Massa reisipa''evik: märts 2007\n23. Ma’’rts, 10.27, queenstown, imeilusa lake Wakatepo (?) a”a”res\nHommikust. Veits hore on veel olla, aga ka”es on ja”lle u”ks imeilus pa”ev, ilm pole u”ldse mitte kehvem kui eila ja eila oli ta lihtsalt suurepa”rane. Tegelesin eile sellise vahva spordiga nagu river boarding, votsin body boardiga (surfilaua va”ike versioon) joes ka”restikke nii et mu”hiseb, viimase peal u”ritus oli. Ka”restikke oli mitut sorti, karmim oli grade IV, ehk tolkeks – ka”restike karmust moodetakse ja”rk I kuni VI, VI on surmav, a la Niagara falls. Katsetasin ka “laine” pu”u”dmist, ehk siis kui mingis kohas on keset ka”restikku selline koht, kus vesi lainena veits u”les touseb, aga see laine pole mitte liikuv nagu meres, vaid seal olev vesi ringleb justkui u”he kohapeal ha”sti siva. Pean ausalt tunnistama, et laine pu”u”dmises suckisin ma sajaga, u”he korra sain mingi 10-15 sekundiks peale, viimase peal fiiling oli. Vordluseks, record meie grupis oli 4 korda u”he ameerika neiu poolt tehtuna, ha”bilugu, sain Vicki ka”est pika puuga. See est olin osav navigeerimises ja lauaga igast trikkide tegemises. Minu suureks imestuseks anti pa”rast koigile isegi tasuta foto CD, kust on na”ha kuidas mul suu pidevalt ammuli on, et parem vett neelata oleks ;). Oma toreda aja lopetuseks siin linnas otsustasin va”ikse o”o”eluga tutvumise tuuri teha ja selgus, et o”o”elu on siin ta”itsa arvestatav, linna peal oli u”ritusi igale maitsele, mina kui suht maitselage vend ka”isin muidugi u”helt teisela ja votsin igalt poolt viimast ;). Nu”u”d to”llerdan vist veel veitsda linna peal ja suundun Te Anau poole, mis on viimane arvestatav asustatud punkt enne metsi, ma”gesid ja Uusmeremaa fjorde, mis pidada u”lemoistuse kenad olema – eks la”mme kaeme. Aga voibolla la”hen ka homme, oudne laiskus on hetkel peal. Elu on taaskord lilleline, no worries mates, see ya.\nPosted by Massa at 14:21 4 kommentaari:\n16.49, 21 ma"rts, Queenstown\nIkka veel olen elus! Lallallaa.\nBungy oli kahtlemata u"ks lahedamaid asju mis ma elus teind olen, aga ma arvasin et mul veits rohkem hirm hakkab, aga igastahes oli va"rk 100% seda raha va"a"rt! Tu"u"bid on siin lihtsalt otsind u"he ma"gijoe kohal kaks teinteise vastaskaldal asuvat mega suurt kaljuma"ge, nende vahele paar u"lli kova trossi tommanud ja sinna peale gondli ehitand, millel osaliselt klaas porand ja kust siis lollakad saavad va"lja hu"pata, alla joe suunas, va"ike ko"iejupp jalaku"ljes. Peris karm. Isegi gondliga soit pole norgana"rvilistele ja voib monele raudselt kaka pu"ksi tuua, aga sealt veel alla hu"pata, njah. No ma hu"ppasin, ja imelikul kombel va"ga ei kartnudki, usaldan vist liiga palju numbreid - ja teada oli, et keegi pole kunagi surma saand siin. Koik ka"is maru kiirelt voi olen ma ise maru aeglase motlemisega, kurat seda teab, igastahes joudsin moelda, et maru tuus, ma lendan, hakkasin vaikselt joudma ideeni, et olukord on peris tosine aga ei joudnud kartma veel hakatagi, kui juba tundsin, et ko"is venib juba kergelt ja hoplaa, uuesti u"les, just siis kui hakkas tunduma, et nu"u"d on see sinder, planeet nimega maa liiga la"hedal juba. Et see tross millest end istuli saendisse saaks tommata torkus (seda saate ka piltidelt vist na"ha, kuda massa keskenund na"oga trossi u"ritab sikutada pea alaspidi, http://public.fotki.com/mass8/bungy/), rippusin vahelduva eduga abitult pea alaspidi ja tegin vahelduseks kohulihase harjutusi, kuniks mind u"les tagasi vinnati. Sain vere adrenaliini poissi, peris ta"is, kindel see. Ja u"ks rootsi neiu Lotta tegi pilti kah, pa"a"sesin 45$ eest piltide voi DVD soetamisest (molemad 80$), uskumatu, kus raisad siin koorivad ja pappi ku"sivad. Aga sky swing oli ta"iega a"ge. Koigepealt gondliga 400 m korgusele ma"e otsa, otse linna ja ja"rve kohal, mega vaade. Ja siis riputati u"les mind ja anti pa"a"stikko"is, tomba kui julged. No tombasin kah, kukkusin veits alla ja siis kiikumisse edasi tagasi peris pika ko"ie otsas, 60 m ku"ll vist ei olnud. Suht sarnane sellele igastahes mis Usas Anneliga lobustuspargis tehtud sai, aind et vaade oli teisest maailmast ja veits suurem soit oli. Seekord ostsin endale raske su"damega DVD (aga et fail on u"le 100 mega siis teda netti youtube poolt ei lubatud :(), kui na"lg majja tuleb, eks mas pean selle DVD kinni pistma. Pa"eva korda minekuks voib veel lugeda asjaolu, et onnestus lennupileteid austraaliasse 10 pa"eva edasi lu"kata. Saan tempo ja"lle maha votta ja ei pea nii meeletult edasi tormama, chilling, chilling. Fotokaga aga opn kehvad lood, lasin tal tana kodaki paranduses kuivada, ikka ei aidand, aga ma pole veel lootust kaotand, mingi eluvaim temas veel on. Aga nu"u"d peaks kiirelt netti hu"ppama ja siis on lootust, ha"sti su"u"a saada, saksa neiud lubasid kokkama asuda ja ja mind kah toita :). Ja homme saan vist ma"rjaks, kui asjad plaanipa"raselt sujuvad.\nPosted by Massa at 23:31 Kommentaare ei ole:\n20 ma"rts, Musta Lamba ulualuses, queenstownis, 20.38\nJa olengi queenstownis, nagu niuhti, ta"na on ta"itsa reisipa"ev olnud. A''rkasin hommiku selle peale, et Otto hakkas lahkuma, voi oigemini a"rkasin uuesti, sest iisraellaste ultramoodne a"ratuskell oli kell 5.45 juba terve toa korra maast lahti saanud, minut aega ja"rjest vingudes "it is 5.45, time to wake up".Igastahes olin hommiku kella 10ks juba uues linnas voi oigemini ku"las 130 kildi kaugusel ja erinevate saksa turistide abiga sain ka kenasti queenstowni. Kolm saksa neiut, kes mind viimase osa teest transportisid, on praegugi siin toas, suht lobus seltskond. Aga homme, mmm.... Ka"isime juba bungyt vaatamas, 43 meetri korgust maailma vanimat statsionaarset hu"ppekohta, silla pealt vette hu"ppamist, soovi korral ka kastmisega. Peris lahe tundus, aint et mina seda ei tee, ma ei lepi sellega, vain la"hen 134 meetri korgust, 6-7 sekise vabalangemisega glaasporandaga gondlist hu"pet lammutama, uuu, spooky. Ja sky swing on mul kah soolas, 400 m korgusel linnakohal platvormilt lastakse 60 m ko"ie otsas otse alla ja siis kiikumisse - see saab olema valus pa"ev, ma ei joua a"ra oodata. Aga nu"u"d Anna, Cathrini ja Christina (vahi, olidki nimed meeles, see vist sellepa"rast, et Eesti omade sarnased koik) seltsis va"iksed olled, et uni rahulikum oleks siukse pa"eva eel.\nPosted by Massa at 23:13 Kommentaare ei ole:\nFox Glacier, 19 Ma"rts, 15.32\nKas sina oled 200 + meetri paksuse ja"a" peal kondind? Mina nu"u"d olen.Ka"isin liustikul a"ra, kogu koolis opitud ja"a"aja ja ja"a" liikumise teema skandinaavia ma"gedest alla eesti aladeni va"lja hakkas kohe palju reaalsem tunduma ja tekkis ta'itsa pilt kuda see olla vois. Ja"a"dvustamisega oli kahjuks kehvasti, kuna ma pole endiselt suutnud vett saanud Kodakit koomast va"lja tuua :(. Ta votab ku"ll pildi ette, aga sel hetkel kui pildistamise toru va"lja peaks tulema paneb pildi tasku ja pilti teha ei saa. Ma"lupildis mul on aga see jua"a"massiiv olemas ja se on pohiline. Ning helehallid ilusad liustikust algavad joed on kah va"gagi ha"sti meeles. Ja see org mida mo"o"da ja"a" alla tuleb... No kujutage ette, umbes 300-400m laia ja pu"stloodsete kaljuseintega< mis 200m korged, orgu. Vastavalt sulamisele ja liustiku toitva lume sadamisele liustik kas taandub voi tungib orus edasi. Liustiku alt voolab va"lja jogi, kuhu ja"a" on endast vee tekitanud. Jogi on ja"a"massiiviga vorreldes tibatilluke, alates mingist hetkest ta"idab liustik kogu oru ja see on voimas, 13 km pikk, 400 keskmiselt lai ja 200m korge ehk umbes 1 000 000 000 (miljard kui mu mata ei peta, ja selliseid liustike on palju palju isegi aind siin) tonni ja"a"d mis on pidevas liikumises, pragunedes ja oru seinu murendades ja neid seetottu varisemisohtlikeks muutes. Ja"a" variseb tonnide kaupa liustiku servas siin ja seal, kivid kah veerevad vahetevahel u"lalt alla orgu, ja ojakesed mis ja"a" sisse kaovad tekitavad auke, kuhu kukkuda just hea ei ole. Sellele vaatamata tundus mulle, et liitusin giidiga grupiga ja ladusin hunniku pappi va"lja ilma asjata, et ma u"hteist asjast teadsin oleks voind vist ettevaatlikult isegi seda liustiku avastada, va"hemalt niikaugele kui ta"na la"ksime, aind ja"a" naelad oleks pidand susside alla sebima. Oleks veits muidugi ohtlikum olnd, aga ka hulga ponevam, aga mis seal ikka, nu"u"d toetasin kohalikku majandust va"hemalt, kuigi votsin koige odavama retke, mis oli minu jaoks nagu jalutuska"ik pargis. Naljakas hakkas mul siis, kui giid lopus saavutus sertifikaate jagama hakkas, et oled na"ed siukse karmi retke la"bi teinud. No ma ei tea, u"hele 50 aastasele austraalia paarile meie grupis see vast oli saavutus, teistele vaevalt. Muidu oli giid tore mees, sain taga ha"sti la"bi ja ka hu"vasid ideid tulevasteks avastusteks, ta kah ei saand ha"sti aru, miks ma sellisel naljanumbri retkel olen, mitte ronima ei la"ind liustiku pragudesse - mis oli jube kallis kahjuks, muidu oleks raudselt la"int. Kokkuvottes olen aga u"limalt rahul, sest minu silmad midagi sellist varem na"inud ei olnud. Ja"rgmine kord lendan aga peale alpinismi varustusega, et asi ponevam oleks ja rohkem pinget pakuks. Pinge iseenesest peaks varsti tousma hakkama, sest la"henen queenstownile, siinsele ekstreemi pealinnale, kus on adrenaliini lakse igale maitsele. Oleks ma veidi rikkam, siis teeks vist koik seal a"ra, langevarjuhu"petest, raftingust, igat sorti bungy hu"petest, canyon swingidest alustades ja reverse bungyde jet boat trippide ja muu sa"a"rasega lopetades. Seekord lepin vaid paari asjaga, millega ta"pselt na"eb koha peal.\nPosted by Massa at 22:38 Kommentaare ei ole:\n18 Ma''rts, Fox Glacier\nOlen joudnud omadega libedale, ehk siis liustikele. Paar maailma koige madalamal asuvat (ja"tame antarktika va"lja eks) ja paremini ligipa"a"setavat liustiku asuvad just siin, Uusmeremaal. Hommikul Wetportis a"rgates oli see veel endiselt ma"rg ja vihma sadas, aga kuna olen ha"a"letamises uue leveli saavutanud polnud see mureks - sain toast va"ljumata 300 km ku"u"di. Otto, tsehh kes oma neljandast eluaastast saadik austraalias eland ja to"o"tabraske reziimiga hullumajas turvato"o"tajana, oli nous mu kohale viima. Meiega oli veel koos mingi osa teest Diane, briti neiu, kelle tahet ja elu ja reisimisega hakkama saada ma ta"iega imetlen, peris raske on u"he ka"ega hakkama saada. Teine ka"si oli tal mootorratta onnetuse tagaja"rjel halvatud nimelt ja rippus kasutult ku"lje peal. Nendega sai juba eila omajagu nalja, nad olid minu j Sandraga samas toas ning paar tundi enne magamaminekut sisustasime neljakesi musta huumoriga mis vahetevahel ka"est a"ra kippus minema. Sandrast, kes on omamoodi kreisi, oli veits kahju lahkuda, aga ku"ll veel kohtume, maailm on va"ike. Pa"ike, kes poole pa"eva peale end ilmutas, on ta"nase pa"eva tegija, ilma igasuguse kahtluseta, harvad na"htused on ikka need mida oskad hinnata :). No kurat, mida ma kurdan, enne seda na"dalat vihma on ikka va"ga ilus ilm kogu aeg olnud enamasti ju. Homme ja"a"le, adjo"o".\nPosted by Massa at 23:07 5 kommentaari:\n17.02, 17 ma"rts, Westport, Tripinn backpackers\nTousin mina ta"na hommikul u"les ja vandusin omaette, ikka sajab raisk. Mitte ei kiskund va"lja ha"a"letama, teades et Arthur's Pass ja Glaciers - kaks plaanitavat sihtkohta asuvad korgel ma"gedes ja seal on ilm tiba veel nirum. Et Punakaiki oli eriti pisike, ei paelunud ka plaan sinna ja"a"da, seda enam, et otsas oli toit ja poodi seal polnud. Hommikuseks so"o"giks sai juba rootsi neiult Sandralt ouna ja muslit rotitud. Mis oli hea plaan, sest leidsin ka lahenduse oma suuna probleemile, liigun tema ja tema autoga Westporti ja sealt Karamea poole. Aga va"ljas muudkui sadas. Ja"tsime davidiga hu"vasti ja asusime teele, Westportini la"ks tee rohkes vihmas aga viperusteta. Peale seda aga selgus, et jogedel, ma"gedel ja ojadel hakkab limiit ta"is saama ja on vihmast siiber juba, igalpool hakkas vaikselt ujutama, tee peal mis Karamea poole viis oli kohati oma poole polveni vesi. Peatusime u"he silla juures veemo"llu imetlemiseks joes, Sandra oli sotmise osas juba va"ga murelikuks muutunud. Kuulsime seal u"he kohaliku ka"est, et edasi Karamea poole ainult karmimaks teede u"leujutus la"heb ja et see la"bi aegade suurim u"leujutus vist on, otsustasime ringi keerata igaljuhul ja Westporti tagasi suunduda. Ja minu jaoks on see linn nu"u"dsest Wetport! Ta"itsa pael, paljud ta"navad olid osaliselt voi u"leni vee all ja nii monigi aed ning maja kah. Kaks tundi jalutasime vihmas ja imetlesime seda pilti. Eriti lahe oli see, et ma laenasin u"helt kohalikult kajakit ja ma sain tiiru teha vee peal, selles sumpamisele vahelduseks:) Nagu TV uudistes, kui vaatad kuda ksukil uputab ja ta"navaid mo"o"da paadiga soidetakse. Kihvt lihtsalt. Parim pa"ev Wet Porti ku"lastamiseks - marsruudi koostamine la"ks sajaga ta"ppi. Ja kohalike suhtumine on lahe, kondavad ta"naval ja ei paista eriti pahandavat. Tuletorje pumpab vett minema, ta"itsa lopp kui koomiline paistab pilt, kui sildid "Fire" on va"ljas uputuse juures, kuna silte "Flooding" ei ja"tku:). Tuus vaatepilt on see linn siin, ja ei ole asi ka peris katastroofiline, nii et saab asja vabalt huumoriga votta.\nJa nu"u"d on kotu ta"is, tegime korralikult su"u"a, tegin seenekastet ja puha, jube kastme isu oli. Ja"lle on kihvt pa"ev olnud ja pool on veel ees. Ainus asi millest kahju on, on fotoka koomas olek, eilne kajaki trip oli talle vist liiast, kuigi oli hermeetilises ambris, sellest sai siiski pildid ilusti a"ra tehtud. Aga vast tuleb temagi veel varjusurmast va"lja. Nu''u"d aga lasen leiva luusse, monna eesti lastemusa saatel puhkeruumi diivanil lebotades, homme ma olen kindel, juhtub ja"lle midagi lahedat voi veel lahedamat, Noudmiseni, Muff.\nP.S. Fotokajastuse ja toestuse sellest pa"evast loodan siiski kunagi Sandra ka"est maili teel saada, kuna, seda aga keegi ei tea...\nPosted by Massa at 22:42 Kommentaare ei ole:\n21.20, 16 ma"rts, Punakaiki beach hostel\nOi bljahh, ta"na on olnud nii viimase peal pa"ev, et ma kahtlustan, et see voib olla isegi senini parim uus meremaal. Tegin kajaki soidu a"ra ja mitte lihtsalt kajaki soidu, vaid see oli ta"iesti ekstreem, maailma parim kajaki soit absoluutselt vapustavas seltskonnas. Eile kui siia saabusin, sain muideks Motuekast mingite briti turistide peale, kes otse siia tulid, mis oli ha"mmastav, arvestades 250 kildast vahemaad ja marsruudi keerulisust. Tee peal ka"isin muideks ka Meremaa pikima rippsilla peal ja soitsin trossimo"o"da ule selle joe ja kanjoni, mis oli va"gagi tuus. Aga jah, kui eila saabusin na"ljast norkenuna,m asusin kohe so"o"ma ja vaatsin mingilt brosu"u"rilt siin et kihvt kajaki voimalus. Selgus so"o"gilaua taga ka, et u"ks kihvt iisraeli tu"u"p David ja kena rootsi neiu Sandra hauvad u"ksteise u"llatuseks sama plaani. U'hendasime siis joud. Sandra oli juba veits pinda sondeerinud, seega oli kajaki laenutaja, kes oli eilsest veel ka veidi svipsis, veenmine meie tahtmises ja jous veidi lihtsam. Vaatamata va"ga korgele tousnud joeveele ja va"ga kiirele voolule saime lopuks kajakid, kuigi businees oli ametlikult ta"na kinni, kehvade ilmaolude tottu. Ja see oli fantastiline retk, kuigi raske, kujutage ette vee voolukiirust, kus vastuvoolu kondida on praktiliselt voimatu, 10 cm samm on juba tubli saavutus kohati just selline see jogi oli, kus me ulesjoge kajakitasime. Kiidusonad Sandrale ja Davidile, kes olid suurepa"rane ja vastuopidav seltskond, no lihtsalt nii monus oli see tunne et saad loodusjoududest vahepeal natuke jagu, kuigi mitte lopuni. Sain ka suht ekstreemse elamuse, kui la"ksin skaudina vaatama ja"rgmise joeka"a"ru taha, kui nemad varem leitud armsal beachil puhkasid ja meil u"ldiselt tagasi allavoolu mineku plaan juba ka"sil oli. Jogi muutus seal su"gavaks ja kaljusinad mis muidu korgusid joest 50 m kaugusel ahenesid ja muutusid kallasteks. Mina tubli poiss, onnestusin muidugi kajaki u"mberkeeramises, kuna lasin end lolli peaga hetkekes ristivoolu, ikka suht scary oli kajakist kinni hoides u"likiirelt allavoolu kaljuseinte vahel ulpida, kuniks onnestus end uhe puunoti ja kaljuseina vhaele kiiluda ja kajak kuidagi viisi veest va"lja upitada ja tu"hjaks kallata. Eks kajakit saime teistes kohtadeski peale u"mberka"imist tu"hjendada, aga siis olid kaldad moistlikud. Viimase peal elamus oli kokkuvottes, pa"ev ja"tkus sama suurepa"raselt, tegime va"ikse pa"evase soojendava pubitiiru, imetlesime pannkoogi kaljusid ja nautisime tormist merd. Lihtsalt hea pa"ev.\nPilte na"eb http://public.fotki.com/mass8/meremaa3/\nPosted by Massa at 22:20 Kommentaare ei ole:\n8.58, Motueka hostel, 15 Ma''rts\nHeipa, pisut pa"ikest on korraks ja"lle pilve tagant na"ha, kihvt. Eila nimelt joudis ilm prognoosile ja"rgi. Hommikul kui ma hu"tist jalutama asusin paistis koik veel roosiline aga enne kui ma raja loppu sain kiskus vihmale ja hakkas tuult tostma. Wainui lahe a"a"rde joudes selgus, et kuigi matkarada paberite ja"rgi justkui loppes, oleks selle koha tsivilisatsiooniks nimetamine selge liialdus, ha"a"letamise lootused on suht kehvad, kui autosid ei ole:). Vaatsin, et 5 kilda pa"rast paistab kaardil veits suurem tee ja seadsin sammud sinna poole. Enne kui pa"ris vettind olin, ehk umbes 800m pa"rast ha"a"letasin end liinibussi peale ja kuna ta suurel teel valele poole po"o"ras, tagasi vopsikusse, ronisin ristis maha ja pa"a"sesin isegi piletiraha maksmisest. Autot, mis oiges suunas soidaks ootasin vihma ka"es pool tundi, aga otse loomulikult sain ma kohe selle esimese peale. Pole suurt vahet ha"a"letamisel peale saamise koha pealt, kui tihe ta"pselt liiklus on, seni kuni teda veits on, sest mida horedam see on, seda suurem on toena"osus auto peale saada. Kas sai huvitav ka arusaadav teooria voi peaks tuletised ja integraalid ma"ngu tooma? No igastahes, nimetagem seda massa peale saamise voimalikkuse konstantsuse teooriaks ha"a"letamisel, eeldusel et koik eeldused on ta"idetud:).\nOi bljahh, kuidas see kohalik ma"gede poeg, kes mind peale korjas, kaljude vahel kurve loikas ja oma vana loksuga, mis mitte just koige lubavamaid ha"a"li vahete vahel tegi, viimast vottis. Aga Takakasse ma sain, seal oli aga sobralik vihmasadu korralikuks tormiks paisund, mis Motuekasse ha"a"letamist just monusaks ei teinud. Kaalusin isegi bussi varianti - ma pole muideks lennujaamast saadik bussipiletit ostnud. Et aga bussini oli poolteist tundi, la"ksin ikkagi ha"a"letama. Peris ma"rg olin juba seks ajaks, vaatamata vihmakindlale kilekale ja u"ks tu"u"p juba seisis tee a"a"res po"ial pu"sti. Et ta oli ilmselgelt veel ma"rjem kui mina olingi ning et mulle paar pa"eva tagasi u"ks kohalik oli ha"a"letamise "solidaarsust" jutlustanud, pidasime esimese auto kinni tema tarbeks, nii 15 mintsa vast kulus, aga olid need vast ku "lmad minutid. Ahjaa, see solidaarsuse lugu. Ha''a"letasin ma mingis ristis u"kspa"ev, kus enne mind juba u"ks kohalik noorpaar ha"a"letas. Mina kui tubli Eestlane, kes ikka enda eest va"ljas nagu meie pohjamaistel teedel kombeks, asusin siis kah kohe kiirelt na"ppu viskama nende ees. Tu"u"p la"ks kohe ta"itsa po"o"rdesse! Et nemad olid seal ennem ja nii ei kolba jne. Mulle tegi see koledasti nalja, kuigi ma ta pointi respekteerisin, aga selle esitusviis oli lihtsalt koomiline. Ta oli siuke pisikest kasvu ja kohetu, aga hu"ppas u"mber minu nagu kla"hviv krants, kes haugub ja teeb na"gu et kohe kohe kallale kargab, et mul naljakas oli ajas teda muidugi veel rohkem na"rvi, aga no oli lihtsalt naljakas :). Mingi hetk, sain naerust voitu, ja ra"a"kisin taga sotid sirgeks, sain muideks ikkagi esimesena peale, sest nad polgasid poolele teele mineva auto a"ra. U"ldse on ha"a"letamaine uskumatu kino ja huvitavate juhtumuste allikas. U''kspaev sattusin vahetustudengi otsa soomest, kes oli oigemini ku"ll ahvenamaalt, aga ta juhtus tundma siin tu"u"pi, kelle juures ma olin just eelmisel o"o"sel maganud. Lasin talle ja ta kohalikule girlfriendile eesti ja vene lastelaule, nalja sai nabani. Teinekord, oli vist isegi samal pa"eval kui ha"a"letamise koodeksit opetati, soitsin puhkusel oleva ehituse projekti juhiga, kes oli oma 6-7 aasta tagusest pidevast kanepi tombamisest peaaegu lahti saanud - sest to"o"naoudis, et tal hulga asju meeles pu"siks. Et tal parajasti holiday oli, siis va"ike tobi ikka tuli teha ja otse roolis loomulikult, polnd mingi ku"ssa. Tegin kah paar mahvi, enne kui kohale joudsime, nagu eeelnevatelgi katsetel on juhtund see mulle praktuiliselt ei mojunud. Sain ka teada, et kui selja kotiga ra"ndad ja ha"a"letad, siis ja"relikult teed kanepit kah - see oli tema loogika. Lisaks oli ta loogika see, et kui la"hed Christchurchi, siis mitte otse teed, ma ei hakand talle seda muidugi u"tlema, sest mulle ta suund sobis :). Aga eilse juurde tagasi tulles, ei oodandki paduvihmas oma onne va"ga kaua, mingi 20 mintsaga sain pa"a"le u"hele saksmannile, kes 10 aastat siin oli eland ja ra"ndkaupmehena tegutses. Uskumatu kui uduseks selle aknad hetkega la"ksid, nii kuradi ma"rg olin ma. Muideks, u"ks ilmselge kuldreegel on veel ha"a"letades - liiga uhkete autode juhid sind pa"a"le ei vota, su"dametunnistus pole puhas vist. Igastahes, kui ma kunagi ha"a"letaja sellepa"rast teea"a"rde ja"tan, et ta ha"a"letab (it is OK, kui on elu kiire, ei viitsi moliseda voi midagi adekvaatsest pohjuseks on), igastahes, kui ma nii kaugele jouan, et seda teen, siis voib mind lubjakaks nimetada , siis tean, et viimane aeg endale hauaplatsi otsima asuda. Aga saksmannil lasin end poole tee peal u"htede koobaste juures vaatamata igija"tkuvale vihmale maha visata, sest otsustasin, et ega enam ma"rjemaks ja ku"lmemaks ikka saada ei saa, seega voiks oma pa"eva juba huvitavalt sisustada. Ja neis koopastes ka"ik oli tuus, pileti ostmise osa va"lja ja"tta. Ja targemaks sain kah, ja"i loppeks meelde kumb on stalaktiit ja kumb stalakmiit - tiit, ehk t nagu taevas tuleb u"lalt alla ja miit, m nagu maa alt u"les. Koobastikust leidsin paar hollandi turisti, kes mu siia toid, ja oi kui head olid kuum duss ja tee. Aga nu"u"d pakkima ja ha"a"letama, pannkoogi kaljud, siit ma tulen.\nPosted by Massa at 21:33 Kommentaare ei ole:\n13. Ma''rts, Whariwharangi matkahu"tt, 18.30\nOlen keset metsikust ja"lle, nii ilus. Siin on aga loodus mitte nagu pohjasaarel matkatud vulkaanilistel ma"giradadel (iseenesest on muide lounasaar ma"gisem, a ma pole veel ma"gedesse joudnud), vaid teist laadi. Konnin mo"o"da rannikut, sa"ilinud voi taastunud on pohiliselt Uusmeremaa originaal taimestik, u"u"ratud mitme meetri korgused sonajalad, mis meenutavad dinosauruse piltide taustale maalituid, igast poosad, elupuu ja kadakate moodi puud ja siis jurakamad puud ning palju linnulaulu. Pikitud kuldsete randadega, muideks, siin polegi hele liiv nii tavaline, va"ga paljud rannad on musta liivaga, vulkaanilisuse (tuha) tottu ja kenad laguunid, ja laineid murdvad kaljud ja kaljusaared ja sini sinine meri. Mis kondides kas puude vahelt koos lainete mu"haga kumab voi siis kohe korval on, kui rada mooda ranna liiva kulgeb. Rada la"heb vahepeal ka la"bi laguunide, mida saab la"bida ind moona ajal, ha"sti kihvt. Tousu ja moona vahe on siin kuni 4m!!! Ta"iesti uskumatu u"hele balti mere a"a"rsele tondile. Nii kuradi kahju, et kaameral akud tu"hjaks said peale eilset paari esimest matkatundi.\nNagu nii monigi teravam kriit juba arvatavasti la"bi ampsas, otsustasin jala lopuks Tasman coastal walki a"ra teha, sest kuigi mu pingutused eila hommikul koigist kajaki laenutustest kajakit ja kompanjoni sebida olid va"gagi korralikud, ei olnd kuskil kedagi kes isegi ja"rgmine pa"ev oleks iseseisvalt kajakit plaanind rentida. Arvetades seda ja ilma prognoosi vaatsin kell 12.30, et tagumine aeg on tegudele asuda, et mitte veel u"hte pa"eva kaotada. Votsin siis raja alguse ka"sile Marahaust, kuhu ma hommikul ha"a"letanud olin (ha"a"letamisest tahaks kunagi kohe rohkem ra"a"kida) ja soetasin endale kahe o"o" o"o"bimise loa hu"ttides. Ja kuradi tore on see retk olnud. Pea kogu aeg lainete mu"ha korvus, metsavahel ja siis ja"lle rannas, nii see rajake lookleb, mina laulan ja linnud laulavad, inimesi on rajal vahepeal aint veits palju, naljalt u"le poole tunni ei konni, nii et kedagi ei kohta. Eila ohtul ja ta"na hommikul, veits vihma sain, aga see oli ko"o"mes vorreldes sellega mida prognoositi. Aind jalad votavad mul sona ja va"idavad, et neamd on va"sinud, aru ma ei saa miks :). Kuigi, eks ma ole oma 45 kilta a"ra kondind kahe pa"evaga, ning kuigi siin pole ma"ed, on siinsed kaljud Eesti moistes sellised millel ronimine u"les alla pole nalja asi, mis siis et rada ise on siuke meetri laiune ega pole eriti ja"rsk. Nii, nu"u"d peaks minema kaema, kuda paike ookeani poole akkab vajuma, kui just see ma"gi siin a"ra ei varja. Oldagem tublid.\nPosted by Massa at 22:18 3 kommentaari:\n12. ma"rts, 8.15 ommukul, Motueka, Hat trick Hostel\nJussi ja kindlasti ka paljude teiste sureks roomuks ma seekord ska"nnerit ei leidnud. Raisk.\nDeam ma u"tlen, va"iksed tagasilo"o"gid, samas ka va"iksed edasiminekud. Selgus eila, et sindrid ei taha kajakit laenutada sulle, kui u"ksi oled, otsisin eila hoolega kompanjone. Oma suureks imestuseks ei leidnud, koik teevad siin hoolega to"o"d, ma ei saa aru, mis selles nii head on? Muidugi, eks ta loogiline ole, praegast ounte koristusaeg ja siin on puuvilja farme jalaga segada. Lisaks ilm sinder mind kah va"ga ei soosi, keeras veits sajule ja see votab kajaki entusiasmi osadel miskipa"rast a"ra, aru ma ei taipa. Otsustasin siis hoopiski netist ja arvutist lohutust otsida ja seda ka sain. Esiteks selgus, et videod Sri Lankalt mis ma arvasin juba kadunukeste ja looja karja la"inute hulka on mul Sansa playeril siiski alles! Vist oli toepoolest mingi viirus seal kallal ka"ind ja viirusetorje programmid mu ma"lu puilka niisama ei ru"nnandki, kuradi Sri Lanka interneti kohvikud ma u"tli. Aga viirus polnd esialgseid faile onneks mitte kustutand, vaid aind peidetud su"steemi failideks teind, voi kurat seda teab kuda voi mida ta"pselt, igastahes on olemas, aga pole lihtsalt na"ha kui settingud valed on arvutil. Ujee. Teiseks selgus, et Eesti riik on minu sober, olin pappi ta ka"est oma reisifondi saand, tulumaksu sain tagasi ja u"hest salakohast sain veel toetust, aga see avalikustamisele ei kuulu :). U"leu"ldse, kui keegi tunneb, et tahab mu reisifondi toetada, siis mu konto on alati annetusteks avatud, ikka parem kui selle raha eest endale pohmelli tekitada onju ;). Ja siis uurisin asja ja selgus, et see samune blogipoiss siin on hakand popiks saama, nii et koik alternatiivide harrastajad, kui te lugesite seda pa"evikut sest te arvasite et see on lahe ja erakordne asi mida teha ja sopradele oelda, et ma olen midagi teind mida sina pole, faa faaa, siis on aeg endale uus tegevus otsida. Vaatsin et oli loetud Kanadast, Usast, Aafrikast, Austraaliast, Hiinast ja u"llataval kombel ka Eestist moningatest kohtadest. Kahtlustan ku"ll, et osasid eelnimetatuid tabas pettumus, et see eestikeeles oli :), aga voibolla ka mitte, eestlasi ju maailmas igalpool. Aga nu"u"d lahen ampsan hommikuso''o"ki ja katsun endale ikkagi kajaki sebida, a"kki kudagi ike onnestub, mis siin ikka niisama passida.\nAhjaa, panin Sri Lanka fotod u"les, ammustest aegadest seal ja elevantidest on pilte seal kus vanastigi, http://public.fotki.com/mass8\nPosted by Massa at 21:55 Kommentaare ei ole:\nNonii, koigile kellel oli mure, et see va blogi on nii vanasti updatetud, et enam uudisena ei kvalifikatseeru on mul hu"vasid uudiseid - see on nu"u"d ta"iesti reaalajas (hetkeks va"hemalt). Ojee, ma leidsin ska"nneri uus meremaalt ja lihtsustasin sellega oma elu ta"itsa palju.\nVeits kehvem uudis on see, et ma ei ole oma 25 eluaasta jooksul ilusat ka"ekirja omandanud, seega ei pruugi selle lugemine koige lihtsam olla ning lugejate elu lihtsamaks ei muutunud... Ma ei pane pahaks, kui moni lugemise alal oskaja teistele abiks olles asutab uue blogi nimega massa blogi tolge... Aga tosi ta on, et mu ka''ekiri na"eb ku"ll u"limalt eba atraktiivne va"lja, aga on tegelt suht loetav.\nSka"nnisin sisse ka pa"eviku alguse, et asi veits autentsem oleks. Ja uskuge mind, koige enam avatud koht ses raamatus on euroopa kaart, kust ma saan na''idata kus eesti asub, ma olen va"hemalt 70-le, voimalik et ka enam kui sajale inimesele geograafia alase oppetunni andnud Eesti paiknemisest maailmas ja Euroopas, u"hekordsest Eesti joonistamisest noukogude aegse maailma atlase kaardile ra"a"kimata.\nKui klopsata piltide (ska"nnitud leheku"lgede) linkide saab ta"itsa suure ja loetava :) pildi ette.\nhttp://public.fotki.com/mass8/ - on see koht kust fotosid voib leida, neid eraldi siia ei toppinud\nPosted by Massa at 00:44 Kommentaare ei ole:\nroheliste kaantega raamatu algus(e lugu), ehk mismoodi mus u"ldsegi viitsimine midagi kirja panna tekitati\nPosted by Massa at 00:15 Kommentaare ei ole:\nTehnika on imeline lalllalaa lallalaaa!\nPosted by Massa at 21:28 2 kommentaari:\n20. Veebruar, 19.36, Whitianga lähedal hipi/usu/lebo?... kommuunis\nViimasest raportist on päris palju aega kulunud, uskumatult palju uskumatuid asju on vahepeal juhtunud :). Hetkel olen ookeani lähedal mägedes, saime öömaja nii kauaks kui tahame mingis kommuunis mis on kind of hipi, kind of religious, kind of ?. Mingi siuke nagu algaja ise oma usu välja moelnud ja funniv usulahk voi no ma kah ei tea, täitsa huvitav igaljuhulJ. Ütlevad küll et usuga pole mingit pistmist, aga ikka jumalast vahest ikka veits kuulda on. Koha leidsime couchsurfingu webi lehelt, kirjutasin ühele neiule, see vastas, et ta ise küll on Marokos, aga minge mu vanemate juurde nad kindlalt votavad reisijad avasüli vastu, et neil kogu aeg reisijad peatuvad ja koik on teretulnud. Füüsiliselt leidsime koha kohalikelt hoolega teed küsides ja autoga ekseldes, auto kuulus Kylele, kes on USA kutt, kes siin rändab ja keda kohtasime hääletades, lähme temaga vist veel louna poole edasi kah. Hull hamming oli igastahes saabudes, soitsime hoovi ilusti nagu raamatu müügi aegadel palju tehtud, vaatsime et kutsad sobralikud ja tulime autost välja. Meie “hei”hüüete peale läks tükk aega, enne kui ühest honest ilmus mingi tüüp ja teisest üks naine. Me muidugi siis, are you Steve?, are you Kali?, ehk neiu vanemad kellega ühenduses olime olnud, nemad aga et ei ole, aga naeratavad ondsalt ja muretult nagu oleks tosise laksu all. Me räägime siis oma lugu, ja nemad, ah, what ever, your welcome, feel like at home, Steve is inside watching movie, you can stay as long as you want, we have been here for 6 months. No meil olid ikkagi louad töllakil ja täielik hämming. Aga oligi lihtsalt siuke koht :). Aa, aga miks ma kogu aeg mitmuses räägin? Täna hommikul sain kokku Liisiga, kes eile maandus, temaga oli eestis kokku lepitud et hääletame veitsa koos, kuigi olime eestis vaid korra kohtunud. Vot sellised lood. Aga loodus – lihtsalt vorratu. Inimesed – igati looduse väärilised. Alustasime hommikul hääletamisega Aucklandi kesklinnast bensiini jaamast, saime 10 mintsaga peale ja linnast välja, tüüp soitis veel mingi 20 km kodust mööda, et meid paremasse hääletamise kohta maha panna. 5 auto peatus ja saime edasi, 5 auto jälle peatus jne. Uskumatu. Aucklandis oli kah täitsa kihvt paar eelmist päeva, sai muuseumis käidud – elu parim muuseumi elamus seni. Aga see kommuun kus me sattusime, suht pull ikkagi :), tüübid mängivad mingeid austraalia pärismaalaste pille praegast, näevad välja nagu üks suur toru ja teevad umbes siukest häält nagu parmupill, veits tumedama kumedama kolaga. Ma ei tea, kauaks siia jääme, vist mitte väga, sest Kylele kui tublile kristlasele on siinne “satanism” vastukarva, aga pull on. Ise kavatsen küll sellest kogemusest siin viimast votta ja samas vaadata et ajusid ära ei pesta:). No paari päevaga vaevalt. Aga homme voi juba öösel lähme kuumavee randa, kus auku kaevates sinna soe vesi tekib. Ma proovin nüüd kah seda imepilli mis nad siin mängivad, raporteerimiseni.\nPosted by Massa at 23:21 5 kommentaari:\n17 Veebruar, 19.27 Aucklandi südalinn, Bennetti juures\nUusmeremaa, mmmm…. Väga ilus maa on ma ütlen teile ja am pole praktiliselt veel Aucklandi linnast välja saanudki. Saabumine läks üllatavalt kergelt, saba passikontrollis oli küll mingi pool tunnikest, aga kotti ega mind läbi ei otsitud ja üle ei kuulatud, ega ma ometi tööneegriks siia ei tulnud - olen nii monegi suust kuulnud, et eestlasi tihti sedasi peedistatakse sii piiril, mul vaadati aind et botase talla all Sri Lanka linnusitta ei oleks, tegemaks kindlaks et kohalikud liigid kaitstud oleks, igati arusaadav, arvestades millist jama sissetoodud liigid siin looduses pohjustavad. Pagas oli kohal ja linna saamine oli käkitegu, kuigi 20$ (uusmeremaa oma) tundus edasi tagasi linna lennujaama pileti eest tsiba palju olevat, eriti kui Sri Lanka bussipileti hindadega harjunud oled. Igastahes, linna sain holpsasti ja leidsin kiirelt üles ka Bennetti maja, kellega mul oli kokkulepitud maili teel, et ta mul oma diivanil tudida laseb. Aga korteri nr. ma ei teadnud, ja helistamisega oli jama, sest siin on mobiilile helistamine nii kallis, et keegi seda eriti teha ei taha ja enamuselt töö telefonidelt on see keelatud. Seega tegin endale mingi prepayd kaardi moblale ja kuigi sellega helistamine ja stardikas suht kirved olid, arvan ma et see kulub mul marjaks ara, sonumite kirjutamine on talutava hinnaga. Bennetit ma ikka kätte ei saanud, aga enne kui joudsin hakata alternatiive kaaluma helistas ta mulle tagasi. Korter on tal ülikihvt, kuigi tilluke. Siuke pisike kööktuba ja vannituba all ja magala trepist üles. Aga asukoht on maailma parim, peatänaval ja otse keset cityt, sadamast ja ookeanist 500m. Bennett ise on asiaat, pärit Taiwanist, tagasihoidlik ja pisut omamoodi vQga sobralik tüüp. Eile näitas mulle veits linna ja juhtus siuke uskumatu lugu: Tutvusime Bennetiga lähiümbrusega, siin on sellised 3 rattalised jalgratat väntadega riksad, millega soit on muideks tasuta, näeb linna ja puha (voib ja viisakas on muidugi juhile tipi anda). Ja siis üks naine kes meid ringi vedas asus uurima, et kust ma pärit olen. Mina siis, et from Estonia. Ja tuli välja, et üks eestlane soidab kah nende riksadega, vähe sellest, see eestlane Margo oli mulle emaili saatnud, et tema on uusmeremaal.Sain taga täna kokku, hästi lahe tüüp on. Mul oli küll veits kehv tunne, et ma polnd oma laiskuses ta kirjale vastanud (tas ai mu maili trip.ee-st, kus ma ütsin, et uusmeremaale ka satun), aga ta ei pannud mu lasikust pahaks. Talle riksajuhi amet sobis, sest talle meeldib rattaga soita ja kuna pole tööluba, on raske tööd leida. Palka saab ta ühe kohaliku toidupoe toidutalongides, et asi korrektne ja seadusega kooskolas oleks J, ärib neid ta ühele kohalikule eesti perekonnale. Tipi voib kah muidugi endale jätta, ja seda kogunes tal täna näiteks suht hästi. Esmaspäeva hommikul kell 10 on meil date, lämme koos Aucklandi muuseumi, mis pidada olema maailma kihvtimaid. Bennett vedas mind täna autoga ringi, käisime ühel 60-st vulkaanist millele Auckland ehitatud on, koige suuremal Mt. Edenil. Mägi ise oli suht korge ja vaade linnale oli tuus, aga kraater oli minu üllatuseks suht pisike, meenutas pisut kassitoome orgu, oli aga pisut sügavam. Ja randu käisime kaemas, väga kenad. Aga need purjekad ja jahid – oi oi kus selliseid tahaks omale kah, veetsin oma 2 tundi silmi pungitades sadamas neid kohalikke ja kaugelt siia saabunud iludusi jälgides, kui Bennett vanemate juurde hiinauusaasta ohtusöögile oli suundunud. Yritasin Victoria pargis kriketit kaedes ka sellest sotti saada, eriti kaugele ei joudnud aga veits hakkasin juba läbi ampsama. Nüüd pöördusin Benneti pessa tagasi kasutades ta varuvotit, ise ta pole veel laekunud, seega plaanin alatult internetti veits kasutada ja süüa. Käisin poes ja toin süüa, hinnad on jube kallid, aga kiirnuudleid saab vast ka vaesematel aegadel lubada, nii et näljaohtu päris pole. This was latest news update, hopefully again tomorrow evening.\nPosted by Massa at 22:44 Kommentaare ei ole:\n19.35, 15 veebruar, Singapuri lennujaam\nSingapuri lennujaam olgu aä”rema”rkusena va”ljatoodud on koige kipam koigist lendamise jaamadest kuhu minu jalg astunud on. Aga siuke jube imeline olemine on muidu, u”hest ku”ljest on jube kahju, et pidin juba Sri Lanka tolmu jalgelt pu”hkima, teisalt tahaks Uusmeremaad ullult na”ha, kuigi sealsed plaanid veel esialgu suht toored on. Siit moraal koigile, kes Sri Lankale la”hevad – planeerige va”hemalt 3 na”dalat, parem veel kui 4-5 voi rohkem, siis jouate vabalt beachil lebotada ja monuga ilma tormamata kenad kohad ule kaeda. Ma just joonistasin oma kaimised kaardile ja tundub nagu polekski kuskil olnud, aind saare keskosas veits on nagu kaidud ja läänerannikul. Samas vaatamisväärsuste (heh, ma leidsin sellelt klaverilt täpitähed üles) poolest on see ala koige tihedam ja päris pohja ja itta poleks rahutuste tottu vist hetkel maksnud ronida kah, kuigi kordan veel, valgele inimesele on see maa vägagi turvaline üldiselt. Üldmulje saarest jäi selline, et lounas on koige paremad rannad, idas kah moned head beachid, läänerannikul koikse tihedam asustus palju linnu ja inimesi, keskel on mäed ja teeistandused (tee küll pigem keksel lounas), uleval pohjas on tamilite pesa ja horedam asustus ja veits metsikum, kuigi kogu maa on enam vähem üles kultiveeritud. Minu lemmik kohaks Sri Lankal oli vaieldamatult Sigiriya ja sealsed kaljud, koige kenam linn mida külastasin oli Kandy, mis on umbes 100 000 linn ümber kena tehisjärve. Kustumatu mulje jätsid ka mäed ja neis asuvad teeistandused ning Adams peakil nähtud päikesetous, kuigi säärelihased sinna ronimisest veel endiselt pisut valusad on. Ja muidugi inimesed, kui välja jätta turistipesad, siis on inimeseduskumatult siirad ja abivalmid. Pisut kahju on, et ei joudnud ühtegi rahvusparki ja lounaranniku randadesse, omast lollusest jäid nägemata ka osad templid ja rituaalid. Aga kokkuvottes olen ülimalt rahul – kunagi votan rohkem aega ja lähen veelkord Sri Lankale, kindel värk. Nüüd aga uuele lainele, ma pole kohanud veel kedagi kes oleks Uusmeremaal käinud ja ei räägiks sellest ülivordes. Nagu jalgratturist britt keda Hattonis kohtasin ütles: Uusmeremaalased on maailma enim reisiv rahvas, aru ma ei saa miks, neil kodus koik olemas ja veel rohkemgi ja veel ilusam kui mujal (niimoodi ilusti eesti keeles ütleski J). Nii et – aint paremaks see reis veel läheb, lihtsalt oivaline.\nPosted by Massa at 22:27 Kommentaare ei ole:\n15. veebr, kell 9.03, colombo lennujaam\nNii, nu”u”d on see ametlik, 8 pa”eva Sri Lanka toitu ja jooki ei saanud mul pohja alt a”ra. Olin ku”ll ka tubli ja join pohiliselt pudelivett, oleks vist vabalt voind ka kraaniveega enam eksperimenteerida, sest paar ra”ndurit kes seda joid u”tsid, et pole ullu u”hti. Lennujaamason kuidagi maru vooras olla, ei ole mingit mu”ra ega mo”llu u”mber, kuigi inimesi on siingi suht palju. Beethooven voi miski siin vaikselt ma”ngib ja koik turistid nohisevad omaette, kui monele tere u”tled vaatab sind kohe jube kahtlustava pilguga. U’ldse tundub mulle siin, et va”ga paljud ka”ivad Sri Lankal a”ra seda tegelikult na”gemata, oma mugavustsoonist ehk siis hotellitoast ja giiiga grupist lahkumata. Eila ujumas ka”ies ja”tsin oma asjad kahe svenska flicka hoolde, kes mingis kallimas hotellis pesitsesid, nood polnd ku”ll pa”a”le ranna ja hotelli ja paarituristiloksu miskit na”ind. Samuti on hotellidest tunduvalt raskem huvitavaid ja sobralikke inimesi leida kui guest housedest, kus pole paketituristid vaid hoopis teine kontingent. Sellele ja”reldusele joudsime juba koos palju reisind Usa tu”u”bi Keviniga, kes palju ka hotellides reismise alguse poole aega veetnud. Muideks, ma loodan, et Sri Lanka voidab kunagi olu”mpiakulla, lihtsalt, et te nende hu”mni kuuleks. Uskumatu lugu, kolab nagu lastelaul, aga on samas siuke tore (otsige netist, asi on vaeva va"a"rt). Juba maandudes ma ma”rkasin, et vist ma”ngivad hu”mni, sest kohalikud tardusid valvel seisangusse, nu”u”d hommikul ja”lle. Eriti reaalne olu”mpiakulla lotus vist just pole, sest kriket pole olu”mpiaala ja isegi kui oleks siis Sri lanka Sansid oleksvast 1:20-le voi nii, sest ainus MM tiitel on pa”rit 90-ndate keskelt. Aga nuud Singapur, Siit ma tulen, Sri Lanka dadaa.\nPosted by Massa at 12:58 4 kommentaari:\n14. veebr, 21.47 vooratsemajas millenime ma ei tea, Negombo, Sri Lanka\nIndia ookeanis ujuda on monna. Vesi on nagu supp, suht soolane supp. Kuradi kahju, et home juba edasi minek on, nii palju oleks siin veel teha. Ma”ngisin kohalikega muideks rannas ka u”the ranna vorkpalli moodi ma”ngu, ta”itsa jube kui kehv ma selles olin! Peale teist ma”ngu vihjati viisakalt, et ma voiks u”he ma”ngu vaadata J, no tegelt olin juba nagunii jubaujumise kasuks otsustanud. Ma”ngu imelikkus oli minu jaoks selles, et nad ei kombineerind u”ldse, vaid loid kohe u”he puutega palli u”le vorgu, enamasti suht kovasti kaks ka”tt koos ja labaka”e alusega u”levalt palli vottes. Harva na”gi ka vorkpalli maha lo”o”mis liigutust. Ei mingit teistele tostmist voi midagi (keelatud see ei olnud). Ma olin jube segaduses, u”he punkti loin korralikult maha, paar tu”kki kobistasin vast veel, aga jama tegin kah kovasti. Uldiselt va”ga palli ei saanud, sest vastastel oli mu voistkonnast kahju ja minu peale ei ma”ngitud J. Siuke tunne oli, nagu tu”drukul voib poiste voistkonnas olla, aga ikkagi oli huvitav. Ka”isin korra meretoitu kah so”o”mas,tahtsin grillitud haid, aga otsas oli raisk, soin siis “moet” fishi voi midagi sellist (voi oli mullet oopis, kurat ei tea). Va”ikesed lapsed koik maagavad juuba ja minagi magama la”en.\nSest ommuku vara on lennukile minek.\nPosted by Massa at 12:56 Kommentaare ei ole:\n14. veebruar, Greenland restaurant, Negombo\nUuh, olle toodi, jube hea. Eilne aus plaan Mt. Laviniasse randa minna ei la”ind onneks, sest Mt. Lavinia outus kokku kasvanuks pealinna Colomboga ja linnas seda rannakest pimedas ules leida oli suhteliselt voimatu. No tulin siis Negombosse, mis lennujaama la”hedal ja kus kah suht norm rand, ookean, ta”itsa olemas. Joudsin siia alles mingi 22 ajal ja leidsin voorastemaja mingi tuk tuki tu”u”bi abiga, kellega alguses soiduks jube tingimine oli tehtud. Et eelmine o”o” uni oli kesine ja bussis kah vaga ei tudind siis poonasin 12 nagu lapsuke. Nu”u”d ka”isin netis ja otsustasin siinset kala proovida, kui palavus veits tagasi tombab lahen randa. Mul on uus, ta”iesti tutikas pa”ikese poletus, eilsest joes ujumisest L. Mo”ksisin end ku”ll mingil hetkel kreemiga, aga vist oli tund enne seda juba liiast ja pealegi ja”id ku”ljed ma”a”rimata ja seljal kah ha”mmastaval kombel paar laiku, kuigi Anna mu arust selja kallal kovasti vaeva nagi. No ei tea, igastahes on laiguline pa”ikesepoletus tosiasi. Oo kala toodi, aeg ampsama asuda.\nPosted by Massa at 12:55 Kommentaare ei ole:\n13. veebr, 13.27, Hutton Colombo buss\n2318 m korgusel ka”idud nagu naksti. Ja ta”iesti ronimist va”a”rt oli, pa”ikese tous oli erakordselt ilus. Ha”iris aga raja ja tipu rahvastatus, kugi sai valitud na”dala keskpaik ega olnud ta”iskuu. Rohke rahva pohjuseks olid peamiselt kohalikud, kellele see on pu”ha paigaks, koige karmimal nadalavahetusel, ta”iskuu ajal olla tipus ka”inud koguni 100 000 inimest, 50 000 delhouse poolt kust meiegi ka”isime ja 50 000 teiseltpoolt. Kuigi rahvarohkus ja tipu tsiviliseeritus – seal on temple, varjualune ja mud ehitised millega kaasas ka”ib ka pru”gima”gi. Lisava”a”rtusena tuleb arvesse aga hea seltskond. Saksa neiu Annaga ronima hakates, kohtasime teepel u”the inglannat, kes oli Sri Lankal varem kolm kuud opetajana tootanud ja nu”u”d avastamata kohti otsis ning tema sveitsi sobrannat. Tegime suht head tempot ja joudsime ca 2 tunniga, tunnike voi veits enam enne pa”ikesetousu. Ja esimest korda Sri Lankal oli tosiselt ku”lm, kuigi sai jack kaasa voetud. Tipus leidsime u”les ka ameeriklase, kelleks mind eelmine ohtu peetu oli. Tegu oli va”ga sefi tu”u”biga, ta oli vihma tottu lihtsalt teises voorastemajas peatunud. Selle mehe nime olen juba unustanud (Kevin?) aga hiljem joes supeldes ja pa”ikse vanni vottes selgus, et ta on u”le 2 aasta juba ra”nnanud ja ka”inud koikidel madritel peale antarktika (mis on kah plaanis) ja ka taiesti kreisides riikides. Tema Riikide top 6 oli selline: Mongoolia, Uusmeremaa, Cooki saared, Austraalia, Bhutaan, Sri Lanka. Minu kavas on sellest topist tervelt pooled, nii et see saab olema lihtsalt tuus, kahju aind, et Sri Lanka jaoks nii va”he aega on. Oma reise suudab ta muide lubada kuna oli Wall Streetil u”he maakleribu”roo director, kui omanikud vahetusid, siis vottis 32/selt aja maha ja tegi alustuseks rattamatka NY –st LA-sse (7000? Kilti) ja pa”a”le seda sus reisima. Vot selline mees. Ahjaa, eile ohtal juhtus veel uks lobus lugu. Olin Annaga jutud a”ra ra”a”kind ja uuesti siruli visand, uni juba peaaegu silmas, kui kuulen, et keegi va”ga tihedalt taas uksele kopsib. U”tsin siis, et “Yes, yes, I am coming”, aga ja”rgi ei ja”a”nud kuniks ma pu”kse jalga tommasin. Teen siis mina ukse lahti jam is ma na”en – kutsikas liputab saba… Aga tegi ta seda vastu ust, nii et tundus et keegi koputab J. Nu”u”d ma teen veel teel pealinna va”ikese uinaku, mis kolmetunnisele o”o” unele ja”tku pakuks. Pealinnast u”ritan beachile pa”a”sedan ii siva kui voimalik, et saaks ka veits lebotada enne lendu mis on juba u”lehomme hommikul vara. Kui te kunagi Sri Lankale satute siis a”rge 8 pa”evaga leppige, Massa Out.\nPosted by Massa at 12:54 Kommentaare ei ole:\n13 veebr, 2.40, Delhouse, white house voorastemaja\nJa nu”ud ma asungi Adam’s Peaki poole teele, ah et mis ma veel siin passin ja kirjutan? Ootan eila ohtul hilja meie voorastemajja saabunud saksa neiut, kes kah ronima tuleb. Ma olin kull jumalast horisontaalis kui ta tuli, aga nad kaisid uhte siia saabunud tema sopra koos omanikuga otsimas, Estonia-Amerika, kolavad ju sarnaselt. Ja minu nelja paevane habe naeb kah kindlasti habemiku moodi va”lja J Tegelt ma arvan, et omanik lihtsalt tahtis, et ta ja”a’’ks ja mujale ei tormaks otsima (pealegi oli omanik ta”is) ja nagu na”ib la”ks onneks. U’’ldsegi, eile ma vist ei ra”a”kinud inglasest kes siin veel pesitseb, va”ga eriskummaline tu”u”p. 41 ja retired, ka”ib Sri Lankal ha”sti tihti, lemmik maa on uus meremaa (saint a ka”est ka hu”vasid reisivihjeid) jam is va”ga huvitav, tu”u”p ra”ndab ringi rattaga, tegi eila tavalise 130-140 km pikkuse tiiru. Aga nu”u”d on minek.\n12. veebruar, 20.11, Delhouse, Sripada e. Adam's peaki jalamil voodis\nJuba valmistungi tuttu minema, elan ta”itsa pa”ikse ja”rgi jubaJ. Voibolla asi ka selles,et asun kell 2 tipu poole teele, et pa”ikesetousuks kohal olla. U”lesse Sripada ma”e tippu, nagu kohalikud teda kutsuvad, pidi sit olema umbes 1000 m tousu ku”la pinnast, 5200 astet – terve tee on ilusti treppi lu”katud. Ka”isin juba algust vaatamas, ja u”ldse tegin u”mbruses va”ikse tiru ja na”gin uskumatuid vaateid ning tegin tutvust teeistanduste hingeeluga. Siit paari Kilda kaugusel on u”ks ja”rv ja selle kohalt tee istandusest sellele alla vaadates poleks tahtki paigast liikuda, aga kuna hakkas pimenema tegin seda siiski. Tegin voorastemajaga uue odavuse rekordi, sain 400 ruupia ehk 45 krooni eest toa. Tundub, et mitte tavaturistide henna maksmisest on saanud minu jaoks omaette sport, sport mulle aga meeldib ja teen seda alati kogu hingest ja nii ha’’sti kui oskan. Sellel spordialal siin peab kogu aeg valvel olema, umbes nagu males voi Judos ja oigel ajal tuleb ka agressiivset taktikat kasutada. Niikui valvel pole ja korra unustad ku”sida et “how much”, selgub raudselt kohe, et “too much”. Lisaks on vaga tahtis enesekindlust sa”ilitada, sest nigu see kaduma hakkab kaob sellega u”hes ka su ruupia tagavara. Igastahes, mulle tundub, et ma hakkan seda sporti ka”ppa saama, sest ma pole veel kohanud valget turisti kes millegi eest minust va”hem oleks maksnud. Eks vist luhike paari aasta tagune egiptuse treeninglaager tuli kah kasuks, ja sealse tippvormi tulemusel u”liodavalt soetatud vesipiip on aidanud seda mitte unustada, et saab alati alla ja siis veel alla kaubelda. Vahi vahi, korval ku”lalistemajas on vist disko, va”hemalt sedasi see India? muss kolab. Aga nu”u”d koht nuudlikestest pungil kotile, et keset o”o”d toustes ta”itsa roosa ja va”rske olla. Oi konnad alustasid konkureerivat diskot.\nPosted by Massa at 12:51 Kommentaare ei ole:\n23. Ma’’rts, 10.27, queenstown, imeilusa lake Waka...\nroheliste kaantega raamatu algus(e lugu), ehk mism...\n20. Veebruar, 19.36, Whitianga lähedal hipi/usu/le...\n17 Veebruar, 19.27 Aucklandi südalinn, Bennetti ju...\n14. veebr, 21.47 vooratsemajas millenime ma ei tea...\n12. veebruar, 20.11, Delhouse, Sripada e. Adam's p...


Joosep Valm 11.M õpilaste makromajanduse tunnis - Läänemaa Ühisgümnaasium\nJoosep Valm 11.M õpilaste makromajanduse tunnis\naccess_time20. nov. 2019 person Katrin Seppel visibility 509 Views\n19. novembril käis 12.M õpilane Joosep Valm 11. majandusklassi õpilastele makromajanduse tundi andmas. See oli Joosepi omaalgatus rääkida finantskirjaoskuse teemadel.\nJoosep andis soovitusi, kuidas investeerimisega alustada – milliseid raamatuid lugeda (enne teooriaga tutvumine ja alles siis investeerimine); näitas õpilastele veebis, millised keskkonnad ja mida sisulist näitavad (kus ja mida teha); millega arvestada ja kuidas ära tunda turul kasvu/kahanemise prognoos jpm.


Inno ja Irja kohvik: Sõjaga hirmutamine on tegelikult Eesti huvides!!!\nSõjaga hirmutamine on tegelikult Eesti huvides!!!\nKuigi peaminister Taavi Rõivas kirus neid, kes „hirmutavad sõjahüsteeriaga”, räägib kaitseminister Hannes Hanso, et lood, mitme tunniga keegi Eesti ära vallutab, aitavad Eesti teemasid päevakorral hoida. Ehk siis: sõjaga hirmutamine on tegelikult Eesti huvides!\nMulle isiklikult tundub samuti, et sõja teemal rääkimine, ausalt ja avameelselt tuleb pigem kasuks kui kahjuks. Hanso tõi välja juba teemade päevakorral hoidmise asja, lisaks saab nõnda iga inimene enda jaoks läbi mõelda, mida sõda võiks tähendada ja kuidas selleks valmistuda. Aitab hirmudega silmitsi seista ja see, hirmu teadvustamine on esimene samm sellega toimetulekuks. Probleemi eitamine ei aita kunagi probleemi lahendamisele kaasa, vaid vastupidi, kuhjab asjatuid pingeid.\nSama lugu on näiteks Ida-Virumaaga, kus pikalt eitati probleemide olemasolu ja loodeti, pead jaanalinnu kombel liiva alla peites, et küll nad kuidagi iseenesest lahenevad. Aga nagu aeg näitas, ega ikka miski iseenesest ei lahenenud küll, asjad läksid üha hullemaks.\nkirjutas Inno at 20:58


Kas tugiisik päästab päeva? : Õpetajate Leht\n19. mai 2017 Sirje Pärismaa toimetaja - 5 kommentaari\nVahel võib tugiisik pärast tunde olla veel väsinum kui laps. Fotod: Sirje Pärismaa\nKas teil on kõrge pingetaluvus ja olete valmis töötama emotsionaalselt laetud keskkonnas? Ülesanne on toetada kliendi arengut, hoolitseda tema elu ja tervise eest, soodustada sulandumist ühiskonda. Tunnitasu 3–4 eurot (bruto), ametinimetus: tugiisik erivajadusega lapsele. Kas lööme käed?\nKert Astelil on kasvatusteadustes magistrikraad ja töökogemust nii lasteaiajuhi kui ka õpetajana mitmes koolis. Juba poolteist kuud käib ta viiendas klassis ühes Eestimaa koolis. Ta on käitumishäirega õpilase tugiisik.\n„Kui lapsevanem helistas ja mind appi palus, ma väga kaua ei mõelnud. Teadsin, et perel on raskused, ja tahtsin aidata,” lausub Astel. Uude rolli sisse elada ei jäänud eriti aega, ei pakutud ka koolitust. Ainult kontrolliti, ega ma karistusregistris arvel ole.\n„Koolis oodati mind väga, nad olid suures hädas,” räägib Astel. „Mõtlesin, mida klassis enda tutvustuseks öelda. Lepingu järgi on õpilane minu klient, aga ma ei võta teda kliendina, kellele teenust pakun. Olen tulnud talle, perele ja koolile appi. Ütlesin ka klassikaaslastele, et hakkan selle õpilasega koos koolis käima, sest tal on probleemid.”\nSelgitus tundus klassile ammendav, tund algas ja Astel istus oma hoolealusega samasse pinki. Teadmata, mida tugiisik täpselt tegema peab, jälgis ta esmalt klassi ja õpetajat ning asus tegema märkmeid nii enda jaoks kui ka pärast vanematega arutlemiseks. Mõnegi tunni kohta on mitu A4 täis kirjutatud, sest Astel dubleerib õpetaja tahvlile kirjutatu paberile ja nihutab selle õpilasele nina alla, et too paremini tähele paneks. Kunstitunnis on Astel teinud mõned visandid, kui lapsel kohe ideesid ei tule.\nTa jälgib, et päevikusse saaksid kirja kodused ülesanded, ja on ka ise neid sinna kirjutanud. Kuid see pole veel garantii, et need ka tehtud saavad.\n„Oleme pinginaabrid. Kui me koos istume, käitub laps kenasti,” räägib Astel. „Ta tahab minu juuresolekul näidata end heast küljest. Tunnen teda juba lasteaiast saati. Ta on aru saanud, et aitan teda. Tänu minu abile on ta saanud häid hindeid.”\nTeene või karuteene\nKontrolltööd tehes tekkiski Astelil küsimus, kui palju ta tohib juhendada-aidata. Kas kinkida lapsele viis, et ta saaks eduelamuse, kiita õpetajalt ja kodus? Kas see on teene või hoopis karuteene?\nAsteli hinnangul on seltskond keeruline, klass on õpiraskustega. Osa õpetajaist on olnud raskustes tundide läbiviimisega: vahelehõiked, karjumine, solvangud on viinud nende kannatuse viimase piirini ja toonud vanemad kooli, kuid midagi ei ole muutunud.\n„Selles klassis peaks paljudel olema tugiisik või siis tunnis abiõpetaja,” ohkab Astel. „Mina ei töötaks vabatahtlikult sellise klassiga, kus pead terve tunni end kehtestama, aga õpetajail pole ju valikut. Nii jõuabki mõni õpetaja selleni, et on ametist tüdinud, annab tunni ära ja suleb enda järel ukse.”\nAstel ei käi kõigis tundides kaasas, vaid ainult neis, kus on probleeme.\n„Vahel piisab sellest, kui keegi midagi hõikab, ja asi läheb käest,” ütleb Astel. Esimese hooga tahaks ka tema pinginaaber sekkuda, käitumismuster on vanast ajast ees, aga enamasti tõmbub ta tagasi. Kuid Astel tunneb, et tugiisiku töö ei lähe aja jooksul kergemaks, pigem vastupidi. Enam pole ruumis viibiv võõras täiskasvanu klassi jaoks nii suur „vaatamisväärsus”, temaga harjutakse.\n„Eile istusin pärast kolme tundi autos ega suutnud kohe koju sõita, sest olin emotsionaalselt nii väsinud, õhtuni välja,” kirjeldab Astel. „Mu elurütm on muutunud. Pärast koju jõudmist jäin kohe diivani peal magama, ärkasin alles hommikul. See on suur koorem, väsitab, kui terve kool minu peale loodab.”\nÕpetajatega on tal tekkinud tihe kontakt. Koos arutletakse enne ja pärast tundi ning nii hakkavadki asjad paremini toimima. Astel on juhtkonnale edastanud tähelepanekuid, mida võiks tundides teistmoodi teha. Tema soovitusi on juba ka arvesse võetud.\n„Selliste juhtumite puhul on lülisid palju: laps, kodu, õpetaja, juhtkond. Kui üks lüli puruneb, siis süsteem ei toimi. Pereski ei pruugi mõlemad vanemad ühel nõul olla,” ütleb Astel.\nAstel on oma loomult hästi rahulik inimene ja see muudab ka klassi rahulikumaks. Nähes tema pühendumist ja edusamme, soovib kool teda sügisest palgata täiskohaga abiõpetajaks, kuid paraku pole pakkuda praegusest teenistusest suuremat tasu (3–4 eurot tunnis, bruto).\n„Olen kuulnud, et probleemid on kõigis koolides samad: õpetaja ei saa mõnes klassis tundi anda, sest ühe seltskonna pärast käib trall. Kui palju erivajadusega inimesi on ühes klassis, ei saa keegi nendega hakkama, ka eripedagoog mitte. Aga ülejäänud lapsed tahavad ju õppida,” nendib Astel.\nAstel juhendab kaitseliidus kodutütreid. Ta näeb, et kui tuleb esimene metsalaager, kus lastega tegeleb palju inimesi, jagub vanemaid, kes ei julge last metsa saata.\n„Vanasti ronisime puude otsas, nüüd tuleb lapsele kiiver pähe panna, veame neid igale poole autoga, oleme nende iseseisvust piiranud ja siis oleme hädas,” ütleb Astel. „Koolis ei tohi õpetaja ega keegi teine lapsele enam midagi öelda. Meil on suured vabadused, kasvatame ju indiviidi. Ja siis imestame, et karistamatuse tunne on nii suureks läinud. Oleme jätnud lapsed üksi. Saame lapsevanemaks, aga ei oska vanemana käituda. Töötame kümne koha peal, saabume koju, kokku kukkumas, ja valame viha lapse peale välja. Koolis ei õpetatud ju, kuidas ära elada, vaid keemiat ja füüsikat. Ega minagi tea retsepti, mida teha.”\nAndres (nimi muudetud) sai esimese kogemuse töös puuetega lastega, kui kaitseväe asemel valis alternatiivteenistuse hoolekandeasutuses. Hiljuti asus ta tugiisikuna tööle Tartu Hansa kooli.\n„Väga palju loeb, mis materjalist mees ise oled,” sõnab Andres. „Kui sa pole endale eesmärke seadnud, taipavad lapsed üsna ruttu, et sa pole tõsiseltvõetav. Nad testivad piire. Õpilane, kelle tugiisik olen, on ka testinud ja näinud, et jagu ei saa.”\nAndres ütleb, et toore jõuga autoriteeti ei saavuta. Kuidas teha seda vaimsel tasandil? See võtab aega, iseenesest ei juhtu midagi. Peab olema tasakaal kasvataja ja kasvatatava vahel, kuid on oht kiiresti väsida.\nKohtume Andresega koolimaja ees, kui ta ootab oma hoolealuse ema. Poisil on olnud kehv tuju ja ema kutsuti talle kooli järele.\n„Alguses läks neil Andresega väga hästi, aga nüüd on väike tagasilöök. Poisil on vist tekkinud sisemine konflikt, sest ta pole oma tahtmist saanud,” sõnab ema. „Eks me kõik katseta, mina ju ka algul ei teadnud, kuidas lapsele läheneda. Õpin. Lasteaias suhtuti temasse kui halvasti kasvatatud lapsesse. Me ei teadnud, milles on probleem. Koolis on aga tugev tugisüsteem ja puhuma hakkasid teised tuuled. Selgus, et laps on erivajadusega.”\nAsjaajamine võttis tohutult aega, enne kui poeg sai väikeklassi ja tugiisiku. „Teenus on olemas, aga kätte on seda saada raske,” ütleb ema. „Eesti haridus- ja sotsiaalsüsteem ei ole sellisteks probleemideks valmis, kuid erivajadusega lapsi tuleb ju aina juurde. Õnneks on kool tore ja õpetajad kannatlikud.”\n„Tugiisikute arv meie koolis on viimastel aastatel suurenenud,” nendib Hansa kooli HEV-koordinaator Merike Rand. Tugiisiku rollis on praegu kuus inimest. Neist kolm on tulnud kohaliku omavalitsuse sotsiaalosakonna kaudu ja igaüks keskendub ühele õpilasele. Kolm inimest on tööl abiõpetajana ja tegelevad vastavalt vajadusele eri õpilastega. Kool on taotlenud nende palkamiseks linnavalitsuselt raha.\n„Kui märkame koolis, et laps vajab abi, vestleme vanemaga ja õpilane läheb psühhiaatri uuringutele. Kui saab diagnoosi, hakkab vanem taotlema puudeastet. See võtab kaua aega,” kirjeldab Rand. „Meie tahame aga last kohe aidata. Kui sügisel näeme, et tal on probleemid, saame suunata klassi abiõpetaja, kes aitab õpetajat ja last. Laps ei pruugigi olla puudega, tal on lihtsalt kooliga kohaneda raske. Esimeses klassis võiks olla igas klassis abiõpetaja, hiljem vastavalt vajadusele.”\nSenised kogemused näitavad, et probleemi avastamisest kuni otsuseni läheb peaaegu kogu õppeaasta. Üks laps sai väikeklassi suunamise otsuse alles nüüd kätte, aga kool andis õpetajale juba septembris abilise ja moodustas väikeklassi.\n„Kui me poleks midagi teinud, oleks laps kujundanud kogu aasta negatiivseid käitumismustreid ja koolistress oleks vaid süvenenud,” ütleb Rand.\nTugiisikuiks tulevad valdavalt noored, kel pole veel oma lastega kogemusi. Kool üritab neid tugimeeskonnaga igati aidata. Ümarlaual arutatakse üheskoos läbi, millised on viisid lapse aitamiseks, mida ootab õpetaja tugiisikult, kuidas on kontakt vanemaga, kus on piir, mida tugiisik tohib teha jne.\nTugiisikud küsivad HEV-koordinaatorilt nõu. Näiteks, kuidas end kehtestada ja mida teha, kui laps läheb endast välja, loobib toole ja ähvardab. Kas teda võib kinni hoida ja kus on piir?\n„Keeruliste lastega on keeruline,” möönab Merike Rand. „Kõige raskem selles ametis on kiire reageerimine laste ettearvamatule käitumisele. Näiteks jookseb laps välja lumehange – kas joosta talle järele?”\nÜhel kolmanda klassi lapsel, kes on üks-ühele-õppes, on vahetunud kooliajal kaks õpetajat ja kaks tugiisikut. Nüüd on tal kolmas õpetaja, eripedagoog, kellega on tekkinud tihe kontakt.\n„Inimeste hulk, kes on selle väga keerulise lapse eest hoolitsenud, on liiga suur,” kahetseb Rand. „Kuid mis teha, kui õpetajad on öelnud: „Annan alla”, võtavad sinise lehte ja toovad lõpuks lahkumisavalduse. Praegu on väga hästi. Tugiisikut me enam ei võtnud, kuna kaks täiskasvanut oleks liiast ja lapsel tekiks tunne, et teda survestatakse.”\nTugiisikud kipuvadki vahetuma, vaid üks on püsinud 5–6 aastat. Vahetuvad, sest peavad tööd raskeks ja palka väikseks. Puudega laps vajab turvatunnet ja kindlust, kuid peab kohanema üha uute inimestega. Üks vanem lõpetas lepingu, sest ootas tugiisikult lapse kehalist karistamist!\n„Mõnikord reageerivad lapsed muutustele nii, et kogu maailm on segamini,” kirjeldab Rand. Kui aga vanema, lapse ja tugiisiku koostöö laabub, on tulemused märgatavad.\n„Esimeste klasside õpetajaile on aasta olnud kurnav,” ohkab Merike Rand. 96 mudilasest kümme on keerulised lapsed, kes ei suuda suures klassis õppida. Muret teeb, et nende probleeme pole diagnoositud. Vaid üks laps tuli kooli soovitusega õppida tundeelu- ja käitumishäiretega laste klassis.\n„Vanematel võtab aega, et probleemi tunnistada, nad loodavad, et raskused lähevad mööda. Lasteaed ei näe asjaajamisel perspektiivi, mõeldakse, et laps läheb nagunii varsti ära,” ütleb Rand. Kui koolil oleksid probleemid enne teada, saaks juba lahendusi otsida ja õppeaasta algus oleks stabiilsem.\n„HEV-laste protsent ei suurene, küll aga suureneb erivajaduste raskus,” lausub Rand. „Pole enam ainult õpiraskus, vaid lisaks tundeelu- ja käitumisprobleemid. See muudabki lapse toetamise keeruliseks. On vaja kiiresti märgata ja sekkuda, aga takistusi on palju. See tekitab pinget ja sellega tuleb iga päev tegelda.”\nTugiisik ei tee imet\nTartus osutab raske ja sügava puudega lastele tugiisiku teenust OÜ Sverresson. Seda vastavalt linna sotsiaal- ja tervishoiuosakonnaga sõlmitud hankelepingule.\n„Tugiisikuid leida on kõige keerulisem,” lausub juhatuse liige Liina Lokko. Vähe inimesi on valmis selles ametis töötama. Tasu on väike, käsundusleping ei motiveeri, sest ei anna haigekassat ega puhkust. Vajadus tugiisikute järele aga järjest suureneb.\n„Tõsisemaid muresid on, et lapse probleemi ei märgata õigel ajal ja tugiisikust loodetakse liiga palju: et ta on arst, ravitseja, eripedagoog ja suudab kõike muuta,” ütleb Lokko. „Tegelikkuses on ta tihti keskharidusega inimene, kel ei pea olema väljaõpet, vaid sobivus lapsega. See võib täna olla, aga homme võib tekkida arusaamatus ja konflikt.”\nAnne Laan, kes tööotsijatega tegeleb, toob välja veel ühe ohukoha. Kandideerijate seas on osalise töövõimega inimesi, kelle puhul ei tea, millest see on põhjustatud ja kas nad ikka tohivad lapsega töötada ning temaga omaette jääda.\n„Laps ei tohi sattuda keerulise diagnoosiga inimesega kokku, kuid praegu on meie käed lühikesed, et seda täiesti välistada,” ütleb Laan. Kandideerijatega siiski vesteldakse põhjalikult.\nLisaks kohalikule omavalitsusele rahastatakse tugiisikuteenust juba paar aastat Euroopa sotsiaalfondi meetmest. „Me ei ole sellepärast oma teenust koomale tõmmanud, pigem oleme raha juurde pannud, et pakkuda peredele võimalust. ESF-i kaudu on aastas võimalik saada 983 tundi tugiisikuteenust ja omavalitsuse kaudu 400. Väiksema mahuga ei teegi midagi ära,” lausub Tartu linna sotsiaal- ja tervishoiuosakonna lastekaitseteenistuse juhataja Merle Liivak.\n„Tänu ESF-i meetmele on tekkinud koole, kes on võtnud koos vallaga vastutuse ja sõlmivad lepingu, et nad kasutavad raha ise ja leiavad tugiisiku, kes on nende palgal,” ütleb Liina Lokko. Tugiisik pole siis kinnistatud ühe lapse külge, vaid tegeleb vastavalt vajadusele mitme lapsega. Seda võimalust kasutavad juba Nõo põhikool, Tartu erakool ja Tartu katoliku kool, ja neid koole tuleb järjest juurde.\n„Kvaliteetne teenus tekib, kui õpetaja teab lapse vajadusi,” tõdeb Lokko. Haridusasutus peab sõnastama oma ootused, vanem omad. Tugiisikul on piltlikult öeldes palju tööandjaid.\n„Kuid on ülespuhutud ootus, et ta on kõigi probleemide lahendaja. Õpetaja vastutus ei kao ju kuskile. Tihti oodatakse koolis, et tugiisik teeb klassi korda. Aga ta on vaid lisa käte- ja silmapaar,” tähendab Anne Laan.\nTartumaa üldhariduskoolides on praegu tugiisik ligi poolesajal lapsel. Mõni vahetab mitu korda tugiisikut, aga vahel tuleb lastekaitseteenistuse ametnikel arutleda vanemaga, millist teenust laps üldse vajab.\nPealinnas osutatakse raske ja sügava puudega lastele tugiisikuteenust Tallinna perekeskuse kaudu. Aprilli seisuga oli teenuse saajaid 219. Tavakoolides on tugiisik 18 lapsel, neist kuus õpib väikeklassis. Erakoolides pakutakse tugiisikuteenust kuuele lapsele.\n„Järjekorras on tugiisikut ootamas veel mõnikümmend last ja võib arvata, et vajadus on poole suurem,” lausub Tallinna perekeskuse tugiisikuteenistuse sotsiaaltöötaja-koordinaator Talvi Karbe. „Süüvides aga teenusevajaduse sisusse iga lapse puhul, võib arvata, et tegelik vajadus oleks väiksem, kui koolides oleksid tugevamad tugisüsteemid. Osa küsimusi on lahendatavad koolikorralduse ülevaatamisega, näiteks laste järelevalve vahetunni ajal.”\n12-aastase kuulmispuudega Martini ema Kadri:\nMeil oli tugiisikuid kokku kaks kahel aastal. Üks vahvam kui teine! Kuulmispuudega laps ei vaja tuge tunni ajal, vaid pärast seda. Tuge ei ole vaja selleks, et kodused tööd saaksid tehtud ja minul oleks lihtsam elu. Kuna lapsel on eakaaslastega võrreldes aasta võrra vähem kuulmist olnud, on tal vaja n-ö järele õppida. Selleks on logopeedilised võtted ja harjutused, mida mina enam teha ei jaksa ega oska.\nAga kaks aastat tagasi takerdusime paberimajandusse ja enam meil tuge pole. Laps oli alguses pahane. Õpin ma lapsega igal õhtul, aga saame ilusasti hakkama. Tookordne abi andis meile palju ja pani tugeva aluse. Olen väga õnnelik sellise võimaluse üle. Tugiisikute süsteem võiks küll olla tasuta. Mina maksin tookord omaosalust ja osa maksis linn.\nKas teie koolis on tugiisikuid?\nAnneli Plado, Parksepa keskkooli õppealajuhataja:\nMeil on tööl kaks tugiisikut ja üks abiõpetaja. Vald rahastab. Üks tugiisik on tulnud lasteaiast lapsega kaasa, teise leidsime ise. Järgmisest aastast tuleb veel üks laps, kes vajab tugiisikut, seega on inimest juurde vaja. Kasu on neist küll, aga kasutegur oleks veel suurem, kui abiõpetaja oleks kooli koosseisus ja tal oleksid sotsiaalsed garantiid: pidev töö, puhkus ja haigekassa leping.\nKadi Rebban, Kohtla-Järve Järve gümnaasiumi õppejuht:\nMeil on pikapäevarühma õpetaja-tugiisik, kes on seotud mitme õpilasega. Tema palk tuleb omavalitsuse eelarvest. Kui õpetajal on vaja abilist, annab ta teada. Suhtume paindlikult. Erivajadusi tekib juurde, aga kas on vaja ka tugiisikuid? Pigem oleks vaja väikeklasse moodustada ja sinna õpetajat. Ideaalne oleks abiõpetaja igas klassis.\n5 kommentaari teemale “Kas tugiisik päästab päeva?”\nJälle näide, et meie “ilus” e-riik pole i-riik (kus inimene on esikohal). Igasuguste digividinate jaoks ja digiprojektide jaoks on raha, aga õpilase jaoks, kes vajab tugiisikut, raha ei jätku. Häbi!\n“Tunnitasu 3–4 eurot (bruto)” Kas Eesti riigil häbi ei ole? Raiskame raha digividinate ja digipöörde peale, aga abivajajate jaoks pole vahendeid.\nKerdile ja ka kõigile teistele tugiisikutele meelerahu ja jaksu!\nHindan Kadi Rebbani väärikat kogemust, seda nii selle kooli endise õpetajana kui ka õpilasena. Jõhvi koolil on õpilasekeskne hoiak jätkuvalt soodne olnud.\n11. nov. 2018, 14:23\nJah see on tõesti õige. IT areneb meeletu kiirusega ja koolitusi rahastatakse, kuid õpetajate vaimne tervis jäetakse tahaplaanile. Tehakse koolitusi väljapoolt tulnud inimestele, kuid meie saame nn. kutsehaiguse.


HOHNER B BASS 5Q, müük, kuulutus 82685972 - Kuldne Börs\nHOHNER B BASS 5Q\nID: 82685972, muudetud 12:14 02.11.2019\nÜlimugav, käepärane aktiiv-passiivsüsteemne 5-e keelne profipill, mida kasutavad mitmedki Eesti profid, näit. METSATÖLL, Nööp. Väga hea, laia spektri lava- ja stuudiosoundiga. Pillile olemas tugev, kahepoolse metallääristusega plastik-kohver, hea rihm ja soovi korral ka korralik lavastatiiv. Pill üsna haruldane ja omanäoline! Müün seoses oma muusikategevuse lõpetamisega!


Doktoritöö: Eesti hooldekodude kvaliteeti tõstaks uus ohutuskultuur - Digigeenius\nEesti riik, kus hooldekodude puudusteks on nõrk komplekshooldus, õppinud personali puudus, vähe raha, aga ka negatiivne psühholoogiline mõju töötajatele – näiteks läbipõlemine, residentide vaimne ja füüsiline vägivald jne – ning kutsehaiguste ja tööõnnetuste suur arv.Foto: Shutterstock\nÄsja Tallinna Tehnikaülikoolis oma doktoritööd kaitsnud Jaana Sepp esitas uurimistöös Eesti jaoks olulise küsimuse – kuidas luua hoolekandeasutustes ohutuskultuur, mis soodustaks nii töötajate kui ka patsientide ohutust ja heaolu,\nEi saa salata, et eakate hooldus Eestis on viimase kolme kümnendi jooksul palju muutunud. Ühinemine Euroopa Liiduga tõi kaasa viimase direktiivide täitmise nõude ning seadis ka meie hoolekandeasutustele uued kvaliteedinormid.\nSiiski on Eesti riik, kus hooldekodude puudusteks on nõrk komplekshooldus, õppinud personali puudus, vähe raha, aga ka negatiivne psühholoogiline mõju töötajatele – näiteks läbipõlemine, residentide vaimne ja füüsiline vägivald jne – ning kutsehaiguste ja tööõnnetuste kõrge arv. Jätkuvalt võib tunda ka Nõukogude Liidu pärandi mõju.\nHooldekodu ei ole (veel) koht, kuhu tahetakse ise minna\n“Oleme leppinud olukorraga, kus hooldekodu pole asutus, kuhu inimene tahaks minna, vaid asutus, kuhu keegi otsustab teise inimese paigutada,” ütles värske doktor Jaana Sepp portaalile Novaator. Samuti jätab tema sõnul soovida hoolekandeasutuste töökorraldus.\nKuidas sellises olukorras hooldekodude ja hooldusteenuste kvaliteeti tõsta?\nSepp tõdeb oma doktoritöös “Ohutuskultuuri raamistik hooldusteenuseid pakkuvate asutuste näitel”, et nüüdseks on leitud, et nii tervishoiu- kui ka sotsiaalhoolekandesüsteem vajavad muudatusi ja uuenduslikke lähenemisviise.\nSiinkohal on just ohutuskultuur võtmetegur, mis aitaks tagada ohutu ja kvaliteetse teenuse. Kõrge ohutuskultuuriga organisatsioonides on töötajad pühendunud ohutusele, nendes juhtub vähem tööõnnetusi ning organisatsiooni tulemused on kooskõlas seatud eesmärkidega.\nOma doktoritöös arendas Sepp teooriat lähtudes arusaamisest, et ohutus ja pakutavate teenuste kvaliteet sõltuvad töötajate käitumisest.\n“Organisatsiooni seisukohast lähtuvalt on oluline luua kultuur, mille tulemusel kõik liikmed on pühendunud ohutusele ning rakendatud on kõik ennetusmeetmed, mille kohaselt on tagatud töötajate ja residentide füüsiline ja psühholoogiline heaolu,” tõdeb Sepp oma töös.\nTöötajate hirm karistuse ees\nUurimistöö eesmärk ongi luua holistiline tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandeasutuste ohutuskultuuri raamistik, mis põhineb potentsiaalsetel ohutust ennustavatel teguritel ning soodustab hooldustöötajate ning patsientide ohutust ja heaolu.\nEesmärgi saavutamiseks viis autor perioodil 2016−2017 läbi neli uuringut, milles osales kokku 23 tervishoiu- (7) ja sotsiaalhoolekandeasutust (16). Tulemused näitasid, et hooldustöötajad hindavad ohutuskliimat kõrgeks, kuid see ei peegeldu nende käitumises.\nVigadest õppimine ja vigade registreerimine ei ole levinud praktikad Eesti hoolekande- ja tervishoiuasutustes. Olulisteks takistavateks teguriteks on hirm karistuse ees ning stigmatiseerimine. Uuringu tulemused näitasid, et hooldustöötajad tajuvad kõrget töökoormust, mis mõjutab nende vaimset tervist ja võimalikke töötulemusi.\nDoktoritöö peamised tulemused\nDoktoritöö põhipanus organisatsioonikultuuri teooriasse on diferentseerimise käsitluse uus tõlgendus. Kui varem on märgitud, et tervishoiuorganisatsioonide erinevatel rühmadel võib olla oma ohutuskultuur, siis doktoritöö tulemusena selgus, et ka riiklikult ühel erialaspetsialistide rühmal võib olla sarnane ohutuskäsitlus ja -kultuur.\nJuhtimise seisukohast on oluline aga tunnistada organisatsiooni vajadusi ja piiranguid, mis tulenevad inimkomponendist. Uurimistulemuste kohaselt tajuvad hooldustöötajad, et ohutus ei ole organisatsioonis väärtus, vaid pigem riiklike õigusaktide doktriin.\nDoktoritöö teiseks panuseks peabki Jaana Sepp Reason ja Hobbs (2003) lähenemise täiendamist. Lisaks järgmistele ohutuskultuuri subkultuuridele: õiglus, raporteerimine ja õppimine peab tervishoiu- ja hoolekandeasutustes looma professionaalse kompetentsi ja psühhosotsiaalse heaolu kultuurid.\nPakutud ohutuskultuuri raamistik loob eelkõige subkultuuride keskse pideva hindamise ja täiustamise kaudu eelduse töötajate ohutuks käitumiseks ning seeläbi kvaliteetse teenuse pakkumiseks.\nKolmandaks oluliseks panuseks on läbikatsetatud instrumentide valik, millega on võimalik ohutuskultuuri hinnata multidistsiplinaarselt.\nTöö kannab endas ka praktilist väärtust. Näiteks on autori üheks soovituseks täiendada hooldustöötajate õppekava iseseisva ohutusmooduliga, mille tulemusel kasvaks töötajate arusaam ohutusest, ohutuskäitumist mõjutavatest teguritest ning tagajärgedest.\nKasutusel olev mudel ei käsitle teemat kompleksselt. Oluliseks sisendiks on tervishoiu- ja sotsiaalhoolekande juhtide koolitusprogrammi täiendamise soovitus, mille kohaselt juht peab oskama hinnata ohutuskultuuri ning tõlgendada mõõtmisinstrumentide tulemusi.\nMärksõnad: doktoritöö, haigus, haigused, hooldus, tallinna tehnikaülikool, TalTech, TTÜ, vanus


Keskmise peenise suuruse rahvas. Osalejate liikme suurus\nSee on mõeldud panna kogu aeg, et täita optimaalne viia kiirema aja võimalik. Mis mõjutab arenguprotsessi Ultrasound raseduse ajal on pealiskaudselt määratud poisi liikme juuresolekul. Vanemaid tuleks hoiatada varem täiskasvanud poiss, näiteks aastat. Kuidas suurendada suurus peenise masturbatsioon.\nSeejärel on rahvusvahelise keskmise peenise suurus püstitatud olekus 13,12 tolli pikk ja ümbermõõt 11,66 sentimeetrit. Peenise peenise keskmine pikkus on 9,16 tolli ja peenise keskmiseks peenise suuruseks on 9,31 tolli. Peenise keskmine suurus - Saksamaa Saksa meeste peenised asuvad 8,6 sentimeetri pikkuses lömas olekus vaid pisut alla rahvusvahelise keskmise. Pliiatsid, mis on peenise pikkused, on prantslastel 10,74 sentimeetrit õrnalt peenises.


Karlie Klossi kodukogemus suvelaager tüdrukutele annab välja 300 stipendiumi - et.inspirationclassic.com\n14 Braided Dos to DIY This Winter\nKarlie Klossi kodukogemus suvelaager tüdrukutele annab välja 300 stipendiumi\nEsiteks võttis Karlie Kloss pagariäri üle 2012. aastal koostöös Karlie Kookies'iga Momofuku Piimaribal. Seejärel inspireeris ta naisi kõikjal oma dramaatilise allahindlusega 2013. aastal, nimetas see kiiresti Karlieks. Nüüd muudab mudel tehnoloogilist maailma.\nJuba kaks aastat pärast Kode With Klossy käivitamist, mille eesmärk on "soolise lõhe kaotamine" tech, kusjuures ainult tüdrukute jaoks mõeldud kodeerimislaagrid, ei näita Klossil märke aeglustumisest. Sel aastal pakub Kloss seda stipendiumi - 300 noort naist üle kogu riigi. See on alates 80 stipendiumist eelmisel aastal ja 21 aastal 2015.\nStipendiumid 15 laagrile 10 linnas on avatud tüdrukutele vanuses 13-18. Iga istung kestab kaks nädalat ja õpilased õpivad nii esiosa kui ka tagantjärele. Nad õpivad Ruby on Rails'i põhialuseid, programmeerimiskeelt, millega on ehitatud palju internetti. Kursuse lõpus on tüdrukud ehitanud täieliku veebirakenduse. Teatud laagrites pakutakse ka kaheaastast kurssi neile, kes on varem käinud laagrites või on valmis vaheetapil edasi liikuma.\nLaagrites pakuvad linnad hõlmavad New Yorgist, Los Angelesest, St. Louis'ist, Oaklandist , Chicago, Austin, Detroit, Miami, Atlanta ja New Orleans.\nIgas laagris võõrustab ainult umbes 20 õpilast, et hõlbustada "väikseid ühiseid klassiruumi kogemusi".\nTaotlused on avatud veebisaidil, mis algab täna ja lõpeb 28. aprillil enne keskööst Ida-Standard-kellaaega. Kandidaate, kes on valitud, teatatakse 5. maiks. Kõik, mida peate taotlema, on filmi esitamine ja kirjalik essee, mis väljendab teie "kirge ja huvi" koodi õppimiseks.\nÕnn kaasa ja õnnelik kood !\nMis sa arvad Klossi missiooni üle? Räägi meile sellest @ BrendCo!\n5 Uued rakendused, mis muudavad teie nutitelefoni Veel lõbusam Eluviis\nJennifer Lopez kanalid Rapunzel koos 4-suu pikkade laiendustega Ilu: juuksed\n8 Viisi, kuidas saate värvilisesse paani trendi panna, näiteks Blake Lively Mood\nThe Best Makeup teie Zodiac Sign: Leo Edition Ilu\n13 Täiskasvanutele mõeldud lastele mõeldud raamatud välja juulis Kodu\nNeed 5 elujõulist superfoodsi jõuavad teid läbi talve.\nLoo seinaartikleid, mis kehtivad meie uue Interneti-klassiga.\n7 Ostmine lihavõttemunad, et proovida seda nädalavahetust, et salvestada tõsine raha\nSee seade piirab teie sööki, nii et te ei võta üle kogu päeva


Mupo: katuselt kukkunud jääkamakad lõhkusid kaheksa autot - Tallinn\nEilne soojalaine tekitas mitmelegi sõidukiomanikule suurt meelehärmi: katustelt kukkunud jääpurikad ja paakunud lumekamakad kukkusid sõidukitele, põhjustades mõnel juhul suurt kahju.\nMupo: katuselt kukkunud jääkamakad lõhkusid kaheksa autot\nTartu maanteel sai korraga kahjustada kolm autot, ühe auto esiklaasist kukkus läbi jäme jääpurikas ning jäi peatuma auto esiistmel. Weizenbergi tänava maja sisehoovis kukkus lumekamakas sõiduki katusele, põhjustades ulatuslikke kahjustusi, samalaadses õnnetuses Pärnu maanteel said suuri kahjustusi kaks autot. Patrull fikseeris õnnetusjuhtumid ka Lõime ja Koidu tänaval – kokku kaheksa õnnetusjuhtumit.\nLisaks laekus korrapidajale hulgaliselt kõnesid ohtlike jääpurikate ning katuse serval kohe-kohe alla kukkuva lumelaama kohta.\nMupo tuletab veel kord meelde, et sulailmade saabudes tuleks auto parkida ohutusse kaugusesse, võimalikult kaugele katuseräästas varitsevatest purikatest ja katuseservalt potentsiaalselt alla kukkuvatest jääkamakatest. Kui õnnetus on juba juhtunud, siis fikseerida fotodega olukord ning pöörduda kahjude korvamiseks oma kindlustusfirma poole.\n14:41 Sel nädalal saabuv AstraZeneca vaktsiin kasutatakse esimeseks süstiks\n14:07 Terviseamet valmistab ette hädaolukorra kolmandat taset\n13:59 Politsei uurib võltsitud koroonatesti sertifikaate\n13:49 Urmas Sule: nädalavahetuseks saavutasime kolm negatiivset rekordit\n13:46 Elanikud peavad suurimaks Eestit ähvardavaks ohuks epideemiaid\n13:32 LILLELINE GALERII! Mupo: Viru tänaval pääseb autoga lillekioskite ligi\n13:23 Maaeluminister pikendas kolmes toetusmeetmes investeeringute tegemise tähtaega\n12:51 Õiguskantsler: maski kandmise kohustuse saab vaidlustada vaid kohtus\n12:46 UURING: Eesti elanikud usaldavad kõige rohkem päästet ja politseid\n12:18 Presidendil koroonavaktsiini kõrvalmõjusid ei ilmnenud\n11:57 Uuring: pea pooled eestlased oleksid nõus maksma lume koristamise eest\n11:48 Uuring: Eesti naiste palgaootus jääb meestele 300 euroga alla\nKas tähistate naistepäeva?\nJah, see on tore traditsioon (3)\nEi, sest iga päev on eriline (3)\nJätab ükskõikseks (6)\n11:53 Eesti Laulu võitis teist korda järjest Uku Suviste\n13:06 UURING: Soome noored on rahulolematumad kui eales varem\n09:21 VIDEO! Tallinna supikööke külastavad nii pensionärid, invaliidid kui ka töö kaotanud lapsevanemad\n08:49 Tallinn hakkab maske jagama kortermajade postkastide kaudu\n08:30 Keskaegne ärinaine võlus äripartnereid Tallinna õuntega


Poliis.ee - Mida teha õnnetusjuhtumi korral?\nTeata kahjust meie kodulehel\nHelista meile telefonil\n+372 777 1543\nMine otse meie\nKui on toimunud liiklusõnnetus?\nKui on toimunud liiklusõnnetus on see mõistlik õnnetuse toimumise kohas kirjalikult fikseerida ning võimalusel teha ka fotod. Juhul kui liiklusõnnetuses on vigastatuid, tuleb juhtunust teavitada viivitamatult häirekeskust – 112. Politsei tuleb kutsuda juhul kui liiklusõnnetuse osapooled ei jõua kokkuleppele, kui kahjukannataja ei ole teada või kui kahju põhjustajat ei ole sündmuskohal. Liiklusõnnetuse vormistamiseks on soovitatav kasutada blanketti “Teade liiklusõnnetusest”. Juhul, kui blanketti ei ole, võib õnnetuse vormistada tavalisel paberil, millel peavad olema järgmised andmed:\n- Liiklusõnnetuse toimumise kellaaeg, kuupäev ja täpne koht;\n- Sõidukite juhtide andmed (nimi, aadress, telefon, isikukood);\n- Liiklusõnnetuses osalenud sõidukite andmed (mark, mudel, reg. märk);\n- Võimalike tunnistajate andmed;\n- Liiklusõnnetuse lühikirjeldus ja skeem koos sõidukite asukoha ja liikumistrajektooridega;\n- Osaliste allkirjad, sh märge selle kohta, kes on vastutav liikluskahju põhjustamise eest.\nKuidas kahjust teatada?\nPoliis.ee-s sõlmitud kindlustuslepingu puhul saad kahjuteate esitada kahel viisil:\n- mine otse autoremonditöökotta, nimekirja Poliis.ee koostööpartneritest leiad siit\n- täida kahjuteade Poliis.ee veebilehel\nPärast kahjuteate saamist võtab kindlustusseltsi esindaja Sinuga ühendust ning korraldab kahjude hüvitamise.\nLiiklusõnnetuses kannatanu peab kindlustusseltsile kahjust teatama esimesel võimalusel. Pöörduda saab ka otse Poliis.ee koostööpartneri ehk autoremonditöökoja poole, kes võtab Sinu teate vastu ning edastab selle kindlustusseltsile.\nKahju põhjustaja peab kindlustusseltsile kahjust teatama esimesel võimalusel, kuid mitte hiljem kui 5 päeva jooksul pärast õnnetust .\nKui Sul on sõlmitud Poliis.ee kaskokindlustus, võid kahjust teatamiseks pöörduda esimesel võimalusel otse meie kahjukäsitluse koostööpartneri poole. Avariijärgselt on Sul võimalik tellida sõiduki äravedu – helistades tööpäeval telefonil +372 777 1543, tellitud teenuse eest tasub kindlustusselts.\nVõtab vastu Sinu kahjuteate\nTeostab sõiduki ülevaatuse ja teeb fotod\nTeeb koopiad Sinu poolt esitatud dokumentidest\nKoostab remondieelarve ja saadab kõik kogutud dokumendid Poliis.ee-le\nPärast esmast koostööpartneri külastamist tuleb oodata kahjukäsitleja teadet otsusest või autoremonditöökoja kõnet garantiikirja saabumisest ning seejärel lepite kokku remondi teostamise aja\nRahalised arveldused toimuvad vastavalt otsusele ja väljastatud garantiikirjale.


Nad haistavad ja tunnetavad nii emotsioone kui ka kehakeelt. Räägi siis, kui küsitakse. Koer tunnetab, kui oled vihane või pahas tujus.Koerad tahavad omanikule meele järgi olla ja neile ei meeldi pettumust valmistada. “Tegite hästi,” jäi üldjoontes kõlama, sest meie seitsmeliikmeline grupp reageeris kohe, kui vaid mõne meetri kauguselt laske kuulsime. Näiteks võid sina tahta eemalduda, kuni te mõlemad olete maha rahunenud – ja tema võib soovida just tüli ühe hooga läbi teha.\n. Täpselt nii, nagu varasemalt klassiruumis õppisime.Allu korraldustele, sest võim pole enam sinu käes. Nii otsustas ta seljakoti pikemalt selga kleepida ja mööda ilma hulkuma minna.Hoia silma peal ka tegemistel Hea lugeja, leidsime Sinu arvutist pahavara Kontrolli oma veebilehitseja lisasid või pöördu abi saamiseks IT-spetsialisti poole.\nMis teeksid sina , kui. - Perekooli Foorum\n. Või mis ajast seal üldse rääkida saigi, ajataju oli kapitaalselt nulli jooksnud. Anna ära kõik, mis nõutakse. Ole oma koeraga tegeledes enesekindel! Meie välismaalaste grupp püsis hiirvaikne. Mida teha, kui sina ja su partner ei suhtu rahasse samamoodi. On ka koeri, kes hoiavad tagaplaanile ja muutuvad ka ise pelglikuks. See võib loomale ärevust põhjustada ja lõpuks ka depressioonini viia, kui probleemiga õigel hetkel ei tegele. Koerad saavad aru, kui oled ebakindel ja hirmunud.Kui inimeste eest saab tihti oma ebakindlust varjata, siis koerte eest mitte.\n„Ta pole sinu vääriline", „Selline hilpharakas!", „Kui.\n. “Tagasi, tulge tagasi!” karjusid neli relvadega meest. Veendu, et sa oled koos inimesega, kes saab aru, et lähedast on oluline rasketel hetkedel toetada. Nad hakkavad haukuma ja võtavad kontrolli enda kätte. Kõigil paaridel on eriarvamusi, kõik teevad teineteisele tahtmatult haiget ja kõik lähevad ühel hetkel teise poole peale närvi. Seotud lood: „Nii! Sinu jätame pantvangi, teised jooksevad,“ lajatati mulle raske käega selga. Teha polnud midagi.Hispaania tüdruk käsutati üles ja lükati kaamera ette. „Paneme leivad ühte kappi“Tülid raha pärast on suhetele üheks suuremaks ohuks. Loe lähemalt × Isegi kui te „mitte kunagi ei tülitse“ – ühel hetkel teete seda nagunii. Kiirlaen 30 €, kiirlaen 500 €i. Koerad saavad aru, kui oled pahas tujus või vihane. Kui perekonda sünnib laps, jääb varem tähelepanu keskpunktis olnud loom paratamatult tagaplaanile, sest kogu tähelepanu suunatakse vastsündinu eest hoolitsemisele. Idülliline Austria oli taaskord idülliline. “Simulatsioon on läbi,” teatasid nad. Siis tõmmati mul kott peast. Püüa meenutada üht või kaht elu väljakutset, mis teie kooselu jooksul on olnud. Teil võivad olla erinevad tülitsemise ja leppimise stiilid.\nOlenemata erinevast reaktsioonist, saavad kõik koerad aru, kui oled ärev või hirmunud. Kõik mu jooksvad sõbrad lasti üksteise järel maha. “Seda ka siis, kui sind sunnitakse valima, kes jääb, kes sureb - keegi ei anna garantiid, et sinu otsustamatus hoopis rohkem elusid ei nõua,” toonitasid koolitajad. Meie neljajalgsed sõbrad on ideaalsed emotsioonide peegeldajad ja tunnetavad kohe, kui sa ei ole enesekindel. Sama võib juhtuda ka siis, kui sinu ellu tuleb mõni uus inimene. Lihtne öelda, raskem teha. See tähendab, et ära jää silma liigse emotsionaalsuse, nutmise, enda õigustamise, protestimise või vastuhakkamisega. Ja et sa oled ise selline.Asi on enamas kui ühes õhtusöögis teisepoole vanematega. Enne kihlumist tehke ühiseid rahalisi otsuseid ja vaadake, kuidas teil ühine majandamine klapib. Kõhuli maha, käed pea kaitseks ette. Jah, tegemist oli vaid õppe eesmärgil läbiviidud simulatsiooniga, kui nii reaalselt, et relvadega meeste usaldamine võttis veel tubli hetke aega.Tagasiside ring. Ja mis kõige tähtsam - katsu säilitada “halli isiku” positsioon. Kott ikka veel peas kuulsin tema häält korduvalt murduvat, kui ta maailmale meie röövimisest teada andis - olgu raha olla, või muidu ei nähta meid enam kunagi. On koeri, kes püüavad sind sellises situatsioonis kaitsta. Vastasel korral võid olla esimene, kes kasvõi teistele hoiatuseks tasaseks tehakse. Kui sul oli näiteks perekondlik kriis või kurnav tööalane projekt ja partner hoidis sel ajal pigem eemale, siis pole see hea märk. Enne kihlasõrmuse mängutoomist võiks teil olla leitud selline konflikti lahendamise viis, mis teie mõlema puhul töötab.Üks eduka suhte osi on see, kui mõlemad pooled teavad, et neil on partneri näol rasketel hetkedel toetav seljatagune olemas. Sa pead saama selgeks, mismoodi tema perekondlik dünaamika töötab ja kuidas sina sellesse sobitud. Smslaen kus ei pea identifitseerima


Teatrist teatrini – ootame kevadet ja loodame parimat - Kuressaare Teater\nSAARTE HÄÄL, 13. jaanuar 2021\n“Mida toob uus koroonast mõjutatud aasta? Meie etendustegevus ei katke, aga peame arvestama etteantud tingimusi,” kirjutab Kuressaare teatri loomejuht Aarne Mägi.\nOn aasta algus, päevad juba pööripäevast poole tunni võrra pikemad ja tanguvorsti mekk maitsemeeltes kümneks kuuks tallele pandud. Me teame kõik varsti juba aasta kestnud saaga valusid ja sellel detailselt ei peatu, sest igapäevast viirusestatistikat saab lugeda vist igast väljaandest.\nKevadest siiani oleme kõik pidanud kuidagi teisiti hakkama saama. Nii ka teatris, sest ega see viirus ju küsi, kas käid teatris, kohvikus või kaubamajas.\nKuna minu igapäevatöö on seotud teatri tegemistega, siis allpool mõningane ülevaade sellest, mis jäi eelmisel aastal tegemata ja mida võimalusel sellel aastal teha tahaks.\n2020. aasta algas paljutõotavalt, proovid olid lükatud kevadesse, et võimalikult rohkem repertuaaris olevaid lavastusi mängida.\n10. märtsini andis teater 33 etendust, siis pandi kõik lukku ja “tänu” koroonale pidime ära jätma repertuaari järgi 17 etendust. Lootus jäi seega suvele, et midagi muutub, et publikul pole jäädavat koroonahirmu ja uued haiguslained jäävad tulemata.\nUus viiruselaine tuli sügisega, aga teatri suvelavastust Mihkli talu tagaõuel vaatas juuli lõpus, augusti alguses 1870 vaatajat. See arv oli meeldiv üllatus mitte ainult meile – arvan, et ükskõikseks ei jäänud keegi, kes teatri suvelavastusest osa said.\nSügisesed plaanid eelmisel aastal sai kiirelt ümber mängitud ja 2021. aasta alguseks planeeritud “Shakespeare´i kogutud teosed” Sander Puki lavastuses esietendus Kuressaare teatris 10. oktoobril.\nKolm ärajäänud etendust\nPublik vaatas mainitud lavastust eelmise aasta sügisel Kuressaare teatris ja Sandla kultuurimajas üheksal korral ja vaid viimane, aasta lõpus toimuma pidanud etendus jäi ära.\n“Kes on Punamütsike?” jõudis esietenduseni 3. detsembril ja seda juba uues koroonahirmus. Õnneks on publik aga suutnud maskikohustusest viisakalt kinni pidada kogu kohustusliku aja ja seni ei ole mingeid arvestatavaid tagasilööke olnud, välja arvatud kolm ärajäänud etendust: juba mainitud “Shakespeare´i kogutud teosed”, “Kes on Punamütsike?” ja “Naksitrallid”. Need ärajäämised olid n-ö ennetava iseloomuga.\nMis saab edasi? Kui täpselt teaks, siis oskaks ka vastavalt käituda. Kuna aasta algusse plaanitud etendused sellesama koroona pärast mandril kipuvad ära jääma, siis alustame proovidega, et märtsikuus saaks esietendus, Douglas Goweri “Issid”, toimuda. Etendustegevus ei katke, aga arvestama peab etteantud tingimusi.\nSuvi tundub olevat nii kaugel, et kõik võib veel muutuda. Praegu oleme kinnitanud suvelavastuse toimumise aja: 29. juuli, mil peaks esietenduma Indrek Hargla kirjutatud “Trimmerdaja surm”. Samuti on huvi tuntud meie eelmise aasta “Õitsva mere” saatuse vastu, et kas oleks ka saabuval suvel võimalik seda näha-vaadata. Kuna paljud selles loos olid külalisnäitlejad, siis taas – viidates ei-tea-mis-saab-asjaoludele – hetkel pole midagi kindlat kinnitada võimalik. Ootame kevadet ja loodame parimat.\nKui heita pilk teatritele üle Eesti, siis ega üldine olukord meie omast palju erine – välja arvatud Tallinnas, kus kõik teatrid ja kontsertasutused on praeguse seisuga lihtsalt suletud, 17. jaanuarini.\nKas välistest muutustest tingituna muutub ka teater, ei tea. Kevadises nn isolatsioonis üritasid paljud etendus- ja muud kultuuriasutused kolida interaktiivsetesse saalidesse ja jagasid elamusi ekraani vahendusel. Seda tegi ka Kuressaare teater mõnel korral benedict.television.ee ja Saarte Hääle veebiülekannete vahendusel. Vaatajaid kogunes kolmel eri etendusel vaatama üle tuhande. Keerulisel ajal võimalus seegi, kuigi kultuurielamuse saamise õnnestumine või ka vastupidi on seotud valdavalt ikka vahetu publikuga.\nKas muutub ka teater ise?\nLoodame, et jaanuari lõpus kümnes kord Saaremaal mängitavale lavastusele “Shakespeare´i kogutud teosed” vaatajaid jagub. Kinnitan, et naermine ei ole kahjulik, sestap soovitan seda julgelt vaatama tulla ka neil, kel teatrimaja külastamine mingitel põhjustel harvemaks jäänud on.\nTeatrist teatrini minek ehk kuhu me mis tahes olukorras jõuame, jõudma peaksime, on protsess, milles osaleb koos teatriga veel terve kogukond oma tegude, mõtete või väljaütlemistega. Loodame, et see minek, see teekond ei muuda meid omavahel võõraks, vaid õpetab hindama väärtusi, mille kandjaks me ise oleme. Olgu need elamusterohked.\nLõpetuseks tänan teatri nimel kõiki osalejaid ja kaasamõtlejaid, kelleta ei oleks meie linnas sellist etendusasutust, nagu see täna on. Austus tegijatele, kummardus publikule.


Lahendusi koledatele veljepoltidele - Eesti Saabiklubi foorum\nLahendusi koledatele veljepoltidele\nLiitunud: P Nov 29, 2009 12:28\nP Veebr 26, 2012 14:30\nEi tea kas teema õiges kohas või oleks pidanud tegema rehvide ja velgede alla või hoopis mingisse teise kohta.\nKuna varsti kevad tulemas ja paari nädala pärast saab ehk suveveljed alla keerata mõtlesin et hakkaks tasapisi uurima kus võimalik osta korralike polte vanad sellised rooste ja tuhmund värvi oleks soov korralike vastu. Kas kellegil siin müüa või teab kohta kus osta. Või on lihtsam endal värvida, oskab siis soovitada mingit head värvi (hõbedane) mis peal püsib jne\nVaja oleks siis 20 polti.\npakkumised u2u või siia, ette tänades\nP Veebr 26, 2012 14:40\nVelje poltidele müüakse spetsiaalseid plastmasskatteid.\nP Veebr 26, 2012 17:10\nselge, suured tänud uurin sealt mis nad pakuvad.\nP Veebr 26, 2012 19:13\nNeid katteid saab igast hästi varustatud rehvitöökojast, poldi hind oli vist 2.- euri.\nP Veebr 26, 2012 19:27\nokk tänud eks lähen uurin asja lähipäevil\nP Veebr 26, 2012 20:07\nKahjuks enamuses rehvitöökodades neid tooteid saadaval ei ole. (kõiki muidugi ei tea)\nEbays on küll arvestatav valik selliseid asju.\nP Veebr 26, 2012 20:18\nSiis tuleb ebay-st tellida või leitsin ka automaailma lehepealt midagi.\nP Veebr 26, 2012 20:38\nJätaks teema veel mõneks ajaks avatuks, ehk keegi täiendab veel nende nublakate saadavuse ja hinna osas. Paljudele võiks see ju huvi pakkuda.\nP Veebr 26, 2012 20:44\nTallinnas, Järvel, Ben autotarves olen näinud selliseid kroomitud "mütse". Need olid metallist, mis tähendas, et võis otse võtmega keerata. Samas peab arvestama, et tänu mütsile on vajalik rattavõti +1mm. Hinda kahjuks ei mäleta..\nP Veebr 26, 2012 20:49\nIse leitsin sellised: http://pood.automaailm.ee/est/autokaubad/lisatarvikud/rehvitarvik/?productID=7750\nja veel need: http://www.autokaup.eu/rattale-poldikatted-20tk-17mm/\nE Veebr 27, 2012 0:46\nEndal ka poldid koledad ja kohati roostes. Praegu, plekkidega ringi ajades, pole suurt vahet. Aga suvisel ajal, peale pesu, hakkavad ikka kaugelt silma.\nKüsimus tekib, kuidas need katted poldilt kätte saab enne võtmega kallale minemist? Pole seal velje sees olevas poldiaugus eriti ruumi seda ju nokkida/kangutada!? Peaks poldile veel suht tihkelt otsa ka minema, et ära ei lendaks sõidu ajal...\nUued poldid on ilusamad ja turvalisemad. Muidugi kindlasti kallimad ka, seda kindlasti. Kuskilt kõrva jäänud, et neid tuleks ikka ka mingi aja tagant vahetada. Loogiline - meil siin peab neid ju mitu korda aastas lahti-kinni keerama.\nEnamus töökodasid töristavad polte suruõhuga liiga tugevasti kinni ja poldid venivad välja aja jooksul.\nE Veebr 27, 2012 8:50\nVt. seal pildil on ka selline "näpits" millega hõlpsasti kätte saad. Ise kasutasin Saabil kodanik Teageri soovitusel ja igati soliidne ning vastupidav lahendus (hoolimata plastmassist ei lagune).\nEDIT: Pildil kaks näpitsat kokku pandud, seega ehk esimese pilguga ei saa arugi.\nE Veebr 27, 2012 9:16\nÄrge selliseid kasutage. On halvad kogemused nendega, tuttava autole rehvivikodas tõmmati nii tugevalt kinni ja tänu nendele kroomitud "mütsidele" ei saanudki lahti, "müts" lagunesära ja see +1mm võtti tegi ringi poldile.\nE Veebr 27, 2012 19:04\nostke kuskilt autovärve müüdavast poest 100g paksu ehk ilma lahustita värvi.sellega saab ikka tükk aega ise värvida.ja tulemus saab väga hea.


Hiiumaale lisandus kolm koroonapositiivset - Koroonakriis - Hiiumaa vald\nHiiumaale lisandus kolm koroonapositiivset\nHiiumaale lisandus täna kolm koroonapositiivset. Tegemist on lokaalse juhtumiga saare ühes piirkonnas.\nNakatunutel oli kokkupuude mandrilt siin käinud külalisega, kel ilmnesid haigustunnused koju tagasi jõudes ja positiivse proovi andis ta mandril. Ta informeeris kontaktseid saarel, kes siis jäid esimesel võimalusel eneseisolatsiooni. Pea paarkümmend inimest on nädala algusest eneseisolatsioonis. Toimunud on pidev suhtlus terviseameti ja perearstiga, rakendatud vastavad meetmed, et edasist levikut vältida.\nHiiumaa kriisikomisjoni esimees Hergo Tasuja: "Usume, et saime asjale õigel ajal jaole ning kontaktsed isoleeritud. Küll on oluline, et olukorral silma peal hoiaksime ning ohutusmeetmeid rakendaksime."\nTäna pealelõunal koguneb Hiiumaa kriisikomisjon.\nTuletame meelde, et viiruse leviku pidurdamine on igaühe vastutus. Viiruse leviku peatamine ja ühiskonna avatuna hoidmise tagab meie kõigi vastutustundlik käitumine. Koroonaviirus levib inimeselt inimesele ja igal inimesel on väga oluline roll viiruse leviku piiramisel.\nTesti end esimesel võimalusel! Viimasel ajal on näha asümptomaatiliste viirusekandjate osakaalu kasvu. Samuti on suurenenud positiivsete testide osakaal ööpäevaga tehtud testide hulgas, mis viitab ohule, et tekkida võib viiruse varjatud levik. Terviseamet kutsub ka kergete haigusnähtude korral kõiki inimesi testima minema!\nHaigussümptomitega on oluline jääda koju, pöörduda perearsti poole ja minna perearsti saatekirjaga testima. Hiiumaal toimib jätkuvalt testimine Drive-in-meetodil. Ka väheste haigusnähtude korral pöördu perearsti poole või helista numbril 1220.