Rinnavähi elulemus 2. staadium - Sarkoom January\nIga naine peaks igal aastal läbi vaatama mammoloog, et vältida onkoloogia arengut rinnanäärmetes. Tõepoolest, ainult vähi algusjärgus saab edukalt ravida. Täna ei ole saladus, et varem on naisel kasvaja, seda suurem on pika eluea pikenemise võimalused. Varajane avastamine suurendab rinnavähi elulemust kuni 90%.\nStatistika on selline, et vanus muutub kriitiliseks juba pärast 35 aastat, mil röntgeniprotseduur peaks olema kohustuslik ja püsiv vähemalt kord aastas. Tõepoolest, ainult sellistes tingimustes on võimalik vältida vähktõve arengut, võtta radikaalseid meetmeid kasvaja täielikult kaotamiseks.\nMitte ainult naistel, vaid ka meestel on rinnanokoloogia ebatüüpiline mitmete negatiivsete tegurite tõttu: kehv ökoloogia, halva harjumuse olemasolu, ohtliku keemilise tootmise tööhõive.\nLoomulikult on kõige suurem risk, et saada rasestumisvõimelise naise kasvaja, raseduse ajal rinnaga toitmise ajal ja ka hormoonide tasakaaluhäired menopausijärgsel ajal. Kuid 10-aastase ellujäämise võimalused on suured, kui kasvaja on liikumatu ja ei ole veel kasvanud ja ei metastaaks. Väike tähtsus on selle lokaliseerimise, kuju, suuruse, aja efektiivsuse määramine.\nKõige tõrjumatuks raviks ilma korduseta on kasvaja 1-2 arengujärgus. Kuid kolmandas etapis rinnavähi raviks on juba problemaatiline. Kui 0-1 etapil annavad arsti hinnangul ellujäämise peaaegu 90% juhtudest, siis juba 3-4 etapil - mitte rohkem kui 10%, on vähktõve suremus 2 aastat kõrge.\nKõik sõltub kasvaja suurusest ja idanemisasteast lähedalasuvates elundites ja kudedes. Oncoprocess - 4 etappi ja iga etapi prognoos on erinev:\n1. staadiumis, kui on saavutatud kasvaja, suurus ei ole suurem kui 2 cm ja levimine ei ole, elulemus on peaaegu 100%.\n2. etapis, kus tuumori suurus on 4-5 cm, kuid ilma lümfisõlmede levimiseta või rakkude vähese läbitungimise sügavustesse, on 80% juhtudest võimalik tugineda soodsale ravile ja ellujäämisele 5 aasta jooksul.\nKolmandas staadiumis, kui pahaloomuline kasvaja ulatub üle 5 cm suuruse ja lümfisõlmed kahjustavad pahaloomulisi rakke, ei lange nende idanevus piimanäärmete sees üle 40% 5 aasta jooksul\nNeljandal etapil, kui neoplasm on juba üsna muljetavaldav ja annab nahale mitmesuguste organite ja kudede metastaase kopsudesse, ei ületa maks 5 aasta elulemus 10%.\nKui me räägime 10-aastasest ellujäämise käigust, siis:\nesimeses etapis on 60%;\n2. etapis - 40-60%;\n3. etapil -30%;\nneljandas etapis - mitte rohkem kui 5%.\nKui annate rinnavähi prognoosi, peaksite arvestama metastaaside arvu lümfisõlmedes või nende puudumist (kohalolekut) piirkondlikes sõlmedes. 5 aasta jooksul püsib elulemus, kui metastaasid puuduvad, 70%, ja mitte rohkem kui 30% lümfisõlmede kahjustusega 10 aasta jooksul.\nSeega on esimese etapi 10-aastane ellujäämisjoon 60%, 2. etapis - 40%, 3. etapis - 30%, 4. staadiumis - 5%.\nKui diagnoos on kindlaks tehtud\nLoomulikult on prognoos positiivne, kui patsiendi esmane vähk 0-1-st vanuses, kui kasvaja on veel paigas, ei kasvata ja ei kasva mõnda aega ja püsib patsiendi diagnoosimisel reaalses seisundis. Praegu ei ole peaaegu mingit ohtu lähedalasuvatele organitele ja operatsioon hävitab selle kiiresti.\nKuid see on haruldane haigusjuht, kuna naistel esinevad sümptomid esmastel etappidel. Nad hakkavad arstidele minema, kui kõik märgid on olemas ja kasvaja kasv põhjustab tõsiseid füüsilisi ja psühholoogilisi kannatusi. Kuid kahjuks pole täielik ravi enam võimalik.\nJa kui naised keelduvad operatsioonist, kemoteraapiast ja kiiritusravi kursustest, siis püsib 5-aastane elulemus 35%, ehkki kroonilise remissiooni saavutamise juhtumid on endiselt fikseeritud.\nSuur mõju elulemuse protsendile on õigeaegselt arstide poolt õigeid meditsiinilisi meetmeid võtnud. On oluline, et naised jälgiksid rangelt onkoloogi kõiki ettekirjutusi ja ettekirjutusi. Dieedi kohandamine igapäevase režiimiga ja mingil juhul ei keelduta radioteraapia ja keemiaravi arstide ettepanekutest.\nAinult hea elukvaliteet ja efektiivne ravi võib ennetada suremust ja luua soodsaid tingimusi pikaajaliseks ellujäämiseks. Kuid mitte mingil juhul ei saa ennast ravida ja alternatiivmeditsiinis kasutada. Ebaõnnestunud katsed võivad olla kulukad ja aeg pöördumatult kaotatakse.\nAinult kvalifitseeritud onkoloogid saavad valida tõhusad rinnavähi ravimeetodid, võttes arvesse saadud analüüsi, naiste vanust ja üldist heaolu, kasvaja leviku ulatust ja metastaase. Prognoos mõjutab otseselt:\nkasvaja asukoht piimanäärmetes;\npiirkondlike sõlmede kasvutempo;\nKui me räägime ellujäämisest, siis on oluline, millises rinnanäärme kvadrandis kasvaja asub, kuna voolukiirus ja suund, milles metastaas hakkab idanema, sõltub sellest tegurist. Soodne tulemus on juhul, kui kasvaja paikneb rinna välimisel kvadrandil ja võite täielikuks raviks täielikult tugineda.\nKui varajases staadiumis tuvastatakse kasvaja ja see paikneb rinda välimisel kvadrantil, isegi esialgses etapis piirkondliku metastaaside puhul, on üsna tõhus kirurgiline operatsioon või ravi radikaalsete meetoditega. Sellisel juhul on rinnavähi elulemus vähemalt 95% ja ravi võib pikendada patsiendi elu vähemalt 10-15 aasta jooksul.\nRinnavähi mõiste hõlmab mitmeid erinevaid pahaloomulisi kasvajaid. Vähi tüüp sõltub primaarse kahjustuse suurusest, selle asukohast, kasvaja kasvu progresseerumisest ja metastaaside olemasolust. Sõltuvalt kõigist neist teguritest on määratud ravimeetodid ja ka patsiendi ellujäämismäär on ennustatud.\nElulemus sõltuvalt kartsinoomi arenguastmest\nRinnavähi efektiivseks raviks võrdub eeldatav eluiga 5 aastat. Selliste diagnooside 5 aasta jooksul järele jäänud ellujäänud inimeste koguarv on ligikaudu pooled patsiendist, tingimusel et ravimeetodid rakenduvad. Nõuetekohase ravi puudumisel pole suhe suurem kui 15%.\nSamuti mõjutab see märkimisväärselt 20-30% -l patsientidest avastatud marker Her2neu poolt kindlaks määratud agressiivse onkoloogilise moodustumise olemasolu, mis oluliselt vähendab selle elulemust.\nPrognoos 5 aastat\nPatsientide rinnavähi ellujäämise määr sõltub ka kasvaja arengust, mis eristab 4:\nEsimene on tingitud kasvajate esinemisest läbimõõduga kuni 2 cm. Lümfisõlmede põletikulised protsessid on täiesti puudulikud. Prognooside kohaselt on elulemus 70-95%.\nTeine on tavaliselt jagatud 2a ja 2b-ks. Selle haiguse progresseerumise 2a astmega on alla 5 lümfisõlme põletik, samas kui kasvaja enda suurus on kuni 2 cm läbimõõduga. 2.b klassi iseloomustab onkoloogilise kujunemise märkimisväärne suurenemine kuni 5 cm, ilma südame-veresoonkonna süsteemi sõlmede kahjustuseta. Prognoos 5 aastaks on 50-80%.\nKolmas on väljendunud tuumori moodustumise kasvuga üle 5 cm, koos lümfisõlmede kaasnevate kahjustustega ja võimalike metastaasidega rindkere ja luu suhtes. Sellise haiguse raskusastme ellujäämise määr on 10-50%.\nNeljandale kaasneb kasvaja märkimisväärne kasvu suvaline suurus. Metastaasid tungivad suures koguses organismis ja organismis, näiteks: luud, kõhu, maks, nahk, kopsud. Selle väljakujunenud staadiumi elulemus ei ületa 10%.\nPrognoos 10 aastat\nKui arvestame elulemuse protsendimäära 10 aasta jooksul pärast pahaloomulise koostise avastamist, siis olenevalt haiguse tõsidusastmest on see:\nTeine on 40-60%;\nPrognoosi määramisel on suur tähtsus koos raskusastmega metastaaside esinemise ja arvu lümfisõlmedes ja luudes. Seega, kui puuduvad tungivad kehasse tervena, on prognoos 10 aastat 75%. Metastaaside olemasolul on elulemus 25%.\nUmbes 4 lümfisõlmede läbimõõduga on prognoos 35%. Kuid nelja või enama veresoonte või luude vähktõve edasijõudmise korral ei ületa elulemus enam kui 15% kõigist juhtudest.\nKasvaja, rinnapiima osa või rinnanäärmete täielik eemaldamine toimib ainult kuni 4. staadiumini ja madalate metastaasidega, mis ei mõjuta luud ja elutähtsaid elundeid. Protsessid metastaaside puudumisel pärast operatsiooni, kuni 96%. Juhul, kui suur osa vähist väljapoole rinnavähi levikut luude ja muude elutähtsate süsteemide piirkonda on, kui palju protsenti on elu prognoos, siis saab alles pärast põhjalikku patsiendi üldist seisundi analüüsi määrata arst.\nPärast mõnest kuust kuni mitme aasta möödumist võivad vähi sümptomid taas ilmneda. Kõige sagedamini esinevad ärritused pärast varasemat, halvasti diferentseeruvat vähivormi. Pärast invasiivset duktaalset kartsinoomi on sageli korduvad retsidiivid, kuna seda iseloomustavad märkimisväärsed metastaaside esinemised kaenlaalul. Ka suurte kasvajate eemaldamise tagajärjeks on sageli retsidiivide ilmnemine.\nSelliste olukordade ellujäämine sõltub otseselt ravimeetoditest ja on 1-2 aastat kestnud.\nPatoloogia väljanägemise koht\nPahaloomuliste kasvajate lokaliseerimine mõjutab märkimisväärselt haiguse tulemusi, sest metastaseerumise intensiivsus ja nende sisseviimise suund terveidesse rakkudesse ja luudesse sõltuvad otseselt sellest tegurist.\nSuurim ellujäämise protsent sisaldub kasvajate välimuses väljaspool rinda, kuna nende esinemist on lihtsam näha algusest peale. Lisaks võimaldab see asukoht teil teha toiminguid, et eemaldada anomaalium suurema täpsuse ja efektiivsusega.\nRindade teiste osade patoloogiate korral on metastaaside tõenäosus suur. Kuna ellujäämisprotsent selles olukorras, isegi väga eduka operatsiooni tulemusena, langeb oluliselt.\nOn olemas patsientide kategooria, kes ei aktsepteeri traditsioonilisi ravimeetodeid ja kes otsivad narkootikume traditsioonilisel viisil. Sellistes olukordades, ilma nõuetekohase ravi, 5 aasta positiivne prognoos ei ületa 15%.\nÜks peamistest haigusseisundit iseloomustavatest haigusseisunditest on kasvaja võime kasvada ja tungida teistesse kudedesse ja organitesse. Selle põhjal eristavad arstid mitut tüüpi rinnanokoloogiaid:\ninfiltreeritav duktaalne kartsinoom,\npõletikuline tüüp, mida nimetatakse halvasti diferentseeritavaks\nkolm korda negatiivne\nRinnavähi tüübi kindlaksmääramine on väga tähtis, sest kõige tõhusamate terapeutiliste meetmete valik sõltub täpsest diagnoosist.\nInfiltratsiooniline duktaalne kartsinoom on kõige sagedasem pahaloomuline kasvaja rinnal, mis esineb 78% -l haigustest. Mammograafiliste piltide korral on infiltreeriv düstarakuline kartsinoom tähistatud tähe või teravate piirjoontega ümmarguse kohaga. Kui ilmneb tähtkujuline kasvaja, iseloomustab seda haigust märkimisväärne raskusaste. Elulemuse prognoos sõltub haiguse tõsidusest, mis suutis diagnoosi kindlaks teha. Seega on 1. etapis 91,8%, 2 - 64,5%, 3. etapis - 42%. Äärese hooletussejätmise korral saate ainult püsiva ravi abil 28% tulemuse.\nInvasivne lobular vähk esineb väikese paksuse paksenemisega rinna sisemise osa ülemises tsoonis. Formuleeringud on tihti naissoost hormoonide suhtes tundlikud, sest hormoonravi enamikul juhtudel on lobulaarne vähk, kui seda ei levita, on haiguse vorm väga tõhus. Arvestades asjaolu, et raskust on diagnoosida haigus varases vormis, ei anta sageli hea prognoosi. Lobulaarse vähi varajase diagnoosimise peamised probleemid hõlmavad kasvaja lokaliseerimise kättesaamatu koha, samuti väga ebaregulaarseid ennetavaid meetmeid. Invaksiaalse lobulaarse vähi esialgsetes staadiumides on see 54%. Lobulaarse kartsinoomi onkoloogia hilisemad etapid koos sügavate metastaasidega luudes, nahas, kopsudes ja maksas võimaldavad prognoosida kuni 3 aastat eeldatavat eluiga pärast haiguse avastamist 2-12% juhtudest.\nPaljude tegurite puhul on halvasti diferentseerunud vähk mastiidiga identne. Siiski on see üsna agressiivne kartsinoom. Haigus algse hariduse staadiumis pärast kirurgilist ravi annab positiivse prognoosi 45% -l halvasti diferentseeritud rinnanäärmevähi juhtudest.\nKuna seda tüüpi onkoloogilist haigust seostatakse moodustumise alguses suhteliselt ebamäärase sümptomatoloogiaga, on see kõige sagedamini 2-3. Prognoos hormoonravi pikkuseks on 27%. Relapseerumise korral ei ole elulemuse prognoosimine võimalik.\nKolmekordne negatiivne rinnanäärmevähk, kus algse seisundi korral on õige ravi, prognoosib 77% -list ellujäämist. Kahe haiguse raskusastmega on võimalik saavutada 42%. Kolmekordse negatiivse vähi tähelepanuta jäetud vormide puhul ulatub maksimaalne prognoos 9% -ni. Siiski on kolmekordne negatiivne rinnavähk väga agressiivne. Kolmekordselt negatiivse kartsenoomi kõrge arengu tõttu on seda enamikul juhtudel võimalik leida ainult hilisematel etappidel.\nSiiski on hetkel teada kolmekordse negatiivse kartsenomea alamtüübid. Arstid ei ole veel suutnud koguda piisavalt teadusuuringuid, et neid tüüpi kolmekordselt negatiivse vähi isoleerida eraldi rühmadesse. Kuid juba on teada, et märkimisväärsel osal uuritud, kolm korda negatiivsest vähist on mitteagressiivne vorm. See asjaolu võib suurendada elulemust kolme negatiivse koosseisu juuresolekul.\nLuminaalne rinnavähi tüüp jaguneb tinglikult kaheks alamliigiks: A ja B. A-tüüpi tüüpiline elulemus on tingitud tundlikkusest hormoonravi suhtes. Algul on luminaalse vähi prognoos 94%. Tüüp B, mis on haiguse väga agressiivne vorm, on väga keeruline ravida ja enamikul juhtudel on see tõenäosus retsidiivis. Sellise luminaalse vähi prognoos ei ole suurem kui 46%.\nPiimarasva mõjutavad mitmesugused vähivormid, mis põhjustavad väga sageli metastaase olulisteks elunditeks ja luudeks. Anda üldise täpse prognoosi haiguse arengu ja elulemuse taseme kohta, kui see on väga raske. Mis tahes onkoloogilise koostise, olgu see siis lobulaarne, kolmekordne negatiivne või muu võimaliku vähi ravimine, sõltub suuresti võetud ennetusmeetmetest. Oluline on kiiresti pöörduda arsti poole, valida tõhus ravi, samuti tervislik seisund ja psühholoogiline meeleolu. Tuleb meeles pidada, et isegi väikseim osa edust on elu võimalus.\nRinnavähi elunemise prognoos\nRinnavähk on üsna keeruline diagnoos, kuid ravimi edu võimaldas mitte võtta seda lauses. Rinnavähi elulemus on suur - iga teine patsient pärast täieliku ja nõuetekohase ravi saamist haiguse varases staadiumis elab veel 5 aastat, iga kolmas naine - 10 aastat.\nNaiste avastamissageduses esineb kõigepealt rinnavähkide esinemissagedus - seda patoloogiat leiab iga kolmas haigus. Arstid märkasid rinnavähi esinemissageduse kahe piigi. Esimest on täheldatud 35-45-aastastel naistel aktiivse vanusena. Faktorid, mis oluliselt suurendavad rinnanäärmevähi riski sel perioodil, on järgmised:\nkõrge östrogeeni sisaldus kehas;\nigakuiste tsüklite varane algus;\ndiagnoositud kilpnäärme häired;\nesimene sünn on hilisemas eas;\najalooline laps rinnaga toitmise puudumine;\npõletikulised ja kasvaja günekoloogilised patoloogiad.\nTeine piigi esinemissagedus on täheldatud naistel 60 aasta pärast. Neid iseloomustab suurenenud östrogeeni sisaldus veres, mis on määratud neerupealiste patoloogiate ja kõrge kehamassiga. Rinnavähiga kõige vastuvõtlikumad on megalopolias elavad naised.\nRinnavähi ellujäämist mõjutavad tegurid\nMeditsiiniline statistika põhineb 5-aastasel perioodil rinnavähiga naiste ellujäämise määra arvutamisel. Otsustavaks teguriks, mis mõjutab otseselt rinnavähi elu ja ravi, on haiguse kestus, mille jooksul see tuvastati. Paljud kahjuks tulevad spetsialistidele viivitusega. Rinnavähi esimesel ja teisel etapil lähevad arstidele 60% naistest, kolmandal - 26%.\nkasvaja suurus ja tüüp;\nidanevus läheduses asuvates lümfisõlmedes;\nHaiguse staadiumi määramisel mängib suurt rolli kasvaja suurus ja mõjutatud rakkude esinemine lähimates lümfisõlmedes. Vähi lokaliseerimine rinnavähi vööndis on tulemus soodsam, sest sel juhul tuvastatakse see kiiremini ja on kergemini eemaldatav.\nKui naine pole õigeaegselt spetsialistide abitaotanud ja eelistab traditsioonilist meditsiiniravi, siis on tema võimalused ellujäämiseks 5 aastat 15%.\nRinnavähki on 5 rida. Klassifikatsiooni aluseks on kasvaja suurus.\nNulli ja esimese etapi puhul määratakse moodustumine kuni 20 mm läbimõõduga ja haigete rakkude puudumine lümfisõlmedes. See rinnavähi elulemuse prognoos annab kolm patsienti 4-st.\nTeises etapis võib olla kaks võimalust, kuidas arendada rinnavähki:\nkasvaja ei kasva, kuid kahjustus mõjutab 5 lähima lümfisõlme;\nkasvaja kasvab 50 mm-ni ilma lümfisõlmedesse sisenemata. Selles arengujärgus võib alles jääda ainult iga teine patsient.\nHaiguse kolmandas etapis ületab kasvaja suurus 50 mm, lähimad lümfisõlmed on mõjutatud, metastaasid on tunginud luudesse ja rinnusesse. Selles etapis jääb alles 10-15% juhtumite koguarvust.\nRinnavähi neljandat staadiumi iseloomustab kogu organismi massiline kahjustus ja seda ei saa ennustada.\nRinnavähi liikide tüübid muutuvad\nHaiguse korral on kasvaja tüüp oluline. Rinnavähi tüübi õige määramine ja õigesti valitud ravi suurendavad märkimisväärselt ellujäämise võimalust. Selline rinnavähk on:\nSelliste vähivormide erineval määral on agressiivsus ja ravi.\nInfiltratsiooni põhjustav kasvaja diagnoositakse enamasti arstide poolt. See moodustab 2/3 kõigist tuvastatud juhtudest. See on kõige vähem agressiivne neoplasmi vorm. Isegi kanalite märkimisväärne kasv ei mõjuta külgnevaid kudesid ja lümfisõlmesid. Hariduse ümberkujundamise oht agressiivsel kujul on 30%.\nUdu võib esineda 10 aastat pärast esimest operatsiooni. Kanalite infiltratsiooni neoplasma ravi oluline osa on vähendada selle kordumise tõenäosust tulevikus.\nKui paljud inimesed elavad seda tüüpi kasvajaga rinnavähki? Ta taastub varases staadiumis 90% ja see on 5 eluaastat, teisel etapil 60. Kõige raskematel juhtudel elab 25% patsientidest püsiva ravi tingimustes.\nLobarne rinnavähk on selle ülaosas väike tihe aste. Raske on diagnoosida varases vormis ja hilisemates etappides halvasti ravida. Neoplasm on hormoonist sõltuv, detekteerimise varases staadiumis on see ravitav, sellel on agressiivne iseloom ja kolmandal ja neljandal etapil on see sügavateks metastaasideks ümbritsevatele kudedele.\nSee on rinnavähk, mille ellujäämise määr on varases staadiumis adekvaatse ravi saamisel 45%; viimasel juhul on ellujäänud inimeste arv 10% kogu ravikuuri jooksul.\nRindade põletikuline infiltratiivne kartsinoom on harva diagnoositud, peamine riskirühm on 50-aastased ja vanemad naised. Seda vormi on raske diagnoosida, kuna muudetud rakud asendavad normaalseid kudesid ilma proliferatsiooni tekitamata. Protsess on äärmiselt kiire, muutused löövad kogu rinda, jõudes kudede sügavale kihti, lüüesid lümfisõlmedesse.\nAjalooline operatiivne eemaldamine eluaegsetest etappidest kuni viieaastase operatsioonijärgse perioodi vältel säilib iga teine kord - see on vastavalt statistikale 45%.\nHormooni sõltuvat tüüpi saab tuvastada peamiselt haiguse teises ja kolmandas staadiumis; hormoonravi annab rinnavähi prognoosi viieaastaseks perioodiks kuni 25%. Kui avastatakse retsidiiv, on tulemus letaalne.\nLuminaalse rinnavähi on alamliikidel A ja B. A-tüüp on hormoonide sõltuv, seda on haiguse varajases staadiumis tuvastamiseks suhteliselt lihtne ravida. Selline rinnavähi elulemus näitab rohkem kui 90%. Haiguse B-alamliiki on raske ravida ja see kordub sageli.\nKui paljud elavad rinnavähiga? Isegi haiguse varajase avastamise ja terve ravikuuri läbimisega elab vaid 40% patsientidest viieaastase tähisega.\nAlgusjärgu esimestel etappidel (null ja esimene etapp) on kolmekordne negatiivne vähk, mis võimaldab ravida 75% haigestunud patsientidest. Kuid juba teises ja kolmandas etapis langeb näitaja 40% ni; haiguse jooksval kujul saab ainult 10 patsiendil kümnest elada veel 5 aastat. Oht on selle agressiivne vorm.\nHaruldane vorm esineb sageli ja leiab ennast varases staadiumis peamiselt näärme ülemises välimises osas. Annab varasele avastusele soodsa tulemuse.\nDifuusne infiltratsiooniline vorm on agressiivne haigusseisund, mis võtab kiiresti organismi kauge organi. See aktiveerub ammu pärast esmast haigust. Väga ebasoodne lõplik annab rinnavähi difuusne päraku vorm. Samal ajal on varases staadiumis - umbes kolm aastat - madal ravivastus.\nHilinenud haigusvormidega on see periood väga väike.\nMeditsiini kaasaegsed edusammud rinnavähi vastases võitluses loovad elu pikendamise lootust. Arstid ütlevad üha sagedamini, et rinnavähi kümneaastane eluiga ulatub varases staadiumis 60% -ni. Kuid ilma naise positiivse meeleolu ja tema soovi haigusega võidelda, ei toimi ravimeetod ja ravimid efektiivselt.\nInimene, kes elab iga minut positiivse suhtumisega, on selle haiguse suhtes vähem vastuvõtlik.\nMüomotoosset emaka tuumori nimetatakse submukoosseks (submukoosiks), kui see moodustub müomeetriumi limaskestal.Alamuskulaarse kasvajaga on iseloomulik emakaõõne suund arengule emakaõõne suunas.


Mina kuulun selgelt nende inimeste hulka, kes leiavad, et mõistlikum on õpetada inimesi analüüsima ning iseseisvalt lahendusi leidma, kui probleemide tekkimisel lihtsalt lahendust pakkuda. Oma senise kogemuse põhjal võin üsna veendunult väita järgnevat. Kui inimesel tekib probleem ning ta ei saa sellest sügavamalt aru ega seosta seda nö. tervikliku pildiga, siis pakkudes antud hetkel laheduse, on vaid aja küsimus, millal inimene leiab ennast taas järgneva probleemi otsas istumas. Seetõttu olen ma üritanud siinsetes artiklites, nagu ka oma loengutes lisaks konkreetsetele lahendustele , õpetada ka inimesi laiemalt mõtlema.\nEsimese jäljevõistluseni Eestis on jäänud ca. 2 kuud. Oleme Sportkoeraga taotlenud mai keskele FH jälje võistluse juba teist aastat järjest. Kuivõrd FH jälg on koerale raskem ning seetõttu nõuab ka rohkem jäljetreeninguid, kui IPO jälg, siis on kuulda olnud ka üksjagu nurinat nii varase võistluse kuupäeva osas. Tegelikult on varane kuupäev täiesti taotluslik. Koera koolitamise seisukohast nõuab nö. hooaja lõpus paiknevateks võistlusteks valmistumine hoopis teistsugust rõhuasetust, kui varajasteks võistlusteks valmistumine. Kui vaadata aga piiri taha, siis IPO-FH MM d kipuvad toimuma ju veel kuu varem . Tänase loo kirjutamisel ning varajasel võistlusel ongi kaks tagamõtet :\nAnda võistluse näol inimestele võimalus nö. teistsuguseks ettevalmistuseks ning läbi selle õpetada kogu jälje treenimise protsessi natuke laiemalt nägema.\nKui tahta ühel päeval IPO-FH MM del edukalt esineda, siis on sellest kogemusest palju kasu.\nOlles aidanud Kairi Viherpuud koos Apolloniga IPO-FH MM le olime tegelikult selles seisus, et vaja oli koostada pikem ettevalmistusplaan ning seda siis läbi talve ja kevade teostada. Vaja oli tagada koera hea tase nii kiirelt kui võimalik peale lume sulamist ning saata ta MM le nö. oma parimas vormis. Selles protsessis oli üksjagu katsetamist, aga arvestades tulemusega võib tõdeda, et me õnnestusime.\nKuidas siis valmistuda selliseks situatsiooniks, et kohe hooaja alguses toimub üsnagi raske jäljevõistlus? Oletame, et sel aastal lähtuvalt külmast märtsist ja pidevalt juurde sadavast lumest on võimalik jälge hakata treenima ales aprilli keskel. See tähendab, et võistlusteks valmistumiseks jääb aega vaid kuu. Seda kindlasti ei ole palju, kuid samas ka mitte vähe. Vaatleme nüüd heaks jäljetööks vajalikke koera treeningtaseme eeldusi:\nKoeral peab olema hea füüsiline ettevalmistus. FH jälg on koerale raske töö. Kui põld on nõudlik, siis üldjuhul on koerad jäljetööd lõpetades üsna läbi ning lõõtsutavad . Kui koera füüsis ei ole tasemel, siis arvestades ette kerkivate võimalike probleemidega on täiesti ilmne, et raskemad tingimused ning tekkivad probleemid söövad mürinal ära koera jõuvarud ning sellises konditsioonis koer ei suuda enam täiega keskenduda. Selliselt töötades on aga aja küsimus, millal ta eksib ning üldjuhul sinna see lõpebki.\nKoer peab olema enesekindel jäljetöös ning uskuma endasse ja tundma ennast tugevamana kui vastaseks olev põld. Ta ei tohi põllule alla jääda. Samas ei tohi ta olla lialt energiline või üleolevalt enesekindel, sest lohakalt töötades on vead väga kerged tulema. Samas peab ta suutma lahendada stressiolukordi ja tekkivaid probleeme.\nKoer peab oskama näidata esemeid tasakaalus jäljega. Ese peab olema näidatud korrektselt, kuid samas ei tohi see lõhkuda koera tasakaalustatud tööd. See peab sobima jälje tervvikusse nagu paelad kingale. See peab olema lomulik osa.\nKoer peab töötama koostöös koerajuhiga. Ta peab saama aru koerajuhi tegevusest ning teadma, et nad on üks tiim.\nKui need ülal toodud tingimused on täidetud, siis ongi oodata ilusat tulemust. Kui võistlus toimub hooaja keskel või lõpus, siis on need kõik eeldused läbi suure töö võimalik saavutada. Läbi hooaja on võimalik oma koera käitumist hinnata, selle järgi teha järeldusi ja muuta treeningplaani. Kui aega on aga ainult kuu, siis väga palju just hindamiseks ja muutmiseks ruumi ei jää. Kui nüüd võtta kodunt koer, kellega on läbi talve mõnevõra mingeid trenne tehtud, siis üsna reaalselt kaasnevad järgnevad probleemid.\nTalvisel ajal on inimestel kalduvus teha vähem trenni, kui suvel. See tähendab, et vähem käiakse kuulekuse platsil ning ka varrukatrennide hulk on jupi väiksem. Tihti ka talvised jalutuskäigud on lühemad ning aias elavad koerad liiguvad vähem. Mida see tähendab? Pole vaja olla mingi geenius, et aru saada, et sellise koera füüsiline ning ka psüühiline vastupidavus on kehvake. Nii füüsiline, kui ka psüühiline vastupidavus nõuavad tööd ja treenimist. Kui koer teeb vähem kuulekuse ja kaitse trenne, siis kukuvad mõlemad, nagu kivi.\nKevadine päike hakkab soojalt ja mõnusalt soojendama ning inimestel tekib talvisest jõude elamisest suurem soov treenida. Lisaks jäljetreeningutele asutakse ka usinamalt kaitse ning kuulekuse trennide kallale. Need, kes kunagi elus veidikegi on sporti teinud, saavad aru siin kohe loogika veast. Üritage ise hakata jooksmas käima ja lajatage täie rauaga. Läheb nädal – kaks ja te olete punktis, kus vaim võib küll valmis olla, aga liha on täiesti nõder. Järgmisena kaob ka vaim. Arvestades, et koera vastupidavuse taasülesehitamine vältab ca. 2-3 nädalat miinimumis on täiesti arusaadav, et panustades kuu aja sees tugevalt rennidele tapetakse koeral ära nii motivatsioon kui ka füüsiliselt käib ta maha. Tekib ületreenimine ning koerast kaob igasugune säde.\nMinnes koeraga esimest korda jäljele on kindlasti paljud märganud, et koer on indu täis, kuid samas teeb tööd lohakamalt ja rutakamalt. Selle lohakuse ja rutakuse kärpimine ning õige töötempo saavutamine võtab jupi aega. Tavaliselt läheb mingi paar nädalat miinimumis. Selle kiiruse ja lohakuse kärpimisel üldjuhul tehakse sedatüüpi harjutusi, mis vähendavad koera enesekindlust ning muudavad ta läbi selle tähelepanelikumaks. Järgnevalt tuleb taastada koera enesekindlus, mida ju just laksiti. Lihtne on tekkima olukord, kus enesekindluse kasvuga tulevad jällegi lohakusvead. Ilmselgelt selle protsessi ajal ei saa koeraga treenida väga raskeid ning ülesandeid sisaldavaid jälgi. Ükskõik, kas koer on rutakas ja lohakas või ebakindlalt ettevaatlik, mõlemal juhul läheb koer probleemide otsa komistades stressi.\nTeeme eelnevast 3-st punktist kokkuvõtte. Mõeldes kuu aja pärast ees ootavate võistluste peale alustatase kiirelt (et siiski õigeks ajaks valmis saada) raskemate ja pikemate jäljetreeningutega , kuhu lisatakse ruttu pinnasemuutused, ristuvad jäljed ja esemed. Kui teil koer ei oma füüsist, te olete sunnitud tema lohakusest lähtuvalt teda pidevalt korrigeerma ning ta satub sellest lähtuvalt pidevalt stressi ning jääb ülesanetega hätta, siis on lihtne astuda ka selline viga, et omanik hakkab koera aitama ning õpetab koerale, et probleemi tekkimisel tuleb omanikult lahendust küsida. On ju loogiline, et eelnevalt kirjeldatud trennid kärbivad koera enesekindlust , tempo ja täpsusega tegelemine aga lõhub koostöööd ja tekitab stressi. Kui nüüd mõelda alguses kirjeldatule, siis kokkuvõttes on lihtne jõua punkti, et võistlusee minnes on teil rihma otsas kehvemapoolse füüsilise ja vaimse ettevalmistusega koer, kes on mõnevõra läbi põlenud ja läbi selle kehvalt motiveeritud, ta ei ole endas kindel ja ei usalda ennast ning lisaks sellele ei usalda ta ka omanikku, sest ajanappusest lähtuvalt ei jäänud omanikul aega tasakaalu taastamiseks vaid suurem osa ajast läks korrigeerimisele. Sellises seisus tekitavad koerale kindlalt probleemi ka esemd, mis kõigutavad niigi ebastabiilse koera meeleolu veel. Siia õnnetusse kirjeldusse võib veel lisada ühe asjaolu. Enamus aprilist on temperatuur olnud suhteliselt madal ning maikus võib satuda just võistluse aega soojalaine, kus kraadiklaas teisele poole 20 kraadi hüppab. Ka see on nö. lisaprobleem, mis niigi santi seisu veel kehvemaks tuunib.\nKoera koolitamine põhineb hästo suuresti loogikal ning analüüsil. Loomulikult tuleb ka osata õigeid asju tehniliselt õigesti teha ja koera lugeda, kuid mõeldes nö. mitte ühe trenni siseselt, vaid nö. pikema plaani peale, siis taandub kõik planeerimisele. Ma lugesin eelmisel korral ülesse kõik need eeldused, mis on vajalikud heaks jäljetööks. Mõeldes nendele loksubki kõik paika.\nKui jälje treenimiseks jääb vähe aega, sisi tuleb mõelda ennekõike sellele, et millega on võimalik aega juurde võita ning milline osa treeningutest on see, mida ei saa lihtsalt enne teha. Täiesti arusaadavalt on võimalik enne lume sulamist saada koer vajalikku füüsilisse ja vaimsesse vormi. Nagu ma eelnevas artiklis kirjeldasin on lihtne tekkima ületreenitus, kui lume sulades kõigil kolmel alal kõva koormus peale laksab. Järelikult oleks hea enne lume sulamist tõsta juba koera treeningute maht selliseks, et lume sulades see maht enam oluliselt ei tõuseks. Sellisel juhul ju jäljetreeningute alustamine vaid muudab treeningute sisu, aga maht jääb samaks ning koer on põhimõtteliselt juba kohanenud sellega. Seetõttu on mugav edasi liikuda ja nö. treeninguid sisuliselt planeerida, sest koera konditsioon toetab seda. Füüsiliseks ettevalmistuseks on ju väga palju võimalusi alustades lihtsalt pikematest jalutuskäikudest ja lõpetades suusatamise või jooksmisega. Ilmselgelt on võimalik üsnagi lihtsalt saada koer heasse füüsilisse vormi. Samas tuleb jälgida, et see füüsilise tõstmine käiks järk järgult, muidu on oht ikkagi lume sulamise ajaks koer lihtsalt ära põletada ning kallis aeg libiseb käest taastamise peale.\nLisaks füüsilisele peab koer ka vaimselt jaksama. Seda aga paraku teisiti tõsta ei saa, kui vaid treeningutega. Väga heaks võimaluseks on varruka- või kuulekuse treening. Need on mõlemad ju võimalik ülesse ehitada selliselt, et need on koerale arendavad ning rasked vaimselt ning nõuavad pingutamist. Ka siin tuleb liikuda, nagu jenkas ehk edasi ja siis jälle natuke tagasi. Kui siin väga kõvasti koormust tõsta, kaob koeral motivatsioon ning laguneb koostöö. Kui nüüd lumi on sulanud ja minnakse esimest korda jäljele, siis kindlasti see on koerale ka nö. uus mõtlemine ning ta alguses väsib mõnevõrra, kuid tänu heale põhjale tuleb jõnksakas väga väike või pea olematu. Selline koer on oluliselt rohkem valmis erinevate stressirohkete probleemide lahendamiseks. Näiteks enne IPO-FH MM le minekut tegime me spetsiaalselt Kairi ja Apolloniga selliseid varrukatrenne, mis arendasid koera vaimset vastupidavust ning tänu sellele oli koer lume sulades valmis kohe alustama raskemate harjutustega. Ja eks MM le saavutatud tulemus ju räägib enda eest.\nMõeldes veel jäljele ning tema komponentidele on ju tegelt veel asju, mida saab nö. ette teha. Kindlasti tasuks enne esimesi jälgi nädal - paar alustada koduselt taas esemete koolitamisega. Enne päris jäljele minekut oleks ülimalt hea, kui koer oleks esemetega jälle tasakaalus. Sel juhul on nende ilmumine jäljele täiesti loomulik ning ei lõhu jälje rütmi. Inimesed kipuvad ekslikult arvama, et kui sügisel näitas koer esemeid ideaalselt, et siis see on nagu 2 klassis õpitud korrutustabel, mis püsib elu lõpuni peas. Ilmselgelt see ei ole nii. Olenevalt koera meeleolust ning motivatsioonist jäljel võivad kevadised esemed tuua nö. üllatuslikult välja probleemid, mida sügisel polnud. Näiteks koer võib näidata esemeid aegalsemalt või üldse mitte näidata, sest ta on värskena jäljest palju rohkem sisse võetud ja motiveeritud ning seetõttu ei ole huvitatud esemetest. Samuti võib ta esemetelt oluliselt rohkem kiirustama hakata või niheleda või viltu lamada jne. lähtuvalt sellestsamast motivatsioonist. Sellises situatsioonis on väga lihtne kogu eelnev ilus esemete näitamine üldse ära lõhkuda. Kui ajaliselt on kiire, siis tunduvad esemete vead vastikult segavad ning tihti hakatakse rapsima. See aga kirjutab esemetele juurde vastikuid varjundeid ning neid on pärast väga töömahukas parandada. Kui ese on enne esimesi jälgi hästi sisse töötatud, siis jääb selline tagasilöök tulemata. See säästab lisaks esemete näitamisele ka koostöö ning muudab ajamise pilti rahulikumaks, kuna koerale ei tekitata mõtetut lisastressi.\nKui nüüd edasi mõelda, siis ilmselgelt ju lumi sulab jupp- haaval. Siia sinna tekib väikeseid lumevabasid laike. Kui nüüd alustada jäljega nendel väikestel aladel ning teha lühikesi jälgi, siis on suur oht koer jooksma motiveerida. Samas lasta hinnaline aeg nö. mööda on ju ka ju kehv valik. Isiklikult üritaks nendel väikestel laikudel teha kohe alguses ühe nö. tutvustava jälje, mis ei oleks pikk, kuid sisaldaks probleeme ja lõkse. Sellisel juhul oleks võimalik saada koer kohe paremini kontrollima ning välistada kiiret tempot. Kõik oleneb muidugi koera tasemest. Sellest lähtuvalt peab neid lõkse planeerima. Koer peab suutma jäljehooaega alustada selliselt, et ta võidab olukorda ning ta enesekindlus kasvab, samas ei tohi tulla asjad liiga lihtsalt. Sel juhul kasvab koera enesekindlus ning säilub jälje töötamise tempo. Selliseid nö. " huvitavaid" jälgi on võimalik läbi viia isegi kuni nädal paar enen kui suured põllud lahti sulavad.\nNüüd sulavad välja suuremad alad ning meil on koer, kes\n1. on hea vastupidavusega\n2. näitab korrektselt esemeid\n3. on juba sisse töötatud jäljel\nEdasi on teda võimalik juba vähehaaval kohandada pikemate jälgedega ning järk-haaval lisada raskusi ja lõkse. Kui nüüd sellest punktist on jäänud aega kasvõi ainult kuu, siis seda on küll ja veel, et näiteks esimesel nädalal koera kergemate jälgedega vähehaaval arendada ja kohandada kasvataedes jälgede raskust ja pikkust. Siis teisel ja kolmandal nädalal teha sisulist ja rasket tööd ning viimasel nädalal taastada ning lisada enesekindlust. Ja võistluse ajaks ongi koer vajalikus kondistioonis.\nLoomulikult kasuks tuleb ka asjaolu, et talvepausile on mindud heas tasakaalus enesekindlalt ajava koeraga, kes samas on treenitud natuke üle võlli raskete jälgede peale.


Koera tõu tundmine võib mõnikord olla lihtne ja mõnikord võib see olla natuke keeruline, kuid on olemas teatud juhised, mis aitavad meil tuvastada, kas koer on tõupuhtad või mitte ja mis see võib olla. Kui teil on või on mõelda Saksa lambakoera majutamisele, aga te ei ole kindel, kuidas saate teada, kas olete puhtatõuline, võite jälgida mõningaid nõuandeid. Kui see on teie jaoks midagi olulist või uudishimu, mida soovite rahuldada, lugege seda artiklit. Com ja vaadake, kuidas teada saada, kas saksa lambakoer on lihtne.\nPõlvnemine teada, kas teie saksa lambakoer on puhas\nKõige usaldusväärsem viis teada saada, kas saksa lambakoer on autentne, on läbi dokumendi, mis tõestab oma joone puhtust, st ta kinnitab meile, et tema esivanemad on olnud puhtad saksa lambakoerad. See dokument on tuntud kui sugupuu ja kinnitab, et vähemalt kolmel eelmisel põlvkonnal on kõik vanemad olnud autentsed ja ristid pole olnud.\nTavaliselt, kui omandad tõupuhtad kutsika ja teie vanematel on need sertifikaadid, saab ka väike koer sugupuu ja te võite paluda aretajal. Aga kui vanematel ei ole seda dokumenti või kui te ei tea, kust teie koer on pärit, aga arvate, et see on puhas saksa lambakoer, saate seda kontrollida, kui lähete selle tõu näitusele, näiteks Hispaanias, siis need on võtnud Royal Canine Society.\nNendele võistlustele ja koertenäitusele lähete tead, kas teie koeral on sugupuu, sest nendes eksperdid saavad kontrollida ja kontrollida, kas teie ustav sõber on kõik aspektid, mis on vajalikud selle tõu koerale puhtaks. Kui see on nii ja võib arvata, et teil on vähemalt kaks varasemat põlvkonda, siis registreeritakse teie koer Hispaania päritolu raamatus, mida kannab Royal Canine Society ja kellel on seega sugupuu .\nSiiski, kui te ei leia, et on juba olnud tõupuhtad esivanemad, kuid teie koer tundub olevat, siis saate registreeruda ainult nii puhtana, kui teil on vähemalt kaks põlvkonda järglasteta ilma teiste rassidega ületamata. See dokument on tõepoolest vajalik ainult võistlustel ja näitustel osalemiseks ning tõupuhaste koerte kasvatamiseks.\nKontrollige ennast, kui teie saksa lambakoer on autentne\nKui soovite teada, kas teie saksa lambakoer on autentne, kuid ei vaja seda sugupuu, võite juhinduda tõu ametlikust kirjeldusest, mida leiad sellesse spetsialiseerunud ühendustest ja organisatsioonidest, näiteks Hispaanias Royal Canine Society'st või Fédération Cynologique Internationale, mida peetakse Maailma Koeraorganisatsiooniks. Sel moel saate teada, kuidas on saksa lambakoer, juhtides teid tõu ametlike standardite järgi .\nSoovitame teil küsida veterinaararstilt abi, et olla kindel, ja vaadake füüsilisi aspekte, mida peaks arvestama vahemikus, et teada saada, kas teie koer sobib tõu standardiga.\nKõigepealt tuleb mõõta mõningaid kehaosi ja kaaluda, et kontrollida, kas see vastab standardi parameetritele . Näiteks peavad puhtad saksa lambakoerad kaaluma 25–45 kilogrammi ja turjakõrgus peab olema vahemikus 55–70 sentimeetrit. Protsessi kahes osas hästi toimimiseks peaksite:\nKaaluge oma koera veterinaararsti skaalal, sest see on usaldusväärsem kui kodus ja kontrollige, kas see on kindlaksmääratud vahemikus, pidades silmas, et naised kaaluvad tavaliselt vähem kui mehed.\nSelleks, et seda õigesti mõõta, peate mõõteseadme ristist üles panema, see tähendab osa, kus kael ühendab pagasiruumi õlgade kõrgusel, ja laske mõõdulint maapinnale, kontrollides, kas see mõõdab vahemikku ja millel on et mehed on tavaliselt suuremad kui naised.\nMuud olulised füüsilised aspektid saksa lambakoeradel\nLisaks peaksite vaatama ka teisi aspekte, nagu kõrvade kuju, selja kõverus ja karvkatte värv. Mõned füüsiliste osade parameetrid ühingute ja ametlike organisatsioonide poolt peetavas standardis on järgmised:\nJuuksed: poolpikkustest pikkadeni\nVärvi värvus: must ja punakas, tahke must, kollakaspruun kuni helehall ja / või erinevates toonides\nKõrvad: kolmnurksed, keskmise suurusega ja hästi püstised\nSelja kõverus: see on tõu iseärasus, kui me vaatame koera külgsuunas, näeme, et selle seljaosa algab ristil kõrgemal ja vähendab selle kõrgust kuni saba poole. Alumine selja on selle tõu omadus, kuid tõepoolest võib see eeldada probleemi, sest see muudab nad kalduvaks puusaliigese düsplaasia all kannatada.\nNeed on mõned ametlike organite poolt määratud funktsioonid, kuid on rohkem parameetreid, mida peate kogu tervise suhtes kontrollima ja küsimuse keerukuse tõttu soovitatakse veterinaararsti abi. Ilmselgelt, kui te ei tea, et koera laskumine ei saa kunagi öelda 100%, et see on puhas koer, aga me võime olla veendunud, et kui teie koerale kehtestatud standardid sobivad, on meil elukaaslaseks saksa lambakoer.\nKui see on aidanud teil teada saada, kas saksa lambakoer on puhas, võite olla huvitatud ka sellest teisest artiklist, kuidas teada, kas poksija on puhas.


oktoober | 2015 | Kassi raamatutuba.\nJ. R. R. Tolkien “Kääbik”\nVäsimusest hoolimata oleks Bilbo hea meelega siin natuke viivitanud. Haldjate laul juuniöö tähtede all on midagi niisugust, millest keegi, kes sedasorti asjadest hoolib, ei raatsi ilma jääda. Ühtlasi oleks ta meelsasti tahtnud korraks isiklikult kõnelda nende olevustega, kes nähtavasti teadsid ta ees- ja liignime ja kõike, mis temasse puutub, kuigi ta polnud neid iial varem näinud. Huvitav oleks olnud kuulda nende arvamust käsiloleva seikluse kohta. Haldjad teavad palju ja nende tõul on hämmastavalt hea nina uudiste peale, ja kõik, mis ilmamaal ning rahva hulgas juhtub, levib nende juures kähku nagu voolav vesi või rutemgi veel.\nSee oli väga vaevaline, aga ühtlasi vaikne ja vargne minek. Ei olnud siin enam naeru, laulu ega kandlemängu, ning uhkus ja lootus, mis oli nende südames tärganud, kus nad järve ääres vanu kangelaslaule kuulasid, muutus närivaks masenduseks. Nad teadsid, et nende teekond on lõpule jõudmas ning et see lõpp võib väga hirmus olla. Ümbrus muutus kõledaks ja viljatuks. /…/ Rohtu oli vähe ja peagi polnud enam näha ainustki põõsast ega puud, ainult mustunud kõrretüükad kõnelesid sellest, et neid siin kunagi oli olnud. Nad olid jõudnud Lohekõrbe ja nad olid sinna jõudnud kurval sügiskuul.\nThis entry was posted in Uncategorized and tagged fantasy, Tolkien on 23/10/2015 by a..\nJanika Tamm “Minu Keenia”\nMõistan, et asjad, mida teen endale valetades ja end petta proovides, ei ole väärt mitte midagi. Samuti pole miskit väärt see, mida teen ilma kireta.\nKeskmisel keenia külatüdrukul pole piisavalt teadlikkust, eneseaustust ega -usku, et julgeda unistada, unistusi kõva häälega välja öelda ning nende nimel ka võidelda. Nad on liiga leplikud oma saatuse suhtes ning aktsepteerivad võitluse ja küsimusteta seda, mida elu neile toob. Tihti arvatakse, et nad polegi rohkem väärt ja et nende elusaatus on Jumala tahe.\n“Tead, valged inimesed on imelikud. Neile meeldib ennast piinata ja käituda nagu nad oleksid vaesed. Nad kõnnivad ja sõidavad rattaga. Mõned sõidavad rattaga isegi läbi Aafrika, ma rääkisin ükskord ühe sellise naisega! Miks nad peavad teesklema nagu oleksid nad vaesed? Neil on ju raha. Sul on ju raha, miks sa siis rattaga sõidad?”\nLapsega külavaheteel kõndides tunnen ootamatult muutust kohalikega suhtlemises. Kõiki minuvanuseid naisi kutsutakse üldistava nimetusega “ema” ning pensioniealisi naisi nimega “vanaema”. Veel ma seda täpselt ei tea, kuid sellest hetkest olen liigitatud “emade” hulka ning mind koheldakse olulisemalt, võrdsemalt, siiramalt ja sõbralikumalt kui varem. Mulle on viimaks selles ühiskonnas omistatud roll.\nOlen ennegi tähele pannud, et väga kehva väljanägemise, ilmselge alatoitumusega ja koolis mitte käivad külalapsed ei karju mulle kunagi järele. Nad lihtsalt seisavad vaikselt tee kõrval.\nPärast vihastamist tunnen end väga halvasti. Justkui oleksin eksamil läbi kukkunud, oleksin nõrk ja ei saaks hakkama. Süüdistan ennast, mitte keskkonda. Tunnen, et pean alati tugev olema ja olukorda kontrollima.\nNende lugu saab minu looks, kuigi alateadvuses kummitab teadmine, et see lugu ei tohi liiga minu looks saada.\n“Siin tundub kõik nii lihtne ja loomulik. Kui ma kodus räägiksin, mida ma siin päeva jooksul teen, võivad paljud asjad tunduda kuidagi… tühised. Aga siin on see kõik nii loomulik. Tulekski siia, kasvataks tomateid ja oleks õnnelik.”\nEelkõige tahan uuesti kohtuda Raeliga. Vaid nädalatega sai kõhnunud tüdrukust särasilmne, energiast pakatav tütarlaps. Kõik mu läbielamised tunduvad äkki tühised fakti kõrval, et üks kaitsetu, ärakasutatud ja hirmunud laps on saanud endale uue ja turvalise elu.\nThis entry was posted in Uncategorized on 13/10/2015 by a..\nPeter Høeg “Preili Smilla lumetaju”\nIsegi kui mingit soojust, uut lund, vähimatki tuult ei ole, muutub lumi siiski. Ta otsekui hingab, otsekui tiheneb, kerkib ja vajub ning laguneb osadeks.\nEnt poiss trepil vaatab mulle otsa pilguga, mis tabab otse seda, mis temal ja minul on ühist. See on pilk, mida võib märgata vastsündinuil Hiljem see kaob, et taastuda väga vanade inimeste juures. Võib-olla, et üks põhjustest, miks ma ise pole oma elu lastega piiranud, on see, et ma olen liiga palju mõelnud küsimuste üle, miks inimesed kaotavad julguse üksteisel otse silma vaadata.\nAlati on huvitav jätta eurooplased vaikuse kätte. Nende jaoks on see tühjus, kus pinge vaid tõuseb ja läheneb talumatuse piirile.\nOma ligimesi võib pisut tundma õppida selle kaudu, mida nad kirjutavad ääremärkustena.\nMa ei ole hingehädaliste eest hoolitseja. Ma suudan hädavaevu iseendagi eest hoolt kanda.\nSeda juhtus harva, kui ta väljus omaenda sisemaailmast, et näha oma rolli väljaspoolt.\nIga pimeda, arutu armumise sügavuses idaneb vihkamine armastatu vastu, kelle käes on inimese õnne ainus võti.\nMa ei ole täiuslik. Mulle meeldivad rohkem lumi ja jää kui armastus. Mul on kergem tunda huvi matemaatika vastu kui armastada oma ligimesi. Aga mul on elus üks kindel pidepunkt. Nimetatagu seda kohatajuks, nimetatagu naiselikuks vaistuks, nimetatagu selleks, mis pähe tuleb. Ma seisan mingil alusel, millest madalamale ma langeda ei saa. Võib ju olla, et ma pole suutnud oma elu kuigi osavalt korraldada. Aga ma hoian alati – vähemalt ühe sõrmega – kinni Absoluutsest Ruumist.\nMul on nõrkus kaotajate suhtes. Invaliidide, välismaalaste, klassi paksukese poisi suhtes, nende suhtes, kellega iialgi tantsima ei minda. Neile tuksub mu süda. Võib-olla sellepärast, et ma olen alati tundnud, et teatud mõttes jään ma alati üheks nende hulgast.\nInimesed hoiavad oma elu koos aja abil. Kui seda pisut muuta, siis juhtub peaaegu alati midagi mõtlemapanevat.\nOn üldlevinud arvamus, et lastel on aval hing, et tõde nende sisimast olemusest otsekui nõrgub nendest välja. See on vale. Keegi pole kinnisem kui lapsed ja keegi ei vaja seda suletust rohkem kui nemad. Vastuseisuks muule maailmale, mis kogu aeg käib, konserviavaja käes, et neid lahti kangutada ja vaadata, mis nende sisemuses toimub, et kindlaks teha, kas need ei tuleks asendada sobivamate konservidega.\nMinu eksistents rajaneb väikestel rõõmudel.\nÜks asju, mida lumelt võib õppida, on see, kuidas vägevad loodusjõud ja katastroofid alati esinevad vähendatud kujul meie argipäevas.\nKui keegi räägib sellest, kui kiiresti lapsed unustavad, kui ruttu nad andestavad, kui tundlikud nad on, siis lasen ma selle ühest kõrvast sisse ja teisest välja. Lapsed suudavad meelde jätta, mälus säilitada ja neid, kes neile ei meeldi, surnuks külmutada.\nElus ei saa olla midagi niisugust, mis oleks vaid kõndimine ühest kohast teise. Iga jalutuskäik tuleb läbi teha, nagu oleks see kõik, mis sulle veel on jäänud,\nOlen palju saanud ja tahtnud nii mõndagi. Ja lõpetanud, omamata õieti midagi, ja teadmata, mida ma õieti tahan. Olen saanud hariduse alused. Olen reisinud. Puhuti tundub mulle, et ma olen teinud, mida olen tahtnud. Ja ikkagi on mind juhitud. Mingi nähtamatu käsi on mul kuklast kinni krahmanud ja iga kord, kui ma olen arvanud, et nüüd astun ma otsustava sammu valguse suunas, on see mind tõuganud sügavamale mustaveetorustikku, mis asub mulle tundmatu maastiku all. Just nagu oleks otsustatud, et ma pean neelama veel niipalju kuupmeetreid roiskvett, enne kui mulle hingetõmmet võimaldatakse.\nOlen harjutanud süstemaatiliselt ainukest asja siin ilmas, mida õppida tasub. Loobumist. Ma olen lakanud millegi peale lootmast. Kui rakenduslik alandlikkus saab olümpiaalaks, siis satun ma koondisse.\nOn olemas üks tee teise kultuuri mõistmiseks. Selles elamine. Sellesse sisse minna, paluda, et sind talutataks kui külalist, õppida keelt. Teatud ajahetkel saabub siis võib-olla ka mõistmine. See on alati sõnatu.\nTeatud mõttes ta mulle juba meeldib. Heidiklaps, kellel on alati käitumisega raskusi olnud ja kellel pole tegelikult tahtmist olnud seda õppidagi.\n“Kas sa tunnetad, et inimene otsustab omaenda elu üle, Smilla?” “Üksikasjades,” ütlen ma. “Aga suured asjad tulevad iseenesest.”\nJa ta on väike poiss, kes on ukse taha jäetud, kui teisel pool toimub midagi, millest ta kirglikult soovib osaliseks saada.\nSellel silmapilgul saab väga ilmseks, nagu see pole mu lapsepõlvest saadik olnud, et valikuvabadus on illusioon, et elu juhib meid läbi kibedate, tahtmatult koomiliste vastasseisude meie poolt lahendamata probleemidega.\nMa olen alati merd kartnud. /…/ Üks põhjustest, miks ma armastan jääd, on see, et see katab vee kinni ja muudab selle kõvaks, turvaliseks, kandvaks, kontrollitavaks.\nNii on see alati olnud. Ma seisan üksinda uksel, minu ees istuvad teised. Võib-olla on see kool, võib-olla ülikool, võib-olla mis tahes teine kogudus. Ei ole kindel, et neil on otseselt midagi minu vastu, võib-olla on nad peaaegu ükskõiksed, aga peaaegu alati tundub, et mingil moel oleks neil ilma minuta parem.\n…sügavust minus ei ole. Võib-olla on see üks põhjusi, miks kõik on just nii läinud, nagu ta on.\nKaugel meie sisemuses asub geomeetria. Minu ülikooli õppejõud küsisid ikka ja jälle, mis on geomeetriliste mõistete reaalsus. Kus leidub, küsisid nad, täiuslik ring, tegelik sümmeetria, absoluutne paralleelsus, kui neid ei ole võimalik konstrueerida selles ebatäiuslikus välises maailmas.\n“Ometi alustas ka tema inimese kujul, ja ta kobas pimesi ja tema teod olid juhuslikud, kuni talle ilmutati, kes ta on ja mida ta tegema peab.”\n“Ma ei suuda sind ära aimata, tead. Sa oled hea haldjas ahvipuuris. Aga sa oled, pagana pihta, ka külmavereline, sinus on nagu mingi kotermann.”\nLapsena unistasin aeg-ajalt, et kõik inimesed oleksid surnud ja jätnud mind eufoorilisse valikuvabadusse täiskasvanute maailmas. Ma olen alati võtnud seda soovunelmana. Praegu siin platsil näen, et see on alati olnud õudusunenägu.\nPiir, meil kõigil on oma piir. Taluvuspiir, kui palju lähenemiskatseid elule inimene on suuteline tegema. Kui palju äraütlemisi suudetakse taluda.\nÄrgates märkan, et olen maganud.\nLiustik pole õrna loomuga. Ta on ühteaegu hiiglaslik höövel ja kivipurustaja. Ta ei tekita geoloogilist huvi pakkuva kraami ümber võlukoopiad. Liustik hõõrub nad puruks, pihustab pulbriks ja puistab pulbri Atlandi Ookeani.\nMul on tunne, et ma olen tee lõpuni käinud. Rohkemat kui kogu tee läbi käimist ei saa nõuda üheltki inimeselt.\nTa keerab termospudelilt korgi pealt. Jätkab juttu, nagu poleks vestlus üldse katkenud, ja võib-olla ei olegi, võib-olla on see jätkunud tema sisemuses, võib-olla ei peatu see iialgi.\nThis entry was posted in Uncategorized on 02/10/2015 by a..


Riigieelarve erikomisjon analüüsib avalikul istungil riigi raamatupidamise aruannet - Riigikogu\nErikomisjoni esimehe Aivar Sõerdi sõnul ületasid eelmisel aastal kulud ja investeeringud tulusid 100 miljoni euro võrra. “Kogu valitsussektori puudujääk eelmisel aastal oli Statistikaameti andmetel 0,3 protsenti SKPst,” märkis esimees.\n„Riigikontrolli aruandes on märgitud, et eelmisel aastal kulutas riik likviidsusreservi pandud Eesti Töötukassa ja Eesti Haigekassa raha selleks, et katta riigi miinust ja hoida likviidsusreservi nõutaval tasemel. Selline tegevus pole aga kooskõlas Eesti Haigekassa ja töötuskindlustuse seadustega,“ märkis Sõerd. „Samale seisukohale jõudis ka õiguskantsler, kellelt Riigikontroll arvamust küsis. Nende seaduste järgi on Rahandusministeeriumil lubatud Eesti Haigekassa ja Eesti Töötukassa raha üksnes hoida, aga mitte kasutada igapäevakulude katteks,“ tõi esimees välja. „Soovime istungil kuulda Rahandusministeeriumilt selgitusi, kuidas on võimalik, et selline olukord pikka aega aset on leidnud ja mida kavatseb valitsus ette võtta, et see lõppeks,“ ütles Sõerd.\n„Riigikogu täiendas 2017. aastal riigieelarve seadust sättega, mis lubab Rahandusministeeriumil hoiule antud Eesti Haigekassa ja Eesti Töötukassa raha ning sealhulgas reservide raha kasutada, kuid seda tingimusel, et igal ajal peavad olema tagatud väljamaksed, mis on nii Eesti Haigekassale kui ka Eesti Töötukassale õigusaktidega ülesandeks tehtud,“ ütles erikomisjoni liige Inara Luigas. „Õiguskantsler nägi probleemi hoopis selles, et Eesti Haigekassa seadus ja Eesti Töötukassa seaduse normid on riigieelarve seaduse omadest kitsamad ja palus seadusandjal need õigusselguse huvides omavahel kooskõlla viia,“ lisas Luigas.\n„Aruanne toob üheselt välja, kuidas Eesti majandus kasvas 2017. aastal üle ootuste 4,9 protsenti. Heameelt teeb see, et palgakasv ületas hinnatõuse ja et töötus vähenes tuntavalt,“ tõi Luigas välja.\nKontrolliaruandes seisab, et Riigikontroll auditeeris, kas riigi raamatupidamise aastaaruanne annab korrektset infot riigi finantsseisu ja lõppenud aasta majandustulemuse kohta ning kas majandustehinguid tehes on riigiasutused kinni pidanud eelarveseadustest.\nIstungile on kutsutud riigihalduse minister Janek Mäggi, Rahandusministeeriumi riigieelarve osakonna nõunik Regina Vällik, Riigi Tugiteenuste Keskuse finantsarvestuse osakonna juhataja, riigi pearaamatupidaja Juta Maar ja Riigikontrolli esindajad.\nLisainfo: Aivar Sõerd 5062676, Inara Luigas 5168422.


II OSA. RISTIUSU SALADUSE PÜHITSEMINE\n1066. Symbolumis tunnistab Kirik pühima Kolmainsuse müsteeriumi ning Tema „hea nõu“ kõige loodu suhtes: Isa täidab oma „tahtmise saladuse“ (Ef 1:9), kinkides maailma lunastamiseks ning enda nime auks oma armastatud Poja ja oma Püha Vaimu. See on Kristuse müsteerium (vrd Ef 3:4), mis ilmutatakse ning viiakse ajaloos ellu kava, see tähendab targalt välja mõeldud “korra” kohaselt, mida püha Paulus nimetab “saladuse korralduseks” (Ef 3:9) ning mida kirikuisade Pärimus nimetab “lihakssaanud Sõna nõuks” või “õndsusnõuks”. /50, 236/\n1067. „Selle inimkonna lunastamise ning täiusliku Jumala ülistamise töö, mille eelmänguks olid Jumala suured teod Vana Lepingu rahva heaks, täitis Issand Kristus eriliselt oma kannatamise, surnuist ülestõusmise ja auhiilguses taevasseminemise paasamüsteeriumi läbi. Selles müsteeriumis „hävitas ta meie surma oma surma läbi ning lõi oma ülestõusmisega uue elu”. Sest ristil surnud Kristuse küljest lähtus terve Kiriku imeline sakrament“ (SC 5). Seepärast pühitseb Kirik liturgias eelkõige paasamüsteeriumi, mille läbi Kristus meie õndsuse töö teostas. /571/\n1068. Oma liturgias kuulutab ja pühitseb Kirik seda müsteeriumi selleks, et kristlased saaksid selle läbi elada ning sellest maailmale tunnistada:\n„Liturgia, milles erilisel viisil Euharistia jumalikus ohvris „saab teoks meie lunastamise töö”, aitab ülimal määral kaasa, et kristlased Kristuse müsteeriumi ja tõelise Kiriku tegelikku loomust oma elu läbi väljendaksid ja teistele ilmsiks teeksid“ (SC 2).\nMida tähendab sõna “liturgia”?\n1069. Mõiste “liturgia” tähendab algselt “avalikku tööd”, “rahva teenimist ja rahva heaks teenimist”. Kristlikus Pärimuses tähendab see, et Jumala rahvas osaleb “Jumala töös” (vrd Jh 17:4). Liturgia kaudu jätkab Kristus, meie Lunastaja ja Ülempreester oma Kirikus, koos Kirikuga ja Kiriku läbi meie lunastamist.\n1070. Uues Testamendis ei tähista sõna “liturgia” mitte ainult jumalateenistuse pühitsemist (vrd Ap 13:2; Lk 1:23 jj), vaid ka Evangeeliumi kuulutamist (vrd Rm 15:16; Fl 2:14-17 ja 2:30) ja ligimesearmastuse tegusid (vrd Rm 15:27; 2 Kr 9:12; Fl 2:25). Kõige selle juures on tegemist Jumala ja inimese teenimisega. Liturgilises teenimises on Kirik teenija oma Issanda, ainsa “liturgi” eeskujul, osaledes jumalateenistuse, kuulutamise ja armastusteenistuse kaudu vastavalt Kristuse preesterlikus, prohvetlikus ja kuninglikus ametis. /783/\n„Seega peetakse liturgiat õigusega Jeesuse Kristuse preesterliku ameti teostamiseks; selles väljendatakse nähtavate märkide vahendusel ja igale eriomaselt teostatakse inimese pühitsemist ning Kristuse Müstiline Ihu, nimelt Pea koos liikmetega toimetab kogu avalikku kultust. Seepärast on iga liturgiline pühitsemine Kristuse kui ülempreestri ja Tema Ihu, see tähendab Kiriku töö ning on ülimalt püha tegevus, mille mõjususele ja tähendusele pole Kiriku tegevuste seas võrdset“ (SC 7).\nLiturgia kui elu allikas\n1071. Kristuse tööna on liturgia samaaegselt ka Tema Kiriku tegevus. Liturgia ehitab üles ja kuulutab Kirikut kui Jumala ja inimese osaduse nähtavat märki Kristuse läbi. Ta võtab kristlased selle uue elu osadusse. See eeldab, et kõik osalevad selles „teadlikult, tegevalt ja kasu saades“ (SC 11). /1692/\n1072. „Kogu Kiriku tegevus ei ammendu püha liturgiaga“ (SC 11), sellele peavad eelnema evangeliseerimine, usk ja pöördumine; alles seejärel võib ta kristlaste elus vilja kanda: uus elu Pühas Vaimus, tegus panustamine Kiriku läkitusse ja tema ühtsuse teenimine.\nPalve ja liturgia\n1073. Liturgia on osalemine Kristuse palves, mille Ta Pühas Vaimus oma Isale suunab. Liturgias leiab kristlik palve oma allika ja lõpu. Liturgia läbi juurdub ja tugevneb seesmine inimene “suures armastuses”, millega Isa meid oma armastatud Pojas “armastanud on” (Ef 2:4; vrd Ef 3:16-17). Seda “Jumala suurt tegu” elatakse läbi ja antakse talle seesmine mõõde seeläbi, et „igal ajal Vaimus“ palvetatakse (Ef 6:18). /2558/\nKatehhees ja liturgia\n1074. „Liturgia on haripunkt, mille poole pürgib kogu Kiriku tegevus ning samas ka allikas, millest voolab kogu tema jõud“ (SC 10). Seega on ta parim paik Jumala rahva katehheesiks. „Katehhees on olemuselt seotud kogu liturgilise ja sakramentaalse tegevusega, sest just sakramentides ja eriliselt Euharistias tegutseb Jeesus Kristus oma isiku kogu täiuses, et inimest ümber muuta“ (Johannes Paulus II, CT 23).\n1075. Liturgilise katehheesi eesmärk on inimest sisse juhatada Kristuse müsteeriumi (ta on “müstagoogia”) sel moel, et ta sammub nähtavalt nähtamatule, märgistatavalt märgistatule, sakramentidelt müsteeriumidele. Selline katehhees on kohalike ja regionaalsete katekismuste ülesandeks. Käesolev katekismus, olles terve Kiriku teenistuses kõikide tema erinevate riituste ja kultuuridega (vrd SC 3-4), esitab seda, mis on tervele Kirikule fundamentaalne ja ühine: mis puudutab liturgiat kui müsteeriumi ja pühitsemist (esimene lõik) ja seejärel seitset sakramenti ning sakramentaale (teine lõik).\nESIMENE LÕIK. SAKRAMENDIPÕHISUS\n1076. Püha Vaimu väljavalamise läbi Nelipühil sai Kirik maailmale avalikuks (vrd SC 6; LG 2). Püha Vaimu väljavalamine alustab “müsteeriumi vahendamises” uut ajastut: Kiriku ajastut, kus Kristus oma Kiriku liturgia kaudu õndsustööst teada annab, seda kohalolevaks teeb ja vahendab, „kuni tema tuleb“ (1 Kr 11:26). Selle Kiriku ajastu vältel elab ja tegutseb Kristus jätkuvalt oma Kirikus ja oma Kirikuga uuel, sellele uuele ajastule omasel viisil. Ta tegutseb sakramentide kaudu. Ida- ja läänekiriku ühine Pärimus nimetab seda “sakramentaalseks korralduseks”. See seisneb Kristuse paasamüsteeriumi viljade vahendamises Kiriku liturgia “sakramentaalse” pühitsemise kaudu. /739/\nSeepärast seletame kõigepealt “sakramentaalset väljajagamist” (esimene peatükk) ning seejärel selgitame liturgia pühitsemise loomust ja olemuslikke jooni (teine peatükk).\nEsimene peatükk. PAASAMÜSTEERIUM KIRIKU AJASTUL\n1.artikkel. LITURGIA – PÜHIMA KOLMAINSUSE TÖÖ\nI. Isa on liturgia allikas ja eesmärk\n1077. „Kiidetud olgu Jumal ja meie Issanda Jeesuse Kristuse Isa, kes meid on taevast õnnistanud kõige vaimuliku õnnistusega Kristuses; nõnda nagu tema on meid Kristuses valinud enne maailma rajamist olema pühad ja laitmatud tema palge ees armastuses, meid ette määrates lapseõiguse osalisteks Jeesuse Kristuse kaudu enese juurde oma tahtmise heameelt mööda, tema armu kirkuse kiituseks, mille ta meile on kinkinud selles Armastatus“ (Ef 1:3-6). /492/\n1078. Õnnistamine on jumalik tegevus, mis kingib elu ning mille alge on Isas. Tema õnnistamine (bene-dictio, eu-logia) on ühtaegu sõna ja and. Inimesele suunatuna tähendab sõna “õnnistamine” palvet ja tänupalves enese üleandmist Loojale. /2626, 2637-2638/\n1079. Aegade algusest kuni lõpuni on terve Jumala tegevus õnnistamine. Esimese loomise liturgilisest poeemist kuni taevase Jeruusalemma ülistuslauludeni kuulutavad inspireeritud autorid õndsuslugu kui mõõtmatut jumalikku õnnistust.\n1080. Algusest peale õnnistas Jumal elusolendeid, erilisel viisil aga meest ja naist. Leping Noa ja kõige elavaga uuendab seda viljakusõnnistamist, vaatamata inimeste patule, mille tõttu maapind sai “ära neetud”. Alates Aabrahamist läbistab see jumalik õnnistus inimkonna surma poole suunduvat ajalugu, et neid suunata taas elu poole, võimaldama taastõusmist oma alge juurde. Õndsuslugu juhatakse sisse õnnistust vastu võtva “usklike isa” Aabrahami usu läbi.\n1081. Jumalikud õnnistused näitavad end üllatavates, päästet toovates sündmustes: Iisaku sünnis, Egiptusest väljarännus (paasa ja exodus), Tõotatud Maa üleandmises, Taaveti valimises, Jumala templis kohalolemises, puhastavas pagenduses ja “väikese jäägi” naasmises. Käsk, prohvetid ja psalmid, millega valitud rahva liturgia on läbi põimitud, meenutavad jumalikke õnnistamisi ning vastavad sellele ülistamise ja tänuga.\n1082. Kiriku liturgias ilmutatakse ja jagatakse Jumala õnnistust täiuslikult: Isa tunnustatakse kõige loodu õnnistamise allika ja eesmärgina ning Tema poole palvetatakse; oma lihakssaanud, meie eest surnud ja ülestõusnud Sõnas õnnistab Ta meid külluslikult ja Sõna läbi saadab Ta meie südamesse kõikide andide anni, Püha Vaimu.\n1083. Sellest lähtuvalt on mõistetav kristliku liturgia kahekordne mõõde usu ja armastuse vastusena neile “vaimulikele õnnistustele”, mida Isa meile kingib. Ühendatuna oma Issandaga ja „täidetuna Pühast Vaimust“ (vrd Lk 10:21) tänab Kirik palves, ülistuses ja tänus Isa „tema ütlemata suure anni eest“ (2 Kr 9:15). Teiselt poolt ei lakka Kirik kuni jumaliku õndsusnõu lõpliku täitumiseni Isale Tema “oma andidest ohvriandi” toomast ning anumast Püha Vaimu läkitamist ohvriandidele, Kirikule, kristlastele ning kogu maailmale, et need jumalikud õnnistamised „tema armu auhiilguse kiituseks“ (Ef 1:6) ülempreester Kristuse surma ja ülestõusmisega seotuna ning Püha Vaimu väel elavat vilja kannaksid. /2627, 1360/\nII. Kristuse töö liturgias\n1084. Kristus, kes „istub Isa paremal käel“ ning jagab oma Ihus, Kirikus, Püha Vaimu, tegutseb nüüd sakramentide kaudu, mida Ta oma armu vahendamiseks sisse seadis. Sakramendid on meeltega tajutavad märgid (sõnad ja tegevused), mis on meie inimlikule loomusele vastuvõetavad. Kristuse tegutsemise läbi ning Püha Vaimu väel teostavad nad armu, mida nad tähistavad. /662, 1127/\n1085. Kiriku liturgias väljendab ja teostab Kristus eelkõige paasamüsteeriumi. Maise elu vältel kuulutas Jeesus oma õpetuse kaudu ette paasamüsteeriumi ning teostas seda ennetavalt oma tegude kaudu. Kui tuli Tema tund (vrd Jh 13:1; 17:1), elas Ta läbi ainsa sündmuse ajaloos, mis ei möödu: Jeesus sureb „üks kord ja alatiseks“ (Rm 6:10; Hb 7:27; 9:12), Ta maetakse, tõuseb surnuist üles ning istub Isa paremale käele. See tõene sündmus, mis toimus meie ajaloos, on täiesti ainulaadne – kõik teised sündmused toimuvad vaid üks kord, sest nad on mööduvad ja vajuvad unustusse. Seevastu Kristuse paasamüsteerium ei saa jääda ainult minevikku, sest oma surma läbi võitis Ta surma. Kõik see, mida Kristus endast kujutab, ja kõik see, mida Ta inimeste jaoks tegi ja kannatas, osaleb Jumala igavikulisuses, olles seega üle kõikide aegade ning saades nendes kohalolevaks. Risti ja ülestõusmise sündmus on jääv ning tõmbab kõike elu poole. /519, 1165/\n… on apostlite Kirikust alates …\n1086. „Nagu Isa läkitas Kristuse, nõnda läkitas ka Tema ise apostlid, kelle Ta täitis Püha Vaimuga, mitte ainult selleks, et nad kõigele loodule Evangeeliumi kuulutades teataksid, et Jumala Poeg on meid oma surma ja ülestõusmise läbi Saatana ja surma võimu alt vabastanud ning Isa kuningriiki toonud, vaid ka selleks, et nende kuulutatud õndsustööd ohvri ja sakramentide kaudu teoks teha, mis ongi liturgia mõte“ (SC 6). /858/\n1087. Kui ülestõusnud Kristus apostlitele Püha Vaimu annab, usaldab Ta nende kätte oma pühitsusliku meelevalla (vrd Jh 20:21-23): apostlitest saavad Kristuse sakramentaalsed märgid. Sellesama Püha Vaimu väel usaldavad nad pühitsusliku meelevalla oma järeltulijatele. See “apostellik järjepidevus” vormib terve Kiriku liturgilise elu. See on sakramentaalne ning edastatakse pühitsuse sakramendi kaudu. /861, 1536/\n… kohalolev maapealses liturgias …\n1088. „Et aga nii ülevat tööd” – oma õndsustöö jagamist või edasiandmist – „lõpule viia, on Kristus alati oma Kirikus kohal, seda eriti liturgilistes tegevustes. Kohalolev on Ta pühas Missaohvris nii pühitseja isikus – sest „seesama, kes iseenese ristil ohverdas, toob nüüd ohvri preestri teenimise kaudu” – , eelkõige aga euharistlike kujude all. Ta on oma väega kohalolev sakramentides, seega kui keegi ristib, ristib Kristus ise. Kohalolev on Ta oma sõnas, kuivõrd Ta ju ise kõneleb, kui loetakse Kiriku pühasid Kirju. Kohalolev on Ta viimaks siis, kui Kirik palvetab ja laulab, sest Ta on tõotanud: „Kus kaks või kolm on minu nimel koos, seal olen mina nende keskel“ (Mt 18:20) (SC 7). /776, 669, 1373/\n1089. „Tõepoolest osaleb Kristus selles suures töös, mille läbi Jumalat täiuslikult ülistatakse ja inimest pühitsetakse, alati koos oma Kirikuga, oma ülimalt armastatud Mõrsjaga, kes oma Issandat kutsub ja Tema läbi igavesele Isale austust osutab“ (SC 7). /796/\n… mis kujutab endast osalemist taevases liturgias.\n1090. „Maapealses liturgias võtame me ennetavalt tunnetades osa sellest taevasest liturgiast, mida pühitsetakse pühas Jeruusalemmas, kuhu oleme palverännakul, kus Kristus, pühamu ja tõelise Jumala telgi teener istub Jumala paremal käel; (maapealses liturgias) laulame Issandale koos taevaste väehulkadega Issandale Tema auhiilguse ülistuslaulu; (selles) austame me pühakute mälestust ja loodame nendega osadust ja koosolemist; (selles) ootame me Lunastajat, meie Issandat Jeesust Kristust, kuni Ta, meie Elu, ise ilmub ning meie koos Temaga auhiilguses ilmume“ (SC 8, vrd LG 50). /1137-1139/\nIII Püha Vaim ja Kirik liturgias\n1091. Liturgias kasvatab Püha Vaim Jumala rahva usku ja teostab “Jumala meistritööd”, Uue Testamendi sakramente. See on Kiriku südames oleva Vaimu soov ja tegu, et me elaksime ülestõusnud Kristuse elust. Kui Ta leiab meis Tema äratatud usu vastuse, leiab aset tõeline koostöö: selle läbi saab liturgiast Püha Vaimu ja Kiriku ühine töö. /798, 1108/\n1092. Kristuse müsteeriumi sakramentaalses väljajagamises tegutseb Püha Vaim samal moel, nagu õndsusnõu teistel ajastutel: Ta valmistab Kirikut ette kohtumiseks Issandaga; Ta meenutab koguduse usule Kristust ja annab Temast tunnistust; Ta teeb oma ümberkujundava väe läbi kohalolevaks Kristuse müsteeriumi. Osaduse Vaimuna ühendab Ta Kiriku Kristuse elu ja läkitusega. /737/\nPüha Vaim valmistab ette Kristuse vastuvõtmiseks\n1093. Püha Vaim viib sakramentaalses korras täiusele Vanas Lepingus kujunditena ettekuulutatu. Kuna Kristuse Kirikut „Iisraeli rahva ajaloos ja Vanas Lepingus imelisel viisil ette valmistati“ (LG 2), sisaldab Kiriku liturgia olemuslike ja asendamatute osadena Vana Lepingu teatud kultuslikke elemente ning võtab need üle: /762/\n- peamiselt lugemised Vanast Testamendist /121/,\n- psalmipalved /2585/\n- ja eelkõige mälestused päästet toonud sündmustest ning ette nähtud ja kuulutatud tegelikkustest, mis täitusid Kristuse müsteeriumis (tõotused ja Leping, exodus ja paasa, kuningriik ja tempel, pagendus ja naasmine). /1081/\n1094. Issanda ülestõusmiskatehhees ja hiljem ka apostlite ning kirikuisade oma toetub just nimelt mõlema testamendi harmooniale. See katehhees valgustab Vana Testamendi kirjatähe all varjul olnud Kristuse müsteeriumi. Seda nimetatakse “tüpoloogiliseks” katehheesiks, sest ta ilmutab Kristuse toodud uut tegelikkust Vana Testamendi sündmustes, sõnades ja kujundites ettekuulutatud „eelkujundite” (tüüpide) alusel. Kui lugeda Vana Lepingu tekste uuesti Kristuse keskselt Temast lähtuva Tõe Vaimu valguses, langeb neilt „eelkujunditelt” kate (vrd 2 Kr 3:14-16). Veeuputus ja Noa laev ennustasid päästet ristimise läbi (vrd 1 Pt 3:21), sama kehtib pilve ja Punasest merest läbimineku kohta. Vesi kaljust oli eelkujundiks Kristuse vaimulikele andidele (vrd 1 Kr 10:1-6), manna kõrbes on ettekuulutus Euharistiast, “tõelisest taevasest leivast” (vrd Jh 6:32). /128-130/\n1095. Seepärast loeb Kirik oma liturgias ette ja elab taas ja “täna” läbi kõik suured õndsusloo sündmused, seda eriti advendi-, paastu- ja ülestõusmisajal. See nõuab aga, et katehhees aitaks kristlasi end sel moel avada õndsusnõu “vaimulikule” mõistmisele, nagu seda Kiriku liturgia meile näitab ja läbi elada võimaldab. /281, 117/\n1096. Judaistlik ja kristlik liturgia. Juudi rahva usu ja religioosse elu parem tundmine sellisena, nagu ta seda veel tänapäeval tunnistab ja elab, võib aidata kristliku liturgia teatud külgi paremini mõista. Nii juutidele kui ka kristlastele on Pühakiri liturgia oluliseks osaks: siia kuuluvad Jumala sõna kuulutamine, vastus sellele sõnale, ülistuspalve, palve elavate ja surnute eest ning Jumala halastuse palumine. Sõnajumalateenistus pärineb talle omases vormis judaismist. Tunnipalvel ja muudel liturgilistel tekstidel ning vormelitel on vasted judaismis; sama kehtib meie auväärseimate palvete, näiteks Meie Isa palve osas. Ka euharistlikud palved järgivad juudi traditsioonist pärit eeskujusid. Judaistliku ja kristliku liturgia sarnasus – kuid ka nende sisuline erinevus – saab eriti nähtavaks liturgilise aasta suurtel pühadel nagu näiteks Ülestõusmispühal. Kristlased ja juudid pühitsevad paasat: juudid tulevikku suunatud ajaloolist paasat, kristlased Kristuse surmas ja ülestõusmises juba täitunud, ehkki oma lõplikule täiusele jõudmist ootavat paasat. /1174, 1352, 840/\n1097. Uue Lepingu liturgias kujutab iga liturgiline tegevus, eriti Euharistia ja sakramentide pühitsemine endast Kristuse ja Kiriku kohtumist. Liturgiline koosolek ammutab oma ühtsuse “Püha Vaimu väest”, kes kogub Jumala lapsed ühteainsasse Kristuse Ihusse. See ühtsus ületab inimlikud, rahvuslikud, kultuurilised ja ühiskondlikud seosed.\n1098. Kogudus peab ennast Issandaga kohtumiseks ette valmistama, olema “valmisolev rahvas”. See südame ettevalmistamine on Püha Vaimu ja koguduse, eriti aga pühitsustest tulenevaid ülesandeid täitvate teenrite (ld ministri) ühistegu. Püha Vaimu arm püüab äratada usku, südame pöördumist ja nõusolekut Isa tahtega. Need seesmised hoiakud on eelduseks sellele, et saaks vastu võtta edasisi arme, mida kingib liturgia pühitsemine, ning et see võiks kanda uue püha elu vilju. /1430/\nPüha Vaim meenutab Kristuse müsteeriumi\n1099. Vaim ja Kirik tegutsevad koos, et kuulutada liturgias Kristust ja Tema õndsustööd. Esmajoones Euharistias ja sarnasel viisil ka teistes sakramentides kujutab liturgia endast õndsusmüsteeriumi mälestusepühitsemist. Püha Vaim on Kiriku elav mälu (Jh 14:26). /91/\n1100. Jumala sõna. Püha Vaim meenutab liturgilisele koosolekule kõigepealt õndsussündmuse mõtet, andes kuulutatud Jumala sõnale elu, et seda saaks vastu võtta ning ellu viia: /1154/\n“Suurimat tähtsust püha liturgia pühitsemisel omab Pühakiri. Nimelt sealt on võetud liturgilised lugemised, mida homiilias seletatakse, psalmid, mida lauldakse, selle vaimus ja ajendusel palvetatakse liturgilisi palveid ja laule ning tema läbi saavad liturgilised tegevused ja märgid oma tähenduse” (SC 24). /103, 131/\n1101. Püha Vaim kingib lektoritele ja kuulajatele, vastavalt nende südame tundlikkusele, vaimuliku arusaamise Jumala sõnast. Sõnade, tegevuste ja sümbolite läbi, mis moodustavad liturgia põhimustri, kujundab Püha Vaim usklikes ja ametikandjates nende elavat sidet Kristusega, Isa Sõna ja kuju, et nad saaksid oma elus viljakaks muuta seda, mida nad pühitsemisel kuulevad, vaatlevad ja teevad. /117/\n1102. „Õndsusttoova sõna kaudu toidetakse usku, mille alusel kristlaste kogudus kujuneb ja kasvab …“ (PO 4). Jumalasõna kuulutamine ei piirdu ainult lihtsa õpetamisega, vaid kutsub esile ka usu vastuse kui nõusoleku ja kohustuse Jumala ning Tema rahvaga sõlmitud lepingu osas. See on taas Püha Vaim, kes annab usu armu, seda kindlustab ning kogudust kasvatab. Seega on liturgiline koosolemine esmajoones osadus usus. /143/\n1103. Anamnees (mälu). Liturgia pühitsemine seondub alati Jumala õndsusttoovate sekkumistega ajalukku. „Ilmutuse sündmus saab teoks omavahel seesmiselt seotud tegudes ja sõnades, nii et … sõnad kuulutavad tegusid ning toovad valguse kätte neis peituva saladuse“ (DV 2). Sõnajumalateenistuses meenutab Püha Vaim kogudusele kõike seda, mida Kristus on meie heaks teinud. Vastavalt liturgiliste tegude loomusele ja Kiriku päritud riitustele “meenutab” liturgia pühitsemine enam või vähem põhjalikus anamneesis Jumala suuri tegusid. Püha Vaim, kes äratab sel moel Kiriku mälu, ergutab teda tänama ja ülistama (doksoloogiaks). /1362/\nPüha Vaim teeb kohalolevaks Kristuse müsteeriumi\n1104. Kristlik liturgia mitte ainult ei meenuta meid päästnud sündmusi, vaid teeb need ka kohalolevaks. Kristuse paasamüsteeriumi pühitsetakse, mitte ei korrata; korratakse vaid üksikuid pühitsemisi. Igaühes neist toimub Püha Vaimu väljavalamine, mis võimaldab ainulaadsel müsteeriumil kaasajas kuju võtta. /1085/\n1105. Epiklees (allakutsumine) on anumine, milles preester palub Isal läkitada Püha Vaim selleks, et ohvriannid muutuksid Kristuse Ihuks ja Vereks ning kristlased neid vastu võttes saaksid ise Isale elavaks ohvrianniks. /1153/\n1106. Koos anamneesiga moodustab epiklees igasuguse sakramentaalse pühitsemise, eriti Euharistia südame.\n„Sa küsid, mil moel saab leib Kristuse Ihuks ja vein … _Kristuse vereks ning ma vastan sulle: sekkub Püha Vaim ning paneb toime selle, mis ületab igasuguse sõna ja igasuguse mõtte … Piisaku sulle kuulmisest, et see teostub Püha Vaimu läbi nõnda, nagu Issand pühast Neitsist ja Püha Vaimu läbi iseenesest lähtuvalt ja iseeneses liha omaks võttis“ (p. Johannes Damaskusest, De fide orthodoxa, 4, 13: PG 94,1142A ja 1145A). /1375/\n1107. Püha Vaimu ümberkujundav vägi liturgias kiirendab Jumalariigi tulemist ning õndsusmüsteeriumi täiusele jõudmist. Ootuses ja lootuses laseb Püha Vaim meil tõesti ennetavalt osaleda täiuslikus osaduses Pühima Kolmainsusega. Kiriku epikleesi kuulda võtva Isa läkitatud Vaim annab Tema vastuvõtjatele elu ning on neile juba nüüd nende pärandi “tagatis” (vrd Ef 1:14; 2 Kr 1:22). /2816/\nOsadus Pühas Vaimus\n1108. Püha Vaimu läkitus on igas liturgilises tegevuses sihitud usklike ühendamisele Kristusega, et nad moodustaksid Tema Ihu. Püha Vaim on mahlaks Isa viinapuus, kes toob võrsetest esile vilja (vrd Jh 15:1-17; Gl 5:22). Liturgias tegutseb Püha Vaim sügavaimas seoses koos Kirikuga. Tema on osaduse Vaim ja jääb püsivalt Kirikusse ning seepärast on Kirik suur Jumalaga osaduse sakrament, kes kogub Jumala laialipillutatud lapsed ühtsusesse. Vaimu viljaks liturgias on ühtaegu nii osadus Pühima Kolmainsusega kui ka vennalik osadus (vrd 1 Jh 1:3-7). /788, 1091, 775/\n1109. Epikleesis palutakse ka selle eest, et koguduse ühendus Kristuse müsteeriumiga saaks täiuslikult teoks. „Meie Issanda Jeesuse Kristuse arm, Jumala armastus ja Püha Vaimu osadus“ peavad alati meiega jääma ning ka väljaspool Euharistia pühitsemist vilja kandma. Seepärast palub Kirik Isalt Püha Vaimu läkitamist, et see muudaks kristlaste elu elavaks ohvriks Jumalale Kristuse kuju järgi vaimulikult ümberkujunemise läbi, hoolitsuse läbi Kiriku ühtsuse eest ning osalemise läbi Tema läkituses nii tunnistuses kui ka armastuse teenimises. /1368/\n1110. Kirik ülistab liturgias Isa ning kummardab Teda kõige loodu õnnistamise ja õndsuse allikana, millega Ta meid õnnistas oma Pojas, et anda meile lapseks võtmise vaimu.\n1111.Kristuse tegevus liturgias on sakramentaalne, kuna selles kaasajastub Püha Vaimu väel Tema õndsusmüsteerium; kuna Tema Ihu, Kirik, on ühtaegu sakrament (märk ja tööriist), kelles Püha Vaim teostab õndsusmüsteeriumi. Palverännakul olev Kirik osaleb liturgiliste tegevuste kaudu juba nüüd – omalaadse eelmaitsmisena – taevases liturgias.\n1112. Püha Vaimu läkitus liturgias seisneb selles, et valmistada kogudust ette kohtumiseks Kristusega, meenutada ning avaldada Kristust koguduse usule, teha oma muutva väega kohalolevaks Kristuse õndsustöö ning muuta Kirikus viljakaks osaduse and.\n2. artikkel. PAASAMÜSTEERIUM KIRIKU SAKRAMENTIDES\n1113. Kogu Kiriku liturgiline elu keerleb euharistilise ohvri ja sakramentide ümber (vrd SC 6). Kirikul on seitse sakramenti: ristimine, kinnitamine või kriisamiga võidmine, Euharistia (Armulaud), meeleparandus (piht), haigete salvimine, vaimulikuseisus ja abielu (vrd DS 860; 1601). Antud artiklis tuleb juttu sellest, mida ühist on seitsmel sakramendil õpetuslikust vaatepunktist lähtudes. Ühisjooned nende pühitsemise osas tulevad jutuks selle lõigu teises peatükis, ja see, mis puudutab iga sakramendi omapära, järgmises lõigus. /1210/\nI. Kristuse sakramendid\n1114. „Toetudes pühade Kirjade õpetusele, apostellikule Pärimusele ja isade üksmeelsele arusaamale“, tunnistame me, et „kõik Uue Lepingu sakramendid … on meie Issanda Jeesuse Kristuse sisse seatud“ (Tridenti Kirikukogu: DS 1600-1601).\n1115. Juba Jeesuse sõnad ja teod Tema maapealse varjatud ja avaliku tegevuse vältel olid õndsusttoovad. Nad olid Tema paasamüsteeriumi väe eelmõjud. Nad kuulutasid ja rajasid teed sellele, mida Ta tahtis anda Kirikule pärast seda, kui Ta oli kõik lõpule viinud. Jeesuse elu müsteeriumid on aluseks sellele, mida Kristus nüüd oma Kiriku ametikandjate läbi sakramentides jagab, sest see, „mis meie Lunastajas oli nähtav, on tema müsteeriumidesse üle läinud” (p. Leo Suur, Sermones, 74,2: PL 54,398A). /512-560/\n1116. Alati elavast ja eluandvast Kristuse Ihust lähtuva väena (vrd Lk 5:17; 6:19; 8:46) ning Kristuse Ihus, Kirikus, tegutseva Püha Vaimu tegudena on sakramendid “Jumala meistriteod” uues ja igavikulises Lepingus. /1504, 774/\nII. Kiriku sakramendid\n1117. Vaimu läbi, kes „juhib neid kõigesse tõesse“ (vrd Jh 16:13), on Kirik Kristuselt saadud hinnalise pärandi järk-järgult ära tundnud ning selle “väljajagamise” täpsemalt määratlenud, nagu ta seda Jumala müsteeriumide (vrd Mt 13:52; 1 Kr 4:1) ustava haldajana Pühakirja kaanonite ja usu õpetuse alusel on teinud. Nii on Kirik sajandite vältel ära tundnud, et liturgiliste riituste seas on seitse, mis oma täpsema mõtte poolest on Issanda poolt seatud sakramendid. /120/\n1118. Sakramendid on Kiriku sakramendid kahes mõttes: nad on olemas “Kiriku läbi” ja “Kiriku jaoks”. Nad on olemas “Kiriku läbi”, sest Kirik on Kristuse tegutsemise sakrament, kuna Kristus on temas tegev tänu Püha Vaimu läkitamisele. Ja nad on olemas “Kiriku jaoks”, sest nad on „sakramendid, mille abil Kirikut ehitatakse“ (p. Augustinus, De civitate Dei, 22,17; vrd p. Aquino Thomas, Summa Theologiae, III,64,2 ad 3), kuna nad kuulutavad ja jagavad inimestele, eelkõige Euharistias, osaduse müsteeriumi armastuse Jumalaga, kes on kolm ühes Isikus. /1396/\n1119. Kuna Kirik ja Kristus, tema Pea, moodutavad, „ainult ühe müstilise isiku“ (Pius XII, ringkiri Mystici corporis), tegutseb Kirik sakramentides kui „orgaaniliselt kujundatud preesterlik osaduskond“ (LG 11). Ristimise ja kinnitamise läbi saab preesterlik rahvas võime pühitseda liturgiat, mõned kristlased on aga Kristuse nimel sisse seatud pühitsemise läbi kutsutud „selleks, et Kirikut Jumala sõna ja armu läbi karjatada“ (LG 11). /792/\n1120. Pühitsetud amet või “ametlik ehk hierarhiline preesterkond” (LG 10) on ristimise läbi saadud preesterkonna teenistuses. Ta tagab, et Kristus on sakramentides Püha Vaimu läbi Kiriku jaoks tõepoolest tegev. Õndsusläkituse, mille Isa oma inimeseks saanud Pojale usaldas, usaldab Tema apostlitele ning nemad oma järeltulijatele; nad saavad Jeesuse Vaimu, et tegutseda Tema nimel ja Tema isikus (in persona Christi) (vrd Jh 20:21-23; Lk 24:47; Mt 28:18-20). Nii kujundab pühitsetud amet sakramentaalse köidiku, mis seob liturgilist tegevust sellega, mida apostlid ütlesid ja tegid ning nende läbi sellega, mida ütles ja tegi Kristus, sakramentide allikas ja aluspõhi. /1547/\n1121. Kolmel sakramendil – ristimisel, kinnitamisel ja vaimulikuseisusel – on lisaks armule sakramentaalne loomus või „pitser”, mille kaudu kristlane osaleb Kristuse preesterluses ning vastavalt oma seisusele ja ülesannetele Kirikusse kuulub. See Vaimu väe läbi teoks tehtud Kristuse ja Kirikuga sarnaseks muutumine on kustutamatu iseloomuga (vrd Tridenti Kirikukogu: DS 1609); see jääb kristlasesse alatiseks püsima kui meelestatus armu vastuvõtmiseks, kui tõotus ja jumaliku kaitse tagatis ning kui kutsutus Jumala ja Kiriku teenimiseks. Seepärast pole need sakramendid korratavad. /1272, 104, 1582/\nIII. Usu sakramendid\n1122. Kristus läkitas oma apostlid, et nad Tema nimel kuulutaksid „meeleparandust pattude andeksandmiseks“ (Lk 24:47). „Minge siis, tehke jüngriteks kõik rahvad, ristides neid Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimesse“ (Mt 28:19). Läkitus ristimiseks – ja seega sakramentaalne läkitus – sisaldub evangeliseerimise läkituses, kuna sakramenti valmistatakse ette Jumala sõna ningselle sõnaga nõustuva usu läbi. /849, 1236/\n„Jumala rahvas ühendatakse esmajoones elava Jumala sõna läbi … Sakramentide jagamine nõuab sõna kuulutamist … kujutavad ju sakramendid endast usu saladust, usk aga tuleneb jutlusest ning seda toidetakse jutluse läbi“ (PO 4).\n1123. „Sakramendid on suunatud inimese pühitsemisele, Kristuse Ihu ülesehitamisele ja lõpuks Jumala austamisele. Märkidena on nende ülesandeks ka õpetamine. Nad mitte ainult ei eelda usku, vaid sõna ja tegelikkuse kaudu nad ka toidavad, muudavad tugevamaks ja väljendavad seda. Seepärast nimetatakse neid usu sakramentideks“(SC 59). /1154/\n1124. Kiriku usk eelneb üksikisiku usule, keda kutsutakse üles sellega nõustuma. Kui Kirik pühitseb sakramente, tunnistab ta apostlitelt vastu võetud usku. Seepärast kehtib iidne printsiip: lex orandi, lex credendi (või nagu ütleb 5. sajandil Prosper Akvitaaniast: legem credendi lex statuat supplicandi – „palve seadus peab määratlema usu seaduse“; Epistula, 217: PL 45,1031). Palve seadus on usu seadus: Kirik usub nõnda, nagu ta palvetab. Liturgia on püha ja elava Pärimuse põhjapanev element (vrd DV 8). /166, 1327, 78/\n1125. Seepärast ei tohi ühtegi sakramentaalset riitust ametikandja või koguduse tahtmise järgi muuta või sellega manipuleerida. Isegi Kiriku kõrgeim autoriteet ei saa liturgiat omal tahtel muuta, vaid tohib seda teha ainult usukuulekuses ja religioosses aukartuses liturgia müsteeriumi ees. /1205/\n1126. Kuna sakramendid väljendavad ja arendavad usu ühtsust Kirikus, on lex orandi üks olemuslikumaid mõõdupuid dialoogis, mis üritab taastada kristlaskonna ühtsust (vrd UR 2 ja 15). /815/\nIV. Õndsuse sakrament\n1127. Väärikalt usus pühitsetud sakramendid annavad armu, mida nad tähistavad (vrd Tridenti Kirikukogu: DS 1605 ja 1606). Nad on tegusad, sest nendes on tegev Kristus ise: Tema ise ristib, Tema ise tegutseb kõikides sakramentides vahendamaks armu, mida sakrament tähistab. Isa võtab alati kuulda oma Poja Kiriku palvet, mille läbi Kirik iga sakramendi epikleesis väljendab oma usku Püha Vaimu väesse. Nagu tuli muudab tuleks kõik selle, mida ta haarab, nõnda muudab Püha Vaim jumalikuks eluks kõik, mis Tema väele allub. /1084, 1105, 696/\n1128. Kiriku (vrd Tridenti Kirikukogu: DS 1608) tunnistuse mõte on see, et sakramendid mõjuvad ex opere operato (sõna-sõnalt: teostatud tegevuse alusel). See tähendab, et nad mõjuvad üks kord ja lõplikult Kristuse poolt teoks tehtud õndsusteo alusel. Sellest järeldub: „Sakrament ei teostu inimese õiguse läbi, kes sakramenti jagab või vastu võtab, vaid Jumala väe läbi“ (p. Aquino Thomas, Summa theologiae, III,68,8). Niipea kui sakramenti pühitsetakse kooskõlas Kiriku kavatsusega, toimib temas ja tema läbi Kristuse ning Tema Vaimu vägi, sõltumata jagaja isiklikust pühadusest. Sakramendi viljad aga sõltuvad ka selle vastuvõtja seesmisest hoiakust. /1584/\n1129. Kirik õpetab, et Uue Lepingu sakramendid on usklikele õndsuseks hädavajalikud (vrd Tridenti Kirikukogu: DS 1640). “Sakramentaalne arm” on igale sakramendile eriomane Kristuse annetatud Püha Vaimu arm. See tervendab ja muudab kõiki, kes sakramenti vastu võtavad, tehes nad sarnaseks Jumala Pojaga. Sakramentaalse elu vili seisneb selles, et Jumala lapse vaimsus kingib kristlastele osasaamise Jumala loomusest (vrd 2 Pt 1:4), ühendades nad Lunastaja, ainusündinud Poja eluväega. /1257, 2003, 460/\nV. Igavese elu sakramendid\n1130. Kirik pühitseb oma Issanda müsteeriumi, „kuni tema tuleb“ (1 Kr 11:26), et „Jumal oleks kõik kõiges” (1 Kr 15:28). Alates apostlite ajastust suundub liturgia Vaimu ägamise läbi Kirikus oma eesmärgi poole: “Marana tha” („Meie Issand, tule!“ – 1 Kr 16:22). Liturgia osaleb sel moel Jeesuse igatsuses: „Ma olen südamest igatsenud seda paasat süüa teiega enne oma kannatamist. … ma ei söö seda enam, kuni kõik on läinud täide Jumala riigis“ (Lk 22:15-16). Kristuse sakramentides võtab Kirik juba nüüd vastu oma pärandi tagatise. Tal on juba osa igaveses elus, „oodates õndsa lootuse täitumist ning suure Jumala ja meie Päästja Jeesuse Kristuse auhiilguse ilmumist“ (Tt 2:13). „Vaim ja mõrsja ütlevad: “Tule!” … Tule, Issand Jeesus!“ (Ilm 22:17.20).\nAquino püha Thomas võtab sakramentaalsete märkide mitmesugused tähendused kokku järgnevalt: „Sakrament on ühtaegu nii meenutav märk sellest, mis eelnes, nimelt Kristuse kannatusest, kui ka viide sellele, mis meis Kristuse kannatuse läbi toimub, nimelt armust, ja ka ettepoole viitav märk, nimelt ettekuulutus tulevasest auhiilgusest“ (Summa theologiae, III,60,3).\n1131. Sakramendid on Kristuse poolt seatud ja Kirikule usaldatud tegusad armu märgid, mille läbi meile antakse jumalik elu. Nähtavad riitused, mille läbi sakramente pühitsetakse, tähistavad ja teostavad igale sakramendile eriomaseid arme. Nad kannavad vilja kristlastes, kes neid sobiliku hoiakuga vastu võtavad.\n1132. Kirik pühitseb sakramente preesterliku osaduskonnana, mis on jagatud ristimisel vastu võetud preesterluseks ja pühitsetud ametikandjateks.\n1133. Püha Vaim valmistab kristlasi sakramentide vastuvõtmiseks ette Jumala sõna ja nende usu läbi, kes sõna avatud südamega vastu võtavad. Sel moel tugevdavad ja väljendavad sakramendid usku.\n1134. Sakramentaalne elu kannab vilja nii üksikisikutes kui ka Kirikus. Iga kristlase jaoks seisneb see vili selles, et ta elab Jeesuse Kristuse läbi Jumala jaoks; Kiriku jaoks selles, et ta kasvab armastuses ja oma läkitatuses tunnistust anda.


Viis põhjust, miks on mõistlik rehvid vahetada juba oktoobris | Nipiraamat\nViis põhjust, miks on mõistlik rehvid vahetada juba oktoobris (10)\nToimetas Aare Kartau, 24. oktoober 2019, 12:23\nRehvivahetusega ei maksa viimase hetkeni viivitada.Foto: PantherMedia/Scanpix\nPaljud Eesti elanikud on tänavu juba näinud lund oma õuel ning saanud tunda varahommikuse autoklaaside kraapimise rõõme. Kuigi on alles oktoobrikuu ning võimalik suverehvide hooaeg lõppeb alles detsembri algusega, oleks spetsialistide sõnul mõistlik rehvivahetust mitte viimasele hetkele jätta. Siinkohal võib välja tuua vähemalt viis olulist põhjust\nÕL VIDEO | Autoasjatundja: lörtsihoiatus viskas rehvivahetuse ootejärjekorra õige pikaks (5)\nSeitse kraadi on ülemaailmselt tunnustatud kriitiline temperatuurimäär, mis on ühtlasi ka rehvivahetushooaja konstant ning sellega nõustuvad pea kõik rehvispetsialistid. Kui õhutemperatuur on kõrgem, kui seitse kraadi, nakkuvad teekattega paremini suverehvid, kui madalam – talverehvid.\n„Seitsme kraadi reeglist on tänaseks juba kuulnud paljud autojuhid, kuid kõigil ei õnnestu temperatuuri alati adekvaatselt hinnata. Oktoobrikuus tõuseb küll päevane temperatuur sageli üle kümne kraadi, kuid sel ajal autot tihtipeale ei kasutatagi. Autoga sõidetakse pigem hommikul ja õhtul, mil temperatuur langeb alla seitsme kraadi. Seetõttu soovitamegi panna talverehvid pigem varem, kui riskida varahommikul suverehvidega kiilasjääle sattumisega,“ ütles Risto Kivisikk, „Goodyear“ rehvimüügi juht Eestis .\nTeinekord lükkavad autoomanikud talverehvide monteerimist edasi kartes rehvide kiiremat kulumist. Ekspertide sõnul pole talverehvid kohandatud soojadele ilmadele, kuid kahe-kolme nädalaga ei juhtu nendega ka midagi halba. Samas kui hilineda rehvivahetusega, on ohuolukordade tekkimise tõenäosus liikluses hulga suurem.


Mannu ja Katu rännakud ja seiklused: Grampians national park Victorias\nTeisipäeval 16.01 sõitsime Melbsist lääne pool asuvasse Grumpiansi rahvusparki, et seal pisut matkata. Enne seda loomulikult jälle ostlesime varustust - matkapüksid, magamiskotid, telk ja Mannule ka vihmajope.\nRahvusparki jõudes valisime matkarajaks 33km pikkuse Grumpians Peaks trail'i ja otsustasime, et teeme selle 2 päevaga. Loomulikult pidime registreerima ja maksma campsite'i eest. Pärast muidugi selgus, et täiesti tühja maksime, aga õnneks polnud summa suur.\nMatkamist alustasime kolmapäeva hommikul päikesetõusuga, sest ilmateade lubas kuuma ilma ning lootsime hommikul jahedaga mingi osa juba ära matkata. Alustasime Halls Gap'ist, edasi läks rada Veenuse vannide (Venus Baths) juurest läbi Grand Canyon'i Pinnacles lookout vaateplatvormile.\nRada oli raskesti läbitav nagu Austraalias ikka - igalpool käsipuud ja trepiastmed.\nGrand canyon Australian style\nThe Pinnacles lookout ja tee sinna\nMount Rosea ja tee sinna\nÖöbimiskohta, kus pidime telkima (borough huts campsite) jõudsime aga juba pealelõunaks ja kuna viimased 7km olid ainult bushwalki (mis on siis ilma ühegi vaste või huviväärsuseta kõndimine põõsaste vahel, kaugusesse ka ei näe) siis otsustasime, et järgmisel päeval me enam bushwalki ei tee ning leiame lahedama raja. Hääletasime tagasi Halls Gap'i, võtsime auto ja läksime ujuma.\nKerge päevitamine ka ikka.\nÕhtuks tegime aga lõkkekartuleid.\nJärgmisel päeval oli sihtkohaks MacKenzie falls.\nJa peale seda sõitsime tagasi Melbsi, et pesta ja kõik Tasmaania seikluseks valmis seada.\nPostitaja: Marian kell 18:02


Koos kallim kui eraldi: Selver küsis suitsu topeltpaki eest rohkem raha kui kaks üksikut pakki eraldi ostes - Ärileht\nKoos kallim kui eraldi: Selver küsis suitsu topeltpaki eest rohkem raha kui kaks üksikut pakki eraldi ostes\nSelver: tegemist oli süsteemi veaga. Anname klientidele raha tagasi!\nFoto on illustratiivne!\nSelver müüs kliendile L&M suitus kaksikpaki süsteemi vea tõttu kallimalt ja palub klientidel raha tagasisaamiseks pöörduda ostutšeki või Partnerkaardiga poe infoletti, kust toode osteti.\nKasuliku poole pöördus lugeja, kes märkas, et Kolde Selveris maksis L&M kakspakk rohkem, kui kaks pakki suitsu oleks ostetud eraldi. "Eile (pühapäeval, 01.12 - toim.) müüdi Selveris sigarettide L&M link kakspakki kallimalt kui seda pakkidel olevad maksumärgid seda lubanuks. Võitlus suitsetamisega on igati tervitatav aga kas seda ka seduse rikkumise hinnaga?" spekuleeris klient.\nL&M suitsupaki hind üksikuna on pakile märgitud 3,90 eurot. Kliendil tuli kaksikpaki eest välja käia kokku 8,20 eurot, kuigi üksikult ostes oleks summa olnud 7,80 eurot.\nJuhtunut selgitab Selveri kommunikatsioonijuht Rivo Veski\n"Tubakatoote L&M Link 2in1 kaksikpaki näol oli tegemist Philip Morrise kampaaniatootega, mille periood lõppes Selveri kauplustes novembrikuuga. Tegemist on sortimendivälise tootega, mis sisaldas spetsiaalselt kampaania tarbeks alla hinnatud kaht sigaretipakki," selgitas Veski.\nKuna kampaania lõppes 30. novembril, hindas Selveri kassasüsteem Veski sõnul automaatselt 1. detsembrist alates kaksikpaki hinna ümber kehtiva aktsiisimäära alusel. Viga on tänaseks parandatud ning kampaaniast järele jäänud kaksikpakkide jäägid on taas müügil kampaaniahinnaga.\n"Täname veale tähelepanu juhtimast ja vabandame klientide ees, kes on eile ja üleeile nimetatud toote ostnud. Palume hinnavahe hüvitamiseks pöörduda ostutšeki või Partnerkaardiga kaupluse infoletti, kust ost sooritati," ütles Veski.


Pez, Naguisa uus SS22 jalatsikollektsioon | Bezzia\nMaria vazquez | 15/06/2022 18:00 | zapatos\nNaguisa on üks neist Hispaania firmadest, keda ma hea meelega oma garderoobist leiaksin. Olen tema ettepanekuid teile varem Bezzias näidanud ja see ei jää ilmselt viimaseks korraks, kui ta seda teeb. Ja see on see uus SS22 jalatsikollektsioon Naguisa poolt Ta on mind taas veennud!\nPez on kutse uurida ja murda end väljakujunenud. Kollektsioon, mis on inspireeritud päikese peegeldustest veepinnal, kalade soomustekstuuride heleduses ja mõnes merefauna silmatorkavas värvitoonis. Nii lisab firma värviaktsente kollektsiooni, millest ei puudu ka klassika.\nHindan kampaaniaid, mis tõstavad tooted tähelepanu keskpunkti ja kuvavad neid nii selgelt. Võib-olla sellepärast nad mulle nii väga meeldivad. Cecilia Renardi fotod, mille stiili on tellinud Silvia Gutiérrez. Nendes võime hinnata firma nahast sandaale, punutud ikoone ja espadrille; kujundab need kõik igapäevaseks kasutamiseks.\nAllkirjaikoonid on selles uues kollektsioonis tagasi. Täna keskendume aga disainidele, mida ettevõte soovis oma kampaanias esile tõsta. Aasta lilla Anea sandaalid maksiefektiga punutud nahk ja Faluas ka mudel, mis on punutud keskmise kontsaga, mis kinnitatakse jala külge rihmaga, mis ületab jalalaba suurema toe saamiseks.\nLisaks eelnevale paistab Barbo silma oma mitmekülgsuse poolest, T-tüüpi lambanahast lõigetega sandaal, avatud ninaosa ja pahkluu pandla. Ja krabi sandaalid Amura ja Alosa. Esimene madal ja kombineeritud värvidega; teine kogukõrgusega 6,5 sentimeetrit ja sile.\nEspadrillid võtavad selles uues kampaanias suure rolli. Need paistavad silma Ancori värvi poolest, takjapaelaga espadrill ja lambanaha lõiked, mis on saadaval kollase, pruuni ja mustana; ja Bullo, üks platvormi sandaalid plokk-kontsaga, ristatud lõiked labidal, avatud varvas ja pahkluu pandla.\nKas eelistate midagi klassikalisemat? Sa armastad Soci, espadrilli inspireeritud "espardenyast" seitsme lindiga piirkondlik tants; ja Thalis, krabi stiilis sandaal, mis asub meie kattes ja mis kohandub pandlaga jalalaba külge.\nKas teile meeldib Naguisa SS22 jalatsikollektsioon?\nTäielik tee artiklini: Bezzia » mood » zapatos » Pez, Naguisa uus SS22 jalatsikollektsioon\nOht partnerit idealiseerida


Tossud vs diivan : märts 2019\nEhk siis mu "äkki pole hommikuti jooksmine KÕIGE hirmsam asi maailmas" projekt on jõudnud selleni, et kümme jooksu said juba eelmise nädala lõpus tehtud.\nVõib vabalt öelda, et kahetsesin seda oma otsust põhimõtteliselt igal korral, kui hommikul tossupaelad kinni sidusin. Hommikud ei ole minu jaoks ajad, kus midagi aktiivset teha ja trenni kütta, ma tahaks voodis vedeleda, raamatut lugeda ning kohvitassi taga laiselda. Küll aga olen ma veendunud, et tahtejõudu tuleb treenida ja kuidas ma muidu targemaks saan, kui mitte katsetades, et kas see pulsike hakkab kunagi koostööd ka tegema või mitte. Siiani võin julgelt öelda, et absoluutselt pole hakanud. Täpselt ei hakka ma temposid ja pulsilööke kirja panema, aga tegin millalgi siin nüüd ühe õhtuse jooksu ka ja tempo oli sama pulsi kohta ca minut kiirem kui hommikuti.\nÜldse on viimased paar nädalat (kuud? aastat?) olnud raske motivatsiooni leida ükskõik mille jaoks. Veidi autopiloodi tunne on peal, et ärkan-kooli-tööle-trenni-magama. Püüan nüüd aktiivselt jälgida enda tunnuseid, et depressioon jälle võimsamalt ligi hakkab hiilima ning tundub, et pigem on praegu lihtsalt (kevad)väsimus, mitte midagi tõsisemat. See ei aita ka kaasa, et kevad sel aastal samuti eriti hallilt tahab tulla.\nVahepeal on ajad, kus tuleb lihtsalt vaikselt edasi rühkida ja loota, et millalgi läheb kergemaks. Ma eeldan, et minu puhul see aeg saab siis juunis olema. Tegelt ei, aprilli lõpus on ka ühte vaba päeva loota. Jõuame. Teeme.\nkallistas Kristel at 21:38 Kommentaare ei ole:\nJuhhei-hei! Kolm aastat tagasi esimesel märtsil otsustasin, et mu näriv idee tuleks teoks teha ja mõtlesin, et "no ma proovin ühe kuu niimoodi elada, et ma liha ei söö". Ja tagasi pole ma kordagi vaadanud. Ei, tegelt, see vist on vale - muidugi on asju, mida ma olen igatsenud, nt vanaema tehtud kotletid või Matsimoka suitsuvorst. Aga ma ei saa öelda, et ma nendest nii väga puudust tunneksin, et nende päriselt söömine oleks kunagi reaalse võimalusena tundunud.\nSee postitus pole sellest, et "omg, hakkame kõik nüüd taimi sööma, sest see parandab kõik su eluprobleemid". Jah, ma usun, et KÕIK inimesed peaksid sööma oluliselt rohkem köögivilju ja vähem lihatooteid, aga minu puhul ei ole mu toiduvalik tegelt suurt muutnud. Ma ei ole nüüd särava nahaga ja alati rõõmus ja energiast pakatav. Ei, ma olen ikka samasugune - talve lõpus pigem näost hallikasvalge, hommikuti unine ja pahur ning mõnikord jään haigeks ka. Täpselt nagu tavaline inimene. Tervis on mul muidugi korras, annetan regulaarselt doonorina verd ning korra aastas lasen Synlabis ka mingid muud näitajad üle vaadata, aga see ei vaja eriti tõestamist, et läbimõeldud taimetoitlus hoiab tervist kenasti üleval ja tihti isegi parandab seda.\nViimased neli toidupilti telefonist: tofuga riisinuudlid, tempeh ja riis, läätsepada ning pestoga spagetid.\nKüll aga ma tahaks mõelda vahelduseks sellele, kui palju mõnusamaks elu kolme aastaga läinud on. Ma mäletan, et ma hoidsin oma otsust ikka mitu nädalat saladuses kõigi eest peale oma peika. Imelik oli. Veidi nagu piinlik ka, et mida kõik küll mõtlevad ja äkki veel hakkavad mu üle naerma. Praegu on ikka täiesti ükskõik sellest. Ei ole keegi veel midagi öelnud, mis paneks mind mu otsust muutma ja see ei kõiguta mind, kui keegi võõras arvab, et ma olen opakas. Pigem on näha minu meelest positiivset muutust - taimsete valikute repertuaar aina laieneb, igas restos Tartus saab taimetoitu süüa (isegi Meat Marketis - seal on liha nimes sees ja ikka annavad ka kõrvitsat :D ) ning suhtumine on aina mõistlikum, kui toitumisvalikud jutuks tulevad.\nVõin jätkuvalt öelda, et ma pole pigem see vend, kes hakkab kellegagi tema toidu üle mölisema, no mis see minu asi on. Samuti ei pea ma end kellestki paremaks, sest lõppude lõpuks on toit lihtsalt toit. Kindlasti ei ole ma mingi tervise ega eetilisuse etalon, aga ma ise tunnen end oluliselt paremini praeguste valikutega ja mul on hea meel, et saan elada rahumeeli täpselt nii, nagu ise tahan. Rohkem armastust, vähem mölinat - söögem taimi!\nkallistas Kristel at 19:41 Kommentaare ei ole:\nLabels: jutt, toit