирам.\nУспяваш да се замесиш в доста креативни и различни проекти. Как усещаш, че нещо би било интересно за хората? Как решаваш кога и в какво да участваш/реализираш?\nСвързано е точно с тази филтрационна система, която човек е изградил. Нарича се култура, образование, социален кръг може би. Обграждаш се с хора и идеи, с които се припознаваш. Човекът е социално животно. Ние се приобщаваме към тези, които са ни близки идейно, ментално. Може би това е единственият признак, по който хората можем да се съюзяваме интелигентно и разумно. Усетил съм отвътре, че с тези хора и зад тази кауза мога да застана или не. С годините се научих да казвам и „НЕ“. Мисля, че това е много важно. Това го казвам и на повечето хора. Да кажеш „Не“ не е обида към другия. Това е начин да кажеш „аз знам къде мога“, тоест, това е уважение към теб самия.\nКак се възприемаш – като ТВ водещ, актьор, продуцент или иноватор-визионер с артистичен дух или просто полимат?\nПърво да уточня, във всички проекти, в които съм се замесил, аз не съм сам. Има много други хора, с които работим заедно. Мултитаскинг, ако кажа, ще сбъркам. Не умея да го практикувам, като повечето мъже. Не мога да върша много неща едновременно, което не ми пречи да се захващам с много неща. Криво, ляво гледам да ги подредя. Ако мога да дам нагледен пример, аз съм като Windows – едно по едно. Възприемам се като артист, защото не мога да кажа, че правя само това или само онова. С други колеги артисти създаваме контекст за други артисти да правят това, което обичат. Така че бих казал, че се възприемам като контекстор.\nОбичаш да изработваш лампи с ръцете си. Как ти хрумва да комбинираш различни педмети, от които да направиш нещо трето?\nКогато човек е застанал пред огромна зала, без написана реч, кое е онова нещо, което му помага да предаде съобщението си на хората? Единствено подготовката отпреди това. Същото е и с тези лампи. Виждам предмети и колкото по-несъчетаеми са те, толкова са ми по-интересни. Да изкопираш нещо е лесно, когато следваш някой в различни социални канали. На мен това не ми е достатъчно. Аз искам да му дам още нещо, да го надградя и да му дам моя почерк. Знаеш ли, аз не ги наричам лампи, а обекти за съзерцание и наблюдение. Лампата е функцията, защото има крушка. Всъщност, това което правя аз, е нещо друго. Така го възприемам аз. Обичам светлината като цяло.\nОбектите за съзерцание и наблюдение, създадени лично от Стефан\nСтефан и ТВ 📺\nАктьорите не са известни с това, че стават рано. Ти как се справяш с предизвикателството?\nКой е казал това? Това не е вярно! Пълна заблуда! Това се отнася за тези артисти, които работят нощна работа – певци, танцьори. Работата на актьора, ангажиран в театъра, е да стане рано, защото първата му репетиция започва в 10:00 часа! Ако си на снимки, работният ден е повече от 12 часа. Ставането рано е най-малкият проблем. Особено, ако това, което правиш, си го възприел сериозно. Занятието артист включва и работно време, и тежък физически труд. Никой няма да те пита дали си ял или си се наспал. Имаш да свършиш работа. Продуктът, в който участваш, ще седи много дълго време в някоя платформа. Всички ще оценяват ролята, която си направил. Дисциплина е много ключова дума, защото е много лесно да се отпуснеш.\nКога си сигурен, че си 100% буден?\nНа физическо ниво за целите на събуждането ми съм си изработил цяла система. Лампите светват автоматично. Имам три аларми, които настройвам да звънят по различно време. Например, първата се включва в 7 и 28. Винаги ги сменям, защото мозъкът привиква. А аз не обичам да свиквам с нещата. Обичам кафе, но не съм зависим от кофеина. Голям фен съм на различните начини за филтрация на кафето. Пия го след ефир. Сутрин, като се събудя, си правя чай. Може да звучи малко странно, но сутрин, след кафето, пия и зелев сок, защото е добър пробиотик.\nКак реши, че искаш да си водещ на сутрешен блок?\nНе съм решил, а бях поканен. Преди сутрешния блок „100% будни“, имах някакъв телевизионен опит. Първият по-сериозен бе в едно предаване, което се казваше, „Да разлаем кучетата“ по НОВА. Там за първи път се сблъсках с това какво е ефир и каква подготовка изисква. Това бе директно пускане в дълбокото. Говорих с политици от ранга на Миглена Кунева и Надежда Михайлова. Изобщо не знаех какво се случва. Това бе голям срес-тест за мен. След което ми се обадиха Иван и Андрей и започнах да работя с тях. Докато един ден не ми се обади Мария Андонова. Между другото аз съм бил гост в нейните предишни предавания по БНТ. Водили сме даже една новогодишна вечер с нея. Като ми се обади, ме покани за проба с камери. Харесаха ме и така започна тази авантюра. Вече 4 сезона.\nКое е по-готино да задаваш или да отговаряш на въпроси?\nИ в двете неща показваш различни неща. Като говориш, можеш да изпиташ доколко си искрен с хората и със себе си. А като задаваш въпроси, може да провериш доколко твоята исреност кореспондира с искреността на отсрещния човек. Така ми се струва, че се получава качественият разговор. Съдържанието е важно, независимо какъв е подходът – хумористичен или сериозен.\nКак успяваш да си информиран по всички актуални теми от деня – криптовалути, пандемия, имотен пазар, политика?\nЧета и гледам подходящите, правилните медии. Това ми е много важно да го кажа! Дезинформацията е ужасен проблем в целия свят, която ражда кошмарни чудовища. Плъзват всякакви теории. За мен е абсолютно неразбираемо как така тези информационни недоразумения получават гласност в публичното пространство. Човешкото съзнание е проектирано така, че да търси простичките решения. Това е голямата аларма, която искам да отправя като послание! Ако някой ви предложи лесно решение в три стъпки, да знаете, зад това стои голяма лъжа. Няма лесни решения. Лесните решения са били взимани по време на сталинизма и фашизма.\nСтефан А. Щерев и Мария Андонова на екрана в делничното предиобедно предаване на БНТ 1 „100% будни“.\nТолкова добре се сработвате с Мария, че даже публиката ви номинира за любима двойка. Как ви се получава ТВ химия?\nДа ти кажа честно и аз се питам, защото напоследък зачести този въпрос. Даже не сме сядали с Мария да го анализираме. Струва ми се, че нейното и моето его не си пречат. Не се конкурираме, не се съревноваваме помежду си. Ние с Мария не делим нищо – нито слава, нито зрители. Освен това ми се струва, че и доста добре се слушаме.\nСтефан и театъра 🎭\nКакво прави Стефан, когато е зад кулисите и чака представлението да започне?\nНищо. Опериран съм от сценична треска както преди представление, така и преди ТВ ефир. Кръвното ми е 120 на 80, а пулсът ми – 74. Научих се да упражнявам съзнателен контрол над тялото си, защото неконтролираната емоция може да ми изиграе лоша шега и да звуча глуповато. Обаче тука има нещо друго. Да изляза пред цял стадион или площад, пред препълнена зала Арена Армеец не е проблем.\nПроблемът настъпва обаче, когато залата е малка и в нея има 20 души. Тогава имам истинска сценична треска – с треперенето на коленете, пресъхването на гърлото, учестения пулс. Защото дистанцията става толкова мъничка и в този момент усещам хората супер близо до себе си. Колкото е по-малък форматът, толкова по-притесняващо ми действа.\nПривнасяш ли театралния си образ вкъщи?\nТова го правех като бях малък и по-млад. Сега, всичко свършва, когато чуя аплодисментите или освиркванията. Краят е край, както за публиката, така и за хората на сцената.\nКак и кога реши, че освен актьор, искаш да бъдеш и режисьор?\nПърво, трябва да искаш да се случи, за да елиминираш вътрешната съпротива.\nКак актьорът и продуцентът се сработват в душата ти така, че да решиш проблемите и на двата фронта?\nДушата ми не страда и не е болна от това. Всичко, което правя, безкрайно много ме радва.\nСтефан на връх Бузлуджа – едно интересно място за провеждане на представление. А кое ще е следващото нестандартно място? Продължете да четете и ще разберете.\nСпектакълът „Нонумент“ се случи на връх Бузлуджа миналата година. Защо точно там?\nМястото не е избрано самоцелно, защото сме искали да се направим на интересни и сме се чудили как да сме по-нестандартни. Бяхме поканени от „Дома на хумора и сатирата“ в Габрово с моите колеги от медия колектив от Германия, „ЛИГНА“, да се включим в един проект за „Нонументите“. Това са онези монументи, които са загубили своето идейно значение. Това е голям, европейски проект и включва още 4-5 държави. България участва в него с връх Бузлуджа. Бяхме поканени като артисти да изкажем как ние възприемаме този спуснат на върха паметник. Стилистиката и жанрът, в който работихме, бе така нареченият радио-балет. Публиката получава слушалки и представлението се случва чрез тях. Заедно минаваме един път, който е драматургично разписан. Това е цяло представление – с начало, среда и край.\nКое е следващото нестандартно място, на което искаш да случиш представление?\nСледващото място, за което ме питаш, ще бъде Варна. Паметникът на българо-съветската дружба, намира се по пътя за Дружба в ляво. Това е обект, който е предмет на нашия артистичен интерес. Изровихме много любопитни неща от държавния арих и този във Варна. За мен темата е безкрайно интересна: защо нещо губи смисъла си и през какво сме минали, за да го виждаме или да не го виждаме по определен начин.\nДеветото издание на европейската инициатива „Нощ на театрите“ бе на 20-ти ноември. Какво ти дава тя и защо си съорганизатор?\nДевет години вече се опитваме тази нощ да приобщава театъра и да го прави малко по-човечен. Особено след края на всяко представление, идеята е да срещаме публиката с артистите на неформални срещи. Форматът се случва, където хората наистина могат да видят другата страна на театъра. Искаме да покажем машинарията, която движи тази магия, наречена театър. Стремим се да покажем другата му страна. Благодаря безкрайно много на колегите ми, които са посланици на тази идея – Юлиян Вергов, Ованес Торосян, Луиза Григорова, Весела Бабинова, Теодора Духовникова, Владо Пенев, Марта Петкова, Никола Хаджитанев. Моля ви, колеги, ако съм забравил някого, извинете ме! Благодарен съм на всеки, който е бил част от нощта.\nКак се зароди любовта ти към танците?\nГоворим за съвременния танц като естетическа категория, нали така? А не за танци в края на работния ден за удоволствие… В „4ХС“ работехме много с хореографии и с телата си. Това няма как да не остане като афинитет през годините. Преди 15 години с моите колеги, Вили Прагер и Ива Свещарова, решихме, че трябва да създадем такъв форум. През 2008 г. организирахме първия фестивал с този профил в България. Тогава поканихме големи имена в тази област, експериментатори, които да станат част от културния контекст у нас, да дават творчески работилници и ателиета, да се срещат с колеги танцьори, хореографи, артисти. И по този начин наистина да се случват големи неща.\nАнтистатик освен това има две много успешни инициативи, с които се гордее. Едната е българската танцова платформа, където каним програматори, селектори, директори на театри от чужбина да видят на живо български продукции, да се запознаят кои са хората, които стоят зад тях. Това е формат, който се прави от години в света, но просто в България нямаше кой. И понеже в природата няма вакуум, ние сами го създадохме. Много се радваме, че някак си Антистатик “повлече крак“ и се появиха още други фестивали с подобен профил и интерес. Като „Оne Dance Week“ в Пловдив, „Вода“ и „Ерата на водолея“ в Бургас, „Радар“ във Варна, появи се DNK-пространство за съвременен танци и пърформaнс, Сцена Дерида. Радваме се, че има нужда от такива платформи и пространства. Сега ще се появи и Топлоцентрала. Другото, с което Антистатик е много горд, е че издава „Списание за Танц“ – списание съвременен танц, балет и съвременна култура.\nСтефан А. Щерев – човекът, който търси различен творчески контекст\nСтефан и киното 🎥\nКак се подготвяш за ролите? Какъв е твоят процес?\nБавно и полека. Последно снимах в Сърбия. Това бе в началото на годината. Един проект, който в момента е някакси временно замразен. От българска страна ко-продуцент е Агитпроп с Мартичка Божилова. Подходът е като към всяка работа. Подготвям се бавно, методично, систематично и дисциплинирано.\nКоя е отличителната страна на сръбското кино?\nТрябва да не забравяме нещо много важно. Сръбското кино е много свързано с Югославското. Югославия притежаваше една много мощна идеологическа, пък и не само, машина, която се обслужваше и от киното. Тито, като един голям любител на киното, не е жалил средства за него. Само да припомня гостуванията на Елизабет Тейлър и Ричард Бъртън, и не само, в Белград. В този смисъл там има все още един почерк, в добрия смисъл на думата, имперски. В Сърбия са си позволявали неща, които тук сме си позволили само веднъж с филма „Хан Аспарух“ за 1300 години в България, като мащаб става дума.\nИначе като артистични решения там има безкрайно любопитни неща, случвали се и през 60-те и през 70-те години. Режисьори, които са оставили толкова ярка следа. Въобще не говоря само за Кустурица. Той е само един от видимите върхове, може би защото е по-популярен у нас. Сръбското кино е много самобитно, много специално. Актьорите са супер цветни и грандиозни фигури, като започнеш от Люба Тадич, минеш през Раде Маркович и стигнеш до Борис Исакович, Сергей Трифунович, Небойша Глоговац. Това са грандиозни фигури. Горд съм, че с някои от тях съм се засичал и на сцена.\nКоя е онази подправка, без която киното не може?\nИстината! Не житейската, а онази, която е логична и не стои глупаво на екрана. Не лесните и смилаеми неща: ахо-ихо и после тихо.\nТи самият колекционираш подправки. Усещане за глобализъм или за сюжет?\nНие помним с носа си, но си мислим, че помним с очите си. Мога да продам апартамент на всеки един човек в света, стига преди това да съм опекъл питка в него. Обичам подправките и затова ги събирам, защото помня с носа си. Ароматите ни дават много фино усещане, което започва да работи на друго ниво в мозъка ни. Много съм капризен на подправки и обичам да готвя с тях.\nЧуйте техники за загряване на гласа, демонстрирани лично от Стефан А. Щерев:\nNeterra.TV · Интервю Стефан А. Щерев за блога на Neterra.TV\nАко искате да чуете с кого съм си говорила предния път, може да го направите ЕТО ТУК.\nАко ви се четат интересни книги, свързани с истински дестинации, може да го направите ЕТО ТУК.\nАко пък се чудите какво да гледате от филмите, които в момента вървят на голям екран, кликнете ЕТО ТУК.\nАко искате да научите повече за правенето на киното и нещата, които помагат зад и в кадер, кликнете ЕТО ТУК.\n100% будни по БНТ\nбългарски ТВ водещ\nИнтервю с известен български актьор\nинтервю стаси айви\nнищ на треатрите\n„Домът на Gucci“ и други престъпления на екран


Оранжев код в 2 области, жълт в 13: Вятър, сняг и условия за виелици - Asenovgrad.NET\nПрез следващото денонощие ще бъде предимно облачно и ветровито, предупреждават метеоролозите. Очакват се валежи от сняг - значителни през нощта и сутринта в южните и планинските райони, където в комбинация с вятъра, условията за виелици остават. Минималните температури ще са между -6° и -1°. Утре преди обяд валежите ще започнат да отслабват и спират, най-късно вечерта в Рило-Родопската област и югозападните райони. Застудяването ще продължи и максималните температури ще са между -3° и 2°. За Пловдив и региона температурите ще са в интервала - 2° до 2°.\n*Жълт код - повишена вероятност за опасни метеорологични явления. Възможни са щети. Следете прогнозата за времето. Не предприемайте неоправдан риск, особено при извършване на дейности, които зависят от времето.\n*Оранжев код - прогнозират се опасни и особено опасни метеорологични явления. Съществува голяма вероятност за материални щети. Възможни са човешки жертви. Бъдете много внимателни, следете подробната информация за очакваните метеорологични условия и следвайте съветите на властите.


"Божествената" ни потапя в света на неповторимата ...\nСпоред Марк Твен има пет вида актриси - "лоши актриси, поносими актриси, добри актриси, велики актриси и Сара Бернар". Със своите огнени коси и магнетично излъчване Бернар озарява театрални сцени по цял свят в продължение на десетилетия. Покорява сърцата и на обикновения зрител, и на царе и президенти. А сега отново оживява между кориците на романа "Божествената" от Кристофър Гортнър.\n"Ако злощастията подхранват таланта, моят е изкован в пещта на детството ми." Така започва разказът за неповторимата Сара Бернар – историята на една легенда. А самата Бернар казва, че "легендата побеждава историята". Осемгодишната Сара попада за пръв път в Париж – отгледано от дойката си сред зелените хълмове на Бретан, възслабичкото момиченце сега ще трябва да съжителства с майка си, куртизанката мадмоазел Жюли, която почти не познава. Но баща ѝ, макар да е отказал да узакони връзката с майка ѝ, е осигурил средствата за образованието на извънбрачната си дъщеря.\nИ родената в низините на обществото Сара поема по пътя на обучение на момичетата от заможните семейства – пансион в "Отьой", манастирско девическо училище. След което ѝ е осигурена достойна зестра, за да се омъжи за състоятелен мъж. Но не това е мечтата на непокорната девойка – погледът ѝ е вперен в Консерваторията и висините на актьорската професия... Една млада еврейка се осмелява да постави под съмнение и правилата, и традициите. Ненадарена със съвършена красота, но благословена с артистичен плам и с неоспорим талант, девойката дръзва да играе според собственото си виждане и да наложи своя подход не къде да е, а в бастиона на консерваторите, за да остави своя следа за поколенията. Бунтовната актриса, обожествяваната Сара Бернар.


Болестта на графиня Мочениго вдъхновила Джузепе Чиприани за фантазия от сурово месо - Вестник Утро\nБолестта на графиня Мочениго вдъхновила Джузепе Чиприани за фантазия от сурово месо\nЛюбопитно\t| От: Утро | 22 януари 2015, 23:00\t| коментара | Брой: 7327\nЕдни от най-фантастичните ястия са създадени за жени и колкото и да е невероятно, порцията тънко нарязано сурово телешко месо също е приготвена за първи път за една дама - графиня Амалия Нани Мочениго. Известното по цял свят карпачо има любопитна история, която ни отвежда в един от най-прекрасните градове на земята - Венеция, и в един от най-скъпите барове - Harry‘s Bar /Барът на Хари/.\nЕдин ден през 1950 г. собственикът на бара Джузепе Чиприани забелязал, че графинята, която била сред най-редовните му клиенти, е много тъжна. Той загрижено попитал какво се е случило и тя се оплакала, че лекарите са й забранили да яде сготвено месо. Психически се сбогувала с любимата си храна, затова била тъжна. Без повече да притеснява графинята, Чиприани влязал в кухнята и сътворил една фантазия. Извадил от хладилника парче прясно говеждо филе, престояло там час, и го нарязал на много тънки, прозрачни филийки, които подредил красиво в чиния. След това направил лек майонезено-лимонов сос и го полял леко. Радостта на графинята била неописуема. И докато си хапвала с удоволствие от месото, разказвала на Чиприани за изложбата на венецианския художник от 15 век Виторе Карпачо, която се радвала на голям интерес точно по това време. Карпачо е един от първите майстори на венецианския Ренесанс, известен е с цикъл от девет стенописа върху платно „Легендата на Урсула“. Неслучайно той е наричан и художник на раздвижените фигури, тъй като отделял голямо внимание на всеки детайл, а архитектурните му фонове в градските пейзажи са уникални. Графиня Амалия била възхитена, защото в картините му животът продължавал точно така, както можело да бъде наблюдаван от „Бара на Хари“. Не е известно на кого от двамата е хрумнало да кръсти новосътвореното ястие на името на художника - дали графинята е открила сходство с розово-червените тонове в картините на Карпачо, или Чиприани, който също имал слабост към ренесансовото изкуство, е направил реверанс към увлечението й по художника.\nВпрочем и Harry‘s Bar има много интересна история. Това е бар и ресторант, разположен на Calle Vallaresso 1323 във Венеция, Италия. Открит е през 1931 г от бармана Джузепе Чиприани. Историята разказва, че младият и богат бостънец Хари Пикеринг отсядал често в хотел „Европа“ във Венеция, където Джузепе Чиприани бил барман. През 1929 г., в началото на голямата криза, изведнъж той спрял да се отбива на бара. Веднъж като му се отдала такава възможност, Чиприани го попитал каква е причината. Младият мъж признал, че е разорен, а семейството му го лишило от финансиране, защото разбрало за слабостта му към алкохола. Чиприани му заел 10 000 лири /около 5000 долара/. Две години по-късно, Пикеринг отново се появил на бара, поръчал питие и оставил пред Чиприани 50 000 лири. „Благодаря ви, г-н Чиприани - казал той. - Ето, връщам ви парите. И в знак на признателност тук има 40 000 лири повече, достатъчно, за да отворите собствен бар“. Благодарният Чиприани, който вероятно за тези две години се бил простил с мисълта, че някога ще види парите си предвид кризата и порока на младия господин, заявил, че новото заведение ще се казва „Барът на Хари“.\nМного бързо барът става известен в цяла Венеция и започва да привлича знаменитости. Той се превръща в любимото място на Ърнест Хемингуей, Синклер Луис и Орсън Уелс. В него са седели и други известни клиенти като диригента Артуро Тосканини, изобретателя Гулиелмо Маркони, звездата на нямото кино Чарли Чаплин, режисьора на ужасите Алфред Хичкок, писателя Труман Капоти, барон Филип Ротшилд, гръцката принцеса Аспасия, милиардера Аристотел Онасис, режисьора-актьор Уди Алън. Барът присъства в романа на Хемингуей „Отвъд реката, сред дърветата“ и на Ивлин Уо „Завръщане в Брайдсхед“. А през 2001 г. италианското министерство на културата го обявява за национална забележителност.\nHarry‘s Bar се превръща в „котвата на световната бизнес корпорация „Чиприани“ с първокласни ресторанти, хотели и магазини за деликатеси в Ню Йорк, Венеция, Хонг Конг, Лондон, Буенос Айрес и Сардиния. Марката „Чиприани“ /Cipriani/ стои също на макаронени изделия, сосове, зехтин, кафе, книги, кухненска посуда.\nОсвен карпачото обаче в Harry‘s Bar е създаден и коктейлът „Белини“, разбира се, отново от Джузепе Чиприани. Той се състои от 2 части пенливо вино Просеко и 1 част пюре или нектар от праскови. И тук е доказателството за пристрастието на Чиприани към венецианските ренесансови художници от 15 век: с розовия си цвят коктейлът му напомнял за тогата на светец в картина на Джовани Белини, той го нарекъл на неговото име, точно както Карпачо се сдобил с превъзходно ястие. Барът е известен също и със сухото мартини, което се сервира в малка чашка без столче. И то наистина е много сухо - 10 части джин към 1 част вермут, което всъщност е адаптация на мартини „Монтгомъри“. То пък носи името на британския фелдмаршал Бърнард Монтгомъри, който се стремял винаги да поддържа съотношение 15 към 1 в полза на собствените си войски срещу вражеските на бойното поле. Говори се, че Хемингуей е първият клиент, който е поръчал мартини „Монтгомъри“ в бара.


Тристаен апартамент в Ямбол, Георги Бенковски - код на имота: 459995\nКод на имота: 459995\nТРИСТАЕН панелен АПАРТАМЕНТ, с площ от 78 кв.м., на седми етаж. Жилището се състои от две спални, хол, коридор, баня и отделен санитарен възел. Две тераси - на хола и кухнята. Подови настилки с балатум и теракота, стени на тапети и латекс. Санитарни помещения на фаянс и теракота. Дограмат е сменена с ПВЦ. Апартаментът е с източно и западно изложение. Прилежащо мазе. Имотът се продава с мебелировката виждаща се по снимките. Подходящ за нанасяне - веднага или след лек освежителен ремонт.\nАпартамент, ситуиран на седми етаж в осем етажна панелна сграда. Сградата разполага с работещ асансьор, с чип. Поддържани общи части. Места за паркиране около блока.\nТристаен панелен апртамент в кв. Г. Бенковски. В района на новопостроена детска градина, аптека, пощенски клон, търговски обекти, заведения. Удобен градски транспорт. Уредена инфраструктура.\nГолям и просторен имот. Много добро състояние. Предпочитано изложение.\nОбади се СЕГА и цитирай този код 459995.


Изненада! Лаура Кьовеши пристига у нас - Cross.bg\n09 Юни 2021 | 19:05\n/КРОСС/ Европейският главен прокурор Лаура Кьовеши ще пристигне утре, 10 юни, в България, съобщават bTV и БГНЕС.\nОт инициатива "Правосъдие за всеки" ще направят опит да се срещнат с Кьовеши\nНе вярвам нещо кой знае колко да се промени. И какво като и ЕС, и краварите, много добре знаят какъв е Тиквата?!?... Нещо да се е променило? Корумпиран е, те го знаят и като такъв е послушен и удобен.\nБря, какво щастие ни сполетя ненадейно. Евроатлантиците примират от кеф. Сбъдват се и най-смелите им мечти.\nКрос, това с идването на Кьовеши е всичко друго, но не и изненада след 10 години корупция и бандитизъм у нас благодарение управлението на мафията начело с борисов, която оттогава досега си извоява цялата държава. Нека й покажем докъде сме стигнали благодарение на мутрите, част от които е и главния прокурор Иван Гешев. Бандит, та дрънка...\nБългария изпуска първите коронасубсидии заради Борисов 09.06.2021 Председателката на Еврокомисията Урсула фон дер Лайен съобщи вчера пред Европарламента в Страсбург, че идната седмица ЕК ще започне да одобрява националните планове за въстановяване и устойчивост, въз основа на които ще бъдат отпуснати субсидии и нисколихвени кредити за преодоляване на кризата от пандемията. „Парите ще започнат да текат през следващите седмици“, каза тя. Става дума за пускане в действие на фонд от 800 млрд. евро, от които на България се полагат безвъзмездно 6,217 млрд. евро. Португалската министърка по европейските въпроси Ана Закариас обяви като представителка на страната председател на Съвета на ЕС, че първите държави, чиито планове бъдат одобрени, ще получат много бързо до 13% авансови плащания от полагаемите им се средства. Но България няма да бъде сред тях, защото не се справи със задачата да подготви годен за европейските изисквания план. Фон дер Лайен не назова първите държави получателки, но според базираното в Брюксел електронно издание „Политико“, което се позовава на европейски дипломати, вероятно това ще бъдат Португалия, Испания, Дания и Гърция. Друго брюкселско издание – „ЕЮ Обзървър“ – посочва, че 23 държави са представили плановете си в срока до края на април, докато четири не са успели. Това са България, Естония, Малта и Нидерландия. Правителството на премиера Бойко Борисов, който обичаше да твърди, че на него не са спирани еврофондове, не се справи със задачата и я преотстъпи на служебното правителство на Стефан Янев. Запитан от в. „Сега“, служебният вицепремиер по еврофондовете Атанас Пеканов каза, че е заварил „чернова на план“. Тя била върната от Еврокомисията с много забележки – като се започне от „липса на амбиция“ (конкретни проекти в отговор на стратегическите цели на ЕС за зелен преход и дигитализация) и се стигне до „липса на устойчивост на здравната система“. Според Пеканов администрацията сега работи денонощно, за да успее до юли да внесе плана в Брюксел, защото след това започват едномесечните отпуски на европейските институции.\nСмачкайте змията на мафията с каскета пред Кьофеши, демонстранти!


Ринг свободен - Страница 45\nСтраница 45 от 45 Първи ... 35 41 42 43 44 45\nРезултати 881 до 893 от 893\nТема: Ринг свободен\n14-01-19, 19:20 #881\nОсвен действителната и стриктна проверка за алкохол, всичко останало винаги си е било пробито. И с пари.\nпп само за наличие, в разрешените от закона норми, немедлено отиваш монтьор за 15 дни и 3,5лв надница\n14-01-19, 21:26 #882\nВ нашия ДАП Бяла Слатина всеки таксиметров шофьор си кара колата сам, но в дните когато е почивка има сменник. Той е сменник на 4 автомобила.\n14-01-19, 21:37 #883\nИ викаш, немаше далавери, а?! Колко мога да напиша, ма не знам кой чете.\n14-01-19, 21:55 #884\nАааа за далавери никой не е казвал, че нямаше. Казвам,че не се въртеше километража при такситата. Как да не е имало далавери като работиш с пари? Заплатата от 125лв. през 70те години я изкарваш за десетина дни и другите пари в кутията за обувки.\n14-01-19, 22:09 #885\nЗаплатата от 125лв. през 70те години я изкарваш за десетина дни\nЗа 2-3 да!\n15-01-19, 04:19 #886\nВ София и за един може .\n15-01-19, 17:30 #887\nПо въпроса за соц колите и големия пробег без ремонт.\nСпоред мой познат, дългогодишен таксиджия, шофьор си е докарвал доход от 5-600 лева месечно от заплата плюс бакшиши. Получавали са служебно облекло (и до сега твърди, че е било качествено) и обувки, имали са лекар и зъболекар в предприятието. Които са били членове на БКП (както моя познат), са получавали нова кола всяка година. Най-яко е било да се кара Волга - събира 6 човека и с нея най-лесно се карат битови електроуреди. Возели са по повече от един пътник, ако е в посока - по този начин за курс по брояч от 2 лева често са прибирали 3-4, а и много хора са оставяли бакшиши. Според него на ден е правел по 20 лева от бакшиши. Събирали са ги на партийни събрания заради многото пари, които изкарват... Началниците се застъпили и те продължили да изкарват повече от полковници или професори.\nЧовекът няма общо със сегашните таксиджии - едър здрав българин, познава София като петте си пръста, завършил е "Вилхелм Пик" и е влязъл в такситата след казарма и после няколко години като шофьор на камион (с връзки). Минал е през ГАЗ - 24, Лади и Полски ФИАТи. Единствено фиатите не са държали на дрането в София. С Лада 100000км за година не са били проблем. Същото твърди и бившия ми началник, който е бил началник и в такситата, и още един стар таксиджия. Карало се е на смени, единствено при стара кола - примерно Волга на 3г и 300000км, са пускали и сам да работиш. Ако си млад и здрав е можело да въртиш колкото си искаш - имало е дефицит от таксита. И пари са се правили много. Не е имало нужда да пипат пломби - основният приход на шофьора е идвал от бакшиши и хамалуване с печки и телевизори, които никъде не могат да се засекат.\nНеслучайно до 2001-2г, когато забраниха коли над 10г да са таксита, половината таксита в София още бяха Лада. Края на 90-те масови бяха Лада, Тико и Рейсър / Кадет. Хюндай и Киа навлязоха след принудителното спиране на Ладите и прочие античен скрап. 94-5 г. помня частни таксита Форд таунус 17м, Мерцедес 180Д - мече и какви ли не други подобни. Но Ладите си бяха маса.\nА колко са държеливи показава и факта, че 10г след края на соца още масово се търкаляха от старите държавни Лади с таван в друг цвят. Примерно синя с бял таван. При 100000 на година е ясно - милион и нагоре. Е и на втория познат стар таксиджия Ладата беше на 1200000 (милион и двеста хиляди километра) каране в София 90-те основно.\nТа даже и до скоро имаше тук-там из провинцията таксита Лада 2107 от последните - 2006-7г, преди да забранят вноса.\n15-01-19, 21:26 #888\nосновният приход на шофьора е идвал от бакшиши\nОсновният приход идваше от комбинираните превози. Не случайно гледахме клиентите да са сами. След 500 метра, в колата имаше четирима различни. Е, верно, беше дефицит.\n15-01-19, 22:37 #889\nНещо като спонтанен, но възмезден Юбер, а? Нещо за каката на 144 не давахте ли бре? Не че, често се опираше до нея. Излизаш на улицата и развяваш Георги Димитров на син фон.\n15-01-19, 22:48 #890\nИмаше периоди, в които никой не се обаждаше на каката. И обратно, разбира се. Каката не взимаше нищо, защото работата с поръчки се приемаше за наказание - губиш време през най-натоварените часове.\n15-01-19, 23:16 #891\n16-01-19, 00:40 #892\nАз 5 годишно такси го взех на 350000,не беше правен ремонт и двигателя не беше в твърде трагично състояние.Мина със смяна на сегменти,гумички,семеринги,няколко от кобилиците и някои други дреболии.С оригиналната верига изкара още толкова километри.Точно за тези двигатели,не бива да се пишат глупости,защото бяха едни от най-сполучливите и откъм охлаждане и откъм мазане.По спомен събираха 10 кила вода и 4 масло,това за двигател 1200 60кс.Друг е въпроса,че се случваше отделни да не докарат и до 100 хиляди,или да прогорят масло заради кофти сегменти или кофти сглобка,но това не е проблем на самия двигател,това си е проблем на качеството в завода и на останалите,които произвеждат части за този завод.\n16-01-19, 08:22 #893\nЗа аргото се носеше една легенда че е измислен от затворник касоразбивач. Избягал от затвора качил се на едно такси а колегата го закарал направо в първото полицейско управление . Оня се ядосал и направил такъв апарат дето да разгонва фамилията на таксиджията\n« Вицове | Колекционери на цигари! »\nВериги Х-ринг и О-ринг + и -\nОт garden9 във форум Ходова част, окачване\nПоследно мнение: 10-03-14, 10:12\nКупувам: ABS ринг за Паджеро 2\nОт P2P във форум Архив\nПоследно мнение: 24-10-12, 21:32\nКак се сваля заводска O-ринг верига на ДИД 520\nОт gdormishev във форум Ходова част, окачване\nПоследно мнение: 23-12-09, 16:05


Детски пъзел Ферма HEADU на ТОП цена | Ciela.com\nМного пъзели от две части за малки пръсти!\nРазделете пъзелите и се удивете колко различни картини можете да създадете!\nВсеки предмет съдържа пъзел от две части с много тактилни детайли.\nРазмери на кутията: 18,8 x 18,8 x 4,3 cm\nДетски пъзел Ферма HEADU Монтесори методът е революционен образователен метод, признат за един от най-добрите в целия свят. Той е фокусиран върху естественото развитие на децата и спомага за развитието на тяхната креативност, познавателни умения, критическо мислене, уменията им за разрешаване на проблеми, самовъзпитание, самообучение. Като следствие на това мотото на метода Монтесори е: „Помогни ми да се справя сам!“. Монтесори материалите и игрите, които предлагаме, следват изцяло идеята на Монтесори метода. Всеки един от материалите притежава конкретни свойства и е ключ към опознаване на света. Материалите са привлекателни, прости по предназначение и притежават контрол за грешки. Това позволява да бъде реализиран принципа на самообучение. Всеки материал учи на само едно определено понятие или умение. Детето, работещо с тях, може самостоятелно да открива и поправя своите грешки, развивайки по този начин волята и търпението си, наблюдателността и самодисциплина си и придобива знания чрез собствените си действия. 16.9


BookReader - Инженер Кисельов (Шаламов Варлам)\nИнженер Кисельов (Шаламов Варлам)\nСкачать (fb2, 38400)\nВарлам ШаламовИнженер КисельовИнформация за текста\nВарлам ШаламовИнженер Кисельов\nНе можах да разбера душата на инженер Кисельов. Млад, на тридесет години, енергичен, току-що завършил института и дошъл в Далечния север за задължителното тригодишно разпределение. Един от малкото началници, които бяха чели Пушкин, Лермонтов, Некрасов — поне за това говореше библиотечният му картон. И най-важното — безпартиен, значи бе дошъл тук не за да проверява нещо по заповед отгоре. Без никога да е срещал арестанти в житейския си път, с жестокостта си Кисельов надмина всички палачи.\nКато нанасяше лично побой на затворниците, Кисельов даваше с това пример на десетниците, на бригадирите, на конвоя. След края на работния ден Кисельов не намираше покой — обикаляше бараките и търсеше някого, когото да може безнаказано да оскърби, да удари, да пребие. Разполагаше с двеста такива души. В него се таеше тъмна, садистична жажда за убийство и в самовластието, в безправието на Далечния север тя бе намерила излаз, развитие, растеж. Не само да събори някого — сред големите и малки колимски началници имаше много такива, които ги сърбяха ръцете, които си изливаха яда и след минута вече забравяха за избития зъб, за окървавеното лице на арестанта, който за цял живот запомняше този забравен от началството удар. Не просто да удари, а да го събори и да тъпче, да тъпче този полутруп с подкованите си ботуши. Мнозина затворници бяха виждали до лицата си железцата по подметките и токовете на ботушите на Кисельов.\nКой лежи днес под ботушите на Кисельов, кой седи на снега? Зелфугаров. Това бе съседът ми по купе, от горното легло, съсед от влака, който пътуваше право към ада — осемнадесетгодишно слабо момче с износени мускули, преждевременно износени. Лицето му — потънало в кръв, познах го само по гъстите, черни, щръкнали вежди: Зелфугаров — турчин, фалшификатор на пари. Жив фалшификатор по член 59–12 — на това не би повярвал нито един прокурор, нито един следовател, за това деяние държавата има само един отговор — смърт. Но когато гледали делото му, Зелфугаров бил момче на шестнадесет години.\n— Хубави пари правехме, не можеха да се различат от истинските — развълнувано шепнеше той в бараката, в подсилената палатка, където под брезента бе издигнато шперплатово скеле — имаше и такива изобретения. Майка му и баща му били разстреляни, също и двамата му чичовци, а момчето останало живо — впрочем, то скоро щеше да умре, гаранция за това бяха ботушите и юмруците на инженер Кисельов.\nНавеждам се над Зелфугаров и той изплюва направо върху снега избитите си зъби. Лицето му подпухва пред очите ми.\n— Вървете, вървете — ще ви види Кисельов и ще се ядоса — бута ме в гърба инженер Вронски — тулски миньор родом от Твер — последна мостра от шахтинските процеси. Доносник и подлец.\nПо тесните стъпала, изсечени по склона, стигаме до мястото, където работим. Това бяха „дълбеи“ на шахта. Галерия, която се прокарва под наклон, нагоре вече беше изтеглен с въжета много трошляк — релсите водеха някъде много навътре, където пробиваха, къртеха и изнасяха нагоре рудата.\nИ Вронски, и аз, и Савченко, харбинският пощаджия, и локомотивният машинист Крюков — всички бяхме прекалено слаби за копачи, за да ни бъде оказана честта да сме допуснати до кирките и лопатите и до „усилената“ дажба, която се различава от нашата, от тази на производствениците, с някаква, струва ми се, допълнителна каша. Добре ми е известно какво представлява скалата на лагерната храна, какво страшно значение имат тези поощрителни дажби и не се оплаквам. Останалите — новаците — разпалено обсъждат най-важния според тях въпрос: каква категория ще им определят за следващата десетдневка — дажбите и купоните се сменяха на всеки десет дни. Каква ли? Бяхме прекалено слаби за „усилена“ дажба, мускулите на ръцете и краката ни отдавна бяха заприличали на върви — на канап. Но все още имахме мускули по гърбовете си, по гърдите, още имахме кожа и кости, и по гърдите ни излизаха мазоли, докато изпълнявахме желанията на инженер Кисельов. И четиримата имахме мазоли на гърдите си и бели кръпки на ватенките, точно отпред, сякаш бяхме с еднакви арестантски униформи.\nВ галерията имаше релси, по тях с дебело конопено въже спускахме вагонетката — долу щяха да я натоварят, а ние щяхме да я изтеглим. Разбира се, на ръка нямаше да можем да я издърпаме, дори да опъваме четиримата едновременно, задружно, както теглят конете в коларските тройки в Москва. В лагера всеки дърпа наполовина по-слабо или един и половина пъти по-силно. В лагера не умеят да теглят задружно. Но ние си имахме механизъм, същия онзи механизъм, който е съществувал още в древен Египет и благодарение на който са били построени пирамидите. Пирамидите, а не някаква си шахта, шахтичка. Това е конният рудан. Само че вместо коне тук впрягат хора — нас, и всеки напъва с гърди своето дърво, натиска, и вагонетката бавно изпълзява горе. Тогава оставяме рудана и изтикваме вагонетката до насипа, разтоварваме я, тикаме я обратно, качваме я на релсите и я спускаме в черното гърло на галерията.\nКървавите мазоли на гърдите на всеки, кръпките на гърдите на всеки — това са следи от дръжките на конния рудан, на египетския рудан.\nТук, с ръце на кръста, ни чака инженер Кисельов. Зорко следи да заемем местата си във впряга. Той допушва цигарата си, старателно стъпква, разтрива с ботушите си фаса върху камъните и си тръгва. И макар да знаем, че Кисельов нарочно е разпокъсал, стъпкал фаса, за да не намерим нито една частица тютюн, понеже техническият ръководител беше видял възпалените ни, алчни погледи, арестантските ноздри, които вдъхваха отдалеч дима на тази негова цигара — все пак не можем да се сдържим и четиримата се спускаме към разпокъсаната, унищожена цигара, опитваме се да намерим поне трошица тютюн, поне една частица, но, разбира се, това не ни се удава. Очите ни са пълни със сълзи и се връщаме на работните си места — при изтърканите дръжки на конния рудан.\nИменно Кисельов, Павел Дмитриевич Кисельов възкреси в Аркагал ледения карцер от 1938 година, изсечен в една скала, във вечната замръзналост, този леден карцер. През лятото събличаха хората по бельо — според лятната гулаговска инструкция — и ги затваряха в този карцер боси, без шапки, без ръкавици. През зимата затваряха с дрехи — в съответствие със зимната инструкция. Много от затворниците, прекарали в този карцер само една нощ, завинаги се простиха със здравето си.\nВ бараките, в палатките се приказваше много за Кисельов. Методичните, всекидневните побои до смърт изглеждаха прекалено ужасни и непоносими за мнозина от онези, които не бяха минали през школата на 1938 година.\nВсички оставаха поразени, учудени или може да се каже засегнати от личното участие на началника на участъка в тези всекидневни екзекуции. Арестантите лесно прощаваха ударите и побутванията на конвоя, на надзирателите, прощаваха на собствените си бригадири, но се срамуваха за началника на участъка, за този безпартиен инженер. Активността на Кисельов възмущаваше дори онези, чиито чувства бяха притъпени от многото години затвор, онези, които бяха виждали какво ли не, които се бяха научили на великото равнодушие, което лагерът възпитаваше у хората.\nУжасно нещо е лагерът, нито един човек на този свят не трябва да знае какво е това. Лагерният опит е изцяло отрицателен, до последната минута. Човек става само по-лош. Другояче не може и да бъде. В лагера има много неща, които човек никога не бива да вижда. Но да се види дъното на живота — това не е най-страшното. Най-страшното е, когато човек започне постоянно да усеща това дъно в собствения си живот, когато моралните му критерии се заимстват от лагерния опит, когато моралът на апашите започва да придобива валидност и в свободния му живот. Когато човешкият ум започва не само да оправдава тези лагерни чувства, но и да им служи. Познавам много интелигентни хора — а и не само интелигентни, — които бяха възприели за тайни граници в живота си именно апашките критерии. В битката на тези хора с лагера бе победил лагерът. Това е и приемането на морала „по-добре да откраднеш, отколкото да помолиш за нещо“, това е и фалшивото апашко различие, което се прави между личното и държавното. Това е и прекалено волното отношение към всичко държавно. Има много примери за падение. Моралната граница, браздата, са много важни за затворника. Това е главното нещо в живота му. Дали е останал човек, или не.\nРазликата е едва доловима и човек не трябва да се срамува, че е бил „мръшляк“, „фитил“, че е търчал като „курва с канче“ и е ровил в помията, а да се срамува от удвоения апашки морал — макар това да ти дава възможност да оцелееш като апашите, да се престориш на „битовак“ и да се държиш така, че не дай си Боже нито началниците, нито другарите ти да разберат по петдесет и осми член ли си или по сто шестдесет и втори, или по някакъв служебен параграф — за злоупотреби или за нехайство. С една дума, интелигентът иска да е една лагерна Зоя Космодемянска, с апашите да е апаш, с криминалните — криминален. Той краде и пие, и дори се радва, когато му лепнат нова присъда, „битова“ — най-сетне проклетото клеймо на „политически“ отпада. А всъщност той никога не е бил политически. В лагерите нямаше политически. Това бяха въображаеми, измислени врагове, на които държавата гледаше като на истински — разстрелваше ги, убиваше ги, мореше ги с глад. Сталинската коса на смъртта косеше всички подред, съобразявайки се с плана, със списъците, с изпълнението на този план. Сред загиналите в лагерите процентът на негодниците и страхливците беше също такъв, какъвто е и на свобода. Всички хора бяха случайни, случайно превърнали се в жертви от равнодушни, от страхливци, от еснафи, дори от палачи.\nЛагерът беше огромно изпитание за нравствените сили на човека, за обикновения човешки морал — и деветдесет и девет процента от хората не издържаха на това изпитание. Тези, които издържаха — умираха заедно с онези, които не бяха издържали, опитвайки се да бъдат по-добри от всички, по-твърди от всички — само заради самите себе си…\nТова се случи в разгара на есента, имаше силна виелица. Младата патица, изостанала от ятото си, не можеше да се бори със снега, силите й свършваха. На площадката запалиха един прожектор и, излъгана от студената светлина, птицата се устреми към него като към слънце, като към топлина, пляскайки с натежалите си, мокри криле. Но студената светлина на прожектора не беше животворен слънчев огън и патицата престана да се бори със снега. Тя кацна на площадката пред галерията, където ние — живите скелети, облечени с парцаливи ватенки — натискахме с гърди дръжките на рудана, пришпорвани от дюдюкането на конвоя. Савченко хвана патицата с голи ръце. Стопли я в пазвата си, в кокалестата си пазва, изсуши перата й със своето гладно, студено тяло.\n— Ще я изядем ли? — попитах. Макар че множественото число в случая беше съвсем неуместно — това бе лов, плячката беше на Савченко, а не моя.\n— Не. По-добре да я дам…\n— На кого? На конвоя ли?\n— На Кисельов.\nСавченко занесе патицата в къщата, където живееше началникът на участъка. Жената на началника му даде два къшея хляб, около триста грама, и му сипа цяла котелка постна зелена чорба. Кисельов знаеше как да се разправя с арестантите, беше научил и жена си. Разочаровани, излапахме хляба: Савченко — по-голямото парче, аз — по-малкото. Изсърбахме чорбата.\n— По-добре ние да бяхме изяли патицата — тъжно рече Савченко.\n— Не трябваше да я носиш на Кисельов — потвърдих аз.\nСлучайно останал жив след унищожителната тридесет и осма година, не смятах повторно да се обричам на познатите мъки. Да се обричам на ежедневни, ежечасни унижения, на побои, на издевателства, на пререкания с конвоя, с готвача, с баняджията, с бригадира, с който и да е началник — тази безкрайна борба за късче от нещо, което става за ядене, — и да не умра от гладна смърт, да доживея до утрешния, съвсем същия ден.\nТрябваше да мобилизирам последните остатъци от разклатената си, измъчена, изтерзана воля, за да сложа край на издевателствата дори с цената на живота си. Животът не е кой знае колко голям залог в лагерната игра. Знаех, че всички мислят така, само че не го казват. Бях намерил начин да се отърва от Кисельов.\nМилион и половина слабо коксуващи се въглища, които не отстъпваха по калоричност на тези от Донбас — такъв беше въглищният запас на Аркагал, въглищният район на Колимския край — където листвениците, изкривени от студа над върховете си и от вечната замръзналост под корените достигаха зрелост на триста години. Значението на въглищните запаси при такива гори се разбираше от всеки колимски началник. Затова в Аркагалинската шахта често идваше най-голямото колимско началство.\n— Щом в Аркагал пристигне някой голям началник — трябва да фраснем един на Кисельов. Публично — нали непременно ще тръгнат да обикалят бараките, шахтата. Да се излезе от строя и да му се залепи един шамар.\n— Ами ако те застрелят, когато напуснеш строя?\n— Няма. Няма да чакат. Началниците от Колима имат малък опит що се отнася до плесниците. Нали не се отнася за пристигналото началство, а за твоя технически ръководител.\n— Ще ти лепнат нова присъда.\n— Не повече от две години. За такава гад няма да е повече. А двете години трябва да се поемат.\nНикой от старите колимчани не се надяваше да се върне жив от Север — присъдата беше без значение за нас. Само да не е разстрел, да не е смърт. Че дори и тогава…\n— А че след плесницата Кисельов ще го махнат оттук, ще го преместят, ще го разжалват — това е ясно. Сред висшето началство плесницата се смята за позор. За нас, арестантите, това не е така, за Кисельов сигурно също. Такава плесница ще отекне по цяла Колима.\nКато си помечтах така до печката, до изстиващото огнище за най-важното, аз се покатерих на горния нар, на мястото си, където беше по-топло, и заспах.\nСпах, без да сънувам. На сутринта ни заведоха на работа. Вратата на канцеларията се отвори и началникът на участъка прекрачи прага. Кисельов не беше страхливец.\n— Ей, ти — викна ми, — излез от строя.\n— Значи ще отекне по цяла Колима? А? Е, сега вече внимавай…\nКисельов не ме удари, дори не замахна проформа — да запази началническото си достойнство. Обърна се и се прибра. Трябваше много да внимавам. Кисельов вече не се приближаваше до мен и не ми правеше забележки — просто ме беше отписал от живота си, но разбирах, че няма да забрави нищо, и понякога усещах с гърба си пълния с омраза поглед на човек, който още не е измислил начин да си отмъсти.\nМного пъти съм размишлявал над това велико лагерно чудо — чудото на „пеенето“, на доносничеството. Кога ме бяха „изпели“ на Кисельов? Значи певецът не е спал цяла нощ, за да отърчи до стаята на дежурния или до жилището на началника. Съсипан от работата през деня, праведният певец крадеше от нощната си почивка, измъчваше се, страдаше и „доказваше“. Кой беше той? По време на разговора бяхме четирима. Самият аз не съм доносничил, бях сигурен в това. Има такива житейски ситуации, когато човек не знае дали е доносничил, или не срещу другарите си. Например безкрайните заявления за разкаяние на разните партийни уклонисти. Това доносничене ли е, или не? Да не говорим за показанията, изтръгнати с помощта на бензинова лампа. И това се случваше. Из Москва и днес ще срещнете един професор-бурят с белези от бензинова лампа по лицето — от времето на тридесет и седма година. Кой друг? Савченко? Той спеше до мен. Инженер Вронски. Да, инженер Вронски. Той е. Трябваше да се бърза и аз написах една бележка.\nВечерта на другия ден от Аркагал, който беше на единадесет километра, пристигна с попътен транспорт лекарят Кунин, също затворник. Познавах го бегло — от етапните затвори през изминалите години. След като огледа болните и здравите, Кунин ми намигна и се упъти към Кисельов.\n— Е, как мина прегледът? Наред ли е всичко?\n— Да, почти, почти. Искам да ви помоля за нещо, Павел Дмитриевич.\n— Ще се радвам да ви услужа.\n— Пуснете Андреев в Аркагал. Ще ви напиша предписание.\n— Андреев ли? Не, когото искате, Сергей Михайлович, само не Андреев. — И се засмя. — Той е, как да ви го кажа по-литературно, мой личен враг.\nВ лагерите началниците са две школи. Едните смятат, че всички затворници, пък и не само затворниците, които са докачили лично началството, трябва колкото се може по-бързо да бъдат изпратени на друго място, да бъдат прехвърлени, изгонени от работа.\nДругата школа счита, че всички оскърбители, всички лични врагове трябва да бъдат държани по-наблизо, да са ти пред очите и лично да се проверява ефективността на наказателните мерки, измислени от началника за удовлетворяване на собственото самолюбие, на собствената жестокост. Кисельов изповядваше принципите на втората школа.\n— Не смея Да настоявам — каза Кунин. — Аз, честно казано, съм дошъл за съвсем друго. Нося актове, доста много са — той разкопча измачканата си брезентова чанта. — Актове за нанесен побой. Още не съм ги подписал. Знаете ли, придържам се към простия, както се казва, „народен“ поглед върху тези неща. Мъртвите не могат да бъдат възкресени, счупените кости не може да се залепят. Пък и в тези актове няма мъртви. Казвам го просто така, на майтап. Не ви желая злото, Павел Дмитриевич, и бих могъл да смекча някои от лекарските заключения. Не да ги унищожа, а именно да ги смекча. Това, което е било, да го кажа с по-меки думи. Но след като виждам изнервеното ви състояние, аз, разбира се, не искам да ви безпокоя с лична молба.


Човекът, който направи пари от максимата „Времето е пари!” | manager.bg\nЧовекът, който направи пари от максимата „Времето е пари!”\n 08:11, 09.08.2019г\nКакто милиони други хора по света Джошуа Липинер знае добре максимата, че времето е пари. Затова, всяка сутрин щом се събуди, той започва да мисли как да помогне на хората да пестят време. И заедно с тази благородна мисия, заработва пари. Но в началото и на първо място до ден днешен си остава страстта към оптимизирането на всяко поле на изява на неефективността. „Това е необятна територия, на хората за толкова много неща не им достига време”, казва Липинер.\nПървите стъпки в битката с неефективността той направил още в гимназията, когато разработил собствена програма за подготовка за постъпване в колеж. Когато станал на 20 г. Липинер създал бърз и удобен сайт за намиране на евтини самолетни билети, след като преди това не успял да намери достатъчно удобно организирани данни по този въпрос в мрежата.\nЛипинер основал първата си компания през 1998 г., няколко месеца след като завършил университета в щата Пенсилвания със специалност „Математика”. Още докато приключвал дипломирането си, той получил предложение за работа от фирмата Anderson Consulting, с уговорката, че договорът му за наемане ще влезе в сила 5 месеца след получаване на дипломата.\nЗа да не бездейства дотогава, Липинер приел временно предложение за работа в маркетинговата фирма CLT. Точно там, той бързо открил, че на бизнесмените и предприемачите страшно им липсва ефективен инструмент за изучаване на пазарите. Липинер отделил две седмици за изучаване на проблема в детайли и създал бизнес план за нова система, която да измерва удовлетвореността на потребителите. Впоследствие тя става известна като cPulse. Липинер създал този бизнес като подразделение в портфолиото на CLT и се отказал от работата в Anderson Consulting.\nПо-късно CLT продала cPulse, а 25% акции, които държал Липинер му донесли по негово собствено признание първите стотици хиляди долари.\nСлед известно време Липинер се озовал на директорски пост в компания за онлайн търговия. Но не заразял търсенето на „неефективности”, които да поправи. Така му хрумнала идеята за интернет търсачката за евтини самолетни билети. Тогава започнал да бомбардира с електронни писма десетки собственици на подходящи адреси в мрежата с молба да му продадат домейн или да приемат партньорство от негова страна.\nСред многобройните откази, които получил, бил и този на собственик на сайта Lowfares.com на Бахамите. Вместо да се обезсърчи, Липинер веднага си направил сметката, че скоро му предстои почивка на островите и повторил молбата си – този път за лична среща. Там се наложило четири дни да увещава собственика на сайта, докато накрая постигнал своето – платил десетки хиляди долара, но вече притежавал Lowfares. com.\nОтначало сайтът само пренасочвал посетителите към други сайтове, продаващи билети, а Липинер получавал между 8 и 12 долара за всяко продадено място. Така започнал месечно да печели по $10 000-12 000. И този успех само го амбицирал още повече. Напуснал работа и преработил изцяло сайта си, като го превърнал в сервис за сравнение на цените на билетите. Променил и бизнес модела си на печалба: вместо фиксирата ставка за всеки купен билен, Lowfares.com започнал да получава по по $0,2-0,3 за всяко пренасочване към сайт на търговец. Така за три години печалбата му нараснала пет пъти. През 2007 г. той продал сайта за няколко милиона долара.\nСпор, сблъсък, конфликт - научихте ли нещо ново?\n 00:12, 28.01.2020г\nЧестно, има ли нужда от това?\n 00:12, 27.01.2020г\n 00:12, 25.01.2020г\nСърфирането в нета по време на работа не е чак толкова вредно за бизнеса\n 10:46, 24.01.2020г\nДържавата трябва да управлява под 30% от БВП\n4 урока по маркетинг от рапъра Мак Милър\n 28.01.2020г Маркетинг\n 28.01.2020г Цитат на деня\n 28.01.2020г Техники за успех


Nowodvorski ^3662 HONEY IV spirala\n^3662 HONEY IV spirala\nаплик ^3662 HONEY IV spirala\nаплик ^3662 HONEY IV spirala e осветително тяло в съвременен стил, което е подходящо за всекидневна / хол, спалня, детска стая, кухня, трапезария, коридор, антре, стълбище. Осветителното тяло е с европейско качество, гарантирано от Nowodvorski (Полша). Компания с традиции в производството на осветителни тела.\nМагазини ОРИОН Ви представят осветителното тяло ^3662 HONEY IV spirala, което представлява аплик, изработено в съвременен стил.\nОсветителното тяло е част от категорията Осветителни тела и е подходящо за различни помещения и пространства в дома и офиса, като например всекидневна / хол, спалня, детска стая, кухня, трапезария, коридор, антре, стълбище.\nЗа стила и естетиката на обстановката допринасят, както цялостната визия и дизайн на осветителното тяло, така и вложените в изработката качествени материали, като: стомана в розово, полимер, дърво .\nвсекидневна / хол, спалня, детска стая, кухня, трапезария, коридор, антре, стълбище\nстомана в розово, полимер, дърво\n59см x 59см\nаплик ^3656 HONEY I kinkiet Ел. мощност 1 х 40 W\tРазмери 26.5см x 22см x 16см\tПроизводител Nowodvorski, Полша\nаплик ^3657 HONEY II fala Ел. мощност 2 х 40 W\tРазмери 46см x 22см x 16см\tПроизводител Nowodvorski, Полша\nаплик ^3660 HONEY III spirala Ел. мощност 3 х 40 W\tРазмери 53см x 53см\tПроизводител Nowodvorski, Полша\nплафон ^3661 HONEY III plafon Ел. мощност 3 х 40 W\tРазмери 41см x 41см\tПроизводител Nowodvorski, Полша\nпендел ^6615 HONEY I zwis Ел. мощност 1 х 60 W\tРазмери Ф47см x 28.5см x 130см\tПроизводител Nowodvorski, Полша


Тренировките пазят от деменция ⋆ Esquire.bg\nТренировките пазят от деменция\nВиж кои са топ петте фактора за намаляване на риска от заболяването\nДа, на възраст между 25 и 50 е трудно да си представим да ни засегне деменция. Но тя е сред често срещаните заболявания при хора над 55-годишна възраст. А България е на трето място по документирани случаи на различни форми на деменция в Европа (след Австрия и Белгия), с близо 110 хиляди души, страдащи от заболяването през 2013. Едно от най-подробните и продължителни проучвания на деменцията, провело се в рамките на 35 години в университета в Кардиф, обаче показва, че корените на тази болест на възрастните хора, се крият в зрелите години.\nУчените са стигнали до заключението, че пет са основните фактори, които влияят върху развитието (или превенцията) на деменция след определена възраст. Редовните упражнения, непушенето, по-ниското телесно тегло, здравословната диета и заниженият прием на алкохолни напитки намаляват риска от деменция с 60%, а този от сърдечни заболявания и инфаркт – с до 70%.\nПрофесор Питър Елууд от университета в Кардиф споделя, че учените зад изследването били изумени от резултатите, които то дало. „Да, разбира се бяхме сигурни, че здравословният живот влияе върху дълголетието и крепкото здраве на човека дори в напреднала възраст. Но искрено се изненадахме колко ефективни резултати дават тези пет прости житейски правила. Далеч по-добри и полезни са от всяко лечение и медицински превантивни процедури.”