(історично-детективна поема-кліп) фрагмент\nНе плач, що це закінчилося – посміхнися, що це було.\n33-Й ДЗВІНОК ВІД МАТЕРІ,\nабо Не збрехати після смерті\nЗ ночі вона почала набирати\nмобілку сина – мовчить Майдан,\nсина хоче почути мати:\nкалатає серце – снився «тюльпан».\nЧує дзвін половина сотні –\nз першого по тридцять третій дзвінок:\nа відповідати страшно сьогодні –\nхай ще їй побуде живим синок.\nХай не зна: лиш іншими голосами\nвідтепер мобілка їй відповість…\nНа лежачім – нетанучий сніг, як саван.\nВсі вросли в Майдан, приховавши вість.\nА хтось вірить, що материнська сила\nдзвінка того ще розбудить сина.\nПЕРЕМОГА І ПОГАР\nЗі щонічника майданівця Івана. Щастя жити посеред Хрещатика у наметі донецькім! Влада закрила метро, яке перевозить щодня три мільйони, мотивуючи це загрозою терактів – насправді закрили, щоб народ не міг дістатися на Майдан. Паралізували все місто, і так триває три доби. Якби знаття, що ті, хто «покрỳчє», – такі покручі, і що втратимо сто побратимів убитих ще й викрадених «під патронатом» сина узурпатора та інших спонсорів терору, і що за три місяці проживемо тридцять років!.. І ховатимемо щодня по кілька героїв «Небесної сотні». З 18-го лютого влада почала відверто стріляти – на ураження: снайпери сиділи навіть на даху Нацбанку й ближче – в готелі «Україна», який раніше називався «Москва», а біля Жовтневого палацу моталися мобільні групи з АК. Якби вдалося ще восени на кожну владно-бандитську шию накинуть палену автошину, були б живими батьки й сини! Ця сотня смертей переповнила чашу нашого гніву: ранком 22-го лютого збиралися нехай і ціною життя штурмувати Адміністрацію през-а.\nАле… през утік! Зек утік зі страху! Це з’ясувалося вранці, коли на все готові відчайдухи пішли брати владне кубло… Скрізь пахне паленим, а на бруківці осів товстим шаром погар. До ночі виносили вбитих і поранених з готелю «Україна», їх несли до Михайлівського Золотоверхого, який став і тимчасовим шпиталем. Загинули ж майже діти, як під Крутами: студенту Устимчику Голоднюку було 20, Романчику Гурику 19, а Назарку Войтовичу 17 літ – особливо боляче вдивлятися в його красиве найюніше обличчя! Хтось іще кілька годин тому біг виручати побратима і, підібравши пораненого, отримував свою кулю. Ставалися й дива: дівчина-волонтер Леся, яка врятувала не одного, сама отримала кулю снайпера й написала в смартфоні, що помирає й прощається з усіма, але, дізнавшись про це, Майдан відмолив її в Бога: помираюча ожила!..\nТисяч сто людей нині проводжали на Майдані одразу двох загиблих – одного зі Сходу, з Луганська чи Краматорська, й західняка, які померли від ран. Все кипить у мені. Хоч поет\nі не радив вірші придумувать, звільню душу, – запишу-таки, бо самі придумалися рядки:\nЛежать – блаженні і невинні.\nСтоїть мовчання нелукаве.\nІ – громом: «Слава Україні!»,\nі відгомін – «Героям слава!»\nЦя гречна галицька галузка\nна древнім древі України\nі східна ця – не вся ще\nв друзках –\nОднаково важкезні труни,\nза кожним по сто тисяч плаче,\nі натяглись між нами струни,\nтепер за кожним\n– Хіба не рано вам до раю? –\nпитають шахта й верховина.\nІ грім: «Герої не вмирають!»\nА шепіт вуст при домовинах:\nЗі щонічника майданівця Івана. Останній запис. Навіть новий наш прем’єр Арсеній Яценюк визнав, що «відставав на три кроки від громади Майдану». І коли ж нова влада надолужить відставання? Повертаюся на Донбас: нема сил терпіти – особливо після телесюжету про те, як Одеський митрополит московського «розливу» роздає сепаратистам у храмі зброю. Далі були кадри, як моспатріарх Кіріл привіз із Афону святу ікону «Дари волхвів» і зустрічається з іще презом Янеком – на Донбасі й у Криму. Показова навіть не сама змичка з роспатріархом-олігархом, який торгував безакцизним тютюном та горілкою, труячи вірян, – найцікавіше, що довірили взимку охороняти ікону з Афону тому самому… фашисту Гіркіну (поганяло Стрєлок), який, паралельно працюючи на ФСБ й зустрічаючись з «групами підтримки», сепаратистами-бандюками, вів підготовку до створення ідіотської ДНР з двоногими колорадськими жуками та «колорадськими лєнточками» – ще й консультується з шефом російських фашистів Баркашовим, який дає свої вказівки. Чому помовчують Меркель, Обама, Оланд – може, світ втрачає розум?..\n«Сьогодні Іван покине Майдан» – пишу про себе в третій особі: пора додому, бо там – туман з вогнем – отруйнішим в кожній спробі.\nНайнезбагненніше: як той народ, який народив Толстого і Достоєвського, Чехова і академіка Сахарова, за 15 років перетворено гебістом-рашистом на народ-ідіот, що підтримує його в масі своїй?! Чи є цьому прощення і якесь пояснення?.. Україні потрібні президент і контрнаступ, а Європі – антипутінська коаліція, якщо Європа не хоче бути знов у лайні!.. Майдан – серце світу, і невже світ схильний до суїциду?..\nТреба не забути вдома знайти важливі сліди: спитати діда, якого вчив мови й літератури молодий Василь Стус, про давню підлість Донбасу. Я щойно дізнався про таке: якось зайшов Стус до їдальні й замовляє обід, а якісь придурки із черги (невже шахтарі?) кажуть: «Шо ж ты, падла, не говоришь на человеческом языке?» Почалася бійка… Треба дізнатися: хто були ті люди, і де це сталось? Як їм пояснити, що весь цей затхло-збродний, «гонящий порожняк» Донбас мізинця Стусового не вартий?!


Фахівець «Луцькводоканалу» Юрій Вега ознайомив студентів з діяльністю підприємства під час заходу, присвяченому дню води | КП «Луцькводоканал»\n23 березня, 2021 - 17:37\nФахівець «Луцькводоканалу» Юрій Вега ознайомив студентів з діяльністю підприємства під час заходу, присвяченому дню води\nВода – це саме життя. Цінність питної води з року в рік зростає і в майбутньому вона може стати дефіцитом, дорожчим за будь-які скарби світу. Як берегти і раціонально використовувати водні ресурси, у чому секрети та унікальні властивості води – про це та багато іншого йшлося під час заходу, організованого для студентів факультету географії Волинського національного університету імені Лесі Українки з нагоди всесвітнього дня води у приміщенні бібліотеки ВНУ. Участь у заході взяли заступник головного інженера КП «Луцькводоканал» Юрій Вега, начальник відділу екології Луцької міської ради Оксана Лисак, декан географічного факультету Юрій Барський.\nВиступи учасників зацікавили слухачів, викликавши додаткові питання, а інформація виявилася цінною не тільки з наукової точки зору, але і в цілому як життєво важливі знання, що допоможуть мудро використовувати воду і споживати ту, яка дійсно не нестиме шкоди здоров’ю.\nЗаступник головного інженера Юрій Вега розповів, що громаді Луцька пощастило із наявністю артезіанських свердловин, із яких виготовляється вода, що подається в оселі лучан і є однією з кращих за якістю в Україні. До прикладу, в Дніпрі водозабір здійснюється із поверхневих вод, що створює досить складну ситуацію з водопостачанням. Обговорили також стан водопровідних магістралей у Луцьку, частина з яких, обладнаних у 60-80-х роках, мають вкрай незадовільний стан, гірший за мережі, виготовлені значно раніше. Проте підприємство «Луцькводоканал» використовує всі наявні ресурси та можливості для постійної роботи по заміні аварійних мереж та підтримки якісного і безперебійного водопостачання.\n«КП «Луцькводоканал» працює над запровадженням важливих екологічних заходів, серед яких – капітальна реконструкція очисних споруд за кошти Європейського інвестиційного банку, – зазначив Юрій Вега. – Проект складний, але маємо всі підстави стверджувати, що наше підприємство отримає інвестиції та приступить до запланованих робіт. Також ініціюємо досить унікальний проект, що дозволить переробляти біологічний мул у безпечне високоякісне добриво. Ще ряд екологічних ініціатив запроваджуємо на багатьох наших об’єктах для забезпечення належного рівня роботи всіх потужностей підприємства».\nНа питання щодо якості питної води Юрій Вега зазначив, що і сам вживає луцьку воду з крану, а також застеріг від використання ненадійних фільтрів, які не тільки не очищують воду як слід, а за певних умов можуть навіть нашкодити.\nЗа результатами зустрічі обговорили і майбутню співпрацю КП «Луцькводоканал» зі студентами географічного факультету для проведення навчальних виїзних заходів на об’єктах підприємства.


День працівника лісу | Ківерцівська громада\n» Новини » День працівника лісу\nДата: 18.09.2020 13:35\nУкраїнські ліси є безцінним дарунком природи та невід’ємною частиною національного багатства. Турботу про збереження цього природного скарбу покладено на плечі лісівників, котрі щорічно, у третю неділю вересня, відзначають своє професійне свято – День працівника лісу.\nТож у переддень цього свята ківерцівських лісівників вшановували в актовій залі ДП «Ківерцівське лісове господарство». На урочистості завітали Ківерцівський міський голова Володимир Жгутов, голова Ківерцівської районної ради Олександр Гурський, заступник голови Ківерцівської районної адміністрації Микола Цисюк, почесний ветеран галузі Василь Максимчук.\nПершим привітав колег директор підприємства Анатолій Ярмолюк, котрий зауважив на особливості цього свята, оскільки, попри професійний характер, воно стосується кожного громадянина України. Але виростити і доглянути ліс, вкласти в цю справу щоденну завзяту працю, надзвичайні зусилля й уміння, які, почасти, передаються лісівниками з покоління в покоління, – завдання працівників лісового господарства.\nДо вітальних слів долучилися й поважні гості. Зокрема Ківерцівський міський голова Володимир Жгутов зазначив:\nТурбота про ліс – спільна справа лісівників і місцевих громад. Така співпраця завжди повернеться сторицею у вигляді розмаїття лісових багатств, що природа щедро даруватиме нам та нашим прийдешнім поколінням. Тому люди, які професійно стоять на сторожі гармонії і порядку в лісовому господарстві, справедливо заслуговують глибокої поваги та високого авторитету.\nПотому Володимир Жгутов за сумлінну працю та високий професіоналізм вручив Подяки Ківерцівського міського голови Ірині Пащенко, голові профспілкового комітету ДП «Ківерцівське ЛГ», та Аллі Жежері, прибиральниці території лісгоспу. Творчі колективи будинку культури ім. М.П. Ковальова подарували лісівникам музичні вітання.


Перший подільський просвітянин Нетішин | perspekt.org.ua\nПерший подільський просвітянин\n150 років від дня народження талановитого лікаря, видатного громадського діяча, першого голови Подільської «Просвіти» Костя Григоровича Солухи.\nПісля закінчення університету в 1886 році, Костя Солуху направили на п’ять років полковим лікарем 28-го піхотного полку Варшавського округу. Проте він не прослужив зазначеного строку. Його перевели на Поділля, де потребували медичних кадрів.\nУ 1889 році його направили дільничним лікарем містечка Оринин Кам’янецького повіту, де не те що лікарні, навіть медичного пункту не було. Як згадував Кость: «Став налагоджувати всю справу з нуля. Лікарню довелося зробити в корчмі, хоча обладнання майже ніякого не було, а на медикаменти відпускалося 150 руб. на рік. Територія дільниці велика, кругом темнота народу і авторитет повитух та знахарів». Отож, перші медичні кроки для лікаря-початківця були нелегкими. Проте селяни зразу оцінили надзвичайне ставлення до себе молодого «дохтора», який ще й до того ж, говорив з ними рідною мовою. Своїм ставленням до селян, які зверталися до нього не тільки за медичною допомогою, але й за людськими порадами, Кость здобув надзвичайну популярність серед населення як людина і кваліфікований лікар.\nПо кількох роках лікарської практики в Оринині, Кость Солуха отримав дві пропозиції – перейти на роботу до столиці імперії, або на посаду ординарного лікаря Кам’янецької губернської лікарні. Вибір молодий лікар зупинив на рідному Поділлі. Кам’янецька лікарня була найбільшою в губернії, мала 300 штатних ліжок, амбулаторію, аптеку, «богодільню» для старців. У 1894 році Кость переїхав до міста над Смотричем, де прожив все життя, розвинув свій лікарський талант, створив сім'ю, розпочав громадську роботу.\nПро його здобутки як лікаря можна багато розповідати – важко перерахувати, скількох людей врятував К.Солуха. За роки праці в Кам’янці-Подільському, він здобув надзвичайну популярність, ставши в повному розумінні лікарем «безсрібником»: нікому не визначав суму гонорару за лікування, а з бідних не брав її зовсім. З ранку й до пізнього вечора він приймав у лікарні хворих селян, які з’їжджалися до нього з далеких сіл, за що його часто називали «мужицьким лікарем».\nПраця в губернській лікарні принесла Костю й особисте щастя. Тут він познайомився з молоденькою сестрою Ганною Пашутою, донькою священика, з якою у 1895 році одружився і яка стала вірною супутницею його життя. В сім’ї було два сини і дві доньки. Старший син Віктор народився 1896 року, був надзвичайно талановитим і успішно навчався в Кам’янецькій гімназії та Київському університеті, але трагічно загинув у 1913 році. Другий син Григорій народився 1897 року, закінчив фізико-математичний факультет Кам’янець-Подільського українського універси¬тету. На жаль, подальша доля Григорія невідома. Доньки Костя Солухи залишили досить помітний слід в історії україн¬ської культури. Старша донька Тетяна (1901 р.) вимушена була у 1921 році разом із чоловіком, пізніше знаним в США інженером-геологом, членом Української Вільної Академії наук Євгеном Приходьком (1893-1965), емігрувати у Прагу, а після Другої світової війни – до США. Тетяна стала доктором Українського Інституту Америки, була надзвичайно обдарованою людиною, знала декілька мов, мала чудовий голос, співала в Українському національному хорі. Молодша донька Наталя (1903 р.) закінчила історико-філологічний факультет Кам’янець-Подільського українського університету, згодом отримала диплом з від¬знакою в Московському інституті культури. Досконало володіла німецькою, польською, французькою мовами, працювала бібліографом читального залу для науковців Національної бібліотеки України ім. Вернадського. Померла у 1991 році, похована на Байковому цвинтарі поруч із чоловіком і донькою.\nСправжнім дітищем Костя Солухи можна назвати Подільську «Просвіту». Вихований на старих українських традиціях, саме Костянтин Григорович став одним з основоположників просвітницького руху на Поділлі, сприяв пробудженню українських сил до національно-культурної праці. Ще у 1901 році він разом із священиком і істориком Є.Сіцінським, вчителями С.Іваницьким, В.Чехівським та іншими однодумцями організували невеличку місцеву українську громаду.\nРеволюційні події 1905 року дали деякі свободи українській інтелігенції й сприяли заснуванню в Кам’янці-Подільському Українського товариства «Просвіта» – першого на Поділлі. Її головою від початку до 1917 року був саме Кость Солуха. Подоляни розповсюджували українську літературу, заснування бібліотек, читалень, драматичних і хорових гуртків, читали лекції, влаштовували виставки. Царський уряд перешкоджав цьому, але навколо товариства все одно гуртувалась інтелігенція, молодь. Найтяжчі часи настали з початком війни 1914 року. Роботу призупинили, а згодом подільську «Просвіту». Проте, одразу після 1917 року товариство відновило діяльність.\nНаціональне відродження 1917–1920 рр. об’єднало потужну когорту патріотично налаштованих діячів з великим бажанням змінити на краще майбутнє України. Чи не найголовнішою справою українських патріотів на Поділлі стало створення Кам’янець-Подільського державного українського університету. Одним із його фундаторів став Кость Солуха. Після відкриття у жовтні 1918 року університету зв’язки К.Солухи з навчальним закладом не припинилися – він продовжував працювати в комісії з його розбудови, а також за сумісництвом обіймав посаду університетського лікаря.\nАле у складні роки громадянської війни К.Солуха зосередив свої сили на своїх професійних обов’язках, віддаючи майже весь час боротьбі з епідеміями тифу, грипу, інших захворювань… Коли більшовики у 1920 році захопили Кам’янець-Подільський і заарештували лікаря Солуху як українського націоналіста, то «цілі процесії пацієнтів ходили з проханням його звільнення». Після звільнення він знову береться за тифозних хворих, якими було наповнене Поділля. Але, на цей раз тиф не пощадив і його. Віддаючи багато сил лікуванню хворих, Кость Солуха заразився від них тифом і 13 січня 1922 року зліг. Незважаючи на зусилля його друзів-лікарів, 31 січня перестало битися серце знаного лікаря. Незважаючи на сувору зиму і страшні політичні часи, все місто взяло участь у похоронах. Вулиця за вулицею долучалося населення до сумної процесії…\nМинули часи, але збереглася лише світла пам'ять про Костя Григоровича. На жаль, у Кам’янці-Подільському, заради мешканців якого К.Солуха віддав життя, не має ані вулиці, ані меморіальної дошки, присвяченій видатному лікарю та засновнику подільської «Просвіти».


У Херсоні покажуть виставку "Білоруси з Україною в серці" | Газета «День»\nУ Херсоні покажуть виставку "Білоруси з Україною в серці"\n15 серпня, 2018 - 18:07\n16 серпня о 16:00 у Херсонській обласній універсальній науковій бібліотеці ім. О. Гончара відбудеться відкриття виставки «Білоруси з Україною в серці». Орієнтовно 40 картин побували в різних містах України і нарешті дісталися півдня.\nВиставка «Білоруси з Україною в серці» – це проект білоруських художників, які творили безпосередньо в зоні бойових дій в найгарячіші дні 2015 року в селі Піски та його околицях. В зону АТО вони потрапили за ініціативою благодійної організації «Міжнародний фонд «Волошка». У картинах митців передана сувора атмосфера війни, аскетичний побут, характери й емоції бійців-добровольців.\n«Експозиція присвячена двом бійцям, які поклали життя на сході за незалежність України – білорусу Алесю Черкашину та українцю Віталію Тіліженко, – анонсують організатори заходу. – Алеся Черкашина, зокрема, дуже багато чого пов’язувало з Херсоном. Хлопець тут жив і навчався в духовному навчальному закладі. Портрети бійців також можна побачити серед робіт білоруських художників».\nМета заходу полягає у піднятті проблематики добровольчого руху, що став на захист України у важкий для час, тим самим допоміг утримати державність і мир у більшості українських міст. Організатори також хочуть донести до українців думки про долі і мотивацію іноземців, які добровільно беруть участь у війні на Донбасі.


Сергій Притула привітав тернополян з Днем міста: промовисте відео - Lifestyle 24\n19:32, 28 серпня 2018 - Читать новость на русском\nНа своїй сторінці у Facebook український шоумен та волонтер розмістив коротке відео, в якому їде за кермом автомобіля і щиро співає про місто Тернопіль. Шанувальники відзначили талант Сергія і подякували за теплі привітання.\nФайне місто Тернопіль! З Днем міста! Місту – процвітання, людям – веселої забави! З повагою, тернопільський "Сірий",\n– додав у своєму відеоролику Сергій Притула.\nУ підписі до відео він також додав, що Тернопіль "завжди у його серці" і що він дякує "за 8 років драйву, любов і сценічне псевдо".\nВарто додати, що ведучий Сергій Притула є уродженцем Тернопільської області, а саме – міста Збаража. У 1998 році він вступив до Тернопільської академії народного господарства, де не лише відзначився успіхами в навчанні, а й паралельно займався художньою самодіяльністю. Згодом став ведучим ефіру "Радіо Тернопіль 106.1 FM" під псевдонімом "Сірий". Через кілька років він займав посаду студентського декана свого ВНЗ і паралельно гастролював Україною з командами КВК. У 2005 році змінив роботу і переїхав у Київ.\nАле у своїх телеефірах Сергій Притула часто згадує про своє рідне місто Збараж та містечко Вишнівець, які пов'язані з його дитинством. Ведучий часто приїжджає з сім'ю до рідного дому та публікує миловидні світлини у соцмережах.\nНовини України LifeStyle Сергій Притула Тернопіль


Держекоінспекція Вінниччини запрошує молодь на стажування – vlada.vn.ua\nДержекоінспекція Вінниччини запрошує молодь на стажування\nДержавна екологічна інспекція у Вінницькій області запрошує на стажування ініціативну, амбіційну, з активною громадською молодь. Стажування в Інспекції – чудова можливість познайомитися ближчезфункціонуванням державної служби, її основними завданнями та конкретно обраного структурного підрозділу.\nСтажування проходитиме у вільний від навчання та роботи час, однак у межах робочого часу працівників служби. Тривалість стажування – до 6 місяців. Кандидат повинен відповідати наступним критеріям: громадянство України; вільне володіння державною мовою; наявність освітньо-кваліфікаційного рівня не нижче молодшого бакалавра; вік до 35 років.\nДля реєстрації на стажування необхідно надіслати на електронну адресу Інспекції vinndei@gmail.com анкету https://www.vin.dei.gov.ua/posts/375 або особисто принести її за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 19, 3 поверх, каб. 1.\nНазад Попередній запис: Вінницька райрада підтримала передачу районної лікарні на баланс міста\nДалі Наступний запис: Апеляційний суд назвав включення кількох громад до Вінницької ОТГ – протиправним\nЖданівське ОТГ на Вінниччині отримало нову назвуЖданівське ОТГ на Вінниччині отримало нову назву\nНа Вінниччині ліфт у багатоповерхівці не працює вже 13 роківНа Вінниччині ліфт у багатоповерхівці не працює вже 13 років\nНа Вінниччині відновлюють ділянку дороги М-12На Вінниччині відновлюють ділянку дороги М-12


Хосе Морелос | Історичний документ | Історія\nХосе Морелос | Історичний документ\nХосе Морелос народився 30 вересня 1765 року. Він був сином індіанця-ремісника і негритянки. Закінчивши церковне училище, він став священиком.\nЧлен верховної національної хунти Америки\nАктивні дії проти Іспанців\nУ дитинстві і юності Хосе жилося нелегко. Дід його встиг навчити писати і рахувати, але не більше, тому що сам помер рано, а після його смерті батько Хосе кинув дружину з двома дітьми. Щоб не померти з голоду, Хосе змушений був працювати у дядька батраком, погоничем мулів. Але пізніше мати вмовила його вчитися далі і Хосе вступив в церковне училище в Вальядоліді, де ректором був Мігель Ідальго.\nПровчився там два роки, у жовтні 1792 року за допомогою Мігеля вступив у семінарію, а в 1795 році — в університет, отримав ступінь бакалавра мистецтв. У 1797 році Хосе був присвячений в духовний сан, отримав парафію в невеликому місті Чурумуко і разом з матір’ю і сестрою відправився на службу. У 1799 році він був переведений у місто Каракуаро, де прожив одинадцять років.\nКоли в Іспанію вторгнулися війська Наполеона, в іспанських колоніях різко посилився підйом визвольного руху. Коли воно дійшло до Мексики, Хосе перейшов на бік патріотів і побажав стати полковим священиком в армії Мігеля Ідальго.\nЗустрілися вони після багатьох років наприкінці жовтня 1810 року, коли Морелос прийшов проситися на службу. Мігель Ідальго, з задоволенням оглянувши свого змужнілого учня, категорично відмовив у проханні стати священиком: «Тобі, Хосе, більше пристало бути генералом, ніж капеланом».\nТак Морелос ступив з христової доріжки на військову стезю. Більше того, він очолив рух у південних районах Мексики. Його загін 24 травня 1811 року зайняв Чильпансинго, через день— Тистлу, а ще через три дні — Чилапу. Це був перший серйозний військовий успіх.\nДо того часу ще один лідер руху — Лопес Район, який облаштувався в Ситакуаро, запропонував утворити спільний керівний орган повстання. 19 серпня такий орган був заснований — Верховна національна хунта Америки. На чолі її став Лопес Район, він же став головнокомандуючим повстанської армії в чині генералісимуса. До складу хунти увійшов також Хосе Морелос разом з Хосе Лисеага і Хосе Вердуско.\nТри Хосе склали прекрасне тріо! Хунта регулярно видавала тижневик «Ілюстратор американо» і «Семінар патриотико американо», в яких закликала народ до боротьби. Хунта виражала інтереси тих креольських поміщиків і купців, які перейшли на бік революції.\nРайон і його найближче оточення надавали вирішальне значення суто військовим факторів і явно схилявся до компромісу з іспанськими властями. Хосе Морелос дотримувався протилежних поглядів, але пішов на об’єднання, розуміючи його крайню необхідність.\nЗ-за різниці у поглядах Хосе Морелос пізніше майже не брав участі в діяльності хунти. Він більше був зайнятий практикою. Продовжуючи об’єднувати патріотичні сили на півдні, Хосе Морелос встановив зв’язки з багатьма партизанськими загонами.\nУ середині листопада 1811 року Морелос активізував свої дії — його полки оволоділи фортецями Чаута, Куаутлу і Теуакан. А до кінця року майже цілком в руках повстанців Морелоса виявилися интендантства Гуанахуато, Гвадалахара, Мічоакан, значна частина Паэблы, Веракруса і Мехіко. Іспанські залоги трималися лише в небагатьох містах.\nСтривожені колоніальні влади збільшили число каральних загонів. За голови Хосе Морелоса і глави хунти Лопеса Району обіцяли великі гроші. Одночасно влади активізували дії проти повстанців.\n28 вересня війська Кальехи буквально стерли з лиця землі революційний місто Ситакуаро разом з жителями. Поразка деморалізувало главу хунти і його наближених. Лопес Район вирішив піти на компроміс.\nВіце-король отримав від повстанців лист з проектом конституції, яка забороняла рабство, провозглашавшей скасування обмежень торгівлі з метрополією, свободу друку, недоторканність житла.\nПроект конституції давав Мексиці суверенітет у складі монархії. Але відповіді від віце-короля хунта, природно, не дочекалася. «Ще чого,— хмикав віце-король, час від часу згадуючи «нахабне» послання. — Якщо я відповім, то тільки картеччю!»\nТим часом каральна армія Кальехи рушила проти повстанського угрупування Хосе Морелоса. У лютому 1812 року Кальєха обложив місто Куаутлу. Повстанці грунтовно підготувалися до оборони і досить легко відбили всі атаки.\nТоді іспанці вирішили взяти місто тривалою облогою. Але і це не вдалося. Повстанці Морелоса вночі, знявши пости іспанців, таємно покинули місто. Разом з ними пішли багато жителів.\nІспанські війська продовжували добивати розрізнені групи армії Хосе Морелоса. У другій половині лютого під Тлакотепеком вони зуміли захопити і обоз конгресу. Направивши депутатів конгресу на північ, Хосе Морелос з невеликим загоном залишився прикривати відхід. Вони довго стримували супротивника. Коли майже всі бійці були перебиті, Морелос потрапив у полон…\nСуд був недовгим. Революційний генералісимус був засуджений до смерті. Перед стратою Морелос, взявши у священика розп’яття, сказав: «Господи, якщо я вчинив добре, ти знаєш, якщо погано — надіюсь на твоє безконечне милосердя!»\nЗ нього навіть не зняли кайданів — боялися, що втече і знову підніме повстання. Навпаки, ще й зв’язали руки і так вивели у двір резиденції віце-короля. Поставили на коліна…\nПомер Хосе Морелос не відразу — стріляти по ньому довелося кілька разів.


Дневник. Андрей Сагайдаковский\nДобавить пост Добавить совет Добавить событие 18 Февраль Пятница\tСобытия: Выставка: Дневник. Андрей Сагайдаковский ДнепропетровскЯ Галерея 10:00 - 20:00 Вход: свободный Арт-центр Я Галерея в Дніпропетровську розпочинає сезон ретроспективних виставок відомих українських художників, і відкриває його «Щоденник» Андрія Сагайдаковського. Вернісаж виставки за участі автора відбудеться 18 лютого з 19.00 до 21.30.\nПерше, на що натрапляєш в текстах про Андрія Сагайдаковського, це маркер «маргінальність». Свідомий та щирий аутсайдер «процесу», «середовища», «тусовки», Сагайдаковський, тим не менш, від кінця 80-х є ключовою фігурою у формуванні історії та міфу українського сучасного мистецтва. Його живопис кінця 80-х — початку 90-х років вдало не підпадає під бренд «південно-російська хвиля», але говорячи словами Олександра Соловйова, «виявляється дуже типологічно близьким контексту 90-х, у тому числі саме контексту українському». Відомий своєю характерною живописною мовою, в якій двомірність зустрічається з об’ємом, рукотворність з редімейдом, а дитячість проступає крізь жорсткі риси буденності. Від першої великої виставки «Дефлорація», Сагайдаковського заслужено вважають майстром інсталяції, й навіть у живописі його рідко полишає інсталяційне мислення: легендарні твори на килимках — ні що інше як об’єкт, сучасна скульптура. Але об’єму роботи художника інколи набувають і більш звичними способами — за рахунок привнесення в особистий простір картини предметів. Чи то камінець-«виноградина», «повішений» біля матері-лози в однойменній роботі, чи то недвозначна присутність табуретки біля полотна «Хочеш бути високим?» — живопис Сагайдаковського будь-якою ціною прагне «відірватись» від стіни.\nЗ 2007 року Андрій Сагайдаковський співпрацює з арт-центром Я Галерея, де за останні 4 роки представив 5 персональних проектів. Ідея, що об’єднує його твори кінця 2000-х, проста до впертості — життя є щасливим. І жодної іронії з цього приводу. Щастя проглядає крізь діряві килими, беззубу усмішку немовляти, через розрізи синього неба у хмарах. Сам художник згадує: «Якось я йшов через базар у Львові та побачив кухонну клейонку для столу. На ній було написано «Хеппі Лайф». Я тоді подумав, що й справді, життя — воно щасливе!»\nРетроспективно зібрані у виставку роботи Андрія Сагайдаковського влучно охрестив сам автор — «Щоденник». Адже рухаючись «сторінками» його килимків, полотен й маринарок, бачиш як наративність візуальних образів, тексту, смислових конотацій послідовно складається у розповідь про «щасливе життя» художника «словами» самого художника.\nЕсе Андрія Алферова про Андрія Сагайдаковського\nАндрей Сагайдаковский, дневник 19.02.2011 | Автор: Zazuzoom


Мрію ходити сама! | dobro.ua - допомога Україні\nБерезневий день 2015 року роз'єднав життя Таміли на "до" й "після". Вставши з-за обіднього столу, вона втратила рівновагу й упала, ніжки зовсім перестали слухатися. А далі п'ятирічну дівчинку чекали нескінченні дні в лікарняних палатах, місяці обстежень і діагнози: вада головного мозку й гіпоплазія мозочка. Ходити без підтримки Тамілочка більше не може, як і бігати й радіти дитинству з ровесниками. Занять удома недостатньо, необхідна комплексна реабілітація. Тамілі потрібна ваша допомога!\nДовгоочікувана дитина з'явилася на світ в належний термін і була виписана з пологового будинку здоровою, з 8-ма балами за Апгар. До трьох років росла й розвивалася, як усі дітки. А у 3 роки з'явилися тривожні симптоми: у дівчинки слабо поповнювався словниковий запас, вона часто хворіла на ГРВІ, лікарі відзначали м'язову слабкість ніжок. Спостерігалася Таміла у невролога, зміцнювала імунітет за допомогою вітамінів, а для соціалізації із задоволенням ходила до дитячого садку. Але у 5 років дівчинка різко втратила рівновагу і впала, а встати без підтримки більше не змогла.\nПісля довгих обстежень, аналізів, консультацій в "Охматдиті" Тамілі був поставлений діагноз "вада головного мозку, гіпоплазія мозочка з порушенням координації". З цього моменту постійні заняття, масажі, обстеження кілька разів на рік стали буденними для маленької дівчинки.\nЗа п'ять років боротьби з недугою Таміла проходила курси реабілітації в державних реабілітаційних центрах та санаторіях Дніпра, щодня займається комплексом спеціальних вправ з мамою. Але в домашніх умовах тренування вестибулярного апарату недостатньо, Тамілі потрібні заняття з професійними реабілітологами, адже тоді динаміка збільшитися в рази!\nПопри важкий діагноз, інтелект і рухові функції у Таміли збережені. Вона вчиться в 3-му класі на домашньому навчанні, дуже любить малювати й дивитися мультфільми. Мріє бігати в колі друзів. Стати на кілька кроків ближче до мрії дівчинка зможе тільки з вашою допомогою! Щоби пройти курс реабілітації в "Іоанновому центрі", необхідно знайти 16 400 грн. Давайте підтримаємо Тамілочку й наблизимо її до мрії, подаруємо їй шанс самостійно ходити!\nПовне ім’я: Рублевська Таміла Олександрівна, 07.11.2010 р.\nМісто: Дніпропетровська область, місто Підгородне\nДіагноз: вада розвитку головного мозку, гіпоплазія мозочка


Відправлено 24 травень 2012 - 18:11\nПриймаються фотографії, на яких крупним чи середнім планом зображений малюк віком до року у цій номінації. У цій темі викладаємо фото як хлопчиків так й дівчаток. Малюку саме зараз має бути менше року, а не колись було.\n1. Тематика фото – Фотографія дитини до року на момент проведення конкурсу.\nВідправлено 25 травень 2012 - 08:23\nЖиву для тебе, донечко,\nЖиву лише тобою.\nМоє ти рідне сонечко,\nЩо зігріва любов’ю\nВідправлено 25 травень 2012 - 10:00\nМоя маленька весняна квіточка...\nВідправлено 25 травень 2012 - 14:36\nмоя весняна ластівка!\nРеєстрація: 17 травень 12\nВідправлено 25 травень 2012 - 22:10\nЯ квіточка маленька,\nгуляю по галявинці!\nА може я ромашечка?,\nХто мені підкаже?\nМаруся 9 місяців\nВідправлено 25 травень 2012 - 22:35\nКоли ясніють очі і вуста\nЗникають мої суми і тривоги,\nКоли твоїм дзвіночком сміх луна,\nТоді завжди я щедро вдячна Богу.\nПовідомлення відредаговано Galkita : 25 травень 2012 - 22:55\nРеєстрація: 24 жовтень 11\nВідправлено 26 травень 2012 - 20:37\nА чи не "Made in China" ти часом..?\nВідправлено 26 травень 2012 - 21:10\nНашому маленькому янголу 6 днів.\nВідправлено 27 травень 2012 - 13:17\nПідкажіть, будь-ласка, як вставити фотку. На що треба натискати. Буду вдячна!\nРеєстрація: 05 липень 10\nВідправлено 27 травень 2012 - 18:21\nі розлетиться по вітру навкруг (автор: Віктор Ох)\nПовідомлення відредаговано ViaCombusta: 27 травень 2012 - 19:11\nВідправлено 27 травень 2012 - 18:28\nМатеринка, не там фото виставили(!\nРеєстрація: 08 квітень 11\nВідправлено 27 травень 2012 - 19:07\nде? де вилетить пташка?\nПовідомлення відредаговано Lala_by: 27 травень 2012 - 19:08\nРеєстрація: 23 травень 12\nВідправлено 27 травень 2012 - 22:01\nСонце Соню засвітило,\nСоня сонечку зраділа,\nСоня сонцю підморгнула,\nіз кульбабки пушок здула.\nНам 8 місяців;)\nПовідомлення відредаговано nadia26: 27 травень 2012 - 22:12\nВідправлено 27 травень 2012 - 22:23\nШабо (27 травень 2012 - 13:17) писав:\nВідправлено 28 травень 2012 - 08:12\nМаленька Надійка на прогулянку збиралась\nі від того так раділа й щиро посміхалась.\nПовідомлення відредаговано муркиця: 28 травень 2012 - 10:45\nВідправлено 28 травень 2012 - 09:37\nА чи можна виставити фото дитини у двох номінаціях: адже у нас є фото зроблені і до року і після року?! Чи одна і та сама дитина має номінуватись лише 1 раз?!\nВибачаюсь, неуважно прочитала перше повідомлення... Питання відпало само собою...\nПовідомлення відредаговано КатЮлечка:) : 28 травень 2012 - 09:43\nРеєстрація: 06 липень 11\nВідправлено 28 травень 2012 - 09:58\nА спатки я ніяк не хочу...\nВідправлено 28 травень 2012 - 09:59\nЦілий день ми працювали - їли, какали і спали.\nА тоді відпочивали - їли, какали і спали.\nЗавтра - знову працювати - їсти, какати і спати.\nРеєстрація: 14 травень 12\nВідправлено 28 травень 2012 - 12:53\nІ де моя велика ложка?\nВідправлено 28 травень 2012 - 16:02\nМій синочок-сміхотунчик,всім довкола посміхнись))\nЗараз: 18 лис 2017 12:46


Екран під ванну: пластик, акрил, МДФ, скло. Тонкощі вибору і установки.\nСантехніка проведена, ванна встановлена. Завершальним штрихом стане пристрій відповідного екрану, якщо, звичайно, ви не гордий володар чаші в ретро стилі, яку прийнято обрамляти декоративними панелями. Екран під ванну має не тільки естетичне, але і практичне значення. Він маскує і захищає від вологи сантехнічні комунікації.\nАкриловий екран під ванну\nЕкран під ванну білий\nПройшли часи, коли екран міг бути тільки саморобним чи тільки білим. Які бувають екрани під ванну сьогодні, розглянемо в цій статті.\nЕкран під ванну з блискітками\nЕкран під ванну з квітами\nКріплення екранів під ванну\nНа сьогоднішній день можна виділити два основних способи монтажу декоративних екранів: стаціонарний і змінний. Каркас для стаціонарного екрана зазвичай виконується з гіпсокартону або цегли і покрита плиткою, мозаїкою, навіть мармуром. Такий декор красивий, дуже довговічний і зручний у відході. Він стійкий до вологи і ударів. Екран для ванни з плитки органічно зіллється з інтер’єром ванної кімнати і стане продовженням візерунків стін або підлоги.\nДерев’яний екран під ванну\nЕкран під ванну з дверцятами\nОднак до істотним недоліків можна віднести те, що при протіканні, можливо, доведеться зламати всю конструкцію, адже, навіть залишивши лючки для інспекції, немає гарантії, що цього доступу вистачить.\nЕкран для джакузі\nКрім того, простір під ванною, приховане стаціонарним екраном, буде втрачено для зберігання господарських речей. У маленьких ванних кімнатах це важливий момент.\nЕкран під ванну в стилі кантрі\nЗнімний варіант позбавлений таких недоліків. Установка екрану під ванну не займе багато часу і дозволить корисно використовувати місце. Потрібно лише зібрати каркас, зміцнити ніжки і встановити декоративні панелі або дверцят.\nЕкран-купе під ванну\nКонструкції екранів бувають:\nСуцільні перегородки дуже естетичні і дозволяють втілити різні фантазії в декорі. Так, наприклад, дзеркальний екран під ванну візуально розширить простір, а екрани під ванну з фотодруком можуть бути абсолютно унікальні: від візерунків мармуру, до фотографій.\nЕкран з дверцятами дозволить отримати повний доступ до простору під ванною. За ним можна організувати місткий шафа для побутової хімії та засобів догляду, але слід враховувати, що в невеликому приміщенні для відкриття стулок необхідна додаткова площа, тому такий варіант переважніше використовувати у просторих ванних кімнатах.\nНайбільш зручним у використанні вважається екран-купе для ванни. За його панелями також можна заховати масу корисних господарських дрібниць. Прямуючи в бік, дверцята не займають місця. Виготовляють такі екрани зазвичай для стандартних купелей 1,5-1,7 м. Однак існують і універсальні моделі, довжина яких може зменшуватися або збільшуватися. Крім того регульовані по висоті ніжки дозволяють встановлювати конструкцію навіть на нерівній підлозі.\nЧервоний екран під ванну\nСтандартна конструкція дуже проста: в каркас вбудовуються опори, декоративні панелі і системи зберігання. Визначившись з конструктивними особливостями, можна вибирати матеріал, з якого буде виготовлений екран. Виробники пропонують вироби на будь-який смак і гаманець. Знайдеться варіант і для розкішного ванної кімнати і тісної суміщеного санвузла хрущовки.\nЕкран під ванну з відкидними дверцятами\nКаркас для знімного екрана виготовляється з алюмінію, дюралюмінію, нержавіючої сталі, полівінілхлориду (пвх).\nДекоративна панель під ванною\nНайбільш поширеними матеріалами для виконання декоративних панелей можна вважати пластик, алюміній, МДФ, оргскло або дзеркало, акрил.\nПластиковий екран під ванну – найпоширеніший і бюджетний варіант. На виробництві пластику надається будь-який колір і фактура. Можна повторити камінь, дерево, мармур, нанести будь-який малюнок, фотографію або зробити тиснення. Панель може також складатися з пластикової вагонки як звичного білого, так і будь-якого іншого кольору.\nЕкран під ванну, облицьований плиткою\nУ такого екрану прекрасні експлуатаційні характеристики: він стійкий до вологи, легко миється. Існують моделі, де за розсувними стулками ховаються полички для господарських засобів. При необхідності вони легко демонтуються для доступу до сантехнічних комунікацій.\nАлюмінієвий захисний екран під ванну має гарне співвідношення ціна-якість. Він трохи дорожче, але міцніше і довговічніше своїх пластикових аналогів. Алюміній не іржавіє, має презентабельний і ефектний зовнішній вигляд. Як правило, з цього матеріалу виготовляють розсувні моделі. Стулки можуть бути як сріблястого кольору, так і фарбовані, тому підібрати відповідний до стилю ванної не складе праці.\nЕкран під ванну з відкритими полицями\nЕкран під ванну з МДФ – недешевий варіант, але його солідний зовнішній вигляд і зручність в експлуатації дуже порадують господарів. Дверцята для такого екрану роблять як орними, так і розсувними. Вони виготовляються з вологостійких МДФ або плит ОСП.\nНапівкруглий екран під ванну\nДерев’яний екран під ванну відмінно впишеться в інтер’єр, якщо буде зроблений з такого ж матеріалу, що і інші меблі, тому виробники пропонують популярні коричневі, чорні, білі моделі. Покупці також часто вибирають лаконічний колір венге. До мінусів можна віднести лише невеликий термін служби екранів з дерева, адже навіть вологостійкий МДФ потроху вбирає вологу і деформується.\nДля виробництва екранів також часто використовують плексиглас. Він практично вічний при дбайливому зверненні, не сприяє розмноженню мікроорганізмів і не боїться вологи. Але, все ж, може не витримати дуже серйозного удару. Випускаються моделі з різним типом відкривання дверей. Плексиглас залишають прозорим, матують, наносять малюнок.\nДзеркальний екран – це теж плексиглас з срібним напиленням. Скляний або дзеркальний екран під ванну додасть шику навіть маленької ванної.\nГратчастий екран під ванну\nЕкран для акрилової ванни часто продається разом з нею в комплекті. Ці вироби випускаються для конкретних моделей, тому ідеально підходять за розміром і формою, щільно прилягають до бортів. Виробляють їх з пластику з акриловим напиленням. Екрани з акрилу роблять всіляких форм, що надає інтер’єру особливий шарм, а ідеально білий колір не жовтіє з часом. В експлуатації цей матеріал практичний і довговічний. До недоліків можна віднести лише ціну і те, що моделі, як правило, тільки цільні.\nЕкран під ванну з абстрактним малюнком\nМонтаж стаціонарних екранів для ванної майстер виробляє в індивідуальному порядку. Для цього він в першу чергу споруджує міцний дерев’яний каркас, який потім обшивається гіпсокартоном. При влаштуванні каркаса з листів гіпсокартону слід звернути увагу на його стійкість до вологи. Потрібний матеріал має зеленуватий відтінок. Кожен торець листа слід гарненько покрити спеціальним водовідштовхувальним засобом. При недотриманні цих заходів навіть вологостійкий гіпсокартон буде абсорбувати вологу, почне розбухати і деформуватися.\nШпонований екран під ванну\nЗнімні екрани, як правило, купуються в магазині. В комплекті у них є все, що потрібно для установки. Залишається лише виміряти габарити ванни і відправлятися за покупками. Краще всього придбати екран з регульованою по довжині конструкцією, щоб уникнути неприємних моментів при монтажі. Також зверніть увагу на висоту регулювання ніжок. Якщо її не вистачить, доведеться кріпити екран до стіни за допомогою саморізів.\nЕкран під ванну з висувним ящиком\nДеякі ванні кімнати передбачають встановлення чаші ванни не впритул між стін. У цьому випадку збоку вона виявляється відкрита. Виробники подбали і таких варіантах. У продажу можна знайти не тільки фронтальний, але і торцевої екран для ванни. Бічна частина нічим не відрізняється від лицьової, надійно кріпиться на каркасі і вирішує проблему естетики.\nЕкран під ванну зеленого кольору\nПри виборі екрану зверніть увагу, як проходять труби. Якщо вони йдуть по стіні до раковини, зрушувані панелі доведеться обрізати під них. Або закріпити невелику несдвигаемую частина до стіни.\nПередбачте місце для ніг, щоб можна було впритул підійти до ванни.\nЕкрани з МДФ неможливо відрегулювати, якщо ваша ванна відрізняється від стандартних розмірів або труби проходять в місці кріплення каркаса.\nДерев’яні екрани рекомендується встановлювати тільки в добре провітрюваних ванних кімнатах. Панелі будуть менше вбирати вологу і прослужать значно довше, тому цей варіант кращий для просторих приміщень з хорошою вентиляцією.\nФурнітура для екранів має дуже важливе значення. Переконайтеся, що ручки виконані з якісного матеріалу і не будуть піддаватися корозії.\nЕкран з дзеркалом під ванну\nЯкщо вибрано екран з розпашними дверцятами – огляньте петлі. Не варто купувати пластмасову фурнітуру – вона не дуже довговічна. Зверніть увагу на якість кріплення фурнітури до рами. На екранах-купе перевірити в дії роликовий механізм. Він не повинен заїдати або приводитися в дію з зусиллям.\nТрохи зусиль при виборі, і ваша ванна кімната буде виглядати затишною і стильною з новим екраном під ванну.


Релігія - Твір-роздум, текст-міркування про роль релігії в житті людей\nРелігія в житті людей\nШлях до духовності\nВіра в Бога… Релігія… Якийсь непередбачуваний душевний трепет бере при цих словах. Все навколо ніби заливається теплим сонячним світлом.\nПри висвітленні даної теми не можна не згадати церкву, адже це місце, де вирішуються всі проблеми, знаходяться всі відповіді, душа стає чистою і світлою. Для того, щоб відчути себе найщасливішою людиною на Землі, потрібно просто піти до церкви. Саме там ми починаємо наш шлях до духовності, саме там ми отримуємо свого янгола-охоронця, який веде нас все подальше життя. Там роблять таїнство хрещення, коли ми з’являємося на світ, і там же проводжають в останній шлях. Все наше життя пов’язане з церквою. Ця кільцева композиція, так чи інакше, навіває певні думки, чи не так?\nУ найважчі миті ми знаходимо розраду в храмі. Про найпотаємніше ми розповідаємо тільки Богу. Вірити в диво ще не розучилися — ось чому так багато шанованих святих, так багато великих церковних свят, так багато людей кожен день схиляють коліна.\nЯ не хочу називати це чарівництво сухим словом — релігія. Для мене — це віра. Це коли серед безпросвітної сірої завіси дощу раптом проглядає сонячне проміння. Коли раптом безнадійно хворі люди видужують. Коли щоранку ти прокидаєшся з посмішкою, знаючи, що на цьому світі ти не один.\nАле, на жаль, так було не завжди. В нашій історії є одна чорна сторінка, говорити про яку важко й сумно. Це не просто «безбожна п’ятирічка», не «антирелігійна політика», не «хрущовські гоніння», це набагато страшніше. Коли руйнувалися храми, коли атеїзм виховували з дитинства, коли людей позбавляли останньої втіхи — як це можна витерпіти? Тільки за допомогою Всевишнього.\nДо 1937 року Сталін поставив мету: «на території країни ім’я Бога має бути забуте». У 1940-1945 радянська армія демонструвала противнику високу духовність і віру в перемогу. У перемогу — а значить, в Бога. Виграти у Великій Вітчизняній війні радянські солдати змогли завдяки душевній стійкості, нез’ясовному героїзму та вірі.\nЗавдяки вірі відбувалося щось зовсім незрозуміле та дивне. Зцілювалися невиліковно хворі, зневірені в медицині. В особливо посушливих районах, рятуючи людей від голоду, тижнями йшла благодатна злива. В холодному, хворому Ленінграді під час блокади місцеві мешканці знаходили за дверима трохи дров і мішечок цукру. Чи це не диво?\nРоль релігії в сучасному житті\nЗараз, на щастя, віра стала відігравати дуже велику роль у житті людей. На кожне велике церковне свято в храмах збираються сотні людей. З особливо шанованих у народі церковних урочистостей, наприклад, Різдва Христового або Хрещення в головних храмах країни ведеться пряма трансляція. Тож християни, які з тих чи інших причин не змогли потрапити на Богослужіння, отримують можливість спостерігати за прямим ефіром з храму Спаса на Крові або Христа Спасителя. Це чудово, адже дотик до цього великого таїнства — Богослужіння — стає реальним для всіх православних, усіх вірян.\nДля нашого складного, квапливого часу знайти душевний спокій можливо тільки в церкві. Саме там зникає вся мирська метушня, стають легше думки, сильніше емоції. Тільки в храмі людина отримує справжнє, ні з чим не зрівняне задоволення. І багато молодих людей, втомившись від постійного життя на знос, знаходять заспокоєння в монастирях і храмах. Деякі йдуть від мирського життя назавжди, стаючи ченцями. І, на мою думку, їхнє життя набагато яскравіше й більш насичене, ніж те, в якому ми живемо зараз. Воно цілісне, змістовне та просте, без напівтонів і розпливчастості. Ось чому так багато молодих людей йде на служіння Богу, забувши про своє минуле життя та отримуючи натомість задоволення і спокій.\nДуховно-рятівна здатність релігії\nНа жаль, деякі молоді люди, зокрема, підлітки не мають стійких релігійних цінностей. Для них світ дуже тонкий, заплутаний і незрозумілий, а життя бачиться лише в темному кольорі. Ось чому зі складних ситуацій у деяких підлітків є тільки один вихід — самогубство. Хоча, якби в дітях заклали якісь основи релігії, то всі заплутані ситуації вони вирішували б разом з церквою і вірою. Адже церква — це те місце, де можна знайти відповіді на всі питання. І дуже важливо з самого дитинства плекати в дитині рятівне почуття віри, що дарує диво з ранніх літ. Дітям важливо відчувати захист у будь-яких, навіть найскладніших життєвих ситуаціях, і цей захист можуть дати тільки віра та церква.\nРелігія здатна зробити диво, подарувати надію, допомогти в скрутну хвилину. Вона рятує, відкриває нові горизонти, змушує повірити в диво. Вірянам, що у всьому покладаються на Бога, жити набагато легше. Простіше. Краще. В них є постійна надія і впевненість у завтрашньому дні. Найкраще, що може бути на світі — жити, знаючи, що тебе оберігають.\nОтже, релігія відіграє величезну роль у житті людей. Вона рятує наш внутрішній світ від схованого в ньому хаосу.


Ремонт техніки Nakamichi\nЗаписи з тегом "Nakamichi"\nРемонт продукції - Nakamichi\nУ випадку, якщо Ваш пристрій потребує ремонту, рекомендуємо звернутися в авторизований сервісний центр Nakamichi, адреси яких Ви можете знайти на нашому сайті.\nМістить детальну інформацію про ремонт продукції Nakamichi. Сервісні центри, які проводять ремонт техніки та обладнання фірми Nakamichi. Виберіть своє місто або найближчий до вас, щоб знайти зручний для Вас сервісний центр, в якому можуть виконати обслуговування і ремонт вашого продукту\nВи можете доставити Ваше обладнання у сервісний центр самостійно, або скористатися послугами кур'єрської служби. Для отримання додаткової інформації перейдіть на сторінку сервісного центру. Ваш пристрій Nakamichi не працює, або працює некоректно. Що робити?\nЯкщо ви хочете зробити ремонт по гарантії, при зверненні в сервісний центр Вам потрібно буде заповнений гарантійний талон Nakamichi з датою покупки Вашого пристрою. Без гарантійного талона або інших підтверджуючих документів компанія Nakamichi не може надати ремонт по гарантії.\nЧому вигідно звертатися в авторизований сервісний центр Nakamichi?\nНасамперед тому, що тільки фахівці авторизованих сервісних центрів проходять навчання у Nakamichi і мають технічну базу для виявлення несправностей, що можуть кваліфіковано виявити поточну несправність і в найкоротші терміни її усунути.


З початку року на водоймах області загинули 12 людей « Інформаційно-аналітичний електронний додаток до тижневика «Вечірня газета»\n1 червень 2012 - 16:09\nЗ початку року на водоймах області загинули 12 людей\nЗ кожним роком кількість загиблих на водоймах Кіровоградщини поступово зменшується. Якщо у 2009 році вода забрала життя 62 жителів, у 2010-у – 61, то торік – 53. З початку нинішнього року на Кіровоградщині потонули 12 осіб. Про це повідомив на прес-конференції в.о. заступника начальника управління Держтехногенбезпеки Сергій Бакай.\nРятувальники пов’язують зменшення кількості нещасних випадків на водних об’єктах із активним проведенням профілактичних та запобіжних заходів. 28 місць масового відпочинку приведено у відповідність до вимог правил охорони життя людей на водних об’єктах та з їх власниками укладено угоди на обслуговування аварійно-рятувальною службою оперативного реагування. Разом з тим залишається 67 стихійних пляжів, які експлуатуються з порушенням правил. Щодо них винесено приписи про застосування запобіжних заходів, біля водойм встановлені застережні таблички.\nЖурналісти поцікавилися також перспективою створення в області служби "112". Як стало відомо на прес-конференції, угода між МНС та американською компанією Hewlett Packard, яка мала допомогти в реалізації проекту, визнана недійсною. Однак від ідеї його впровадження міністерство не відмовилося й готується до проведення нових тендерних процедур. (Нагадаємо, що систему екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112, відповідно до законодавства, в Україні планується створити протягом 2012– 2013 років). Відносно Євро-2012, то МНС України розробила програму вивчення спеціалізованого курсу англійської мови щодо підготовки диспетчерів та працівників оперативно-координаційного центру служби "101". Працівники служби нашої області уже пройшли таку програму на базі мовного центру КДПУ імені Винниченка.\npgt 0.38728 сек. / запитів: 7 / sitemap / Copyright © "Вечiрня газета" 2001-2015


Як «Київський патріархат» «каламутить воду» в Росії\nПригадуєте, як близько року тому представники УПЦ КП вкупі з чиновниками Мінкульту підняли галас навколо своїх парафій на території Російської Федерації? За повідомленнями українських розкольників, ледь не по всій Росії почали зносити їхні храми. То зносили, чи ні?\nНе зносили… Більше того, «Київський патріархат» утворює на території «країни-агресора» цілковито нові релігійні організації, які й не асоціюють себе з УПЦ КП.\nОтже, на сьогодні в російському ЄДР зареєстровано 5 релігійних організацій, пов’язаних з УПЦ КП. Перша з них – «Централізована Релігійна Організація Богородська Єпархія Української Православної Церкви».\nТакою назвою «помітив» своє існування в Росії добре відомий Адріан Старина – громадянин Російської Федерації, якого заборонили в служінні в РПЦ. Після своїх «подвигів» Старина знайшов себе в УПЦ КП. Саме Старина першим почав тиражувати новину про те, що їхній Свято-Троїцький собор в Ногінську мають знести.\nЩо цікаво, в офіційній назві очолюваної ним організації немає завітних слів «Київський патріархат». Написано лише – «…Української Православної Церкви». Якої? Невже тієї самої, яку в Україні примушують змінити назву на «РПЦвУ»? Між іншим, «тоталітарна» російська влада не скасовує реєстрації очолюваної Стариною організації і не примушує їх додавати слова «…Київського патріархату». До речі, попри заяви представників УПЦ КП, в Росії їхній Свято-Троїцький храм донині знаходиться на своєму місці.\nКрім цього є також: «МІСЦЕВА РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ПРИХІД УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ КИЇВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ МІСТА ОБОЯНІ» та «МІСЦЕВА РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ “ПРИХІД СВЯТОГО АРХІСТРАТИГА МИХАЇЛА УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ КИХВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ” П. МАСЛОВА – ПРИСТАНЬ, ШЕБЕКИНСЬКОГО РАЙОНУ, БІЛГОРОДСЬКОЇ ОБЛАСТІ».\nВ цих двох релігійних організацій один керівник – «митрополит» Іосаф Шибаєв. Цей діяч є постійним членом Синоду УПЦ КП та пріоритетним елементом в питанні розвитку парафій «Київського патріархату» в Росії. Адже не дарма саме в підпорядкування Шибаєву призначили вікарного єпископа, з титулом «Валуйський», – Петра Москальова. І ось тут починається найцікавіше…\nВідповідно до Єдиного державного реєстру Російської Федерації, Москальов Павло Олександрович є керівником двох релігійних організацій. Перша з них – «МІСЦЕВА РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ СВЯТО-НИКОЛЬСЬКИЙ ПРИХІД УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ КИЇВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ МІСТА ШЕБЕКІНО БІЛГОРОДСЬКОЇ ОБЛАСТІ». Друга – не просто підрозділ УПЦ КП, а новоутворена релігійна течія на мапі Росії.\nНазва останньої – «СВЯТО-ДУХІВСЬКИЙ ПРИХІД СВОБІДНОЇ РОСІЙСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. ВАЛУЙКИ». Що таке «СВОБІДНА РОСІЙСЬКА ПРАВОСЛАВНА ЦЕРКВА»? Про це знає хіба що сам Москальов. Даних про це утворення надзвичайно мало. Наявна лише адреса – «Білгородська область, Валуйський район, місто Валуйки, Транспортна вулиця, 59».\nВажливо, що на засіданнях синодів УПЦ КП регулярно піднімаються питання існування їхніх парафій в Росії. Наприклад, в журналі №12 засідання синоду УПЦ КП від 27 липня 2016-го року підняли питання про ухвалення в Російській Федерації змін до Федерального закону «Про свободу совісті та релігійні об’єднання», якими накладаються обмеження на місіонерську, проповідницьку, богослужбову та інформаційну діяльність релігійних організацій.\nЖурнал №18 синоду УПЦ КП від 13 травня 2017-го року говорить про наступне:\nУтворити на території Російської Федерації (в межах міжнародно визнаних кордонів) Російський Екзархат Української Православної Церкви Київського Патріархату.\nВключити до складу Російського Екзархату Української Православної Церкви Київського Патріархату Білгородську та Богородську єпархії УПЦ Київського Патріархату в Російській Федерації.\nПризначити Екзархом Всеросійським, керуючим Російського Екзархату Української Православної Церкви Київського Патріархату Преосвященного Іоасафа, митрополита Білгородського і Обоянського».\nТак що там в УПЦ КП з Росією? «Країна-агресор», кажете?\nРосія, Старина, УПЦ КП, Шибаєв\nPrevУкраїнський блогер пропонує державі втручатись в справи Церкви\nОкремі прихильники «Київського патріархату» таємно ходять молитися в храми УПЦ, – блогерNext


“Недолюстровані” чиновники, або Топ-способи уникнути люстрації – Чернігівський Центр Прав Людини\n03.08.2018\t•In Люстрацiя та Антикорупцiя Чернігівщина, Новини\nОлег Валендюк, який уникнув люстрації після Революції гідності, нині призначений головою СБУ в Києві та Київській області. DW з’ясувала, як чиновники стають “недолюстрованими”.\nЗакон “Про очищення влади” – один з двох люстраційних законів – в Україні ухвалили ще у 2014 році. Його головна ідея полягала у тому, щоб не допустити на посади у владі високопосадовців часів президента Віктора Януковича, який утік з країни внаслідок Революції гідності. Закон ще не встиг набути чинності, а його безпосередні фігуранти уже почали шукати можливості та лазівки, щоб залишитись на посадах. Пізніше особи, на яких поширювалась дія закону про люстрацію, віднайшли додаткові способи для майже стовідсоткового повернення на свої посади.\nНезважаючи на те, що певні шляхи повернення на посаду люстрованих уможливлені законом і є легальними, громадські активісти називають їх “схемами” та переконані у тому, що йдеться про зловживання та цинічне нехтування законом. Серед найбільш улюблених схем – оскарження в судах, отримання посвідчень учасника АТО, зловживання нормами закону та індульгенція на люстрацію.\nПовернутися через суд\nПризначення 31 липня 2018 року президентом Петром Порошенком екс-прокурора Олега Валендюка головою Служби безпеки України в Києві та Київській області здивувало громадськість. Адже на час Революції гідності Валендюк обіймав посаду заступника начальника головного управління Генеральної прокуратури України. Тож після набуття чинності закону про люстрацію не тільки підпадав під його дію, а й мав би бути звільнений протягом десяти днів.\nОднак Валендюк, як кажуть у громадській організації “Громадський люстраційний комітет”, зіграв на випередження і одразу подав позов на ГПУ про визнання неправовірними дій, спрямованих на звільнення його з посади. Окружний адміністративний суд заборонив звільняти Олега Валендюка. Як повідомили DW у громадській організації, ГПУ навіть не намагалась оскаржити рішення суду.\n“Громадський люстраційний комітет” підготував звіт про результати моніторингу виконання законів “Про очищення влади” та “Про відновлення довіри до судової влади” (другого з люстраційних законів, за яким відбувається люстрація у судовій системі. – Ред.). Активісти встановили, що найбільш поширеним способом уникнення люстрації є звернення до суду, адже процедуру та наслідки люстрації в судах оскаржує майже кожен другий посадовець, на якого поширюються заборони відповідно до закону “Про очищення влади”.\nЗараз в українських судах знаходиться більше тисячі “люстраційних справ” за скаргами осіб, які хочуть повернутися на посади, повідомляють у Громадській раді з питань люстрації при міністерстві юстиції. Розгляд абсолютної їх більшості призупинений до рішення Конституційного суду щодо відповідності закону про люстрацію Конституції України. Однак Тетяна Козаченко, яка очолює Громадську раду з питань люстрації при міністерстві юстиції, звертає увагу, що з ухваленням певних рішень суди таки поквапились: “Швидко розглядались виключно справи щодо високопосадовців – це близько десяти рішень судів щодо поновлення особи на посаді. Щодо інших людей справи були зупинені”.\nВ обіймах Феміди. Чому “майданівські судді” досі на своїх посадах\n“Корочка“ учасника АТО\nВідповідно до закону особи, які брали участь в антитерористичній операції на Донбасі, люстрації не підлягають. Протягом першого року дії люстраційного закону держслужба у справах ветеранів та учасників АТО повідомляла про надання статусу учасника бойовихдій понад 86 тисячам осіб, з яких майже 47 тисяч – правоохоронці.\nАле, як кажуть активісти, саме у той період задля уникнення звільнення через люстрацію посадовці почали “полювати” на посвідки учасника АТО, оскільки таким чином могли отримати імунітет від люстрації. Численні розслідування журналістів в Україні викривали так званих “АТО-туристів”, зокрема, у керівництві різних органів державної влади. Так, на початку 2015 року ЗМІ опублікували дані про те, що 26 прокурорів Донецької прокуратури отримали статус учасника бойових дій в зоні АТО, у тому числі її очільник Микола Франтовський, який підлягав люстрації. Громадські активісти оскаржили у суді бездіяльність генпрокурора з вимогою звільнити “недолюстрованого”, і в результаті Франтовського з посади звільнили.\nОднак є й інші випадки. Як з’ясували журналісти “Слідство.інфо”, керівник Українського бюро Інтерполу Василь Неволя та двоє його заступників отримали статус учасника АТО за начебто чотири дні бойових дій у Краматорську. Звільнення Василя Неволі громадські активісти вимагали з 2015 року, проте керівництво МВС ігнорує вимоги закону про люстрацію.\nЗловживання нормами закону?\nЯк йдеться у звіті люстраційного комітету, зловживання були зафіксовані і під час використання президентом права скасовувати люстраційні заборони щодо окремих посадовців. Зокрема, щодо генерал-майора міліції Олександра Терещука, якого пов’язували з неправомірними діями проти активістів під час Революції гідності. Пізніше стало відомо, що Терещука було поновлено на посаді рішенням президента відповідно до права скасовувати люстраційні заборони щодо осіб вищого офіцерського складу, якщо це обумовлено необхідністю забезпечення обороноздатності держави. Активісти не оспорюють повноваження президента, однак звертають увагу, що дана норма могла бути застосована лише до осіб вищого офіцерського складу у військових формуваннях, тоді як Терещук був генерал-майором міліції. \nІндульгенція на люстрацію\nОкрім того, президент Порошенко призначив в обхід закону заступником голови своєї адміністрації екс-чиновника часів президенства Януковича Олексія Дніпрова. Громадські активісти хоч і обурені цим фактом, але вдіяти нічого не можуть. У АП “невиконання” закону про люстрацію пояснюють тим, що посада, яку обіймав Дніпров, нібито не міститься в переліку посад, щодо яких вживаються заходи з очищення влади.\nОскільки він обіймав посаду “заступник міністра – керівник апарату” міністерства освіти, а в законі йдеться тільки про “заступника міністра”. “Ми не можемо навіть позиватись до суду через це. Суди сказали, що мінюстиції не є стороною справи, – скаржиться Тетяна Козаченко, – і громадські об’єднання теж не є суб’єктами справи. Фактично, суб’єктами справи є звільнена особа і сам держорган, який в даному випадку зацікавлений цю особу зберегти на посаді”.


► Обговорення (Модератор: inkognito)\n► Проект "Боржава"\nАвтор Олесь, 06.02.2018 23:38:05\nКінець Боржаві, такій як ми звикли її бачити. І бурівники пропадуть і буде срач, як на Драгобраті.\n"Друзі! Друзі друзів і всі всі всі!\nВи мабуть були на хребті "Боржава" (це там де с.Пилипець. водоспад Шипіт, гора Гимба, Великий Верх і т.д.)? Мабуть ходили там в походи чи просто піднімалися на Гимбу щоб помилуватися краєвидом і позбирати/поїсти чорниць? Може катали там на вєліку чи мотику? Може навіть каталися на параплані чи літали самі?\nТак от - тепер забудьте! Бо купка олігархів, турецьких інвесторів і їх місцевих прихвостнів-яничар вирішили взвиздячити по усьому Боржавському хребту 140-метрові вітряки.\nПарапланеризму і дельтапланеризму п...ц приходить відразу - так як вітряки зафігачили на усіх стартах на горі Гимба і головне - на "південному тригері". А от як буде з іншими видами діяльності - це вже самі подумайте і напишіть.\nПісля опитування місцевого населення нам не вдалося виявити якусь значну кількість прихильників цього проекту. Купку місцевих депутатів, які бурно підтримують це варварство ми не рахуємо\nТакож прохання донести цю інформацію всім впливовим людям, яких тільки знаєте. Політикам, спортсменам, активістам, просто небайдужим людям.\nЗапитання власникам землі, крісельних витягів, бугелів, лижних трас, Гранд Готелів "Пилипець", просто готелів, приватних садиб, кафешок, ресторанів і просто всім жителям-бізнесменам Пилипця, Подобовця. Ізок і всіх навколишніх сіл: ВИ ПРИБЛИЗНО УЯВЛЯЄТЕ НАСКІЛЬКИ ПОДЕШЕВШАЄ ВАШ БІЗНЕС, ваша нерухомість і ваше майно, коли кількість туристів зменшиться??? Ви готові рахувати збитки? Ви роками розвивали свій бізнес - місцевий туризм! Заберіть в Боржави походи, польоти, чорниці, краєвиди - що лишиться? Люди їдуть милуватись природою - тому тратять там гроші! Милуватися техногенним парком бажаючих буде значно менше!\nА що треба чорничкам щоб утворювались ягідки?\nСхема розміщення вітряків прикріплена.\nВідео для тих хто забув, яка прекрасна Боржава: https://vimeo.com/86271716\nЯк утворюється турбулентність за вітряком. Дослідження DHV https://youtu.be/WTJFv8VQ0sI\nНам прекрасно відома проблема з енергетикою в Україні і те що Закарпаття в плані електроенергії - проблемний регіон. Мабуть немає жодного любителя природи хто б не підтримував "зелену енергетику". АЛЕ! Перетворити кращий туристичний гірський хребет на індустріальний парк? Ви серйозно? Невже немає більш придатного місця? Будь-хто вам покаєе на карті мінімум 10 таких локацій в одному тільки закарпатті. Ми за вітряки! Але не на Боржавському хребті!\nНа третьому скріншоті червоним - межа міжгірського і свалявського районів! Після довгих розборок і непорозумінь виявилося що Міжгірський район і його голова не давали ніяких погоджень на це варварство! Ділянки уздовж лінії розмежування усі на стороні свалявського району! Тобто - обвели довкола пальця і їх і всіх нас.\n1 парапланерист в середньому в день залишає в Пилипці (Подобовці, Ізках, Студеному. Гукливому і т.д.) 500 грн (житло, 2 рази харчування, підйомник, уазік, перекусити в чайовні, розваги, піцца, чани, сауни, масаж і т.д.) Причому! Ці гроші рівномірно розприділяються по інфраструктурі і відразу попадають місцевим жителям.\nПарапланерні змагання - 8 днів - 80 учасників. Множимо: 80*500*8=320000!!!\nЗа ОДНІ змагання тільки парапланеристи залишають в Пилипці 320тис грн.\nА змагань таких в сезони ТРИ (два великі і одні на точність)! Тобто разом це 640-700 ти грн менше ніж за місяць. Воловецькому району обіцяють 600тис в РІК!!! Причому гроші йдуть на рахунки. В якій формі вони доходять до місцевих жителів не зовсім ясно.\nНа Гимбі працює 5-10 тандемів. Кожен тандем викатує в день в середньому 5 пасажирів. 90% пасажирів їде на Боржаву політати спеціально! Половина з них лишаються більше ніж на 1 день, тобто ночують і додатково харчуються. Кожен пасажир окрім польотів залишає 300-400 грн (транспорт, підйомик, харчування, зайти в магазин по дрібниці, сувеніри)).\n60 льотних днів в рік * 5 тандемів * 5 пасажирів * 400грн = 600 000 грн!\nТІЛЬКИ тандеми приносять в рік 300-600тисяч гривень!!!!\nМаємо змагання + тандеми = 1000000-1200000 грн в рік (МІЛЬЙОН ГРИВЕНЬ). З вітряками парапланеризм вмирає - отримуємо 0 грн в рік! Нафіга місцевим дорога чи дешева енергія якщо грошей на її покупку стане значно менше?\nТобто кілька депутатів воловецького і головне свалявського районів порішали на двох що жителі міжгірського районів будуть зароблять на МІЛЬЙОН гривень в сезон МЕНШЕ! Геніально! І дуже по сусідськи...\nНАЙГОЛОВНІШЕ! Парапланерний курорт в Україні з такими унікальними географічними даними ТІЛЬКИ ОДИН! Це Пилипець-Боржава!\nУявіть що хто розчерком пера знищив в Україні повністю біатлон, чи баскетбол чи фігурне катання за те щоб в одному селі були поремонтовані парканчики чи встановлені лавочки - бо на більше подачки в 600тис не вистарчить."\nАвтор: Andriy Kohut\nRe: Проект "Боржава"\nБудувати треба з головою, а у нас так не вміють. Враховуючи об'єм робіт, та кількість вітряків, зрозуміло, що полонина перетвориться на лисий полігон без жодної рослинності. В Європі навіть квадроциклами заборонено їздити по подібних місцях, а в нас грейдерами гусеничними усе зрівняють і так залишать. Хтось на цьому добре заробить, а далі черга дійде до інших полонини. Чи може ви думаєте , що все буде так гарно , зелено ,як на цій фотографії.\nЯ розумію, в гори ніхто не ходить, а от дестрой, підвали та дахи всі люблять, ну їм нічого не загрожує. Тож пан дігер завжди буде мати де вийти на прогулянку подихати свіжим повітрям, розім'яти ніжки і далеко їхати не треба.\n;Dта як ніде повтикати , під Старим Самбором десять стоїть. Власне стоїть , не крутяться. Кожного разу їду і дивуюсь, в що гроші вкрали, а точніше на чому відмили. Воно ж не відпрацьовує, ну може галочка для союзу європ., мовляв новітні технології і тд. Був в Німеччині, Італії, там крутяться і чомусь не в горах, а в полях обабіч доріг. А в Ст.Самборі стоять. Крутилися при запуску, а далі все.\nДесятки разів проїжджав, завжди крутяться.\nМало того, кілька разів жив в готельчику під ними - виключали хіба під час грози.\nТут дуже комплесна проблема, ІМХО. Текст написано дуже емоційно, щось я не чув, щоб від вітряків звірі дохли)\nСервіс на Закарпатті нижче плінтуса, то факт. Річки засрані, ліс вирубаний. І зробили то ніхто інший, як мєсні бізнесмени. Чи платять вони податки так, як то має бути, теж велике питання.\nНе думаю, що вітряки зроблять щось гірше. І що їх на Боржаві таки збудують, теж не думаю)))\nНа рахунок шкоди для живності - у вітряки врізаються птахи при перельотах.\nТому перед тим як ставити десь вітряки - досліджують шляхи міграції птахів і чи не будуть вони їм заважати.\nПро це детальніше може розповісти Руфус, він вивчав дане питання.\nP.S. Більшість учасників форуму ходять в гори і цікавляться далеко не одним дігом та індастріалом, тому не треба робити хибних висновків.\nТа може й так , просто як уявив замість зелених полонин широченні роздовбані дороги до кожного вітряка ( а їх там повно план.), то шляк мене трапив...\nА зараз нема доріг?\nАле в світі це нормальна практика\nХм... з усього цього висновки, панове не пишіть сюди нічого, не кидайте жодної інфи, звітів, їздіть суто для себе. ))\nОстанній раз як я сюди кинув інфу, отримав 8 мінулів. ;D\nДобавте ще, маєте можливість. ))\nНу просто краса...


Фасадна історія: культура проти пластикових балконів і кондиціонерів\nПроблема самовільної зміни фасадів будинків не є новою для України, але особливо актуальною стала в 2019 році.\nАдже цьогоріч в Києві міська адміністрація почала активно боротися проти незаконної реклами на вулицях. Та бігборди, вивіски, розтяжки і сітілайти – це лише перший крок. Далі в історичному центрі необхідно запустити процес відновлення фасадів будинків. Із розробкою окремого дизайну для кожної споруди, виробленням механізму приведення будівель до гарного стану і подальшої підтримки єдиного вигляду. Так чи інакше, але центрам міст треба позбутися від сотень вкрай різноманітних варіантів пластикових балконів, клаптикового утеплення і довільно розвішаних кондиціонерів.\nСучасні українські міста часто виглядають строкато. Нові бізнес-центри зі скла і металу запросто поєднуються з історичними будівлями без реставрації, панельками 70-х років минулого століття, різноманітними МАФами і тонами реклами. При цьому мова йде не про різноманітні райони кожен зі своїм власним колоритом. Все це може стояти підряд на одній вулиці. І якщо для спальних районів подібні рішення усе ж можна назвати прийнятними: хрущівки, сталінки або "чешки" не залишають мешканцям інших варіантів. То для історичних районів міст таке різноманіття є однією з причин втрати неповторної атмосфери, яку має кожен населений пункт, від маленького містечка до величезного мегаполісу.\nЗовсім по-іншому від українських виглядять міста в Європі. Будинки не виходять за червону лінію, обмежена кількість реклами на вулиці, жодних вивісок на половину будівлі, блоків кондиціонерів чи засклених і обшитих пластиком балконів. Натомість прекрасні відреставровані фасади в гарному стані. Це створює гармонійний вигляд міст, в яких хочеться проводити час, а очі не втомлюються від скупчення непоєднуваних елементів.\nОдна із головних причин даних відмінностей – різний підхід до формування зовнішнього вигляду урбаністичного середовища. В Німеччині, Австрії чи інших країнах влада часто обмежує жителів проводити будь-які зміни фасадів. Логіка проста – особа є власником квартири чи іншої площі всередині будівлі. Натомість її власність не поширюється на простір ззовні. Навіть коли це просто інший бік стінки. Якщо замислитись, така позиція є вкрай практичною. Бо ви точно не будете розпоряджатися стінкою у сусіда, навіть якщо вона межує з вашою оселею. За такою ж аналогією в європейських країнах людина не має права видозмінювати фасад – бо він їй не належить.\nНаприклад, в Німеччині набагато менш популярними у порівнянні з Україною є кондиціонери спліт-системи зі звичним для нас зовнішніми блоками. Справа у тому, що там такі системи можна встановлювати лише на внутрішній частині будівлі, яка не виходить на вулицю. Це правило не піддається жодним обговоренням. Його порушення автоматичне призведе до штрафу, а також розпорядження зняти кондиціонер і повернути будівлю до початкового стану.\nТа навіть коли мешканець захоче поставити кондиціонер на внутрішній стіні, він перед цим матиме переконати жителів будинку дозволити йому це зробити. Для цього треба організувати збори та залучитися підтримкою більшості власників нерухомості. Але якщо після встановлення охолоджувач працюватиме шумно і будь-хто з сусідів поскаржиться на незручності, тоді кондиціонер треба буде зняти. І повернути стінку до початкового вигляду.\nНатомість в Україні система працює інакше. Формально частина будинків визнані історичними та знаходяться під захистом. В них будь-які дії, як-то обшивка балкону пластиком чи встановлення кондиціонеру, мають узгоджуватись із місцевою владою. Інакше спеціальні інспектори можуть скласти акт на порушення. Проте в реальності навіть цей сегмент механізму не працює. І в багатьох українських містах колись красиві фасади з ліпниною, що виходять на головні вулиці, обліплені "цар-балконами" та зовнішніми блоками спліт-систем.\nЯкщо говорити про не історичні будівлі, то тут немає жодної адекватної регуляції стосовно поводження з фронтовими стінками.\nНайперше, що можна зробити– ввести обов’язкові вимоги для нових будинків. Вже зараз більша частина новобудов комфорт класу і вище оснащуються спеціальними корзинами для кондиціонерів. Вони скривають зовнішні блоки, і домагають гармонізувати вигляд будівель. Звісно, таку практику треба робити не лише правилом гарного тону, а обов’язковою вимогою.\nПо-друге, треба виробити політику поводження з уже "прикрашеними" фасадами. Наприклад, розпочати із центрів міст. Для цього дати власникам будинків перехідний період в декілька років на приведення будинків до адекватного стану. При цьому у якості основного засобу взяти не батіг, а пряник. Фінансувати відновлення фасадів з місцевого або державного бюджету, включаючи балкони, що виходять на вулицю, за умови створення ОСББ. Яке надалі зробити відповідальним за дотримання усіма мешканцями нових правил.\nТретім пунктом треба запустити єдину стратегію поводження з історичними спорудами. Це не означає, що всі вони мають бути відновленні до свого найпершого вигляду, або зовсім зруйнуватися. Важливо бути реалістами, і розуміти, що далеко на завжди знайдеться інвестор під проект, якщо зовсім не можна змінювати будинок. Натомість навіть у центрі столиці є прекрасні приклади еклектики. Коли історичний фасад будівлі зберігається, проте зверху споруда доповнюється новими ярусами. Які настільки вдало інтегровані, що багато з людей навіть не здогадуються, що бачать одну й ту саму будівлю. Особливо, якщо дивлять на неї під різними ракурсами. Завдяки такому підходу можна і зберегти вигляд міст, і не допустити повного руйнування історичних споруд, і зацікавити приватний капітал. Натомість держава та місцева влада мають не ставити палки в колеса, а очолити процес, і допомагати бізнесу покращувати місто.\nЧетвертий крок – розробка механізму покарання для мешканців, які нехтують підтриманням стану фасадів та видозмінюють їх на власний розсуд. Це можуть бути реальні штрафи, але також обов’язкова вимога привести фасад у початковий стан до або після сплати штрафу. Із по-ступеневим зростанням суми при ігноруванні рішень інспекторів або інших спеціальних органів. Нарешті, не можна забувати про інформаційні кампанії і виховні заходи. Людям треба пояснювати, чому їх комфорт не може завжди домінувати над інтересами інших жителів міста.\nНайкраще місто – те, в якому сотням тисяч і мільйонам людей зручно співіснувати разом. Одним із важливих компонентів загального комфорту є візуальний. Особливо це важливо для історичних частин, які в кожному місті і містечку мають залишатися такими, якими вони були десятки чи навіть сотню років. І своїм виглядом радувати місцевих жителів та бути принадою для туристів.


Погода на завтра: На більшій частині України без опадів, температура до +11. Лента новостей Mobus\nПогода на завтра: 18 лютого на більшій частині України мінлива хмарність, без опадів, у Криму дощі, температура від +4 до +11. Про це повідомляє Гідрометцентр при ДержНС України. У східному регіоні температура від +5 до +8, у центральному від +5 до +8, у південному від +7 до +11, у західному від +5 до +9, у північному-від +4 до +8. У Києві дощ, температура вночі від -2 до 0, вдень від +6 до +8......\nПогода на завтра: 6 липня на більшій частині території України без опадів, температура від +27 до +32. Про це повідомляє Гідрометцентр при ДержНС України. У східному регіоні очікується температура від +27 до +31, у центральному-від +28 до +30, у південному-від +29 до +31, у західному-від +28 до +32, у північному-від +27 до +31. У Києві без опадів, ...\nCгенерировано за 0.111128 секунд


На Новий рік люди вперше дістануться краю Сонячної системи\n1 Листопада 2018 23:07\nЗемний апарат досягне найбільш віддаленого об’єкта нашої системи через кілька хвилин після початку 2019 року.\nUltima Thule – це невеличка крихта у космосі з діаметром, який ледве досягає 30 кілометрів і обертається навколо нашого Сонця за мільярди кілометрів від Плутона. Вона настільки дрібна, що навіть найбільш потужні телескопи на Землі не могли її помітили. Об’єкт вдалося виявити лише за допомогою космічного телескопа Hubble. І навіть для нього Ultima Tule була розмитою цяткою.\nАстрономи назвали відкритий найвіддаленіший об’єкт Сонячної системи грецьким виразом, який означає віддалене місце за межами відомого. Невдовзі після півночі в Новорічну ніч, коли людство буде святкувати початок 2019 року, апарат завбільшки з велике піаніно під назвою New Horizons вперше в історії дістанеться до Ultima Thule. Дослідивши Плутон чотири роки тому, космічний зонд відправився в напрямку невідомої території під назвою пояс Койпера. Там розміщені трильйони «об’єктів, які, як і Ultima Thule, лишалися непорушними з самого зародження нашої Сонячної системи.\nNew Horizons наблизиться до точки на відстані 3,5 тисяч кілометрів від цих незайманих космічних артефактів, ставши першим в історії людським апаратом, який це зробить. «Це найбільш далеке дослідження в історії», - сказав дослідник Південно-західного дослідного інституту Колорадо Алан Стерн, який створив зонд New Horizons.\nNASA запустить космічний телескоп для пошуку населених планет 7 Березня 2009 12:25\nСьогодні стартує унікальний парад п'яти планет 20 Січня 2016 08:00


Peugeot-Citroen запустив у Марокко завод, який обслужить 80 країн - Новини - TCH.ua\nУкраїна Сьогодні 09:32\nНовини 21 червня 12:52\nЗ конвеєра зійшли перші автомобілі марки.\nКонцерн Peugeot-Citroen запустив виробництво на новому гігантському заводі у Марокко.\nПершими автомобілями, які сходять з конвеєра, стали Peugeot 208, пише AutoNews.\nНа додаток до Peugeot 208, на підприємстві можуть виробляти нові версії Citroen C-Elysee і Peugeot 301 – трьохкорпусних автомобілів, які здебільшого продаються за межами Європи.\nЗагалом же завод поки що буде випускати автомобілі на новій архітектурі CMP PSA у кузовах компактів.\nБудівництво нової гігафабрики обійшлося Peugeot-Citroen у 557 млн євро, але, за планами концерну, всі вкладення окупляться сповна. Потужності здатні випускати 200 тисяч автомобілів на рік і більшість з них буде продаватися за межами Марокко.\nТакож у прес-службі альянсу повідомляють, що з відкриттям заводу, на якому будуть працювати 4500 осіб на повну потужність, тепер в Марокко є повноцінна екосистема.\nРегіональна штаб-квартира Peugeot-Citroen знаходиться у Касабланці, а завод у Кенітрі. Він буде обслуговуватися технічним центром з 500 інженерами і 27 постачальниками, які побудували заводи і складальні цехи у цьому районі. У загальній складності на фабриці буде створено близько 20 тисяч робочих місць.\nУ Грузії готуються будувати завод електрокарів вже цього літа\nВибір країни для будівництва гігафабрики став не випадковим. У Марокко невисока вартість праці, порівняно з Європою, а також концерни отримують щедрі стимули з боку уряду. Ще один аргумент на користь країни – легкий доступ до основних портів.\nРаніше згадувалося, що В'єтнам почав виробництво хетчбеків VinFast за $17 тисяч. Компанія планує поборотися з Toyota, Ford і Honda за покупців.


Секрети, які приховує гортензія садова\nГортензія садова (макрофіла) посадка і догляд\nГортензія садова – чудова рослина, і за красою, і за різноманітністю палітри кольорів суцвіть! А скільки різновидів сортів! Будь-який садівник знайде собі красуню, що найбільше пасуватиме: волотисту, деревоподібну або садову гортензію. Найпопулярніша – гортензія Садова або Макрофіла. Ось про неї і поговоримо докладніше.\nЯк обрати рослину?\nКраще обирати рослини в контейнері, при цьому повинні бути дотримані пропорції надземної частини куща і кореневої системи, коренева система і місце, відведене для неї, не повинно бути дуже маленьким. Висаджувати такі рослини можна протягом усього сезону.\nГортензія садова – один із небагатьох квітучих чагарників, які добре ростуть у тіні і півтіні. Дуже любить рослина рясний полив, особливо в перший рік після висадки, поки не виросло вторинне коріння. А ось щоб процес адаптації (приживлюваності) рослини пройшов якомога швидше, потрібно обов'язково змішати ґрунт з посадкової ями зі спеціальним субстратом для азалій, придбати його можна в нашому інтернет-магазині.\nКущ Гортензії садової досить великий, тому для рясного цвітіння необхідне підживлення раз на 2-3 тижні, рекомендуємо добриво для азалій, рододендронів та вересових. Вони містять знижений вміст хлоридів і здатні змінювати кислотність ґрунту під потреби рослин. Зверніть увагу на спеціалізовані добрива, внесення яких сприяє зміні кольору суцвіть від ніжно-блакитного до насичено-фіолетового. В цьому немає нічого незвичайного. Забарвлення квітів (крім білих і кремових) залежить від кислотності ґрунту, на якій висаджено кущ. Рожеве забарвлення – лужні ґрунти, відтінки блакитного і синього кольору – на кислих ґрунтах. Чи можна на нейтральному ґрунті змінити колір гортензії? Можна, для цього необхідне підживлення спеціальними добривами Агрекол або Таргет для гортензій, вони сприяють зміні кольору гортензії на насичено-синій.\nГортензія – дуже виразне рослина, і як правило, в квіткових композиціях займає головне місце, а ось щоб підкреслити її справжню красу, можна висадити в нижньому ярусі хосту.\nГортензія садова або макрофіла не підлягає обрізці! Кущі можна тільки омолоджувати. Якщо кущ дуже сильно великий, потрібно видалити кожну четверту гілку, або обрізати пошкоджені гілки. Якщо ж обрізати гілки, наприклад як гортензію волотисту, можемо отримати чудовий зелений пишний кущ, але без цвітіння. Це пов'язано з тим, що квіти у Гортензії садової цвітуть на торішніх здерев'янілих пагонах. Чого не скажеш про інші різновиди гортензій, наприклад, у гортензії волотистої і гортензії деревовидної, пагони дерев'яніють швидко, тому весняна обрізка їм тільки на користь.\nОбов'язково посадіть у себе на ділянці кілька кущів гортензії!


Биковогребельській школі-155 |\nСвій 155-річний ювілей відзначила Биковогребельська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-дитячий садок. Цей захід – незвичайний, адже школа стала домівкою цілих поколінь: одні тут навчалися, інші – навчали… Тож у тісному шкільному колі цього дня зібралися поважні гості. А їх було чимало: це і колишні випускники цього закладу, й сьогоднішні учні школи та їх батьки, й ветерани педагогічної праці, які нині перебувають на заслуженому відпочинку, друзі й партнери школи, працівники управління освіти, представники районної влади.\nЗ вітальним словом звернувся директор освітнього закладу Відмінник освіти України Віталій Васильович Онопрієнко, який вже 45 років працює на освітянській ниві, з них 35 — незмінний директор школи. Віталій Васильович наголосив, що школа пройшла революцію, голодомор, Велику Вітчизняну…, а сьогодні стала філією Шкарівської опорної школи. Він представив гостей та щиро подякував усім вчителям і працівникам шкільного закладу, ветеранам педагогічної справи, батькам, партнерам та меценатам школи.\nУ своєму виступі директор зазначив, що нині у школі навчається 29 учнів, працює досвідчений педагогічний колектив. Починаючи з 1945 року путівку в життя отримали 985 випускників. Близько 30% після здобуття середньої освіти продовжили навчання у ВУЗах. Серед них науковці, студенти престижних вузів України, керівники установ та підприємств, державні службовці та депутати, спортсмени та художники. Вони є гордістю школи. Теплим словами директор відзначив випускницю 1953 року, Героя Соціалістичної Праці Валентину Окіпну, Почесного громадянина Білоцерківського району «Золотий фонд району» Володимира Шутенка, саме під його керівництвом збудована нова школа в 1970 році, а колгосп, очолюваний Володимиром Івановичем, був мільйонером, згадав свого однокласника, військовослужбовця, учасника бойових дій в Афганістані, Петра Однорога, який також був присутній на заході.\nЩиро вітав присутніх голова Білоцерківської районної ради Віталій Гринчук. Він відзначив, що школа у кожному населеному пункті-основа життя, а Віталій Васильович- це той керівник, який уміє організувати роботу, щоб колектив працював дружньо й результативно. Голова наголосив, що для вагомих результатів не обов’язково мати якісь привілейовані умови, достатньо лише щиро любити свою працю, відповідати високому покликанню Вчителя. Тож за високі досягнення у справі навчання й виховання підростаючого покоління, сумлінне виконання професійних обов’язків, невтомний творчий пошук голова ради за багаторічну сумлінну працю відзначив Грамотою Київської обласної ради директора школи Віталія Васильовича Онопрієнка. Спільними грамотами голів районної ради та адміністрації були відзначені вчителі-пенсіонери школи.\nУсю шкільну родину зі святом привітали: в.о.голови адміністрації Юрій Савчук, заступник голови райради Анатолій Чичикало, заступник голови адміністрації Юлія Устич, начальник відділу освіти райдержадміністрації Оксана Кравченко, голова райкому профспілки працівників освіти Іван Горячий, директор Шкарівської опорної школи Олег Крутаков, депутат районної ради Олександр Грузинський, сільський голова, випускник 1975 року Віктор Курінний. Теплі слова лунали зі слів заслуженого працівника сільського господарства України, Відмінника освіти України, випускника 1968 року Миколи Кабули, професора, доктора ветеринарних наук, випускника 1974 року Миколи Ільніцького, директора Озернянської школи, Відмінника освіти України, випускника 1971 року Юрія Онопрієнка, директора ТОВ «Озерно-Агро» Ольги Шевченко, голови сільської ради ветеранів Бориса Шелеста. У цей день ювіляри отримували не лише вітання, а й подарунки.\nДля присутніх колектив школи підготував святкову програму. Ведучі повідали гостям про історію розвитку навчального закладу. Звучали щемливі тематичні мелодії, вражало виконання найменших артистів, які захоплювали своєю щирістю, блиском в очах. Старші учні співали ліричні пісні про шкільне життя, навчання, суворих, але люблячих педагогів…\nГлядачі нагородили юних артистів бурхливими оплесками за талановиті виступи.\nПісля урочистої частини свята гості мали нагоду переглянути фото ветеранів, випускників, учнів школи минулих років. Всі учасники свята переконались у тому, що Биковогребельська школа має як багате минуле, так і творче сучасне. Випускники та вчителі різних років зуміли продемонструвати яким важливим і насиченим був шлях довжиною у 155 років.\nЛилося піснею юне дзвінкоголосся раділи педагоги, що так багато людей завітало на свято. Кожне слово, сказане зі сцени, карбувалося в пам’яті випускників, бо воно – про них, про їхнє життя і про одвічну любов – рідну школу. В ході заходу вдалося створити приємну атмосферу взаєморозуміння, любові та поваги до учительської праці. Свято вийшло теплим, домашнім, родинним.


Новости - 8 октября 2009 - Телекомпания 11 канал, Днепр, Украина\nДніпропетровськ готується до великого футболу\n08 октября 2009 17:22\nСьогодні ввечері до Дніпропетровська прилітають футболісти збірної Англії. Потроху починають зїжджатись і вболівальники, як з-за кордону, так і з усіх областей України. Міліція переходить на посилений режим роботи вже з ранку\nКомунальна інфраструктура Дніпропетровщини зношена на сімдесят пять відсотків\n08 октября 2009 17:10\nЦього року галузь не отримала ані копійки державного фінансування,  повідомив сьогодні начальник управління комунального господарства області. Тим не менш основні заходи по підготовці житлового фонду, шкіл та\nДАІ затримало водія із фальшивим посвідченням депутата облради\n08 октября 2009 17:01\nУ Дніпропетровську двічі позбавлений водійських прав чоловік знайшов таки спосіб, як знову сісти за кермо. Невідомим поки що слідству чином він отримав фальшиве посвідчення депутата Дніпропетровської обласної ради\nЗростає кількість постраждалих від отруєння дикорослими грибами\n08 октября 2009 16:59\nЗа останні два тижні на території області зареєстровано двадцять сім випадків отруєння дикорослими грибами. Троє людей  за даними МНС  загинули. Варто зазначити, що гриби розподіляються на три категорії: отруйні,\nАптекарі розповіли як вони стабілізували ціни та зупинили фальсифікат\n08 октября 2009 16:51\nЛіки поки що не дорожчатимуть, а може і подешевшають  кажуть представники гуртових компаній закупівельників. В останнє мало віриться, а от стабілізація цін на медпрепарати  уже полегшення для вітчизняного покупця.\nУніверситет для пенсіонерів відкрив двері літнім студентам\n08 октября 2009 16:48\nУ Дніпропетровську зявився універсітет «третього віку» для пенсіонерів. Його утворили на базі Дніпропетровського університету економіки та права. Тут пенсіонери зможуть із користю проводити вільний час, отримувати додаткові


Як отримати громадянство Норвегії |ЯкПросто\nЧудова природа, помірний клімат, а так само сприятлива економічна і політична обстановка роблять Норвегію дуже привабливим місцем для еміграції. Крім того керівництво цієї маленької північної країни досить лояльно ставиться до можливості поповнити чисельність свого населення за рахунок законослухняних і добропорядних іноземців. Тому отримати норвезьке громадянство дещо простіше, ніж багатьох інших країн Європи. І все ж для його придбання необхідно виконати цілий ряд вимог.\nЗгідно з норвезьким законодавством отримати громадянство Норвегії можна двома шляхами: 1) за правом спадкування, якщо один або обоє батьків є норвезькими підданими (філіація), 2) в результаті офіційного прохання, поданого іноземцем, що проживають в Норвегії і відповідним пред’являються законом вимогам (натуралізація ). Легко уявити, що для більшості іноземців можливий тільки другий варіант.\nДля отримання громадянства Норвегії заявник повинен відповідати таким умовам:\n- Бути старше 18 років (це не відноситься до дітей, які мають батьків-норвежців);\n- Постійно проживати в Норвегії протягом 7 років з останніх десяти (для іноземців, які перебувають у шлюбі з громадянами Норвегії, цей термін зменшено до 5 років);\n- Мати діючий вид на проживання;\n- Не мати судимостей, не числиться членом будь-яких терористичних груп чи організацій і не страждати від психічних захворювань (не піддаватися примусовому психіатричному лікуванню);\n- Пройти навчальний курс норвезької мови в обсязі 300 навчальних годин або мати документ, що засвідчує достатнє володіння норвезьким або саамська мова.\nВажливо пам’ятати, що чинний дозвіл на проживання повинен бути не тільки на момент подачі заяви про отримання громадянства, а й протягом усього періоду її розгляду. Процедура отримання громадянства не є підставою для продовження дозволу на проживання, тому якщо його термін закінчується (зазвичай дозвіл на проживання видається строком на 1 рік), необхідно подбати про його продовження заздалегідь, як мінімум за місяць до остаточної дати.\nТак само існує ряд винятків із встановлених правил отримання громадянства Норвегії. Зокрема для жителів однієї з Північних країн (Швеція, Данія, Фінляндія, Ісландія) термін необхідного проживання в країні знижено до 2 років. Для людей старше 18 років і не мають ніякого підданства взагалі, умови отримання норвезького громадянства значно пом’якшені. Так само певні винятки передбачені для осіб, які мають статус «біженця» або «фахівця». Кожен окремий випадок розглядається індивідуально, тому повну інформацію про умови отримання громадянства можна отримати тільки у відповідних органах влади.\nПодати прохання про отримання громадянства може будь-який іноземець в Управління імміграційної служби Норвегії або в будь Управління Справами Адміністрації Області.\nВажливо мати на увазі, що законодавство Норвегії не допускає подвійного громадянства. Тому необхідно бути готовим відмовитися від наявного громадянства при отриманні норвезького.


Гройсман: українці можуть отримувати на 200-300 євро менше, ніж у Європі, але бути дома / Новини / Finance.ua\n21.12.2018, 12:00 - 4736 0\nЯкщо українцям платитимуть помірно достойну зарплату, ніхто нікуди не поїде.\nПро це сказав прем’єр-міністр Володимир Гройсман в інтерв’ю журналу “Країна”.\n“Українці можуть погодитися отримувати навіть на 200-300 євро менше, ніж у Європі, але бути дома. І це має бути вигідно всім.\nУ розмовах з інвесторами завжди кажу: розміщуйте тут своє виробництво. Українці прекрасні працівники. Сотні німецьких підприємців налаштовані інвестувати сюди. Україна – благодатна зараз”, – пояснив глава уряду.\nСередня заробітна плата по країні на жовтень – 9,2 тис. грн, розповів прем’єр.\n“До кінця року буде 10 тисяч. Але треба рости далі. Має рости і кваліфікація, і оплата праці. До речі, у бюджет заклали кошти на підготовку професійних кадрів до 2021 року”, – сказав Гройсман.\nРівень безробіття в Україні може зрости на 10% - експерт Вчора, 21:11 213\nЕксперт вказала на ризики від збільшення видатків бюджету на 2021 рік Вчора, 20:48 121\nУ МОН розповіли, скільки коштує навчання на контракті у ЗВО і чи зміниться ціна наступного року Вчора, 15:12 1761