Имам ужасна депресия - Шизофрения June\nДобър ден! На пръв поглед всичко изглежда наред в живота ми: имаше нормална работа (работех като ръководител на отдел - фирмата се разпадна - беше уволнена), нормално здраве, представителна външност, образование. Но по някаква причина вече трети трети месец, ужасна депресия в остра форма, всъщност имам депресия през целия си живот. Вече много години моля Бог да ме заведе при него. Само страхът от Бог спасява от самоубийството. Отидох при психотерапевт, той ми предписа антидепресанти. Пия такива дози, че на теория еуфорията вече трябва да дойде, но все още се чувствам зле. Цял живот самотата ме измъчва. Искам най-обикновено човешко щастие като всички хора. Искам съпруг и деца. По пътя ми има само някои изроди (и никога не е имало сериозна връзка). Предполагам, че и аз съм. Почти няма приятели. В работата връзката всъщност не се получи, но всъщност не беше много разстроителна. Дори не искам да си взема работа отново, отивам в областния център (сега живея с родителите си в региона). Страхувам се, че всичко отново ще се върне към нормалното си. Работата и самотата са целият ми живот. Знам, че „пътищата на Господ не се изповядват“, не ми става по-лесно. Не виждам причина да се бия по-нататък. Няма стимул за живот.\nМерилин, възраст: 12.12.2009 г.\nМерилин, има толкова прости думи: „Ако искаш да бъдеш щастлива, бъди щастлива“. Виждате ли, усещането за щастие всъщност не се определя от изпълнението на нуждите; със задоволяването на някои нужди се появяват други. Усещането за щастие не зависи от нищо, просто трябва да бъде в теб. Според мен няма смисъл да се разстройваш, защото нещо не е в живота - по този начин се вкопчваш в това НЕЩО. Животът е твърде нестабилен и жизнен, за да се вкопчи в нещо в него. Има смисъл само постоянно да се опитвате да го подобрите, но без претенции със сигурност ще постигнете всички цели и ще запазите постигнатото завинаги. Всеки успех трябва да се зарадва не като дължим и очакван изход от делото, а като слънцето, което не сте очаквали насред дъжда. Ако не се настроите за незаменим успех във всичко и бъдете психически подготвени за някакви неуспехи, тогава животът ще е по-приятен, защото сред неуспехите ВИНАГИ има успехи и просто ще ги забележите по-добре и ще ги оцените повече. Какво да правим сега? Успокой се и не се тревожи толкова за брака и работата. Ако се ожените, е добре, ако не се ожените, също е добре, животът извън брака има много предимства. Ще намерите работа рано или късно. но не виси на коя. Не сега, така че по-късно животът ще хвърли интересен вариант, основното е да не спирате и да търсите. Разберете, че нищо не е постоянно в живота и е погрешно да възприемате някакъв вариант на хода на живота си като даден веднъж завинаги. Животът е много разнообразен, няма нужда да се страхувате да промените пистата, която сте последвали вчера, промените са интересни! И ми се струва, че сега трябва да потърсите някакъв вид работа с хората - по-лесно ще се отървете от усещането за самота. Възможно е просто да нямате достатъчно комуникация, това се компенсира много добре, като работите с голям брой хора. Повярвайте ми, вие също ще искате тази много самота и звънна тишина - от общуването и хората, колко са уморени.\nЮлия, възраст: 26 / 12.09.2009г\nЗнаеш, скъпа, и отиваш. Кой знае, може би ще срещнете вашата любов. Или истински приятели. Или можете да укрепите вярата си. Може би там има църква с мъдър стар свещеник. Може би природата е толкова добра. че сърцето ти на нейната красота ще бъде залято.\nВие си пишете: „Пътищата на Господ са нечестими.“ Така че се доверете изцяло на Господа - той ви дава работа в друг град - е, не просто така. Така че нещо за това отмъщение.\nУсмихвайте се на бъдещето си, Несмеяна!\nЕлена, възраст: 52 / 13.09.2009г\nМерилин, ако знаеше само как те разбирам! Разбирам много, но не мога да помогна. Това е същото за мен през целия ми живот. И не знам какво да правя. Просто не искам да живея. Просто не виждам смисъл. Така че искам да ви помогна, но не знам как. Не знам как да променя всичко. Може би това е съдбата. На някой е предопределено да бъде щастлив, на някой не е предопределено да има баланс в природата. Вероятно просто трябва да се примирим и да продължим да съществуваме.\nВаля, възраст: 20 / 13.09.2009г\nСякаш всичко е за мен! Само че няма никакви приятели. Да, и още години. Все още сте млади - всичко все още е възможно. Въпреки че по едно време бях прах със същите думи. Смятах, че с годините самотата ще се свързва по-лесно (ще стане навик), но в действителност всичко се оказа различно. С всяка година става по-трудно. Вчера почти се самоубих - но се уплаших. Дори не знам какво! Не Бог - не! Не вярвам Докато сте млади, счупете се! Полагайте усилия за себе си! Всичко - просто избягвайте ЛОЛЕННОСТ! Тогава ЩЕ БЪДЕ НАЙ-КЪСНО, но засега опитайте с всички сили. Усилията няма да са напразни, просто не се обръщайте назад!\nАДЕЛИНА, възраст: 40 / 13.09.2009г\nПърво, прочетете отговорите на другите. има по-лоши проблеми, нали. майка, която загуби сина си. Прочети. и тя ще оцелее, сигурен съм, тъй като много майки оцеляват след това. да, светът е жесток.\nно трябва да има някаква светлина в него, трябва да има, иначе защо бихме се появили. и трябва да се придържате към него.\nи се бият. Да. борба защо е така.\nвъншен вид, образование. да, мнозина само мечтаят за това.\nБях глупав, не вярвах, че ще се намерят приятели - но те бяха намерени. Представете си. те ще влязат в живота ви. ще видите.\nили все още имате близък приятел? Не разбрах съвсем от записа?\nпочти няма приятели. никога не са много от тях (с изключение на това, че компанията "пие" - има около сто приятели.) оценяват хората, които са до вас. особено родителите. след това ще разберете какъв щастие е да ги има, не цялото това щастие се награждава. дори и понякога да се карате (да предположим), те все още ви обичат много, много. родителската любов е неизмерима. знаете ли, казват те, че бащинската любов е по-висока от високите планини, майчината любов е по-дълбока от всеки океан. не им давайте тази мъка, не го правете. грижи се за тях, докато са с теб. пази се.\nи съпруг. има, не се притеснявайте. просто се измъкнете от транс - по-лесно е да се опознаете. ))))) защо не вярвате. вярвайте в себе си и другите ще повярват във вас. обичайте себе си и ще има човек, който ще ви обича. правилно е, че първият човек, когото срещнете, няма нужда да се хвърляте на врата си. и за вас е още по-трудно - с такива данни (тоест да кажа истината, много мъже на нокътя ви не струват - вие сами казвате, някои изроди срещнаха) и, плюс, вероятно, известна плахост. но дори такива хора намериха семейство :)))) на 29-годишна възраст - и отчаяние от това. Недей:)))\nа извън брака има много плюсове, ако погледнете така - помислете колко съпрузи бият жените си, имате нужда от това??\nтака че пътищата на Господ са наистина нечестими. молете се за укрепване на вярата, ако е необходимо, за разбиране на вярата и Господ да ви помогне, да почувствате увереност от това, да намерите сили да се борите, хълцате, да намерите и да не се отказвате и ЖИВЕ.\nи в крайна сметка СЛЕД ДЕЙНАТА - ВИНАГИ ЩЕ СЛЪНЦЕ, СЛЕД СЛУЧА - НАДЕЖДАТА ЩЕ БЪДЕ БУДА.\nСлънце, възраст: 16 / 13.09.2009г\nНевероятна възможност да започнете живота си от нулата. Ако искате да сте щастлива, бъдете тя. ВСИЧКИ В РЪЦИТЕ СИ. Просто трябва да издържите малко болка. и действайте без да седите неподвижно за минута.\nОбщувайте повече с непознати, намерете си работа... И щастието със сигурност ще се срещне по пътя ви.\nАко в момента приятелите и семейството ви не ви разберат, това ще отмине. Те също имат свои проблеми и хлебарки в главата си..))))\nБог да е с теб..\nCarey, възраст: 13.09.2009\nМерилин здравей скъпа.\nКакво би било стимул за живота - трябва да разберете къде точно да отидете (цел, смисъл на живота) и да направите всичко, за да достигнете.\nДокато скъпата ти не разбираш смисъла на живота си, затова страданието е станало непоносимо за теб.\nНо скъпа, бъди силна. Сега ви моля да се съберете. Никой друг няма да го направи. Опитайте се да се принудите да отидете на работа, да завършите лечението или да направите някакво хоби или четене извън работата. Нека ръцете и умът ви да бъдат насилствено заети през цялото време.\nТогава, когато почувствате - и определено ще почувствате - че сте се върнали в повече или по-малко предишно нормално състояние - започнете да търсите смисъла на живота. И продължавайте да търсите, докато не го намерите. Когато откриете, ще бъдете щастливи до края на живота си.\nСвета, възраст: 13.09.2009г\nМила, чух свещеник да казва: там, където има Бог, не може да има самота. Ако не вярвате в Бог, това все още означава: там, където има любов, не може да има самота. Разбира се, вие искате да имате най-близкия човек до себе си, който разбира всичко, който ще сподели всичко с вас. Аз също нямам такъв. Но ако досега, ако все още нямате съпруг, все още има много хора наоколо! Можете да помогнете на някого, да направите нещо добро. Колко нещастни, бездомни и болни хора [и между другото, и животните] са наоколо. Мислите ли, че всички тези хора станаха такива по своя вина? А бедни деца, болни от детството, които не знаят нищо в живота, освен страданието? А какво ще кажете за старите хора, спечелили войната и сега просят на улицата? Колко зло и мъка има навсякъде! В ВАШАТА СИЛА е да ги направите малко по-малко. Някои от онези, на които помагате, ще ви бъдат благодарни цял живот. Те ще ви запомнят с любов. И там, където има любов, не може да има самота! Не обичаш ли никого? И ако обичате, защо се оплаквате от самотата, а не само от отсъствието на съпруг? Следователно Бог не ви отнема, както поискате, трябва да направите нещо тук. Разбира се, искам да бъда разбран и обичан. разбираш ли другите? обичаш ли? Казват: ако Бог не даде нещо, то това не е полезно за човек. Помислете повече за другите, не желайте ползи само за себе си. Опитайте се да правите повече добри неща. И когато е полезно, тогава ще се появи семейството. Можете да попитате, разбира се, все едно, само добавяйки: "Твоето ще стане", защото не знаем от какво имаме нужда. Може би това не е полезно за вас, но Господ не дава. Отидете при Петър и Феврония в Муром, ако желаете. Може би Господ иска да привлече вниманието ви към нещо по-важно от семейното щастие? Във всеки случай, живейте за доброто и всичко ще бъде както трябва. А антидепресантите не решават психичните проблеми, могат да притъпят сетивата и ума, да облекчат напрежението и да причинят много странични ефекти, само те не лекуват душата. Проблемът не е, че чувствата не са това, което бихме искали, а това, което ги причинява. Монахът Амфилохий от Почаев вярвал, че унинието и пустотата в душата идват от „полифония, лакомия и алчност“. Може би трябва да промените нещо в живота си, да обърнете повече внимание на нещо, а на нещо, напротив, по-малко? Ако човек има копнеж, тогава може би прави нещо или мисли неправилно. Какво е основното за теб в живота? Помислете: колко много добри можете да направите, но тук се самоубивате и времето минава. "Нормалното здраве, презентабелен външен вид, образование" е добре, разбира се, но сами по себе си те няма да създадат мир в душата. Струва ми се, че трябва да мислите повече за главното и по-малко за малките неща. И живейте не за удоволствие и ежедневни радости, а за основното, за любовта. "Не виждам причина да се бия по-нататък. Няма стимул за живот." Вероятно просто ги търсите на неправилното място. Всичко най-добро за вас, не тъгувайте, всичко ще е наред.\nДжоана, възраст: 24.09.2009 г.\nХодите в кръг, така че излезте от него! Животът не свършва с вашия район, има много интересни, прекрасни градове и държави по света. Вие сте млади и здрави, смейте! Целият свят ще бъде в краката ви, ако наистина искате!\nМарина, възраст: 32 / 13.09.2009г\nПрости ми, но говориш пълни глупости. Да, да, точно така, моля, не се обиждайте. Разбирате, че ви е дадено най-красивото нещо - това е ЖИВОТ, така че да го оцените, да му се насладите, да го обичате и просто да му се насладите. Вие сте невалиден, неизлечимо болен, глупав или грозен? От прочетеното разбирам, че с вас всичко е наред. В крайна сметка се грижете за себе си, ходете на фитнес 5 пъти седмично, ако е необходимо, между другото, спортът разсейва цялата депресия. Не знам какво друго, но какво би ми хрумнало, ако само нямаше нито една толкова лоша мисъл в нея. Научете се да се освобождавате от лошите мисли, знаете, че тази мисъл е материална. Всички около вас са грозни, но съжалявам, като привлича като, това е законът. Живейте, научете се да се наслаждавате на живота, обичайте хората, обичайте себе си. Само погледнете времето навън, слънцето, струва си да ЖИВЕЕ само за това! Успех за теб, извинявай, ако нещо е написано грубо. Пиша това, защото в живота ми имаше човек, който се самоуби, знам през какво преминават близките на починалия. Успех отново.\nТ, възраст: 32 / 15.09.2009г\nЗнаеш ли, Мерилин. Целият ми живот също се състоеше в работа. Сега я загубих - добра, любима, платена работа, където се чувствах като човек. Без работа повече от шест месеца не мога да намеря нищо. Първите два месеца след уволнението не излязох от къщата, само спях. Обидата беше ужасна - при всички: при това, че не разбираха, че забравиха, че всеки има свои работи и никой не се интересува от мен. И сега, след няколко месеца безплодни търсения и опити да намеря работа, изведнъж си помислих, че дълги години не съм ходил по улицата през деня и не съм правил само това, което исках..\nДълги години живеех според интересите на родителите си, семейството на сестра ми, роднините, приятелите - и работя. Самотата в такава ситуация е трудна за изживяване, няма време за това :))) И аз съм сам - нямам нужда от нищо.\nСега, слава Богу, вкъщи всичко е наред - и моите родители, и сестра ми, племенници са пораснали, приятели са свирили сватби и си подреждат живота, но за мен - работата свърши и не остава нищо друго)) И така си помислих: може би е време мислиш за себе си? В крайна сметка, по-добре късно, отколкото никога. Във всяка ситуация има плюсове, така изглеждате.\nИ когато ти стане тъжно, изведнъж виждаш на улицата човек с увреждания - дете или възрастен, сърцето ти ще се затрупа: това наистина е голям ГОЛЯМ. И всичко останало не е мъка, здрави и живи сме! И така, всичко е в нашите ръце!\nИмам ужасна депресия.\nМоже би можете да се разсеете, когато съм тъжен, започвам да бродирам с кръст, заличавам всички лоши мисли, тъй като трябва да се концентрирам върху рисунката)\nПомага, но за малко.\nА преминаването от отрицателно към положително изобщо не работи.?\nНе анализирайте, но пуснете онези, които са ви предавали така или иначе, и се измъчвате, се разболявате от това, ако не мислите за себе си навреме, можете да се разболеете физически, тялото ни отразява нашите мисли и морални проблеми! Помислете за себе си!\nВиждате ли... Един от предателите е съпругът ми. Живеем рамо до рамо... И си спомням всичко и го преигравам в главата си... Разбрах, че развалям собствения си живот, но не мога да прогоня лошото... Спрях да се доверявам на съпруга си и това просто ме убива\nРазбирам ви отлично, съпругът ми също се предаде преди година, аз все още се гризя от време на време и не се доверявам, но прогонвам тези мисли от себе си, имам две деца, скоро ще имат трето и те се нуждаят от мен, никой няма да обича децата ми толкова, колкото Аз съм!\nСъщо така, само дъщеря ми спасява... Синът ми е на път... Но разбирам, че не мога да простя на мъжа си и да пусна всичко... Мисля, че може би е по-добре да си тръгна... И ще ми стане по-лесно и няма да му разваля живота\nСъстоянието е същото и по същата причина. Аз самият не знам как да се справя с това, как да забравя всичко и да започна от нулата. Тези спомени, тази болка лежи върху душата ми с някаква десеттонна каменна плоча, отрови живота ми и здравето ми и разваля връзката ми... Отидох при двама психолози, те казват, че просто трябва да направиш нещо, да си намериш работа, хобита, да се грижиш за себе си, като цяло.\nАко искате, можем да поговорим лично..\nсъщата история, необходимо е да се види специалист, но самата тя също не е излязла още.\nДнес започнах да търся психолог... Самият аз не съм нула в психологията, но е трудно да си помогна... Освен това виждам, че става все по-лошо\nРазбирам какво е необходимо, но ми е трудно с психолозите, от общуването с някои, които наистина исках да изляза през прозореца, докато обективно, в сравнение с това, което е сега, всичко не беше лошо\nДа... трудно е да намеря човек, който да те разбере... Струва ми се, че ако имаше човек до мен, който да ме разбере и наистина да ме подкрепи, тогава всичко би се подобрило с времето.\nТук трябва да разберете къде растат краката от проблема.\nда, по принцип разбирам, но не мога да се справя със себе си\nТрябва да се биете със себе си. Прочетете полезна литература, ако времето е време. Във всеки случай това отвлича вниманието от лошите мисли. Надявам се да разберете как ще приключи пъзелът ви. Но е по-добре да не мислите за това?\nПроблемът ми е, че не мога да изпусна някои ситуации + все още имам този анализатор.\nРазбирам те. Не си сам. За това ни е необходим мозъкът да мисли, анализира. Но ако мислите ви са по-често отрицателни и приблизително знаете откъде растат краката ви, тогава трябва да работите върху себе си. Има израз: човек, който се грижи за здравето си, знае как да си помогне по-добре от всеки лекар. Мисля, че е почти същото с мозъка. Това, което влагаме в нашето съзнание, следва в подсъзнанието.\nПрав си, разбира се. Но стига мозъкът ми да е по-силен от силите ми да се боря с него.\nПросто аз бях много повлиян от ситуации..\nВъпреки че беше по-лошо и се справих стабилно! Изглежда батериите са изчерпани..\nТова най-вероятно е VSD, имам същото\nДо добър невропатолог\nИ каква е причината? Какво точно те тревожи?\nСпрях да вярвам почти на всички. През последните 2 години последните близки до мен хора ме измамиха и предадоха много подло\nКак преодолях депресията и се влюбих в себе си: историята на Наталия Патракова\nНачало → Предизвикателство → Живот → Как преодолях депресията и се влюбих в себе си: историята на Наталия Патракова\nЗамисляли ли сте се за някого, че той или тя е „луд“, „луд“, „всичко в катинари“? Какво е отношението ти към такива хора? Ще започнете ли нежен разговор с приятел, който изведнъж започва да се държи агресивно или, обратно, бавно? Или бихте предпочели да не се забърквате със себе си и да се оттеглите? В нашето все още консервативно общество, за съжаление, е обичайно да осъждаме и закачаме етикети, а когато фразата "психични разстройства" на първо място се появяват бели меки стени, жилетки и ограничители на ръцете. Междувременно тревожните разстройства, неврастенията, апатията живеят в нас от години и не се възприемат отделно от нашата личност. И ако знаехме, че много проблеми, които се считат за част от лошо естество, всъщност са характеристика на физиологията или неизправност в обмена на невротрансмитери и това може лесно да се коригира с хапчета и психотерапия?\nМнозина са изненадани от моята откритост. А аз от друга страна се чудя защо е лесно да се говори за непоносимост към лактоза, диабет, грип или счупен пръст на вечеря с компания, но не и за психично здраве. Няколко факта за феновете на статистиката: депресията е истински бич на нашето време.\nМоята история се е развила според класическия сценарий. Незабележимо всички положителни чувства започнаха да затъмняват, пътуванията не се вкопчиха, събиранията с приятели не донесоха радост, работата не носеше удоволствие. Самоизкопаването ми работеше с пълен капацитет, постоянно анализирах какво не ме устройва. Един по един се опитах да разреша очевидните проблеми. Изграждайте връзки, запълвайте свободното време с нови хобита, генерирайте идеи. Изглеждаше, че ще разрешим този въпрос с човек - и всичко ще е наред. Ще говоря с шефа и всичко ще е наред. Ще остана вкъщи известно време, иначе ми писна да пътувам - и всичко ще е наред. Омръзна ми да седя вкъщи, сега ще отида някъде - и всичко ще е наред. Оказва се, че е вредно да се анализира в случая в медицински смисъл.\nВъпреки това, до есента всичко изведнъж започна да губи своя смисъл и неудовлетворение, разочарование и усещане за тежко ежедневие неусетно и настойчиво проникват в живота. Сега най-ярките емоции бяха отрицателни. Гняв, раздразнение, меланхолия, безпокойство. Ако сте склонни към промени в настроението, можете да го приемате много дълго време за лошия си нрав. Мислех си, че постоянно имам нужда от адреналин, така че нещо да не е наред - едва тогава живея пълноценно, аз съм толкова труден човек. Всъщност депресията зависи от много фактори: толкова биохимични и генетични фактори, колкото от начина на живот и травматичните събития. Опасността от това състояние е, че засяга цялото тяло и променя поведението на човек, неговите мисли, чувства. Метаболизмът на серотонин е нарушен, рецепторите за ендорфин се разграждат, а радостта просто няма къде да бъде намерена.\nДо ноември ми отне 3-4 часа, за да започна поне да планирам работния ден (към декември тези числа се увеличиха). Това време беше изразходвано за умствено избухване, за да стане от леглото и закуската. Нямаше стимул за работа, но считах този проблем за сериозен, докато не разбрах: всички същите симптоми отдавна са се разлели в други области на живота. Отложих срещи с приятели или ги отмених напълно. В разговори не можах да се съсредоточа върху това, което ми казваха. Беше трудно да изреждам изречения, по-често отблъсквах настрана с едносрични фрази. Все повече се преструвах, че слушам и разбирам за какво става въпрос за разговора, какво ми беше интересно, смешно. Струваше ми се, че хората трябва да разберат, че очите ми са напълно празни. Дразних се от най-близките хора, понякога трудно издържах на докосване, можех да започна да скандализирам от нулата, да се карам, да се разрушавам и да плача с часове.\nАко това е ендогенна депресия, невъзможно е да се определи точно какво точно е предизвикало нейното появяване. Това е като проблем с пиле и яйца: или в началото имаше химическа неизправност в обмяната на серотонин, която допринесе за появата на стресово състояние, или, напротив, някакъв вид ежедневен стрес доведе до провал. И тогава разрушителните мисли вършат своята работа, затваряйки кръга на депресията. Раздразнението ми - често срещан симптом - доведе до конфликти, след което бях покрита с чувство за вина, след което психически осъдих собственото си поведение с часове. От което настроението, разбира се, се развали още повече. Вървях в кръг от моята катинара - и колкото по-дълго, толкова ми се струваше, че съм направил всеки възможен грешен избор. Прекарах години по грешен път в кариерата, убих душевната сила за ненужни хора в личния си живот, не научих нищо, не съм достатъчно умен, не съм достатъчно силен, не съм достатъчно талантлив; нищо чудно, че никой наистина не ме обича и подобни неща. От време на време започнах да се спирам на някои грешки от миналото, можех да прекарвам дни психически в обмисляне на маловажна ситуация за дълго време.\nКъм средата на декември психосоматиката вече беше в разгара си. Отначало сънят „се счупи“. Без помощта на мелатонин не можех да спя до седем сутринта и в най-добрия случай спах четири часа. Отслабвах, въпреки че за първи път в живота си спрях да се отказвам от сладкиши - опитах да се развеселя с храната. Но до януари елдата и сладоледът станаха еднакво безвкусна храна за мен. Нямаше апетит - предимно ядях само хляб и пих сладък чай, за да си помисля нещо. Стана плашеща задача да отговаряш на обаждания. Седях дълго в кафене за кафе, набирайки сили, за да поискам сметката. Няколко пъти успях да се забавлявам във фирми с помощта на алкохол, но след това усещането за празнота се усили многократно. Все по-често, когато излизах при хора, се хванах да мисля, че би било по-добре да си остана вкъщи, за да лежа в леглото. Буквално загубих пари от факта, че не можах да се накарам да се обадя и да разбера конкретна ежедневна ситуация. Това потапяне в студена смърт е може би най-лесно обяснено с описанието на дементорите от сагата за Хари Потър. Спомняте ли си как героите се чувстваха така, сякаш всички добри неща са изчезнали от живота, жизнеността бързо се изпаряваше и имаше само чувство на безнадеждност? Известен факт: Дж. К. Роулинг е изобретил Дементорите, когато е страдала от тежка депресия.\nРеакцията на хората около него беше предсказуема. „Вие се притеснявате от безделието, ходете на спорт / учете испански / ходете на танци / ходете на почивка / излизайте в бар“. Имаше и твърдения като „мислиш само за себе си, наистина съжаляваш себе си, гледаш проблемите ми и аз се справям, бих попитал как се справят другите“. Не исках да обяснявам, че ми е трудно дори да се мия, камо ли да спортувам, затова се затворих и избягвах общуването. Смята се, че силата на волята е задължителен атрибут на упорит човек, но това не е вярно. Силата на волята пряко зависи от състоянието на психиката в един или друг момент във времето.\nВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ДЕПРЕСИЯ


Ужасяващата история на пловдивчанка, заминала за Париж да чисти къщи, но превърната в проститутка – Политиката – Информационен портал\nУжасяващата история на пловдивчанка, заминала за Париж да чисти къщи, но превърната в проститутка\nчетвъртък, 28 февруари 2019 / 18:25 / Твоята история\n36-годишна пловдивчанка замина за столицата на любовта, за да стане домашна помощница, но злонамерен работодател я превърна в проститутка. Това е само един от ужасяващите шест случая на трафик на хора, с които се е захванала Местната комисия за борба с трафик на хора през изминалата година, съобщава „Марица“.\nМладата жена пристигнала в Париж с обещание за работа като помощничка в домакинството срещу високо месечно възнаграждение. Тя била експлоатирана трудово, а след това била въвлечена в насилствена проституция и сексуална експлоатация.\nБили ѝ отнети личните документи, за да не може да си тръгне. Тя се обърнала за помощ към Комисията за борба с трафик на хора. След намесата на органите на реда жената била изведена успешно от ситуацията и се завърнала в България.\nВ друг случай отново жена е станала жертва на сексуална експлоатация, склонявана да предоставя сексуални услуги. Подаден е и сигнал за трудова експлоатация на млад мъж, държан принудително от неговия началник, който отнема личните му документи, заради което и не може да напусне работното си място. Правил е опити да избяга, но неуспешни.\nЕдин от най-фрапиращите случаи е на 39-годишна жена, която е заминала за Германия под претекст да сключи брак, но всъщност е насилвана сексуално и упоявана с дрога. След като се завръща в България, лицето, с което е заминала първоначално и неин бъдещ съпруг продължава да експлоатира жертвата. Смята се също така, че мъжът, който е извел първоначално жертвата в Германия, постъпва по подобен начин и с други млади жени, като им обещава брак и бляскаво бъдеще.\nДруга жена на 32 години от Пловдив, пък е била експлоатирана сексуално в град Сарагоса, Испания.\nПо всички случаи е работено съвместно с МВР и с жертвите, като им е оказва пълна подкрепа за тяхното психологическо възстановяване.\nЗа настоящата година Местната комисия ще се съсредоточи върху по-сериозно взаимодействие и сътрудничество между държавните и неправителствените организации на местно ниво, работа с уязвими групи, повишаване осведомеността на обществото и рисковите групи.\nЩе бъдат организирани и информационни, разяснителни и образователни кампании за лица от рисковите групи на трафика на хора на местно и регионално ниво, в училища съвместно с партньорите – Община Пловдив, БЧК и Фондация „Кампания А21“.\nВ годишната програма са включени и начините за преодоляване на последиците от трафика на хора и реинтегриране на жертвите в обществото чрез оказване на помощ, подкрепа, съдействие, защита, преквалификация и трудова заетост.


Луксозна рокля за 1.5 милиона долара\nНа международната седмица на модата в Маями ще бъде разходена рокля за 1.5 милиона долара. При това - ще я носи световноизвестен супермодел, който засега е анонимен.\n“Плаващите градове” - все по-многолюдни\nИнтересът към круизните екскурзии е огромен\nЖесток срив в резервациите помрачава настроението в разглезения от успехи туристически бранш. Това обаче не важи за сектора на круизните пътувания, който бележи истински бум, коментира “Дойче веле”.\nЗа 7600 евро продават часовник на Тито\n$6900 на час и летите с реактивен изтребител\nНавярно мнозина не са останали равнодушни от филма “Топ Гън” с Том Круз в главната роля. Именно сред тях ще се намерят хора, които не биха имали нищо против да повторят опита на героя - полет с реактивен изтребител.\nМобилен телефон само за собствениците на Порше\nАко притежанието на автомобил Porsche не е достатъчна демонстрация на социален статус, подразделението на германската компания за луксозни спортни автомобили Porsche Design пуска мобилен телефон само за притежателите на Porsche, информира Reuters.\nMercedes, Porsche и Dodge Viper най-скъпи за застраховане\nPorsche 911 Carrera GT2 е най-скъпата кола за застраховка, пише Insure.com.\nСредногодишно в САЩ застраховката на автомобила е 2943 долара.\nПродават спринцовката, убила Джако, за над 3 милиона лири\nСпринцовката, с която бе доказано, че е нанесена фаталната доза за Майкъл Джексън, е пусната на търг в Лас Вегас. Късно вчера семейството на Джако било информирано за чудовищното деяние именно от адвокатите, представляващи анонимния продавач. Крайната цена, която се очаква да бъде дадена за спринцовката, е над 3.3 милиона лири.\nВана сбъдва желания\nУкраинският дизайнер Александър Мукомелов създаде истински подарък-мечта за всички любители на дългата, гореща, разпускаща и ароматна вана. Неговото елегантно творение се казва “Безкрайност” (“Infinity”) и съчетава в себе си семпъл дизайн и висока технология.\n$10.5 милиона за най-старата яхта в света\nНай-старата стоманена супер яхта в света е точно на 110 години и е запазена така, като че ли е създадена вчера. Супер яхтата Madiz е построена в Шотландия с цел да служи на британската армия по време на Втората световна война.


Покривът показва, че си човек, който обича да гледа отвисоко. Там има дори и място за забавление. Оценката ти за хората е обективна, сякаш виждаш нещата по-добре от останалите. В саксията има голямо цвете, което показва, че обичаш екзотиката, а басейна – че обичаш забавленията повече от кариерата. Детските плувни играчки са свидетелство, че децата ти са в сигурни, любящи ръце, ако не си родител – че си готов да станеш такъв. Рядко се задържаш на едно място, но може би е време да го направиш (включително да създадеш дом, ако още не си го направил). Пътуванията са твоята страст – на колкото по-далечни места, толкова по-добре.\nЛошите мисли си оставил в килера и сега очакваш да ти се случат онези хубави неща, за които мечтаеш. Обаче трябва да изкачваш стълбата. В кариерата те очаква успех. Подредените рафтове разкриват, че подреждаш и степенуваш приоритети в живота си. Пералнята, че съвсем скоро си имал объркване какво действие да предприемеш. Отпусни се, вече си измил едно „петно“, бъди по-уверен. Суетен си – държиш на хигиената дори и във взаимоотношенията.\nСподели във Facebook513Изпрати в WhatsApp


Ah, Maria - ДВОЙКИ\nАпълбай + Смит и други игри\nЩо се отнасяше до Джанет, Фокси бе едновременно права и неправа. Джанет всъщност никога не бе спала с Фреди Торн, въпреки че тя и Фреди бяха разговаряли откровено по въпроса, а и връзката ѝ с Харолд Смит неочаквано дори за самата нея се оказа трудна за разплитане и приключване.\nСемействата Апълбай и малките Смит се бяха заселили в Тарбокс в средата на петдесетте години, без да подозират едни за други, въпреки че и двамата мъже започнаха работа на Стейт Стрийт – Харолд като брокер, а Франк като инспектор в една банка. Франк бе учил в Харвард, а Харолд в Принстън. Те принадлежаха към тая част от своето поколение (по-заможната част на средната класа), въстанала предпазливо срещу ограниченията и дисциплинарните мерки, които най-богатите наложиха, за да задържат положението си по времето на кризите и финансовите депресии през Втората световна война. Отрасли без лишения в годините, когато нацията беше подложена на изпитания и навлезли в истинския живот на възрастните по времето на една изключително снизходителна към тях икономика, вкарани в бизнес атмосфера, така странно омесена, че да охлади всяко младежко идолопоклонство и целяща да деперсонализира личността; успели в дребни спекулации, умело изиграни на фона на развилнялото се раздробяване на капитала и тоталния контрол върху икономиката от страна на правителството, чиито данъци, такси и апетити в областта на въоръжаването бяха наложили всячески ограничения; въведени в общността на една нация, чиито лидерски позиции позволяваха на беззъбия морализъм да прикрие определено практическо лукавство под маската на култура, където юношеските страсти и хомосексуалната философия все още не триумфираха; в един климат, все още запазил своя плах хедонизъм, в една държава, която все още твърде директно ги заплашваше, без те да се превръщат в безпочвени онанисти; климат на безвремие, шикалкавене и живуркане ден за ден, в който всичките обобщения, дори и най-негативните, изглеждаха неинтелигентни – в този нов свят семействата Апълбай и малките Смит внесоха по-скромните си изисквания за лична свобода, за приспособимост и почтеност. Обграждани от собствените си родители с бавачки, домашни учители и грижовна „помощ“, те самите щяха да създадат затворени семейства; сменяха памперсите на децата със собствените си ръце, преглеждаха им домашните и поправяха грешните контролни, чистеха градините си и ринеха сняг с чувството за пращящо здраве. Возени като малки от шофьори в черни пакарди и крайслери, сега те сами караха втора ръка автомобили в бонбонени цветове. Отрано пратени на заточение в елитни пансиони, вече пораснали отказваха да дават помощи за местните общински училища. Напатили се от суровите бракове на родителите си и формалните увъртания, те се опитваха да заместят калъпа на основната съпружеска вярност с новия модел на лесни и открити взаимоотношения между семейните двойки. Вместо членство в местни клубове, те избраха неформалното присъединяване към кръг общи приятели, обединени от цикъл партита и групови игри. Оставиха далеко зад себе си летните курорти със струпани къщи от своето детство, белязани от строго класово разделение, досадните изисквания на учтивостта и се заселваха за постоянно в немислими преди това градчета, в пасторални селища като Тарбокс, където се опитваха просто да импровизират някакъв друг, различен живот. Задълженията и работата отстъпиха място като идеали пред истината и забавленията. Добродетелта вече не се търсеше в храма или бизнеса, а в семейството – първо в собствения дом, а после в дома на някой от приятелите.\nПрез първите години от престоя на семействата Смит и Апълбай в Тарбокс връзките им бяха само с възрастни мъже и жени. Застарели лелки съседки бяха прилежно канени и учтиво приемани, докато накрая ги отрязаха решително: „Ебати досадата!“ повтаряше непрекъснато Марша, „абсолютни коне с капаци“ и след като двете с Джанет се сближиха, те изковаха термина „голямото К“ (Кон с Капаци), за да обозначават всички подобни личности, неизменно поставяни зад самите тях в собствената им йерархия, и въпреки това толкова твърдоглаво учтиви; кълбо от познанства и роднинства, чиято нишка се простираше от Куог чак до Бар Харбър. Когато се срещаха на такова „конско“ парти, независимо дали в Милбрук или Скичуейт, за което всяка от тях беше проявявала типична женска неотстъпчивост, преди да се съгласи да присъства, Джанет и Марша се поздравяваха с нещо като цвилене. Деликатните ноздри на Джанет изпръхтяваха и едновременно с това тя пикантно подраскваше с обувка по пода, подобно на копито; по това време бе доста по-слаба. Всъщност рядко отказваха подобни покани. Но все пак, ако не успяваха в отговор да поканят домакините и да ги приемат в домовете си, обажданията силно се разреждаха. За присъствието на семейства Апълбай и Смит сред тези хора, с които те се подиграваха, и смятаха за твърдоглави, играеше роля силата на техните имена, или имената на техните родители; трябваше да минат години, преди Тарбокс да им осигури общество, толкова ласкателно и живително за тях както презряното „голямо К“.\nСемействата Торн и Герин вече бяха дошли в Тарбокс, но и при двете двойки имаше нещо смущаващо и неприемливо, нещо необяснимо и притеснително в мъжете – единият зъболекар, а другият като че ли безработен, въпреки че много често ходеше в Бостън. И двете съпруги бяха срамежливи; Беа още не пиеше толкова много, а стоеше свита в някой ъгъл, като пресилено се усмихваше през цялата вечер. Не дай си, Боже, Роджър да ѝ хвърлеше някой от кръвнишките си погледи, тя направо се разтреперваше като заек, хипнотизиран от боа. Харолд ги наричаше Barbe blue et Fatime. Всички смятаха сметни надутите претенции- на Фреди Торн и желанието му за лукс. В тия години той все още имаше малко коса – пухкав лен, оставен да порасте дълъг и залепен за голото му теме. Джорджин просто беше още една дресирана и добре тимарена кобила от голямото К, филаделфийска порода. Двете двойки се забавляваха като от време на време се канеха една друга на сковани формални обяди и си разменяха дрехи за бременни – само дето Беа никога не забременяваше.\nОния, които даваха партитата, бяха десетина години по-възрастни и изглеждаха просто досадни и недодялани: Дан Милс – почернял от слънцето, накуцващ и алкохолизиран собственик на неугледния навес с лодки на Тарбокс; Еди Уорнър – началникът на бояджийската работилница в Мадър, притежател на куршумоподобна гола глава, бивш спортист, който много обичаше, когато правеха пиянски сбирки край брега да запраши, плувайки цяла миля навътре в морето, докато се изгуби в сивия здрач с цвят на чайка; д-р Алън; симпатягата Ед Бърд; няколко учители от местната гимназия, отчаяни работяги; и техните съпруги, треперливи женички, натъпкали се със сурогатна секс и рокендрол поезия, които имаха вече пораснали деца. На Джанет те ѝ изглеждаха безнадеждни хора – невежи, провинциални и много шумни. Слуховете, които се разпространяваха, за взаимни изневери смяташе достойни за съжаление, а неприкритото им впиянчване я отвращаваше. Самата тя току-що бе родила Франк младши, три кила триста и петдесет грама. Кожицата по слепоочието на бебето остро пулсираше, докато то дърпаше гърдите ѝ, така че не само дрезгавите гласове, които се задяваха един с друг и лошият дъх от устите, но и нескопосаният вид на тази „пристанищна гмеж“, както ги бяха кръстили помежду си с Марша, я караше да се чувства обидена; прокажените не могат да канят на танци. Пристанищната гмеж, следвоенна земевладелска класа от участвали в сражения ветерани, които работеха наблизо, непрекрачвали прага на колеж, знаеха, че тези млади и студени на вид двойки ги гледат отвисоко и с презрение, затова и не изпитваха никакво съжаление, когато онези се отделяха от тях и ги оставяха сами с лошия им алкохол, игрите на бридж и разпалените спомени за войната.\nАко те не се бяха оказали толкова неприветливи, Джанет със сигурност никога нямаше да направи първата крачки за сближаване със семействата Солц и Онг, които се настаниха в противоположния край на града през 1957-а – те поне бяха учили в университета и колежи. Наистина за Джон Онг можеше да се предположи, че е блестящ. Работеше в Кеймбридж върху някаква математическа програма, субсидирана от правителството. Щеше да бъде очарователен, ако не беше ужасният му просто невъзможен за разбиране английски. Жена му, Бернадет, полуяпонка от Балтимор, имаше широки рамене и баща имигрант от Португалия. Тя беше екзотична и бъбрива, сърдечна и изтощително досадна, сякаш си беше поставила за цел да проявява общителност поне за двама. Семейство Солц бяха убийствено сериозни, но човек можеше да се позабавлява с Ирен, разбира се, чак след третото ѝ мартини, когато тя започваше да имитира някои избрани хора и известни личности в града, срещу които я насочваше войнстващият ѝ в такива състояния дух. Бен си имаше една-единствена имитацийка и на всичкото отгоре я правеше малко несъзнателно – равин с дълги къдрави бакенбарди и брада, прегърбен и сключил ръце на гърба, а на лицето – с израз на печален стоицизъм. Трябваше да дойде чак 1958-а година, когато Ханема и Галахър установиха офиса си на Хоуп Стрийт, за да може окончателно да се оформи истинската екологична среда за развитието на двойките. С тези двама мъже, единият от ирландски, а другият от холандски произход, които поставени един до друг приличаха на Дон Кихот и Санчо Панса, се откри ерата на спорта: футбол на малки вратички, ски, баскетбол, гребане, тенис, отново футбол на малки вратички – всичко това представляваше за двойките неизчерпаем източник на поводи за общи събирания: и естествено оправдание за непланирани партита. На всичкото отгоре, двете нови жени, Тери и Анджела, внесоха собствен стил на поведение, една разсеяна любезност, която другите съпруги можеха да имитират само в интонацията, небрежна и забавна, но от друга страна, тя позволяваше да се направи поносимо бремето от едновременното проявяване на гостоприемство и непринуденост в общуването. През 1960-а семейство Константин се нанесоха в голямата си зловеща къща, построена на празната ливада; Карол рисуваше, а Еди хвърчеше насам-натам. Като двойка те притежаваха опасно привлекателно излъчване. И чак през 1963-а семейство Уитман се пренесоха в старата къща на Робинсън.\nПрез тези години „пристанищната гмеж“ премина от разлагане към разпадане. Две от двойките се разведоха, учителите не успяха да подпишат десетгодишни договори и ги уволниха, или пък напуснаха сами, нещастният алкохолик Дан Милс загуби лодките си – взе му ги банката за дългове – и той си дигна багажа за Флорида, но без жена си, чиито космати крака винаги бяха толкова нетърпеливи да усвоят стъпките на най-новия танц. Единствената оцеляла връзка с остатъците от „пристанищната гмеж“ бе телефонът, но той се използуваше, само когато трябваше да бъде поканена някоя от младите им дъщери за известно време да бави бебе. Тяхното съществуване, поне що се отнася до младите двойки, спокойно можеше да потъне в дълбините на забравата, ако не бе оставило известно тягостно чувство у Харолд и Марша. През първите години на живота им в Тарбокс съществуваше още една двойка с фамилията Смит – чифт едроглави, червендалести и оперирани от чувство за хумор наглеци, които отдавна се преместиха в Нютън, но тогава за около година посещаваха същите партита, на които бяха канени и малките Смит. Така че определението „малки“ (както и „големи“) беше въведено за удобство в разговора и, надживяло изчезналата по-късно нужда от разграничение, си остана като неделима частица пред Харолд и Марша, въпреки че малцина от техните приятели в момента знаеха кои са били големите Смит, или пък можеха да си спомнят масивните им, усърдно кимащи, лъснати физиономии, прилични на кукли, носени сякаш върху раменете на поклонници по време на тържествена храмова процесия. Ежегоден повод за шеги относно неуморното им тъпо търсене на приятелство, бяха коледните картички – любим техен начин на атака – от центъра на далечния Нютон до двойките Торн, Герин, Апълбай и съименниците си, придружени от… едно и също размножено на ксерокс писмо. В поздравленията за Харолд и Марша те неизменно слагаха „малките“ в кавички – за нашите съименници семейство „малките“ Смит.\nЛюбовните връзки между двойките Апълбай и Смит се завързаха – слуховете неправилно посочват Джанет като инициаторка – когато Марша за пръв път забеляза ръцете на Франк. Трябва да отбележим, че красотата на ръцете му бе изникнала от предишната пухкавост, благодарение на една диета за язва, от своя страна докарана му от острата борсова криза през април и май 1962-а. Тази криза, която навреди повече на бизнеса на Франк (той току-що бе повишен в следващата степен след младши служител), отколкото на работата на Харолд като брокер, и на всичкото отгоре завари Франк с хиляди долари свои лични пари, вложени във фармацевтиката и електрониката, тази криза успя да сближи до необичайна степен двете семейства през пролетта и лятото на същата година. Стана им навик в събота вечер, след тенис, да вечерят заедно пържени миди или омари, донесени вкъщи в димящ хартиен плик от един ресторант в Северен Мадър. Една вечер, както бяха насядали по възглавници и столове около мозаечната масичка за кафе на Франк, Марша остана хипнотизирана от изящната сдържана сила, с която пръстите му, чиито върхове меко блещукаха, нарязваха праза на колелца. Диетата бе свалила цял слой мазнина от тях, така че дължината на пръстите, както и нещо в особената извивка на кокалчетата и формата на ноктите, им придаваше аристократичност; палците бяха изключително изразителни във всяко едно отношение. По рунестите китки, през надутите като въжета вени, изпъкнали по горната страна на ръцете му, надолу към върховете на пръстите се стичаше сила, която едновременно можеше да руши и да създава; кастренето на розите беше оставило по тия ръце своите следи, които напомняха белезите по ръцете на каменоделец или скулптор и когато Марша вдигна очи към лицето му, там, под ученическата закръгленост, откри същото нащърбено, износено, неосъзнато изражение на човек, който е свършил работата си, и принадлежност към същата устремна сила, чийто натиск кара бузите му да почервеняват, а очите да кървясват. Той беше мъж. Имаше очуканият вид на човек, който е преживял много изпитания, но е прекрачил напред. След това откритие, което Марша направи, започна да усеща как всяко негово движение караше вътрешностите ѝ да се обръщат с леко клокочене. Тя беше жена. Сега разбираше, че той притежава ценното благородство на измъчените и когато се надигнаха да си тръгват, и Джанет, бременна в осмия месец, загуби равновесие и се подпря на своевременно подадената ѝ от Франк ръка, Марша, свидетел на тая невинна постъпка на отзивчивост, с очи, които сякаш за пръв път виждаха подобно нещо, усети, че побеснява: сякаш под носа ѝ беше извършена нагла кражба.\nМарша Ний Бърнам бе дъщеря на лекар и внучка на свещеник. Откритието на идеала ѝ за мъжка красота във Франк Апълбай отначало прие формата на невинна весела безгрижност, обхващаща я в компанията на семейството отсреща, и съответната потиснатост през уикендите, когато не можеха да се видят – въпреки че тя обикновено успяваше да звънне на Джанет и да уреди поне едно питие заедно или пък някой и друг час плаване с момчетата им в тяхната малка платноходка. В привързаността ѝ, която все още опипваше, се прокрадваха собственически нотки, но никой не можеше да открие промяна в старите приятели, въпреки че когато се случеше да танцуват, тя чувстваше в себе си премалата да литне, понесена от Франк. Той изобщо не можеше да танцува и Марша, като се пазеше да не я настъпи, заклещена при неговото подрусващо се тътрене от малка и хладна ръчица, намазана предварително с крем, чезнеща във влажната лепкавост на дланта му и неговите пиянски въздишки, които се разстилаха по голия ѝ врат като петна, стоплени от дъха на дете върху изпотен прозорец, понякога наблюдаваше завистливо съпруга си, който заедно с Джанет или Карол Константин устремно валсираше от ъгъл в ъгъл, по ръба на тъмното пространство на стаята, чийто мъртвешки ярко осветен център тя и Франк неизменно заемаха. Харолд бе изкусен, дори пищен танцьор и понякога, след такова дълго клатушкане с Франк, тя караше мъжа си да я вземе и да я завърти няколко пъти, за да облекчи схващането във врата и болката отзад между лопатките, преди да се е качила твърде високо. Но Франк притежаваше някаква стабилност, която у Харолд липсваше. Харолд никога не страдаше, той просто заобикаляше трудностите. Харолд четеше Байрон или Йън Флеминг по влаковете; Франк четеше Шекспир.\nТова, което Марша не знаеше, бе, че тя стои над Шекспир; за Франк кризата на борсовия пазар, безсънните нощи заради болката в стомаха, раждането на второто му дете, блестящият поглед на жената на приятеля му и странното разтапяне, бяха части от един и същ жизнен път, увертюра към зрелостта и прелюдия на смъртта, път, приеман от него по начина, по който го бе приемал и баща му, ревностен любител синолог, потънал дълбоко в миналото, където цареше омиротворение.\nКогато силно вятърът свисти\nи кашлицата дави на отчето словата чисти\nи птици мътят във снега зарити…\nТази изчезваща кашлица, топящ се сняг, птици запечатани в кехлибар, в нещо по-фино от кехлибар, защото в него съществува възможност за движение…\nСкорец ще взема и да говори ще го уча\nще казва само „Мортимър“ и ще му го дам\nза да поддържа неговия гняв.\nФранк, потънал в разсъждения относно подобна страст, съхранена завинаги и сигурна, забравяше стомашните си болки. Съвсем не беше от типа жаден читател, който гълта книгите; не можеше да се съсредоточи върху повече от два реда на Данте или Милтън, не харесваше пиесите, поставени на сцена, нито пък романите и откриваше способността на литературния поток да успокоява и отпуска с богатството на всичките си цветове само при Шекспир.\n– В него има всичко – обърна се той към Марша, флиртувайки, защото не говореше за Шекспир с никого, особено пък с Джанет, която приемаше заниманията му върху английския класик като насочен към нея ням укор, задето не е завършила колеж, а вместо това се е омъжила за него. – Всичко, което ние се надяваме да притежаваме, но в края на краищата завършва трагично.\n– Дори и в комедиите ли? – погледна го въпросително Марша.\n– О, те свършват с женитби, а бракът на самия Шекспир е бил нещастен.\n– Доколкото разбирам – заяви Марша, а тя беше нервна жена, замесена от здраво тесто, която обичаше да има яснота по всички въпроси – опитваш се да ми кажеш, че ние ще свършим лошо.\n– Ние ли? Ти и аз?\nТака че той изобщо не бе планирал да ѝ споделя, че собственият му брак е нещастен. Въпреки това тя продължи:\n– Ако ние… ако между нас започне нещо.\n– Трябва ли да започваме нещо? Това ми харесва. Да! – Голямата му червена глава като че ли още повече натежа на раменете, когато идеята заседна вътре. – Ами Харолд и Джанет? Дали първо да не се консултираме с тях? По-добре не, все едно че вече сме го направили.\nБе толкова непохватен и ироничен, че тя се засегна:\n– Извинявай, забрави какво съм казала. Беше просто някакъв глупав женски опит да сексуализирам приятелството. Искам да си останем само приятели.\n– Е, защо? Джанет нали ти е приятелка? Ама моля те, вземи да ме сексуализираш. Звучи привлекателно. При тоя падащ борсов пазар, нищо чудно това да се окаже най-доброто капиталовложение.\nОбгърнати от лятната жега, двамата говореха облегнали се на тъмночервената решетка на „Мъркюри“-то на Франк. Току-що бяха играли тенис до напомнящата крепост, изградена от червени тухли къща на Галахър, разположена недалеч от обиколния път за Северен Мадър. Мат Галахър бе издействал да използват един съседски корт. Харолд се бе сврял вътре в къщата и се наливаше след умората, а Джанет си стоеше у дома и гледаше бебето. То се оказа момиче, което те кръстиха Кетрин, на една леля на Франк, която той си спомняше като куп мръсно кадифе, украсено на места с кървавочервен гранат.\nСлед като се насмя на воля, Марша изви глава към него:\n– Искаш да ме изненадаш, готов си да поемеш двойна отговорност.\n– Двоен труд и двойна мъка. Джанет се е разгонила от девет месеца. Хайде поне да идем да обядваме заедно в Бостън. Трябва ми малко почивка. Какво ще кажеш за вторник.\n– Вторник – автомивка.\n– Оу! Обикновено в сряда обядваме с Харолд в Харвард клуб. Той само пъшка през цялото време. Да го отрежа ли?\n– Не, не. Харолд много мрази промяната на каквито и да било навици. Чакай да си помисля дали мога да намеря някой да седи при Хенриета в четвъртък. Моля те, Франк, нека да се разберем, това ще бъде просто разговор.\n– Разбира се, пък аз ще ти разкажа за едни мъже, дето могат да прегризат въже със зъби по тоя повод.\n– Слушай, Франк. Обладана съм от някаква фиксидея към теб и знам, че е глупаво, но те моля да ми помогнеш. Като приятел.\n– Преди или след сексуализацията?\n– Не, не се шегувай. Никога не съм била по-сериозна. Знам, че не ме обичаш, не мисля, че и аз те обичам, но имам нужда да говоря. Страшно се нуждая от това – и тук, наполовина престорено, наполовина истински, тя наведе глава, за да прикрие сълзите си, които в края на краищата си бяха съвсем реални. – Страхувам се. О, ужасно се страхувам.\n– Марша, миличка. Недей.\nТе обядваха, а след това още веднъж и още, и още, срещаха се по ъглите на нови стъклени сгради или във входовете на цветарски магазини – червендалест мъж с големи зъби и меко излъчване на момче, което е вървяло добре в училище и дребна тъмнокоса и сръчна на вид жена, която изглеждаше малко плоска; хванати ръка за ръка по крайбрежните улици през вонята на разлагащи се водорасли и в лъскавата навалица на Вашингтон стрийт диреха идеално закътания ресторант с маса в ъгъла и добродушен стар барман, където да няма никакви бизнеспознайници, нито колеги, приятели – нищо. Те говореха, краката им се допираха под масите, докосваха се с ръка, когато искаха да убедят другия или да изкажат съжаление, разказваха за себе си, за детството, прекарано зад подстригани живи плетове, за Шекспир и психиатрията, която бе практикувал прекрасният баща на Марша, за Харолд и Джанет, които, тъй като по неволя продължаваха да бъдат мамени, им ставаха дори по-мили, и почти свещени в своето невежество, чудесни в заблуждението си, многократно и благородно опростени за тяхната студенина, взискателност и невъзприемчивост; и ги обземаше тщеславието, че връзката между техните половинки е заговор, установен да възхвалява отсъстващите. Имаше една вила на север от Бостън (и поради тая причина още по-сигурна и отдалечена от истинския им живот), която принадлежеше на една от лелите на Франк, а ключът бе скрит в една малка ниша зад каменната основа. Когато Франк бе малък, тършуването за този ключ, оставен там, му се струваше истинско пиратско приключение, ограбване на дълбока пещера със съкровища, изпълнена с миризмата на пръст, мухъл и миши изпражнения. Сега ключът изглеждаше трогателно достъпен и той се почуди колко ли чужди хора, несвързани със фамилията бяха използували тези същите голи матраци, изваждали са същите груби армейски одеяла от кедровия сандък, а след това внимателно са изсипвали пепелта от цигарите в прозрачната целофанова опаковка, свалена от кутията. В кухнята имаше капан, а в него – мъртва мишка. Преди да умре сигурно беше приритала няколко пъти и сега стоеше обърнала нагоре корем, мръснобяла като употребена кърпичка в лекарски кабинет. Франк и Марша си откраднаха малко шери от бюфета, но не нарушиха вечния сън на мишката. Тях просто ги нямаше в тази къща. Вилата се използуваше само през уикендите. От своята сигурна наблюдателница, прикрита зад борове и дъбове, се виждаше изящната извивка на полуостров Нахант. Миризмата на океана, която се процеждаше през рамките на прозорците, бе по солена и противна, отколкото на плажа в Тарбокс, където Джанет и децата често ходеха да се пекат. Странно малка се бе сторила Марша на Франк, по-атлетична и податлива от Джанет, но без нейното притеснително равномерно разтреперване, а от друга страна, притежаваше определено приятна стегнатост, която му напомняше (тогава когато проникваше в тялото ѝ) за малките любовници на придворните на френския крал, за японските гейши, както веднъж пиян Харолд им бе описвал, за стройните момчета с гладка кожа, които играели ролите на Розалинда, Катерина и Офелия в средновековния театър. Той откри в нея една нервна нетрайност, с която никога преди не се бе сблъсквал. Тънките ѝ рамене блестяха в червените му ръце. Лицето ѝ, отпуснато, приличаше на голяма прозрачна лупа, в която можеше да види отразено собственото си лице.\n– Обичам ръцете ти – вдигна очи към него тя.\n– Казвала си го и преди.\n– Обичам да се крия в тях. Огромни са.\n– Е, относително огромни – уточни Франк и веднага съжали за казаното, защото усети, че в същия момент бе довел и Харолд със себе си в леглото.\nТя знаеше, знаеше, че не могат никога да останат напълно сами и затова попита:\n– Усещаш ли ме различно от Джанет?\n– Гърдите ми са толкова малки.\n– Да, но са прекрасни. Като на гръцка статуя. Всички Венери имат малки гърди. А на Джанет… на Джанет нейните в момента са пълни с мляко. Има нещо сбъркано.\n– Какво е на вкус?\n– Кое? Млякото на Джанет ли?\n– Не, няма нужда да ми казваш.\n– Защо пък не? Какво, сладко е, да наистина е сладко.\n– Ти си толкова нежен. Не съм свикнала да ме обичат толкова нежно.\nПо този начин тя предаде на Франк усещането (като ги омаловажи като любовници, но ги издигна до ранга на довереници), или по-точно предположението, че щом като той е твърде нежен, то Харолд е бил по-груб, по-усърден и я е задоволявал с несъмнено по-големия си кур. Като че ли поздравяваше дребна и неясна фигура, изправена на мъглив бряг, Франк печално и с достойнство посрещна ендоморфизма на тялото си. Жадната му любовница с дълбока и влажна муфа, ектоморфична, почиваше сладко отпусната до него, а кожата на телата им се допираше по цялата дължина. Нервното блещукане на интелигентното ѝ лице се бе успокоило; една обеца с дълга висулка, закачена за меката плът, лежеше диагонално на ухото и стигаше до скулата; безжалостната ивица от гребена при разделянето на две на черната ѝ коса бе разсята от неясен вятър. Дали не спеше? Той опипа с ръка до леглото, там между долните дрехи някъде се намираше часовника му. Скоро щеше да се научи, когато се съблича, да го оставя така, че дискретно да се вижда. Мълчаливият, обазен със злато циферблат, малко лице на банкер, му обяви, че обядва вече час и четиридесет минути. Нещо кисело се надигна и обърна в стомаха му.\nВръзката им продължи неоткрита два месеца. Първият път не е трудно да мамиш, тъй като маменият не притежава антитела; неваксинирана за подозрителност, тя отминаваше с лека ръка закъсненията, приемаше абсурдните оправдания, позволяваше и на най-крещящите кръпки да затулват очебийните празнини в хода на всекидневието.\n– Къде беше? – една събота Джанет попита Франк.\n– Ходих да изхвърля боклука.\n– Два часа хвърляш боклука?\n– А, отбих се в магазина. Говорихме с Бъз Капиотис за щатските данъци. Щели да ги вдигат с четири и половина процента заради пожарникарите.\n– Защо ми се струва, че Бъз е на риба в Мейн? – жената, която чистеше у Бъз им беше съседка.\n– Какви ги говоря, Бъз, исках да кажа Иги Галанис. Взел съм да пощурявам.\n– И на мен ми се струва същото. Така се мяташ в леглото, че и мен ще ме подлудиш.\n– Това е от малката ми синеока язвичка.\n– Не мога да разбера защо напоследък си толкова нервен. Борсовият пазар се успокои, намалиха маржа. И защо са ти измачкани дрехите?\nТой погледна надолу и видя, че един дълъг чер косъм от косата на Марша, се е закачил на ципа на кадифените му панталони. И така, свел глава, усети как мекия и топъл и изморен израстък под плата, леко го щипе. Слънчево зайче се беше промъкнало през прашното стъкло и осветяваше кожата ѝ. Той скъса косъма и рече небрежно:\n– Сигурно е от кофите с боклука.\nНо… всяка любовна авантюра иска да се надуе, да пръсне блясъка си по света. Не съществува действие, толкова интимно, че да не търси признание. На обществени места Франк едва удържаше гордото покровителско чувство към Марша; начинът, по който той в края на някое събиране държеше палтото ѝ и после го оправяше, беше толкова различен (ако правеше същото примерно за Джорджин Торн), колкото различно е приемането на Светото причастие от яденето на мезе. Всички паузи, всички докосвания, включени в ритуала на този обикновен социален акт, бяха дотолкова натоварени с чувство, че действаха като магия; пръстите му оправяха яката, а след това бръсваха с изящен жест някаква невидима прашинка; нейните ръце, се отпускаха върху реверите, сякаш трябваше да бъдат неговите длани, обхванали гърдите ѝ; очите ѝ святкаха пламенно; и тази цялата пантомима по обличането бе потопена в спомена и представата за голите им тела. Съзнанието и езиците им бяха обвързани с клетва за запазване статуквото на лъжата, но в същото време телата им яростно се бунтуваха. Най-накрая малките Смит, докато Харолд бръщолевеше пиянски, се отделиха от осветената тераса и потънаха в нощта, преди това последен поглед на Марша за сбогом, тъмен като попарена от слана роза – и вратата най-сетне се хлопна.\nДжанет погледна Франк:\n– Да нямаш нещо общо с Марша?\n– Откъде ти дойде на ум такъв странен въпрос?\n– Ти остави въпроса. Отговорът какъв е?\n– Разбира се, че „не“.\n– Не ми звучи убедително. Искам да ме убедиш. Моля те, убеди ме.\n– Нямам време, пък и ме боли стомаха. Първо не е моя тип. Дребна, изнервена и няма никакви цици. И накрая ти си мойта женичка и си страхотевична. Египтянка! Царската мома! А пък като се наконтиш – направо смърт. Хайде да си лягаме.\n– Не, не, първо трябва да пуснем миялната машина. И не си мисли, че си ме прекарал. Откъде накъде тя изведнъж започна да разбира толкова много от Шекспир?\n– Предполагам, че го чете.\n– За да те зарадва, нали? И да може по някакъв начин да ме закопае?\n– Защо ти хрумват такива неща?\n– Тя знае, че аз никога не чета, нали?\n– Но вместо това ти намираш красотата в някое поточе, природата ти внушава мъдрост, откриваш навсякъде добротата.\n– Ха, ха. Тази шавлива малка кучка, дето постоянно ми разправя, че имала някаква тайна.\n– Тя ли ти каза това?\n– Очите ѝ я издават. И задникът. Аз я мислех за скромна и разумна, а тя напоследък само си върти гъза.\n– Може да са гаджета с Фреди Торн.\n– Не ме гледай така. С това изражение.\n– Какво изражение?\n– Сякаш ми се хилиш. Спри! Спри! Спри да се хилиш, Франк! Мразя те! – и внезапно тя се нахвърли срещу него, след него, с юмруци, налетя с цялата си тежест; той я притисна към себе си, за да се запази, разкаяно осъзнаващ, че в тоя същия момент, в който юмруците ѝ барабаняха по раменете му и лицето ѝ бе сгърчено от плач, от нея се надигаше острата миризма на парфюма ѝ, изражението на самодоволна надменност и сладка тайна, вкусвана непрекъснато, все още стоеше изписано на лицето му.\nХаролд „малкият“ Смит не успя веднага да познае гласа на жената, която му се обади една сутрин в службата. Той и Джанет много рядко бяха говорили по телефона; обикновено се свързваха Марша и Джанет или Марша и Франк, и те уреждаха повечето от нещата (тениса и плаването с лодката, игрите в петък вечер и концертите в събота вечер), в които двете двойки бяха участвали това лято.\nЖенският глас каза:\n– Вече цяла сутрин обикалям из града на пазар, но в проклетите магазини няма абсолютно нищо, и аз съм гладна и сърдита и реших да ти звънна, ако искаш да обядваме заедно. Не пържени миди, обаче, благодаря – точно в тоя момент той се сети, че това е Джанет.\n– Джанет, ти ли си? Чудесна идея. С удоволствие, но това е денят, в който обикновено обядваме с Франк. Не искаш ли да хапнем тримата?\n– Не точно това е идеята, Харолд. Не би ли могъл да се обадиш на Франк и да му откажеш? Измисли някаква причина. Излъжи го, че имаш гадже. Не се страхувай от Франк, Харолд.\n– Кой ти каза, че се страхувам?\n– Добре, моля те. Давам си сметка, че изглежда смешно и нахално, но се налага да ти кажа нещо много важно и това е единственият начин, който успях да измисля. Разбира се, знам, че срядата си е вашият ден с Франк и сте си го освободили да обядвате.\nХаролд все още се колебаеше. Той се наслаждаваше на известна свобода на мислите и езика, но само донякъде и това започваше далеч в детството, защото винаги се бе проявявал като дисциплиниран и послушен. Животът за него бе вид маратон, който човек може да пробяга както си поиска, стига да минава през всички задължителни вратички. Една от тия вратички бе обядът в сряда с Франк. Те обсъждаха борсата и акциите, валутните курсове и почти не обелваха и дума за съвместния си семеен живот в Тарбокс.\nДжанет го подбутна:\n– Няма да има нужда да ми плащаш обяда. Просто да седнем на една маса.\nДумите ѝ го жилнаха; той се смяташе за нещо като денди – старомоден кавалер. Миналата пролет бе дал двеста долара на едно момиче просто да седи при него през нощта и да си говорят. Каза името „Риц“, втория етаж, един часа и затвори слушалката.\nСтранно бе, че Джанет му каза да не се страхува от Франк, защото ако Харолд се страхуваше от някого, то това бе от самата нея. Плашеше го всяка грубост, на която не можеше да се отвърне по подходящ начин, или да се избегне. Когато за пръв път се срещна със семейство Апълбай, се почуди защо Франк се е оженил за такова ординерно момиче – е, в леглото сигурно е добра, но чак пък да се ожениш за нея? Въпреки че произхождаше от уважавана фамилия (баща ѝ бе собственик на голяма фармацевтична фирма в Бафъло и моминското ѝ име можеше да се види по лавиците на аптеките в цялата страна) Джанет бе една от малкото познати жени на Харолд, която без никаква промяна във външността или поведението можеше да стане келнерка или продавачка (тя наистина бе работила две лета зад щанда, в един магазин за мъжка мода на Флинт & Кент), или пък управителка на танцова зала. Някой ден, и този ден вероятно бе много близко, тя щеше да стане дебела. Отпред на глезените ѝ вече се бе понатрупала мазнина, плътта в горната част на ръцете висеше отпусната, а бедрата бяха започнали да стават на твърди бучки. Не че Харолд не я намираше за привлекателна. Но както я харесваше, така и се страхуваше от нея. Красотата ѝ изглеждаше нещо, с което тя можеше да злоупотреби както момче, намерило пистолет, или да разпилее като глупак, получил богатство. Напомняше му лош играч на борсата, който купува високо и после продава, когато паднат акциите, но в същото време гледа да замъкне със себе си и всички околни. И така той вървеше по местата в Бостън, най-гъсто населени с особняци, нагоре по Милк, след това покрай Тремънт, мина през градския парк и през цялото време усещаше щипещо чувство, което го караше да е нащрек. Асфалтовата алея бе така нагрята от слънцето, че пареше през тънките подметки на черните му италиански обувки, но въпреки това из главата му препускаха парчета чер велур и отблясъци на сатенено бяла нежна кожа и от негова страна изглеждаше дори романтично да не взима такси. От четиримата (Апълбай и Смит) Харолд притежаваше най-богат сексуален опит. Видът му бе на обикновен мъж със самочувствие, но толкова обикновен, че внушаваше доверие на жените, и затова те се чувстваха спокойни да експериментират с него и преди брака той бе преспал с достатъчно от тях, за да загуби точната им бройка. След като се ожени (направи го не много млад: на двадесет и шест) се появиха командировки, момичета на повикване, като по правило отпуснати и намусени, с ръмжащи гласове и дъх на уиски; но въпреки всичко той никога не бе изневерявал на Марша с жена от нейната социална група.\nСлед второто мартини Джанет пристъпи към темата:\n– Харолд, става въпрос за Марша и Франк.\n– Напоследък изглеждат много симпатични.\n– Да се надяваме. Знам, че те се срещат тайно.\n– Знаеш? А имаш ли доказателство? Доказателство?\n– Нямам нужда от доказателство, аз знам. Около тях се носи такава миризма. Той винаги говори за нея, само да му се отдаде повод: „Не ти ли се струва, че Марша беше нещо нервна тая вечер?“, „Какво ще кажеш, скъпа, за роклята на Марша?“ Майната ѝ на роклята на Марша, защо аз да се интересувам от нея?\n– Да, но нямаш никакво доказателство, нали? Да не би Франк да ти е признал? Не е казвал, че те напуска?\n– Че защо да ме напуска? Той си е доволен. Сега суче от две крави.\n– Не говориш много изящно.\n– Изящно ли? Не виждам нищо изящно в цялата тая работа. Ти сигурно ще го намериш. Изглежда си свикнал жена ти да си вдига краката, където свари.\n– Не, не, не така. Искам да кажа, че изобщо не вярвам на това, което говориш. Мисля, че наистина има привличане между Франк и Марша, да. Съвсем естествено е, като си дадем сметка колко често сме заедно. По тая логика би трябвало да кажем, че има привличане между теб и мен.\n– Това пък го чувам за пръв път.\n– Е, хайде и ти. Знаеш се какво представляваш. Знаеш как изглеждаш в очите на мъжете. С най-голямо удоволствие бих си легнал с теб.\n– Ама и самият ти не представяш нещата много изящно.\n– Не, разбира се, че няма да го направим. Ние сме семейни, всеки си е имал своите забежки, своите escapades romantiquess. Има други хора, за които трябва да мислим.\n– Е, точно за тия другите, Марша и Франк, за тях се опитвам да ти говоря. А пък ти ми приказваш как ще си легнем ние двамата. Те вече са го направили и продължават да го правят. Какво ще направиш ти по тоя повод, Харолд?\n– Донеси ми някакво доказателство и аз ще я притисна до стената, но…\n– Какво доказателство очакваш? Мръсни снимки или нотариално заверен употребяван презерватив?\nПръстенчета от вибрации, фини като часовникови пружинки, заиграха по повърхността на коктейла му Гибсън – сухо мартини с лукче, докато той се смееше; имаше някаква неочаквана поезия в тази жена, която го изненада, седнали лице с лице един срещу друг на маса за двама, плътната покривка, нейната мекота, объркана и изтикана от искреното ѝ безпокойство. През прозорците се виждаха дърветата в градския парк – ярки водопади, големият меден бук – блеснало изригване на лава.\n– Добре – продължи Джанет. – Как ти се струва Марша в леглото напоследък? Повече или по-малко?\nГосподи, колко банално наистина беше това; намирисваше на съпруга, заседнала в средната възраст, на магьосничество, на женски церове и баене, на откраднати фиби и дамски превръзки. Келнерът, сив мъж, излъскан и вкостенен в типичната стойка от многогодишна употреба като лъжица, дойде и Харолд поръча, без дори да пита Джанет potage a la reine, quiche Lorraine, салата и леко сухо Шабле.\n– Слагаш ме на диета ли? – обърна се тя към него.\n– Да, в отговор на твоя въпрос. Мисля, че повече.\n– Наистина? Тя е възбудена. Само това е в главата ѝ! Ебане! – подскочи Джанет.\nТой се разсмя; чашата му от Гибсъна бе вече празна и никакви часовникови пружинки не се материализираха отгоре.\n– Престани вече, Джанет. Очакваше да кажа по-малко, нали?\n– По-малко ли е наистина?\n– Не, не съм те излъгал. Дори е много нежна в последно време. Твоята теза е, че жените са полигамни, колкото повече имат, толкова повече искат, така ли?\n– Ох, не знам, Харолд. Никога не съм изневерявала на Франк, не е ли глупаво? Но аз си мисля като жена…\nКато жена: тази закръглена и мека фраза, търкулнала се от устата ѝ, му даде наслада, каквато бе почувствал веднъж след парти, когато полупияни бяха взели душ с Марша, да я чуе как изигра удивление, че той е сложил сутиена ѝ на собствените си мокри и мършави гърди.\n– …че тя се чувства виновна пред теб и иска да докаже за самата себе си, че това не я откъсва от брака ѝ, че има достатъчно и за двамата; и че по-нататък ще поиска да ти го съобщи, това чудо, което се е случило с нея, тая прекрасна работа. Това, което аз знам, е, че Франк ей така, изведнъж започна да прави неща, които аз никога не съм му показвала.\nТънкият клин на главоболието се промъкна през лявото слепоочие на Харолд. Той инстинктивно се пресегна към празната си чаша, неуверен дали Марша се е променила, или винаги си е била такава, защото от тези разговори за изпаднали в екстаз тела има много малко отчетливи неща, които могат да се запомнят, единствено може би общото бавно въздигане към лунно-сребристото плато, там където се разиграват пантомимите на ядене и убиване, и умиране, а двете страни изпълняват всички роли. В началото той смяташе, че Марша прилича на котенце, после на тигрица, след това бе любопитно абстрактна и хладна и механична и най-накрая, след всичко, много благодарна и нежна и разговорлива и мъркаща и гушеща се.\nДжанет се усмихна и отсипа малко от чашата си в неговата.\n– Бедният Харолд – поклати тя глава. – Той мрази нетактичните разговори. Твърде женски са и го плашат. Обаче знаеш ли – продължи, усетила, че той ще бъде благодатен за експерименти, – когато говоря с други жени не се чувствам комфортно. Тия неща мога да ги споделя само с мъж. – Тя изрече последното с вид на жена, направила трогателна изповед пред него, но той го намери за самонадеяно и дори обидно. Смяташе, че жените трябва да говорят по такъв начин с жени, а мъжете с мъже и отношенията между половете са изтънчена и опасна игра, с ясно постулирани и съзнателно приети правила, най-вече финансово, и с точно определени времеви граници. Деветдесет минути обикновено бяха твърде много, а този обед продължаваше доста повече.\nРазбраха се да обядват пак заедно следващата седмица, за да обменят новите си впечатления.\nПревод от английски: Николай Акимов


Въведение в контролите - InfoPath\nВсички формуляри на Microsoft Office InfoPath, които потребителите попълват, са базирани на базисен шаблон за формуляр. Шаблонът за формуляр определя как изглежда и се държи резултатът от формуляра.\nПри попълване на формуляри потребителите въвеждат информация чрез въвеждане в текстови полета, щракване върху елементи в списък, избиране на квадратчета за отметка и извършване на други действия. Обектите на графичния потребителски интерфейс, с които потребителите взаимодействат, се наричат контроли. Можете да използвате контроли, за да показвате данните или възможностите за избор, да извършите действие или да направите потребителския интерфейс на формуляра по-лесен за четене.\nОсвен стандартните контроли, като например текстови полета и списъчни полета, InfoPath включва редица нови контроли, като например повтарящи се таблици, групи за избор и секции по избор. Тези типове контроли ви позволяват да проектирате гъвкав шаблон за формуляр, който посреща вашите потребители. Например в шаблон на формуляр за отчет на разходите можете да използвате повтаряща се таблица, за да позволявате на потребителите да въвеждат само толкова разходи, колкото са необходими.\nИнформацията, която потребителите въвеждат в контрола, се съхранява във източник на данни на формуляра. Когато проектирате шаблон на формуляр, обикновено използвате прозореца на задачите контроли , за да вмъквате контроли, въпреки че можете също да вмъквате контроли, като плъзгате полета и групи от прозореца на задачите източник на данни в шаблона на формуляр.\nМожете да персонализирате облика на контролата, включително шрифта, цвета и подравняването на текста в контролата, стойността по подразбиране за контролата и тип данни и други свойства, като например екранно пояснение, който се появява, когато потребителят задържи показалеца на мишката върху контрол. Можете също да персонализирате поведението на контролата, като например нейната способност да филтрирате информация или да отговаряте на правилата.\nСъвет: За да прегледате свойствата за контрола, щракнете двукратно върху контролата в шаблона за формуляр.\nКонтроли и източник на данни\nНачини за вмъкване на контроли в шаблон на формуляр\nПремахване на контрола от шаблон на формуляр\nПочти всички контроли във формуляр на InfoPath са асоциирани със или обвързани с източника на данни в шаблона за формуляр. Повечето контроли, включително текстови полета, квадратчета за отметка и списъчни полета, са обвързани с полета в източника на данни. Ако дадена контрола не е обвързана с източника на данни или ако е обвързана неправилно, информацията, въведена в тази контрола, не може да бъде записана правилно във файла за основния формуляр (. XML).\nКогато проектирате шаблон на формуляр на InfoPath, можете да изберете полетата в източника на данни да се създават автоматично при всяко Вмъкване на контрола, а можете и ръчно да обвързвате всяка контрола със съществуващо поле.\nВ следващия пример проектантът на формуляра е вмъкнал текстово поле за фамилНото име в шаблона за формуляр. Текстовото поле е обвързано с полето Фамилия във вашия източник на данни на шаблона на формуляр.\nПри попълване на формуляр, базиран на този шаблон на формуляр, потребителят въвежда неговото име в текстовото поле фамилНото име . InfoPath записва тези данни като език за XML, както е показано на изображението по-долу.\nЗаедно типът контрола и свързаните с него полета определят типа на информацията, която потребителите могат да въвеждат в контролата, както и това как потребителите могат да въвеждат тази информация. Например ако имате контрола за избор на дата във вашия шаблон на формуляр, която е обвързана с поле с дата на тип данни, потребителите могат да въвеждат само дати в тази контрола. Ако се опитат да въведат други данни, като например своето име или адрес, в тази контрола InfoPath ще показва грешка при проверка на данни.\nЗабележка: Освен основния източник на данни за вашия шаблон на формуляр, можете да създавате връзки с данни към XML документи, бази данни, уеб услуги и библиотеки и списъци на Microsoft Windows SharePoint Services. Тези връзки с данни водят до вторични източници на данни, които могат да бъдат използвани за попълване на списъчни полета и предоставяне на стойности за текстови полета и други контроли.\nКогато проектирате шаблон на формуляр, можете да използвате прозореца на задачите контроли , за да вмъкнете контроли. Можете да изберете дали източникът на данни за шаблона за формуляр да се създава автоматично, когато вмъквате контрола, като в този случай автоматично ще се създаде поле или група в източника на данни за всяка контрола, която добавяте. Друга възможност е да изберете да обвържете всяка контрола със съществуващо поле или група в източника на данни на шаблона на формуляр. Ако изберете тази опция, ще бъдете подканени да изберете поле или група от източника на данни, когато вмъквате контрола.\nСъвет: За да превключвате между автоматично създаването на източника на данни и обвързването на контролите към съществуващо поле или група, използвайте квадратчето за отметка Създай автоматично източник на данни в прозореца на задачите контроли .\nМожете също да вмъквате контроли, като плъзгате полета и групи от прозореца на задачите източник на данни във вашия шаблон на формуляр. Всеки път, когато плъзнете поле или група във вашия шаблон на формуляр, InfoPath предлага контролата, която най-добре отговаря на полето или групата. Например ако полето има тип данни за дата, InfoPath предлага контрола за избор на дата.\nПрозорецът на задачите контроли включва повече от 30 различни контроли, които можете да добавите към вашия шаблон на формуляр. Тези контроли могат да бъдат групирани в следните категории:\nПовтарящи се и незадължителни контроли\nКонтроли за файлове и картини\nТаблиците по-долу описват предназначението на всяка контрола.\nСтандартните контроли включват контролите, които обикновено асоциирате със събирането и показването на информация. Тези контроли включват текстови полета, списъчни полета, квадратчета за отметка и бутони.\nНай-често използваната контрола във формуляр. Потребителите могат да въвеждат всякакъв тип неформатиран текст в текстово поле, като например изречения, имена, числа, дати и часове. Текстовите полета не могат да съдържат форматиран текст.\nКонтрола, която може да съдържа форматиран текст, включително получер шрифт и текст в курсив, както и разнообразни шрифтове, размери на шрифта и цветове на шрифта. Освен това потребителите могат да вмъкват изображения, списъци и таблици в RTF текстово поле.\nКонтрола, която представя на потребителите списък на възможностите за избор в поле. За да изберете елемент от списъка, потребителите щракват върху стрелката, за да отворите списъка с възможности за избор. Възможностите за избор могат да идват от списък, който сте създали ръчно, от стойности в източника на данни на формуляра или от стойности, които идват от връзка към данни към XML документ, база данни, уеб услуга или библиотека или списък на SharePoint.\nКонтрола, която представя на потребителите списък с възможности за избор в поле, от което потребителите избират подходящия елемент или въвеждат свой собствен. Възможностите за избор могат да идват от списък, който сте създали ръчно, от стойности в източника на данни на формуляра или от стойности, които идват от връзка към данни към XML документ, база данни, уеб услуга или библиотека или списък на SharePoint.\nКонтрола, която представя на потребителите списък на възможностите за избор в поле, от което потребителите избират подходящия елемент. Възможностите за избор могат да идват от списък, който сте създали ръчно, от стойности в източника на данни на формуляра или от стойности, които идват от връзка към данни към XML документ, база данни, уеб услуга или библиотека или списък на SharePoint.\nКонтрола, която съдържа поле, където потребителите могат да въвеждат дати и бутон на календар, който позволява на потребителите да избират дата.\nКонтрола, която позволява на потребителите да задават стойности "да/не" или "истина/неистина", като добавят или премахват отметка от малък квадратен правоъгълник.\nКонтрола, която позволява на потребителите да избират от набор от взаимно изключващи се избори. Когато е избрано един бутон за избор в група, другите бутони за избор са изчистени. Група от бутони за избор е обвързана с едно поле в източника на данни и всеки бутон за избор записва различна стойност в това поле.\nКонтрола, която може да се използва за подаване на формуляр или заявка към база данни, между други неща. Можете също да асоциирате бутон с правила или потребителски код, който се изпълнява, когато потребителите щракнат върху бутона.\nКонтрола, която е контейнер за други контроли. Секциите могат да включват всички контроли, които са посочени в прозореца на задачите контроли , включително други секции.\nПовтарящи се и незадължителни контроли включват списъчни контроли, повтарящи се таблици, повтарящи се секции и секции по избор. Тези контроли позволяват на потребителите да вмъкват елементи от списък, редове, набори от записи и незадължителна информация при попълване на формуляр.\nКонтрола, която е контейнер за други контроли и е полезна за включване на допълнителна информация, която не е необходима за попълване на всички потребители. Когато попълвате формуляр, който включва незадължителна секция, потребителите могат да изберат дали да включат незадължителната секция във формуляра.\nКонтрола, която е контейнер за други контроли и е полезна за представяне на данни, базирани на запис, като например записи на база данни на служители. Когато попълвате формуляра, който включва повтаряща се секция, потребителите могат да добавят допълнителни копия на повтарящата се секция.\nКонтрола, която показва повтаряща се информация в таблична структура. Всеки елемент се показва на нов ред в повтаряща се таблица. Когато попълвате формуляр, потребителите могат да добавят или изтриват редове в повтаряща се таблица, ако е необходимо. Повтарящите се таблици могат да съдържат други контроли.\nКонтрола, която показва повтаряща се информация в таблична структура. Всеки елемент се показва в нова колона в повтаряща се таблица. При попълване на формуляр потребителите могат да добавят или изтриват колони в повтаряща се таблица, ако е необходимо. Хоризонталните повтарящи се таблици могат да съдържат други контроли.\nКонтрола, която всъщност е набор от повтарящи се контроли, които са директно свързани една с друга. Контролата образец винаги е повтаряща се таблица, а контролата подробна може да бъде повтаряща се таблица или повтаряща се секция. Контрола образец/детайл помага на потребителите да работят по-ефективно с големи обеми от данни. Например ако вашият шаблон на формуляр показва записи на служители на база данни, можете да укажете, че в контролата образец трябва да се показва само подмножество на информацията за всеки служител. След това, когато потребителят избере запис (ред) в контролата образец, контролата подробно може да покаже по-подробна информация за служителя.\nКонтрола, която позволява на потребителите да добавят или изтриват елементи от списък с водещи символи във формуляра, ако е необходимо. Контролите за списък с водещи символи са добър начин да включвате прост текст, който се повтаря, като например списък с елементи за действие в шаблон за формуляр за дневен ред на събранието.\nКонтрола, която позволява на потребителите да добавят или изтриват елементи от номериран списък във формуляр, ако е необходимо. Контролите на номерирани списъци са добър начин да включвате прост текст, който се повтаря и показва някакъв вид ред, като например списък с точки от дневния ред в шаблон за формуляр за дневен ред на събранието.\nКонтрола, която позволява на потребителите да добавят или изтриват елементи от списъци във формуляр, ако е необходимо. Контролите на обикновен списък са добър начин да включвате прост текст, който се повтаря, като например списък с имена на участници в шаблон за формуляр за искане за събрание.\nКонтрола, която представя потребителя със списък с опции, които се появяват като списък за превъртане на квадратчетата за отметка. Потребителите могат да изберат толкова квадратчета за отметка, колкото е необходимо, и дори може да могат да добавят записи по избор в зависимост от това как е проектиран шаблонът за формуляр.\nМожете да проектирате вашия шаблон на формуляр, така че потребителите да могат да вмъкват прикачени файлове или картини, когато попълват формуляри, базирани на вашия шаблон на формуляр. Освен това, потребителите, които попълват формуляри на InfoPath на таблет PC, се възползват от специална контрола за ръкописна картина, която им позволява да създават и записват ръкописни рисунки.\nКонтрола, която позволява на потребителите да прикачени файлове към своите формуляри. Всяка контрола за прикачен файл позволява да бъде прикачен един файл и можете да ограничите типа на файла, ако е необходимо. Ако вашите потребители искат да прикачите няколко файла, можете да вмъкнете контролата за прикачен файл в повтаряща се контрола.\nКонтрола, която може да бъде включена в шаблон на формуляр като статичен елемент, като например заглавие или фон, или може да позволява на потребителите да вмъкват картина като част от формуляра. Контролите за картини могат да съхранят изображението в самия формуляр или да съхранят адрес (URL адрес), който сочи към записаното местоположение на картината.\nКонтрола, която позволява на потребителите с Tablet PC да добавят ръкописни рисунки към своите формуляри в самата контрола или в горния край на фонова картина.\nРазширените контроли са контроли, които може да се използват по-рядко от стандартните контроли или само при определени обстоятелства.\nКонтрола, която може да се използва за свързване към URL адрес. Например шаблон на формуляр, който показва информация за списък с продукти, може да включва хипервръзки към уеб страници с информация за продукти. Контролите за хипервръзки могат да сочат към всеки уеб сървър в интранет или интернет.\nКонтрола за текст само за четене. Можете да използвате полета за изрази, за да покажете текст само за четене, да показвате стойността на друга контрола във формуляра или да създавате формули на базата на изрази на XPath.\nТекстов етикет "само за четене", който се появява при ъгъл на 90 във вашия шаблон за формуляр. Вертикалните етикети често се използват като заглавия на колони в повтарящи се таблици.\nОбласт за превъртане\nКонтрола, която съдържа други контроли, запазва определен размер и включва ленти за превъртане, така че потребителите да могат да превъртат, за да виждат информацията, която е извън изгледа. Областите за превъртане са особено полезни, когато част от формуляр съдържа много данни, а потребителите не трябва да я виждат наведнъж.\nКонтрола, която съдържа други контроли и която може да се използва за поставяне на други контроли една до друга в шаблон на формуляр.\nКонтрола, която съдържа два или повече секции за избор, които последователно съдържат други контроли. Всяка секция за избор в група за избор служи като единична опция в набор от взаимно изключващи се избори. При попълване на формуляр потребителите могат да заместят секцията за избор по подразбиране с друга секция за избор. Например в шаблон на формуляр за кандидатстване за работа можете да използвате група за избор, за да позволявате на потребителите да въвеждат или домашен телефонен номер, или служебен телефонен номер за своите референции.\nКонтрола, която показва два или повече секции за избор в повтаряща се структура. При попълване на формуляр потребителите могат да добавят, изтриват или заменят допълнителни повтарящи се групи за избор, ако е необходимо. Например в шаблон за формуляр за информация за служител можете да използвате повтаряща се група за избор, за да позволите на потребителите да въвеждат няколко спешни контакта. За всеки контакт потребителят може да замести информацията за домашен адрес с информация за служебния адрес.\nКонтрола, която съдържа други контроли и винаги трябва да се показва в групи за избор или повтарящи се групи за избор. Секциите за избор са полезни, когато трябва да добавите още възможности за избор към съществуваща група за избор. Ако вмъкнете секция за избор навсякъде, различна от група за избор, InfoPath автоматично вмъква секцията за избор в нова група за избор.\nКонтрола, която съдържа други контроли, и може да бъде вмъкната в себе си. Можете да използвате повтарящи се рекурсивни секции, за да създадете йерархично съдържание, като например структура.\nМожете да използвате съветника за добавяне на контроли по избор, за да извършвате персонализирани проверки, включително Microsoft ActiveX контроли и части за шаблон, налични в InfoPath. Контрола по избор е тази, която не е включена в InfoPath по подразбиране.\nЧаст на шаблон\nПерсонализиран набор от контроли, включващ оформление, настройки на свойства и някои аспекти на поведението на контролата, които могат да се запишат за повторна употреба в няколко шаблона за формуляри. След като създадете част за шаблон, можете да използвате съветника за добавяне на потребителска контрола, за да импортирате частта за шаблон в режим на проектиране, така че да можете да я използвате във вашия шаблон на формуляр.\nКонтрола, която не е включена в InfoPath, но може да се добави към прозореца на задачите контроли . Можете да избирате от съществуващи ActiveX контроли, които са регистрирани на вашия компютър, или можете да използвате потребителски контроли, които сте развили, за да отговарят на вашите конкретни бизнес нужди. Например ако разработвате шаблони за формуляри за използване във финансова настройка, можете да развиете ActiveX контрола, която позволява да се покаже информацията за борсовата информация в шаблон за формуляр. След като създадете или намерите ActiveX контрола, използвайте съветника за добавяне на потребителска контрола, за да импортирате контролата в режим на проектиране, така че да можете да я използвате във вашия шаблон на формуляр.\nКогато проектирате шаблон на формуляр в InfoPath, можете да изберете определен режим на съвместимост, за да проектирате шаблон на формуляр, съвместим с браузър. Когато шаблон за формуляр, съвместим с браузър, е публикуван на сървър, на който се изпълнява InfoPath Forms Services, а след това се разрешава браузър, формулярите, базирани на шаблона за формуляр, могат да бъдат преглеждани в уеб браузър. Когато проектирате шаблон на формуляр, съвместим с браузър, някои контроли не са налични в прозореца на задачите контроли , защото не могат да се показват в уеб браузър. Следните контроли не се поддържат в шаблони на формуляри, съвместими с браузър:\nСписъчни полета с повече от един избор\nКонтролите за списък с водещи символи, номерирани списъци и обикновени контроли\nКонтроли за картина и ръкопис\nКонтроли за ръкописна картина\nОбластите за превъртане\nХоризонтално измежду регионите\nХоризонтални повтарящи се таблици\nГрупа за избор, повтаряща се група за избор и контроли за секция за избор\nПовтарящи се рекурсивни секции\nМожете също да изберете да проектирате Microsoft Office InfoPath 2007 шаблони за формуляри, съвместими с Microsoft Office InfoPath 2003. В обратно съвместими шаблони за формуляри не се поддържат разгъващи се списъци и списъчни полета с повече от един избор. Когато потребителите отворят шаблона за формуляр в InfoPath 2003, Разгъващите се полета се показват като падащи списъчни полета, а списъчните полета с няколко селекцията се показват като списъци с водещи символи.\nАко имате конкретна част от шаблон на формуляр, която искате да използвате повторно в други шаблони на формуляри, можете да проектирате част за шаблон. Типичната част на шаблон се състои от контроли и източник на данни и може да включва и функции, като например връзки с данни, проверка на данни и правила. В части за шаблон ActiveX контролите не се поддържат и следователно са скрити в прозореца на задачите контроли . Освен това, ако проектирате част, съвместима с браузър, имате достъп до по-малко контроли и функции, отколкото ако проектирате частта за шаблон само за използване в InfoPath.\nЗа да премахнете контрола от шаблон на формуляр, изберете контролата и след това натиснете клавиша DELETE. Когато премахнете контрола, полето, което е обвързано с тази контрола, остава в източника на данни. Обаче формуляр, базиран на този шаблон на формуляр, няма да показва данните, съхранени в това поле. За да покажете данните, можете да обвържете контрола с полето.\nАко искате да обвържете различна контрола към полето, вместо да изтривате контролата, можете да промените контролата на друг тип. Можете да направите това, като щракнете с десния бутон върху контролата, щракнете върху Промяна наи след това щракнете върху една от опциите в менюто. Менюто показва само типовете контроли, които могат да бъдат обвързани с този тип поле.