Диму – бій! / декабрь / 2012 / Статті / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\nЮрій Лівак, Старий замок 29 грудня 2012 13:18 2827227 027803\nЗ 16 грудня набув чинності закон України про заборону куріння в громадських місцях. На відміну від багатьох інших документів цього року, цей був сприйнятий громадськістю цілком схвально. Хоча й ображені також знайшлися.\n«Кафешки» збанкрутують? Не факт\nЗагалом закон передбачає, що з указаної дати заборонено палити в ліфтах і таксофонах, у закладах охорони здоров’я, у навчальних та освітньо-виховних закладах, на дитячих і спортивних майданчиках, стадіонах, у приміщеннях відкритих і закритих спортивних споруд, у під’їздах житлових будинків, у підземних переходах, у громадському транспорті (включаючи транспорт міжнародного сполучення), у приміщеннях закладів культури.\nТобто в місцях, де адекватні курці не дозволяли собі запалити цигарку й без жодного закону (виняток – хіба стадіони). Каменем спотикання став лише один пункт – повна заборона куріння в закладах громадського харчування, куди потрапили як звичайні їдальні, так і пивбари та ресторани. Якщо раніше кафе, бари, ресторани тощо слід було ділити на зали для курців і некурців (що виконувалося відверто погано, бо, як правило, цей поділ був суто умовним), то тепер ділити нічого – всі такі заклади стали вільними від тютюнового диму. А за порушення закону «світить» штраф від 1 до 10 тисяч гривень. Величенька сума передбачає, що власники закладів точно дотримуватимуться законодавства, бо надто дорого його порушувати – хоч офіційно, хоч хабарі платити за «окозаплющування».\nНайбільше закон не сподобався, природно, курцям, які люблять «диміти» за чашкою кави чи келихом пива, а тепер позбулися цього задоволення. І, звичайно, барам і кафе, які побоюються, що повна заборона куріння вдарить по відвідуваності. Між тим, згідно зі статистикою МОЗ, 2011 року в Україні курили 46 % дорослих чоловіків і 6 % жінок – усього 8,6 мільйонів людей. Тобто, як бачимо, курців у нас значно менше, ніж некурців.\nТо логічно було б відстоювати права більшості? Логіка противників закону приблизно така: некурці й так ходили в бари чи ресторани, тобто їхня відвідуваність не зросте, незважаючи на моральне задоволення від ухвалення закону. До того ж заклади, в яких було заборонено курити, існували задовго до появи закону, отже, права ненависників тютюнового диму дотримувалися й без цього документа.\nМаємо закон, тож порушувати його не збираюся, – каже курець Михайло, який раніше полюбляв проводити час із друзями в кафе. – Але вважаю, що він недосконалий і дискримінаційний. Сигарети в нас у державі продавати не заборонили, а за їх реалізацію і споживання не ввели кримінальну відповідальність. Тому й видається така турбота про здоров’я нації досить штучною.\nПоважаю право інших на чисте й здорове довкілля, тому ніколи не курю на вулицях, у парках, та й узагалі там, де людно. Тож димів тільки вдома й у різноманітних кав’ярнях, барах, ресторанах тощо. Саме такі місця були для мене легальними й комфортними майданчиками, аби запалити цигарку. Так, дуже часто зони для некурців виокремлювалися у закладах геть умовно. Але ж можна було вдосконалити чинне антитютюнове законодавство й посилити контроль за його виконанням. А так я тільки бачу нівелювання своїх прав і нові можливості для корупції».\nЗ власних спостережень можу сказати, що в Ужгороді власники закладів харчування закону дотримуються: офіціанти пояснюють, що, за новим законом, залів для курців не залишилося, тож люди виходять диміти на вулицю. Прикинути на око, чи відбилася заборона на відвідуваності, звичайно, неможливо.\nТа й не всі власники кафе бачать у забороні серйозну загрозу своєму бізнесу. Так, Василь Пинзеник, господар одного з популярних пивбарів у центрі Ужгорода, навпаки, вважає, що цей крок може збільшити кількість відвідувачів. «На мою думку, після набуття чинності законом заклади відвідуватимуть і ті клієнти, яким заважав сигаретний дим настільки, щоб відмовитися від походів до таких місць. Щодо курців, то тут питання в тому, чи будуть однакові правила гри для всіх учасників ринку. Тобто якщо не можна буде палити всюди і не знайдеться закладу, де це не забороняють, то, вважаю, курці звикнуться з думкою, що диміти треба в курилці, а не в основному залі. І саме її облаштування має стати конкурентною перевагою закладу, який це зробить, а не зв’язки з посадовцями, які контролюватимуть виконання вимоги», – каже Василь.\nНа думку власниці кількох ужгородських ресторанів Маргарити Мощак, заборона не повинна вплинути на прибутки закладів, принаймні в обласному центрі. «Ужгородці часто бувають за кордоном, де такі закони ухвалені давно, і бачили, як це відбувається там, тож, думаю, морально вони були готові до заборони й в Україні. Навіть більше – кілька моїх знайомих спеціально чекали цієї дати – 16 грудня, – щоб кинути шкідливу звичку, тож уже бачимо перші позитивні наслідки закону. Що ж стосується поділу на зали для курців і некурців, то ми бачили: реально він майже нічого не дає. І поготів у наших ресторанах, які часто розміщені в житлових будинках і не мають можливості поділити свої приміщення так, аби некурці справді не відчували тютюнового диму», – пояснює пані Маргарита.\nЄвропейський досвід: закон не дає користі\nМіж тим, про ухвалення цього закону знали всі ще 2011 року, коли президент Віктор Янукович, виступаючи на засіданні високого рівня Генеральної асамблеї ООН з профілактики неінфекційних захворювань і протистояння їм, заявив, що боротьба з тютюнопалінням є пріоритетною для України. До кінця минулого року був готовий і законопроект, і експертні висновки до нього.\nПісля ухвалення документа 24 травня 2012 року («за» – 368 нардепів) відгукнулася громадська ініціатива «Права курців», керівник якої, Юрій Палійчук, розкритикував закон як такий, що не враховує права любителів тютюнового диму і підприємців, пов’язаних із відповідним бізнесом, оскільки не передбачає створення в закладах окремих приміщень для паління. Він пообіцяв опротестувати документ через суд і навів приклад Німеччини й Нідерландів, де через суди домоглися повернення місць для куріння.\nІлюструючи марність таких законів, Палійчук навів негативний приклад Іспанії, де повне обмеження куріння в громадських місцях призвело до... збільшення кількості курців. Через рік після введення закону іспанські лікарі визнали, що він абсолютно не виправдав сподівань апологетів здорового способу життя. Такі ж невтішні результати дістали і в Ірландії, де повністю заборонили диміти в громадських місцях ще 2004 року, а нині констатують: число курців залишилося на попередньому рівні – близько 30 %.\nЯк бачимо, далі погроз судом в організації не дійшло і закон таки набув чинності. Але справді цікаво, вивчали автори законопроекту негативний досвід європейських країн перш ніж просувати власний, чи ухвалили його суто з популістських міркувань: мовляв, дивіться, як ми про здоров’я нації дбаємо?\nP. S. У понеділок, 17 грудня, журналістка пройшла з відеокамерою до курилки Верховної Ради і зняла там з десяток курців-парламентарів. Фактично законодавці відверто порушують закон, ухвалений ними ж. Чи цей документ, як і більшість інших, «для народу, а не для слуг народу»?


Пірофосфатна артропатія. - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Медицина → Пірофосфатна артропатія. - Реферат\nПірофосфатна артропатія. - Реферат\nВизначення. Пірофосфатна артропатія або хондрокальциноз - це запальне захворювання суглобів, зумовлене відкладанням мікрокристалів пірофосфату кальцію в суглобовому хрящі і періартикулярних тканинах.\nРозрізняють первинну і вторинну ПФА. Більше 90% припадає не первинну (ідіопатичну) ПФА; вторинна або симптоматична ПФА розвивається при захворюваннях, що супроводжуються порушеннями обміну кальцію: гемохроматоз, гепатолентикулярна дегенерація, гіперпаратиреоз, алкаптонурія, ін.\nЕтіологія і патогенез первинної ПФА невідомі, хоча більшість дослідників схиляються до думки, що в її походженні відіграють роль спадкові фактори.\nУтворення кальцієвих кристалів органічних кислот в гіаліновому і фіброзному хрящах, волокнистій сполучній тканині сухожиль і зв язок є кінцевим результатом різних патологічних процесів. Головну роль відіграють локальні порушення тканин суглобів, що призводять до місцевого підвищення концентрації органічних кислот, що сприяє кристалізації їх з єднань.\nОстаннім часом найбільше поширення отримала теорія, згідно з якою патогенез ПФА пов язаний із фагоцитозом солей органічних кислот поліморфноядерними лейкоцитами синовіальної рідини. Фагоцитоз криталів призводить до вивільнення клітинами різних протизапальних ферментів (колагеназа, глюкуронідаза, нейтральна протеаза, ін.), кінінів, простагландинів, цитокінів. Класичним і альтернативним шляхами активізуються система комплементу, виділяється фактор некрозу пухлин- і токсичні оксигенні радикали. Кристали володіють здатністю адсорбувати на своїй поверхні імуноглобуліни, що посилює секрецію протеолітичних ензимів і супероксидних аніонів клітинами синовіального середовища суглобів.\nКлініка. Виділяють гостру, підгостру і хронічну форми ПФА. У 57-60% випадків зустрічається гостра ПФА, що перебігає у вигляді моно- чи олігоартриту; підгострий і хронічний перебіг спостерігається у 27% хіорих, ще у 21% є тільки артралгії.\nТаким чином, для ПФА найбільш типові напади гострого артриту, які виникають як спонтанно, так і внаслідок травми суглоба. Раптовість розвитку, швидке наростання місцевих запальних явищ, їх нетривалість і схильність до рецидивів нагадує подагричний напад. Тому ПФА часто називають псевдоподагрою. Але ці атаки зникають у більш короткі терміни, перебігають із менш виразною больовою реакцією і гіперемією періартикулярних тканин. Уражаються, як правило, один-два крупні суглоби, передусім колінний і променевозап ястковий. Запалення І-го плесно-фалангового суглоба зустрічається як виключення. Напади гострого артриту можуть повторюватися впродовж декількох тижнів, місяців або років. Хронічна фаза ПФА характеризується постійним больовим синдромом, періодичним припуханням суглобів, нетривалою ранковою скутістю. У 95% уражаються колінній суглоби, рідше кульшові і променевозап ясткові. У цілому, хронічним кальцієвим артритам властиво поєднання клініки синовіту з остеоартрозом.\nПри ПФА поряд із ураженням суглобів кінцівок у патологічний процес часто втягується хребет. Виділяють навіть псевдонейтротрофічну форму захворювання, що синдромологічно нагадує сирингомієлію. Біль і обмеження рухів виникають спочатку в тораколюмбальному відділі хребта, поступово поширюються до шиї. Можлива також кальцифікація міжхребцевих дисків (спочатку їх крайових зон) і крижово-здухвинних з єднань. Можлива кальцифікація лобкового симфізу.\nДіагностика. Діагностичні критерії ПФА запропоновані в 1973 році Moskowitz i Katz та доповнені Ш.Шуцяну і співавт. (1983):\n1.\tГострий, рідше підгострий або хронічний артрит з явищами вторинного артрозу.\n2.\tУраження головним чином крупних суглобів, частіше колінних і променевозап ясткових без підвищення рівня сечової кислоти в крові.\n3.\tРентгенологічні докази кальцифікації хряща.\n4.\tНаявність дрібних кристалів пірофосфату кальцію в синовіальному аспіраті.\nВважається, що для постановки діагнозу ПФА достатньо двох ознак: рентгенологічного виявлення хондрокальцинозу і виявлення кристалів пірофосфату кальцію в синовіальній рідині.\nВідкладення кальцію в хрящі вельми своєрідні. Вони мають вигляд пунктирної лінійної тіні, що йде вздовж субхондральної кістки, повторюючи її контур. Злиття тіні кістки і кальцифікованого хряща не відбувається, що створює враження другого кісткового краю або подвійного контуру суглоба. Окрім того точкові кальцифікати можуть бути виявлені в синовіальній оболонці і в періартикулярних тканинах - сухожиллях, зв язках, м язах.\nЛабораторна діагностика. Грунтується на виявленні кристалів пірофосфату кальцію в синовіальній рідині. Їх ідентифікують за допомогою світлового мікроскопу. Кристали кальцію дають позитивне заломлення промінів, мають прямокутну або ромбовидну форму; паралельно вісі червоного компенсатора дають голубе світіння. При ПФА в синовіальній рідині зростає активність аденозиттрифосфат-пірофосфогідролази, яка прямо залежить від кількості кристалів у синовіальній рідині і зворотно корелює з числом лейкоцитів. Активінсть лужної фосфатази зменшується, що зумовлено акумуляцією пірофосфатів в артикулярних тканинах.\nОсновний диференціальний діагноз проводять з подагрою, що представлено в таблиці 5.19.\nЛікування. Оскільки механізм метаболічних порушень при хондрокальцинозі невідомий, не існує методів його патогенетичної терапії, яка здатна призупинити відкладення кальцію в суглобовому хрящі.\nЛікування гострого нападу здійснюється нестероїдними протизапальними препаратами, серед яких перевага надається індометацину (по 150 мг на добу). Зменшення проявів запальних і больових реакцій спостерігається на 3-4 добу. Оскільки при ПФА вражаються крупні суглоби, а серед них найчастіше колінні, пункція якого не викливає складностей, лікування можна доповними внутрісуглобовим введенням глюкокортикоїдів ( гідрокортизону, кеналогу, дипроспану тощо). У міжприступному періоді лікування не проводиться.\nТерапія хронічної форма ПФА проводиться так же, як остеоартрозу - від розвантаження суглобів і фізіотерапевтичних заходів до призначення базових препаратів, що попереджають дегенерацію суглобового хряща. Ефективними є 30-хвилинні аплікації на уражені суглоби ксидифону у вигляді 4% розчину. Курс лікування становить 10 днів. Також можна застосовувати фонофорез трилону-Б або аплікації 20% цитратно-натрієво-літієвої суміші в розчині димексиду.\nДиференційний дігноз подагри і пірофосфатної артропатії\nОзнаки\tПодагра\tПірофосфатна артропатія\nВік молодше 50 років\t+++\t-\nВік 50-70 років\t++\t+\nВік старше 70 років\t+\t+++\nПереважний розвиток захворювання у чоловіків\t+++\t+\nАртрит І плесно-фалангового суглоба\t+++\t-\nАртрит колінного суглоба\t+\t+++\nАртрит променево-зап ясткового суглоба\t+ +++\nАртрит плечового суглоба\t-\t+++\nПоліартрит\t+\t++\nРемісія через 1-2- тижні\t+++\t+++\nУраження хребта\t-\t+++\nНаявність сечокам яної хвороби чи іншоїнефропатії\t+++\t-\nНаявність периферичних тофусів\t+++\t-\nЕфект колхіцину\t+++\t++\nСимптом "пробойника"\t+++\t-\nКрупні кісткові кісти\t+++\t-\nЗдуття кісткового краю\t++\t-\nКальцифікація суглобового хряща\t+\t+++\nКальцифікація суглобових менісків\t-\t+++\nКальцифікація лонного симфізу\t-\t+++\nГіперурикемія\t+++\t-\nВисока активність лужної фосфатази в синовії\t+++\t-\nВисока активність аденозиттрифосфат-пірофосфогідролази в синовії\t-\t+++\nНаявність нейтрофілів у синовії\t+++\t+\nНаявність лімфоцитів у синовії\t+\t+++\nУратні кристали в синовії\t+++\t-\nКальцієві кристали в синовії\t+\t+++


Побудувати м'язи за допомогою Dianabol? Чому покупка коштує? Результати з практики\n3.2/10 0:11 Sandro Perry\nDianabol добре, якщо ви хочете побудувати м'язи, але що може бути причиною? Погляд на звіти клієнтів від користувачів приносить ясність: Dianabol дуже простий і на вершині, що дійсно надійний. Якою мірою і наскільки добре продукт підтримує нарощування м'язової маси, прочитайте наступне керівництво.\nЩо відомо про Dianabol?\nЗ нешкідливими інгредієнтами Dianabol використовує перевірені механізми дії. Продукт став відомий дуже низькими побічними ефектами і хорошим співвідношенням ціна / вигода.\nКрім того, ви легко можете придбати вантаж без будь-якого медичного рецепту через мобільний телефон і ПК (персональний комп'ютер), а конфіденційність при покупці - тут найвищі стандарти безпеки (SSL-шифрування, конфіденційність тощо).\nДля аналізу кожного інгредієнта Dianabol, я вважаю зайвим, чому ми зосереджуємося на найбільш важливих:\nВзагалі кажучи, ефект не тільки поширений цими компонентами, а й рівнем оброблюваної дози.\nУ Dianabol, виробник з Dianabol спирається на ефективну дозу всіх інгредієнтів, які, згідно з дослідженнями, обіцяє значні результати нарощування м'язів.\nDianabol не є класичним препаратом, тому добре переноситься і з'являється супутника\nВи зберігаєте шлях до фармацевта і ганебну розмову про рецепт нарощування м'язової маси\nОскільки це натуральний продукт, витрати є низькими, а порядок повністю відповідає закону і без медичного призначення\nУпаковка і доставка непомітні і абсолютно безглузді - так ви купуєте в Інтернеті і залишається таємницею, що саме ви купуєте\nВиникаючий ефект продукту з'являється зрозуміло завдяки такому складному взаємодії відповідних інгредієнтів з умовами.\nДля цього дана конструкція вашого тіла робить це з особливою перевагою, використовуючи вже встановлені процедури.\nБагато тисячоліть розвитку привели до того, що всі неминучі процеси для великої м'язової маси вже доступні і просто повинні бути спровоковані.\nЦе перевірені побічні ефекти, які можливі з Dianabol. Однак повинно бути зрозуміло, що результати можуть, звичайно, бути значно інтенсивнішими або навіть більш м'якими, залежно від користувача. Ознайомтеся з оглядом Bliss Hair . Тільки індивідуальний тест принесе надійність!\nВи в даний час повинні прийняти побічні ефекти з Dianabol?\nВ цілому, можна зробити висновок, що Dianabol є допоміжним продуктом, який використовує біологічні процеси організму.\nТаким чином, існує співпраця між Dianabol і організмом, що практично виключає супутні симптоми.\nЧи можливо, що на початку лікування цей препарат виглядає трохи дивним? Що потерпілим потрібно певну кількість часу, щоб відчути себе добре?\nЯкщо чесно, звичайно, потрібен період перебудови, і дискомфорт може бути побічним ефектом на початку.\nЯкі фактори гарантують, що потенційний покупець повинен утримуватися від використання цього продукту?\nВи не були б схильні жертвувати капіталом для власного благополуччя, а також тому, що, здається, у вас не виникає нагальних інтересів у побудові м'язів? У такому випадку можна так само дозволити йому залишитися. Ви не впевнені, що ви досить терплячі, щоб використовувати цей метод протягом усього терміну дії програми? У такому випадку ви заощадите себе. У випадку, якщо вам не виповнилося вісімнадцять років, ви обов'язково повинні використовувати цей метод.\nЯ думаю, що ви не бачите себе в перерахованих пунктах. Ви готові виправити свою проблему, а також зробити щось для цього. Доречно вирішувати вашу проблему!\nХороша новина полягає в тому, що, хоча це буде виснажливим процесом, використання засобу допоможе вам зробити це набагато простіше.\nЄдиним надійним місцем для купівлі Dianabol є офіційний магазин.\nЧи потрібно щось чітко розглядати в додатку?\nЩо стосується загального використання продукту, то тут нема чого говорити і не обговорювати через його простоту.\nDianabol, так би мовити, навряд чи займає простір і повинен бути перенесений в будь-яке місце. Коротше кажучи, непотрібно сходити з розуму, приймаючи рекомендації або прогнози, перш ніж спробувати статтю.\nЗбільшення м'язової маси порівняно легко за допомогою Dianabol\nЯ думаю, що є, очевидно, більш ніж достатньо хороших відгуків і достатніх доказів.\nРізні можуть безпосередньо реалізувати поліпшення. Навіть El Macho варто перевірити. З іншого боку, вона може тривати деякий час, поки не буде визначено прогрес.\nТакож можна було б, щоб ваші результати перевершили ті, що знаходяться в подальших дослідженнях, і ви можете зробити серйозний приріст м'язового зростання за лічені дні .\nУ більшості випадків саме особисті відносини привертають зміни. Ваші співвітчизники, без сумніву, запам'ятають знову набуті життєві сили.\nЯк люди, які поставили Dianabol на тест?\nДослідження показують, що майже всі користувачі дуже задоволені Dianabol. Всупереч цьому, хоча продукт іноді оцінюється дещо негативно, тим не менш, переважна точка зору переважає у переважній більшості тестів.\nУ будь-якому випадку, якщо ви скептично ставитеся до Dianabol, ви, здається, не в настрої, щоб протистояти вашим проблемам.\nТому я покажу вам деякі речі, які я міг би знайти в дослідженні:\nДосвід, зроблений з Dianabol, напрочуд послідовний. Ми давно займаємося даним ринком для цих продуктів у вигляді капсул, бальзаму та різних засобів, вже отримали багато знань, а також експериментували з нами. Проте, дослідження рідко настільки позитивні, як у випадку статті.\nПравда, необхідне вдосконалення сертифіковане майже всіма, хто поставив продукт на випробування:\nЯк ретельна композиція інгредієнтів, так і багато рецензій і ціна покупки є переконливими мотивами.\nСпроба, звичайно, хороша ідея.\n> Натисніть тут, щоб придбати оригінальний Dianabol за найкращою ціною <\nПісля незліченних спроб і розчарованих сподівань на нарощування м'язів, я впевнений: продукт пропонує перший засіб для суб'єкта.\nТой, хто вважає сукупність критеріїв, які виступають за продукт, повинен переконатися, що продукт надихає.\nНаш заключний висновок говорить: Випробування, безумовно, варто. Однак, перш ніж застосовувати нашу рекомендацію, варто прочитати наступну додаткову інформацію про придбання продукту, щоб переконатися, що ви фактично придбали оригінальний продукт за розумною роздрібною ціною. Це, безумовно, робить його більш корисним, ніж Mangosteen.\nНарешті, моя остання порада: терміново прочитайте перед покупкою Dianabol\nЯк згадувалося вище, ви завжди повинні бути обережні при покупці Dianabol, так як це часто викликає підробку на ринку.\nЯ закупив усі товари з перелічених джерел. Через досвід, який я зробив, я можу лише порекомендувати вам придбати статті через перераховані веб-адреси, оскільки у вас є прямий доступ до оригінального виробника статті. Таким чином, придбання продукту рекомендовано лише оригінальним постачальником, тому порядок альтернативних третіх сторін, як правило, не є гарною ідеєю.\nУ інтернет- Dianabol автентичного виробника Dianabol, ви можете замовити інкогніто, дискретно і останнє, але не менш небезпечне.\nЯкщо ви будете дотримуватися наших рекомендацій, ви завжди на правильній сторінці.\nУ випадку, якщо ви вирішите провести тест на Dianabol, все одно залишається рішення про найкращу кількість замовлення. Якщо ви купуєте більше, ви зможете скористатися більшою знижкою за обсягом, і вам не доведеться щось турбувати. В іншому випадку, якщо ви неправильно зрозуміли, після випорожнення меншого ящика, ви не будете мати продукт, який залишився на деякий час.\nНа відміну від Hammer of Thor, вона надзвичайно чутлива.


Дитяче автопатті у Ковалівськом парку(ФОТО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nОпубліковано Вівторок, 04 червня 2013, 18:07 . в Суспільство\n1 червня, як відомо, кіровоградці відзначали День захисту дітей. Скориставшись нагодою представники компанії «Honda» в Україні на один день окупували алеї та майданчик перед естрадою у Ковалевському парку, щоб провести черговий«HondaDay». «HondaDay» - масово-розважальний захід, спрямований на приваблення клієнтів та рекламу бренда» - таке тлумачення ви знайдете в Інтернеті і, - особливо після побаченого на живо, - йому важко відмовити у справедливості; втім, невигадливим дитячим забавкам теж місце знайшлося.\nВечором напередодні зграйка хлопців на мотоциклах трохи «підсиділа» звичайних господарів майданчика – любителів настільного тенісу. Чорні шкірянки з вовчими пащами через усю спину, нікотинова засмага, дівчата з макіяжем у стилі Емі Уайнхаус… Тоді ще можна було запросто до них підійти і запитати щось типу «А ви каскадером у кіно працювали?» чи «До якої швидкості він розганяється?», - нічого, відповідали. Несподівано по-інтелігентному якось.\nОднак на ранок картина була вже іншою. Тихий парк мого дитинства, що в нім хіба картавий вождь пролетаріату замахувався злетіти з п’єдесталу десь на барикади своїх революцій, раптом перетворився на філіал Майдану 2004 року. Людей набилося тьма тьмуща: більшість спостерігала за метушнею на сцені, де саме заступили на свою денно-вечірню варту запрошені DJз MC.«А тепер скажи, Женька, де в Кіровограді знаходиться офіс представництва нашої чудової «Honda»?» - косив під Шепельова MC. «Знаю, це біля четвертої школи, - от як перейти дорогу …». «Так, а точніше – хто ж не знає – він знаходиться на проспекті Винниченка. Виграв! Бери свої 40 хонда-доларів, Жека, вкінці обміняєш на приз!». Малий Женька загрібає до пазухи папірці незнайомої валюти – йому не зручно отак перед усіма «не врубатися» у тонкощі сьогоднішнього ринку, зате хоч мікрофона в руках дали потримати!..\nПочесну місію відкривати свято хондівці запропонували міському голові Олександру Саінсусу. Після звичайних слів поздоровлення на адресу дітей та їхніх батьків мер виразив сподівання, що незабаром економічні зв’язки з японськими виробниками пожвавляться ще більше, - відтак, можна бути почути від них і традиційні слова вітання не російською, а українською мовою. MCпродовжував збирати малечу на конкурси (ті надували повітряні кульки, кричали речівки та віршики, відповідали на запитання вікторини), тим часом за невисоким бетонним парканом поволі натягували шоломи учорашні хлопці на мотоциклах. Виступ стантрайдерів (по-нашому - мотокаскадерів) складався із двох частин – демонстрації трюків та «малювання» паленою гумою на колесах, що отримало назву бьорнауту.\nМайданчик тісно вже обступили татусі. Неподалік розклали батут для найменших винуватців свята; підлітки спішили зайняти місця на сидіннях новеньких автомобілів – їм обіцяно тест-драйв за участі інструкторів. За красу та респектабельність заходу відповідали стрункі моделі, одягнуті у фірмові кольори «Honda». Натішена стрибанням дітлашня підходила до них, аби сфотографуватися на фоні банерів з рекламою. На черзі були ще майстер-класи з орігамі, змагання борців сумо (учасники вбиралися у спеціальні надувні комбінезони), веселі перегони на газонокосилках, розіграш лотереї (головний приз – ноутбук) та номери танцюристів із співаками.\nУ підсумку, даю свої 7 балів із 10-и на користь заходу, що відбувся. Видовища та розваги були, організація - на вищому рівні. Особливо задоволеною виглядала чоловіча половина парку. Дещо гірчили рекламні салогани та бечівки, що безперестанку крутилися на язикові ведучого, втім, - нічого дивного: хто банкує, той і танцює.\nSinoptik: Погода в Кіровограді та Кіровоградській області на середу, 5 червня.


Як позбутися целюліту: процедури з профілактики та лікування целюліту | народна медицина, лікування хвороби\n« Зміцнення волосся у зрілому віці\nКоклюш у дітей як розпізнати як лікувати »\nЯк позбутися целюліту: процедури з профілактики та лікування целюліту\nВакуумний лімфодренажний масаж — успішно застосовується в усьому світі, це французька методика. Спеціальний прилад захоплює складки шкіри, виробляє перекочуються і перетирають руху. Вони абсолютно безболісні, а деякі знаходять їх навіть приємними. Ефект процедури заснований на дуже інтенсивному лімфодренажним впливі. Зайва рідина після нього активно виводиться через капіляри, а потім з сечею. На апаратах можна встановити різні програми — від власне лімфодренажний до антицелюлітних, підтягаючих і т.д.\nЗокрема, на завершення курсу рекомендується провести ліфтингові процедури — щоб повернути шкірі тонус і підтягнути її після зниження ваги. До і після кожної процедури важливо випивати близько літра води, щоб тобі не загрожувало зневоднення. Курс складає близько 10 сеансів по 35 хвилин з інтервалом у 2-3 дні. Процедури з профілактики та лікування целюліту будуть вам помічниками!\nПід час процедур з профілактики та лікування целюліту за допомогою спеціальної радіочастотної енергії нагрівають глибокі шари дерми. Прискорюється вироблення нових волокон колагену і еластину, які підтримують і підтягують шкіру. Зморшки і рельєф розгладжуються, тіло оновлюється і молодшає. А при впливі вибірково на зони скупчення жирових клітин активізуються процеси розщеплення цих відкладень, стимулюються кровообіг і лімфоток. Щоб краще зрозуміти суть процесу та процедур з профілактики та лікування целюліту, можеш уявити собі колагенові волокна у вигляді маленьких пружинок, на яких тримається шкіра. З віком вони стають менш пружними, розтягуються. Процедура Термаж підтягує пружинки і сприяє утворенню нових. А заодно метаболізм в області жирових відкладень активізується, зменшуються целюліт і розтяжки, контури тіла наближаються до ідеалу. Особливість цієї комплексної процедури в тому, що ефект видно не відразу, Протягом півроку після впливу він проявляється як би по наростаючій. Погодься, приємно з кожним днем гарнішати на очах? Тим більше що досягнуті результати потім будуть зберігатися протягом 1,5-2 років. Протипоказання до процедури: наявність металевих штифтів, коронок в області роботи апарату, онкологічні та неврологічні захворювання, цукровий діабет, гіпертонія, вагітність і т.д.\nВведення спеціальних ліполітичних (жиросжигающих) коктейлів під час процедур з профілактики та лікування у верхній шар шкіри особливо ефективна проти щільних відкладень. (Визначити, до якого типу відносяться твої — щільному або пухкому, — можна на дотик, покатавши складочку між пальців.) Під час процедури лікар робить ін’єкції речовин-ліполітіков в проблемні зони. Часто фахівець підбирає для кожного клієнта індивідуальний коктейль мікроелементів. Потрапляючи під шкіру, ці компоненти починають розчиняти жирові клітини. Рідина потім виводиться з сечею. Один сеанс мезотерапії в залежності від площі впливу займає від 30 хвилин до години. Для найкращого результату рекомендується пройти курс з 10 процедур. Проводити їх можна з інтервалом у 10 днів.\nІталійські умільці кілька років тому подарували світу апарат, який допомагає худнути за допомогою електричних імпульсів і процедур з профілактики та лікування целюліту. Під їх впливом м’язи починають посилено скорочуватися. Як не крути, а для скорочень потрібна енергія. У тканинах запускається процес витрачання вуглеводів, а потім і жирових відкладень. Міостімуляція допомагає пропрацювати навіть такі м’язи, які складно задіяти на тренуваннях. Жир спалюється саме на тих ділянках тіла, де це потрібно. Крім того, зайва рідина з організму виводиться, кровопостачання і лимфоток посилюються, клітини отримують кисень і живильні речовини, відбувається їх регенерація. Деякі різновиди міостимуляції провокують не тільки скорочення м’язів, але навіть скручування їх в спіралі, що ще більше збільшує витрату енергії (вуглеводів і жирів). Всього рекомендується зробити 10-16 процедур з інтервалом в 2-3 дні.\nНе тільки апаратні та ін’єкційні методики здатні подарувати швидкі результати. Найчастіше помітного ефекту можна досягти за допомогою мануального (ручного) впливу. Фахівці стверджують, що під час і після процедури японського соляного масажу з тіла виходить до 2-3 л води. За японською технологією в шкіру масажними рухами втирається суміш з морської солі і гелю на основі ламінарії. Ти починаєш посилено пітніти під час процедур з профілактики та лікування целюліту. Паралельно за рахунок тертя в шкіру проникають цілющі компоненти, які сприяють розчиненню жирового шару. Часто він являє собою не що інше, як невагомі пластівці жиру, набряклі в підшкірній воді. А основна вага й обсяг додає якраз рідина. Після соляного масажу вона виводиться з організму з сечею. Протипоказаннями до цієї процедури є будь-які хронічні (не тільки шкірні) захворювання. Нею рекомендовано насолоджуватися тільки практично здоровим панночкам, оскільки під впливом активного тепла хронічні недуги можуть загостритися. Після японського соляного масажу обов’язково зроби зволожуючу маску або обгортання — сіль, незважаючи на всі її позитивні властивості, сильно сушить шкіру.\nСпочатку майстер з профілактики та лікування целюліту розітре все твоє тіло натуральним масляним скрабом на основі виноградних кісточок і відправить тебе в душ. Після того як ти освіжитися, на шкіру завдадуть масло з виноградних кісточок. Потім головна частина процедури — масаж мішечками з виноградним макухою (кісточки і шкірка винограду). До речі, мішечки правильно називати пінтами. Перед процедурою вони протягом 20 хвилин розігріваються на пару.\nкраса та здоров'я Як позбутися целюліту\n35 запросов. 0,947 время.


Перемогли фаворити з Кременчуцького району / Cтатті / «Полтавський вісник». Обласна щотижнева газета м. Полтави\nПеремогли фаворити з Кременчуцького району\nУ спортивному комплексі «Розсошенці» відбулися фінальні змагання чемпіонату Полтавської обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України з міні-футболу серед чоловіків. Шість команд-переможниць зональних змагань, розподілившись на дві підгрупи по три в кожній, вели суперечку за звання найсильнішої футзальної команди фізкультурно-спортивного товариства «Колос».\nУ першій підгрупі фаворитами вважалися гравці команди Кременчуцького району. Ці прогнози в підсумку справдились, але перемога їм далась нелегко. По ходу гри вони поступались своїм візаві із Гадяцького району, та все ж вища майстерність і досвід далися взнаки. Кременчужани перемогли з рахунком 2:1. В іншому поєдинку футзалісти Кременчуцького району перемогли лубенців з рахунком 3:0. Ще одна гра в цій підгрупі між аматорами Гадяцького і Лубенського районів завершилась перемогою перших з рахунком 2:0.\nВ іншій підгрупі несподівано і для фахівців, і вболівальників перше місце посіла дружна і добре організована команда Козельщинського району. Вона спочатку зіграла внічию з футзалістами Миргородського району 2:2, а потім неочікувано легко переграла місцеву команду Полтавського району з рахунком 5:1. Господарі переграли миргородців 4:0.\nУ грі за третє місце аматори Полтавського району з рахунком 5:3 здолали гадячан і здобули бронзові нагороди.\nЗа чемпіонське звання зустрілися команди Кременчуцького і Козельщинського районів. У першому таймі ініціативою володіли кременчужани, що й відобразилось у двох забитих м'ячах. По перерві футзалісти Козельщинського району почали гостро атакувати і змогли відквитати один м'яч. Та, на жаль, на більше не вистачило ні сил, ні часу. Отже, перемога – 2:1 – аматорів Кременчуцького району. Слід відзначити кваліфіковане суддівство на чолі з Андрієм Гончаренком.\nАнатолій Головань, голова Полтавської обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України\nВолодимир Сулименко, 24.03.2016, 12:49 1876


Під Харковом псевдогазівники вкрали заощадження у 80-річної пенсіонерки | Факти\nCічень, 12 в 14:38\nПід Харковом псевдогазівники вкрали заощадження у 80-річної пенсіонерки\nУ Харківській області дві жінки, назвавшись працівницями газової служби, вкрали з квартири 80-річної пенсіонерки 18 тисяч гривень.\nПід Харковом дві жінки під виглядом працівників газової служби зайшли у квартиру до 80-річної пенсіонерки і вкрали 18 тисяч гривень, повідомляє обласне управління Нацполіції.\nШахрайки представилися працівниками газової служби та повідомили, що проводитимуть заміну газових плит.\nЛітня жінка, нічого не підозрюючи, впустила їх в квартиру.\nЧитайте: У Києві пограбували квартиру нардепа\nНа кухні зловмисниці створювали видимість роботи, описуючи газову плиту і розповідаючи пенсіонерці, як відбуватиметься заміна. Жінка постійно перебувала на кухні з однією з псевдопрацівниць, поки інша ходила по квартирі.\nКоли вони пішли, у жінки зникли всі заощадження в розмірі 18 тисяч гривень.\nЗа фактом відкрито кримінальне провадження за ст 190 (шахрайство) Кримінального кодексу України.\nПоліцейські проводять заходи щодо розшуку та затримання шахрайок.\nДо слова, в грудні в Рівному шахрайка померла в квартирі пенсіонерів, яких щойно пограбувала.\nТеги: Пенсіонери, Пограбування, Харківська область\n15-річна харків’янка повісилася через нещасливе кохання\nВ Одесі туристу з Бразилії зламали ребра та відібрали майже $40 тис.\nУ Києві підстрелили грабіжника, який з рушницею увірвався в дім депутата\nДжентельмени невдачі: поліція показала відео затримання злодіїв, які вкрали iBox\nУ Києві чоловіка закрили у ломбарді та пограбували на $50 тис\nНі 42%, 828 votes\n828 votes 42%\nВсього голосів: 1955


Що подивитися: мелодрама про мудрого пса і перегони під дощем "Очима собаки" | Новини | Українське радіо\nЩо подивитися: мелодрама про мудрого пса і перегони під дощем "Очима собаки"\n6.10.2019 р., 11:20\nВ український прокат вийшла драма-комедія "Очима собаки", Саймона Керті, 2019 рік. Це точно не комедія і в ефірі Радіо Промінь розповіли чому.\nГоловний герой цієї стрічки — пес. Золотистий ретрівер Енцо, названий на честь того самого Енцо Феррарі. Увесь фільм ми чуємо за кадром його голос, який розповідає нам свою історію. Сказала і сама усміхнулася. Голос собаки. Але так воно і є. Як він Енцо вперше зустрів водія-гонщика Денні і прикипів до нього усім серцем. Як полюбив швидкість. Бо він хто? Він пес переможця. Як зненацька з в їхньому хлопчачому житті з'явилася жінка. І Енцо зізнається, що довго не міг із цим змиритися а потім полюбив її так сильно і щиро майже як Денні. Цей фільм про пса, який спостерігає за життям людей і непомітно стає його частиною. Який радіє радощам людей і співчуває їхнім втратам. І все все він розуміє краще ніж люди. І відчуває гостріше. Якби ж він тільки міг по-людські заговорити…\nЗвичайно, головний актор цього кіно неперевершений, шляхетний, мудрий і безмежно симпатичний ретрівер Енцо, який говорить голосом Кевіна Костнера в оригіналі. А в українській версії Олександра Ігнатуші. Але не тільки Енцо, а й виконавці двох інших головних ролей цілком вписалися в задум фільму. Майло Вентімілья і Аманда Сейфрід викликають симпатію і співпереживання. Але при цьому не переграють.\nБо це історія справжньої дружби, яка допомагає пережити все - людини і пса. І хай це банально, знайомо, бачено сотні разів, а тебе все одно зворушують вияви цієї абсолютної любові. І очі Енцо, коли він сам без їжі і води, забути вдома на два дні. І очі Енцо, коли він відчуває наближення біди. І ті самі очі, коли він щасливий мчить із Денні в кабіні гоночного авто.\nАле я повторюсь — це навіть близько не комедія. Це чистісінька мелодрама із перших кадрів. З мелодраматичними ходами, які легко передбачити і сентиментами, які подіють на людей вразливихи, або на тих у кого є пес чи інше пухнасте створіння. Тож якщо у вас поганий настрій і ви шукаєте мімішне сімейне кіно про бешкетника, який псує улюблений килим — це точно не про "Очима собаки".\nЦе кіно попри все мотивує. Головний меседж фільму, що життя — перегони на слизькій трасі. І перемагає той, хто не боїться. У цьому сенсі оригінальна назва "Мистецтво перегонів під дощем" набагато більше відповідає змісту. До речі, це екранізація однойменного роману Гарта Стайна. І це не єдина мудрість гонщика, яку можна легко приміряти до реального життя.


Серпень, 2020 | Global Village\nПам'ять Полiтика Я так думаю\n31 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s)\n«Чому в хасидів більше прав, ніж у нас?!» - Емоційний допис священика ПЦУ\n«Без поваги, без розуміння, з презирством – вони, україноненависники, мають прав більше, ніж середньостатистичний українець» – черкащанин Роман Саламатін про «зустріч двох світів».\nЯ довго мовчав, до вчора.\nЯ мовчав, коли їм дозволяли приїжджати до Нахмана, а нам не дозволяли прийти до Христа на Його Воскресіння. До вчора.\nПоверталися ми гуртом з братами-співслужителями з Черкас і, напевне, то Боже провидіння, що три заправки були зачинені на ремонт, тому стали заправлятися аж в Ротмистрівці. Як тільки ми під’їхали, то звернули увагу, що трішки далі від заправки стоїть автобус, з якого поступово висипалося душ 50-60 хасидів. Всі вони відразу розійшлися по селу в пошуках магазинів.\nМи дочекалися розвантаження бензовоза, і я пішов усередину оплатити пальне. Там я мимоволі спробував себе в ролі перекладача.\nЗабіг перший пейсатий хлопчина, запитав у продавця «toilet?», простягнув доларовий папірець і, отримавши вказівку жестом, побіг надвір.\nЗа ним забігають ще троє з тим же запитанням, але вже простягають 10 доларів: «Toilet? Toiiileet?». Дивлюся, оператор розгубився, відповідаю за нього: «On the backyard» («На задньому подвір’ї», англ.) «What?» («Що?) «Toilet on the backyard» («Туалет на задньому подвір’ї»). «Oh. Are Ukrainians shitting under yourselves like animals? Like cattle?» («Овва, то ви українці сeр**, просто під себе, як тварини? Як худоба?»). Далі почали переходити на свою мову, кричати щось про Україну та українців і сміятися після кожної фрази. Я хотів сказати щось схоже на «You can shit in your pants if you don’t like our toilets» або ж щось з голлівудських фільмів, як-от «Go f*** yourself!», але передумав. Невиховано ж.\nВиходжу після оплати назовні, а мої товариші кажуть: щойно натовп з 15-20 хасидів бігав довкола звичайного вуличного туалету з камерами з реготом та улюлюканням.\nЩо я хочу сказати наприкінці: ми «shitting like animals under us» не тоді, коли йдемо до подібного туалету, а тоді, коли пускаємо таку ненависну нечисть до нашої країни. Без поваги, без розуміння, з презирством – вони, україноненависники, мають прав більше, ніж середньостатистичний українець.\nІ не треба мені писати про те, що в нас дійсно погані туалети – це всі розуміють, без ваших докорів. Але справа в тому, що треба вміти поважати країну, до якої ти приїхав і яка рятувала твоїх родичів (під час Другої світової війни – ред.), які б вади у неї не були.\nІ такої ж я думки не лише про бидланів із числа хасидів, але про будь-яких інших бидланів, які не поважають нашу країну (українських бидланів, зокрема). Але, на жаль, на часі, саме загальна ситуація з хасидами підігріла цей допис, та й загальна статистика показує, що саме з їхнього кола є величезна кількість людей з такою поведінкою.\nРоман Саламатін, (Роман Саломатін), священик ПЦУ, м. Шполя, Черкаська обл.\n27 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s)\n«Держкіно» фінансує режисерку Дня Незалежності Катерину Царик\nІ про «не Царикське діло» – чому авторці кліпів та концертів для російських зірок довірили керувати урочистостями 24 серпня.\nКористувачі соцмереж продовжують обурюватися видовищем на площі перед Софіївським собором у Києві 24 серпня, як проявом несмаку й нерідко – блюзнірства. (Див. «Ноги Полякової і самоплагіат президента» від 24.08.2020). І запитують, в тім числі – й на пошту цього сайту, про режисерку шоу. Це – колишня львів’янка, яка зараз мешкає в Києві, Катерина Царик, випускниця Київського університету культури (де ректором – Михайло Поплавський). Мати двох дітей, доньки і сина. Має сестру-близнючку, та працює лінійною продюсеркою. Катерина заміжня за оператором Юрієм Королем.\nДо неї прихильна чинна влада, в тім числі й фінансово, «Держкіно» дало режисерці кошти на її власну авторську роботу. Про останнє – нижче, а наразі – що ще про неї відомо. І чому саме пані Царик довірили керувати днем народження країни?\nПриготування до нього, за її ж словами, продовжувалися чотири місяці. Зазвичай, за право проведення свята такого значення митці змагаються під час конкурсу, умови оголошують заздалегідь. Це – світова практика. Чи був конкурс і хто ще, крім Катерини взяли в ньому участь?\nВід офісу президента, до якого Global Village звернувся iз запитом, відповіді не надійшло. Зате не секрет, що з Володимиром Зеленським пані Царик почала співпрацювати ще понад десять років тому. Зокрема, була задіяна в програмі «95-го кварталу» «Пороблено в Україні». (Фото вгорі – ще з тих часів). Як і її чоловік, оператор Юрій Король. Той, серед інших стрічок, знімав «Захара Беркута» і «Сторожову вежу». Подружжя має добрі не лише бізнесові стосунки з чинним гарантом – були частими гостями на вечірках «кварталу» з нагод виходу на екрани комедій, у яких грав В. Зеленський. Також приятелюють з улюбленим кліпмейкером президента Аланом Бадоєвим.\nТож навряд чи буде крамольним припущення: Катерині довірили керувати попсовим «парадом» на День Незалежності насамперед завдяки її дружбі з президентом. Або ж йдеться про «старе-добре» кумівство, з яким так палко обіцяв боротися Зеленський ще коли був кандидатом у президенти. Та ба, «своя» режисерка виявилася ближчою до «тіла» проєктів державного рівня.\nЇй же не так давно пощастило отримати державних грошей на власний короткометражний фільм «Обійми мене» з бюджетом майже 1 500 000 грн (див. відео). В липні 2019-го Катерина виграла 11-ий пітчинг кінопроєктів «Держкіна» – на створення стрічки, в якій, повідомляється, «мало діалогів і багато подій, бо все можна буде прочитати в очах головної героїні». Візуально кіно має нагадувати музику, як обіцяє його авторка, «щоб кожен кадр мав посил та зміст».\nВ кіношних колах рішення «Держкіна» виділити фінансування саме цьому проєктові ентузіазму, звісно, не викликало. І справа тут не в банальних для мистецької тусовки заздрощах – мовляв, «розважайлівці» грошей дали, не серйознішому фільмові – а в певній нелогічності такого кроку.\nБо, по-перше, «короткий метр», зазвичай, на те й не повнометраж, що коштує порівняно недорого. Авторам таких стрічок чиновники, зазвичай, радять шукати фінансування самотужки ще під час подання документів на пітчинг. По-друге, режисерка раніше не працювала у власне кінематографі, цей фільм, тривалістю трохи менше 20-ти хвилин (подовжений кліп?), буде її дебютом в «дорослій» індустрії. А дебютантів, теж зазвичай, «Держкіно» хіба-що чемно вислуховує на презентації, але не спонсорує. Тим не менш, в цьому випадку держава пішла назустріч, і платники податків профінансують «Обійми мене». Оператом же кіна, не важко здогадатися, є коханий чоловік Катерини, Юрій.\nТворче кредо Катерини, як можна зробити висновок, прочитавши її численні інтерв’ю, формувалося під впливом, переважно, російської та радянської культури. «Я – фанатка хорошого радянського кіна» – колись зізналася «Детектору медіа». Серед кумирів називає російську акторку Ренату Літвінову. Захоплено відгукувалася про «скромність та професійність» Алли Пугачової та Максіма Галкіна чи інших діячів сцени північного сусіда, з якими зводила доля. А серед них – Філіп Кіркоров, Грігорій Лєпс, Вєра Брєжнєва, Ані Лорак (по життю – близька подруга Катерини, вона знімала чимало відео співачки). Та низка інших, яким створювала кліпи або ставила концерти.\nТакож «набивала руку» на телевізійних проєктах – як-от, шоу «Народна зірка», ювілейний концерт каналу «Інтер» 2010-го р., «Голос країни», «Золота жар-птиця» тощо. Була останньою режисеркою, з якою працювала покійна Людмила Гурченко – в документальному серіалі «Я – легенда».\nТому годі дивуватися, чому головне шоу України 24 серпня було пронизане стилістикою «старих пєсєн о главном» або іншого російського «огонька». З його ж «ідейним навантаженням» – просто розважитися, пострибати під знайомі ритми. «Не заморочуватись», одне слово. Без щонайменших претензій на елітарність, яка заважатиме абстрагуватися від проблем. В тім числі – глобальних, це про фронт чи пандемію.\nКатерина належить до тієї частини української богеми, хто зростала, як творча одиниця, саме на маскультурному продукті пост-радянського зразка – дуже невибагливому. І щиро вірить, що його естетика знайде відгук у широких верств споживачів. Бо ж недарма – найбільш доступна «для травлення». А що війна на Сході, страждання поранених і родин загиблих, смерті співгромадян? Ну, так, прикро, звичайно, тільки що ж тут зробиш?\nВідтак рукою подати до тези Світлани Лободи, що «артисти – поза політикою». Там, дивись, і знайомий наратив про «дружбу братніх народів», російського та українського. Бо не вчора відомо, що чужа ідеологія найкраще засвоюється саме через так званий легкий жанр.\nАле режисерка Царик подібним клопотом, виглядає, не переймається.\nФото: https://detector.media/, Katya Tsarik\n26 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s)\n«Не вчіть українців, як жити за кордоном»\n«Коли хтось із земляків, хто виїхали, у Фейсбуці починає вигулювати своє «біле пальто», хизуючись успіхами, це лише відштовхує, а не захоплює» – блогерка Тетяна Броніковска про різні заробітчанські щастя.\nНедавно була в Празі. В переході метро шукала, кого б запитати про дорогу до Старого міста. Якась жіночка витирала вітрину піцерії, я запитала її англійською. Жіночка якось агресивно замотала головою: «No English!!! No English!!!» Видно було, що вона невдоволена, що я перешкодила їй працювати. І взагалі, краще було її не чіпати. А потім, відвертаючись до своєї ганчірки, раптом видала чистою галицькою: «Та де я вмію по-англійськи!» Я зраділа, бо моя «інгліш» теж не була досконалою, а от «укрейніан» є перфекційною: «Ви – українка? Я теж!» Жіночка здивувалася і, нарешті, усміхнулась: «О, а я думала, якась панюся приїхала по Празі погуляти, а ви – така сама українка!» Поговорили хвилини три, виявилось – майже землячки. Жіночка показала мені дорогу до центру і побажала щасливої подорожі, я їй – хорошого дня. Я йшла празькими вулицями і думала, чому ми більше любимо тих, хто має подібні до наших проблеми і аналогічні жалі? І не любимо «панюсь», що гуляють по Празі, котрі, на відміну від нас, живуть ідеальним інстаграмовим життям, якого ми ніколи не досягнемо…\nВ українському жіночому журналі якось була стаття на тему «Не бійтесь змінити життя і виїхати за кордон!». Авторка давала поради, як не втрачати надію і триматись мрій. Як приклад, описувалась подорож до США однієї «звичайної» української родини. «Лапки» тут дуже навіть пасують, бо подружжя з надривом розповідає, як важко їм було знайти квартиру в США, адже вони хотіли неодмінно жити в найдорожчому і найелітнішому районі Каліфорнії. І як потім було нелегко адаптуватись серед каліфорнійських мажорів їхнім дітям. З цього місця можна уже не читати.\nБо більшості моїх знайомих до такої схеми еміграції – як до неба. Виїжджають за позичені гроші, залишаючи вдома родину, винаймують ліжко в кімнаті, працюють на важких роботах. І часто не задля райдужної мрії, а для того лише, аби оплатити рахунки, вивчити дитину, віддати кредити за лікування та ін.. І вчити їх «не втрачати надію» на таких прикладах – то, принаймні, блюзнірство…\nЯ працюю в Польщі вихователькою в державному садку. Робота, звичайно, нелегка і відповідальна. Але я розумію, що мої землячки з такою ж освітою працюють тут на набагато гірших роботах. І не мають чоловіка-поляка, ані підтримки і допомоги рідних. І тому вчити їх жити – діло невдячне. Допомогти, порадити, підказати шляхи – потрібно. Але не з позиції «панюсі» у білому пальті. Буде тільки смішно і непереконливо. Бо звідки в мене біле пальто, коли я і сама працювала колись офіціанткою, нянею у примхливої литовки, в супермаркеті ночами? Коли і сама їздила українськими автобусами з шансоном і без кондиціонерів. Коли тягала додому тяжкі валізи з ковбасами, шинками і сирами. Коли і сама плакала в автобусі на роботу…\nІ, якщо хтось з українців за кордоном у Фейсбуці починає вигулювати своє «біле пальто», це лише відштовхує, а не захоплює. Бо добре знаєш, що часом «працюю в відомій світовій компанії» насправді означає «мию посуд в МакДональдсі», а «здобула освіту за кордоном» – «з тяжкою бідою відмучила професійну школу для того, аби продовжити документи на проживання».\nМоє навчання в університеті було для мене дуже нелегким: мови добре не знала, психологічні терміни польською звучали по-іншому, ніхто з викладачів не пристосовувався до єдиної студентки-українки. Щомісяця платила круглу суму на рахунок універу і майже кожні вихідні їздила на заняття. На роботі було важко також. Але дякую чоловікові: він вчив мене мови, писав за мене плани, перекладав статті, виправляв помилки в виступах, їздив зі мною по інстанціях. А в інших нема такої допомоги, і все, чого вони досягли – то завдяки і виключно собі.\nЧула якось, як чотири старші українські жіночки хвалились своїми дітьми, котрі виїхали за кордон і зробили там запаморочливі кар’єри. Одна наперед другої жіночки намагались якнайвигідніше виділити свою дитину на фоні інших. Їхні діти вчились в найпрестижніших навчальних закладах, працювали в міністерствах і модельних агенціях, відпочивали на найбагатших курортах світу. Отак послухаєш – і вважаєш себе невдахою, котра й близько не стояв біля успіхів своїх ровесників. Надто, якщо досі миєш у Чехії вітрини або міняєш памперси польським малюкам… Хто, як не ти добре знаєш, в яких «міністерствах» працюють діти тих чотирьох, але ж нехай вже самі відкривають свої таємниці…\nХтось скаже: якщо тебе це зачіпає – отже маєш комплекс неповноцінності. Може, й так. А, може, й ні. Все одно, це неприємно – відчувати, що як би не біг і не старався – а інші добігають набагато далі без особливих зусиль. І що твій новий одяг – старе лахміття на фоні їхніх білосніжних плащів від Шанель. І що це на інших чекали за кордоном з хлібом-сіллю у великих корпораціях, а ти зі своїм червоним дипломом досі прибираєш чужі квартири. І що в інших – ідеальні люблячі родини, чемні діти-відмінники, відпочинок у Каннах і будинки з садочками. А в тебе – ну, сам (сама) знаєш…Ех..\nЗрозуміло, що успішні життєві історії бувають часом насправді. І дійсно хтось живе казковим життям. І чудово. Нехай щастить таким нашим землякам. І нехай усім нам живеться за кордоном легко і щасливо. Проте, вчити когось з позиції досконалого і непомильного гуру краще не треба. Набагато доцільніше організувати допомогу землякам, котрі збираються за кордон, якщо на те є можливість і бажання. А намагання показати себе вищим і кращим за інших – то найчастіше спроби залікувати той же комплекс неповноцінності, сховати його навіть від самого себе.\nА я не хочу білого пальта – його надзвичайно легко забруднити і важко потім відчистити…\nФото: https://chas.cv.ua/, https://minfin.com.ua/, https://www.aupairworld.com/,\nЗ 1 вересня «мінімалка» – 5000 гривень\nПарламент проголосував нові зміни до держбюджету.\nПовідомляє міністерство фінансів: «25 серпня Верховна Рада України підтримала в цілому ініційований Президентом України Володимиром Зеленським проєкт Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Передбачено поетапне збільшення мінімальної заробітної плати та встановлення її з 1 вересня 5 000 гривень у місячному розмірі (зростання на 5,9 %).\nВодночас буде збережено співвідношення між розмірами посадового окладу працівника I тарифного розряду ЄТС (єдина тарифна сітка – ред.) та мінімальною заробітною платою, що склалося у поточному році ? 44,5%. Для реалізації зазначених ініціатив у проекті змін до держбюджету на 2020 рік передбачено збільшення видатків на 4 млрд гривень», – сказав під час виступу у Верховній Раді міністр фінансів Сергій Марченко.\nТак, доходи буде збільшено на 0,5 млрд грн, зокрема податок на доходи фізичних осіб та військовий збір (0,4 млрд грн), податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням бюджетного відшкодування (0,1 млрд гривень)».\nІ такі новини від прем’єр-міністра Дениса Шмигаля: уряд планує підвищення зарплати трьома етапами. Два наступних: з 1 січня 2021 року – до 6000 грн і з 1 липня 2021 року – до 6500 грн.\nВ пропрезидентській «Слузі народу» «за» підвищення «мінімалки» проголосували 295 депутатів.\nОсь що пише з приводу на своїй Фейсбук-сторінці нардеп Георгій Мазурашу (Георгій Мазурашу): «Виглядає привабливо. Проте, не треба забувати про реальність. Можливо, варто трохи розтягнути в часі це підняття, перенести частину запланованого на 2022 рік.\nАдже, згідно з даними Держстату, майже всі основні соціально-економічні показники розвитку України за січень-червень 2020 року не мають зростання у порівняння з таким же періодом 2019 року. Драйвера для зростання ВВП в країні поки нема, реальний валовий внутрішній продукт у І кварталі 2020 р., порівняно з І кварталом 2019 р., зменшився на 1,3%. До кінця року він, згідно з прогнозами, може досягти падіння на -6% – замість очікуваних у квітні цього року -4,2%. Тож зростання номінальної мінімальної заробітної плати темпом понад 15% у річному вимірі виглядає складним для реалізації».\nФото: https://helsinki.org.ua/, Георгій Мазурашу\n«У полоні печалі» («Червона рута») – неписане гасло цьогорічних урочистостей у Києві.\nПромова Володимира Зеленського: Без сенсацій, зате з плагіатом з минулорічного спічу. 24 серпня 2019-го: «Добрим буде той день, коли мені надійде СМС-повідомлення: за добу у нас жодного вбитого чи пораненого на фронті». Цей же день 2020: «Ми маємо бути відповідальними — і тоді настане день, коли у моєму радісному СМС від міністра охорони здоров’я буде: «за минулу добу нуль захворілих і померлих». Знайдіть розбіжності, яких нема. Просто тепер йдеться про ще один фронт – боротьби з коронавірусом, а спіч-райтери, мабуть, скористалися старим шаблоном.\nЯк і з мантрою про цінність кожного громадянина, вперше озвученою гарантом в інавгураційній промові, але наразі підтверджену з точністю до навпаки: «Я зроблю все, щоб кожен українець у будь-якому куточку світу знав, що держава його не залишить». (Згадайте кинутого помирати в сірій зоні солдата Ярослава Журавля кілька тижнів тому).\nНарешті, «старе-добре» «хвали мене губонько, бо роздеру». А хто не хвалить – той ворог: «У нас буде країна, де жваві суперечки будуть лише про те, як назвати ракету, яку Україна запускає в космос. Інших просимо не заважати. Люди вже поставили вам оцінку. Не плутайтесь під ногами України, яка рухається вперед».\nЗагальне враження від промови: намагання тримати гарне лице за кепської гри. Або ж очевидної відсутності здобутків, про які розповідав В. Зеленський на День Незалежності.\nНагородження видатних українців: Знаково, що серед таких цьогоріч опинився Дзідзьо (Михайло Хома) – послідовно лояльний до президента ще з часів «95-го кварталу».\nТим часом, не згадали про низку інших не менш успішних та відомих артистів, які дають доброчинні концерти на користь вояків ООС (як Оксана Муха чи «Без обмежень») або мають значні заслуги перед культурою та мистецтвом України. Наприклад, ганебно забуті сьогодні оточенням президента Тарас Петриненко, Василь Зінкевич чи композитор Левко Дутковський (творець легендарного ансамблю «Смерічка», першого виконавця «Червоної рути», якою,до речі, завершили концерт до Дня Незалежності). Список тих, на кого вкотре не звернув уваги офіс президента, можна продовжувати.\nКонцерт. Залишив, переважно, гнітючі враження в тих, хто сподівалися повноцінно українського та патріотичного контенту на головне свято країни. До того ж, воюючої. Натомість, видовище стало такою собі машиною часу: підбір виконавців та їхній репертуар, в тім числі, російськомовний, викликали спогади про агітаційні фестини часів Кучми чи Януковича. Максимально примітизовано і в «кращих» традиціях шоу-бізу північного сусіда. Попурі з відомих, навіть культових українських пісень, а серед них – «Пісня про пісню» Тараса Петриненка чи «Вона» Тараса Чубая – виконувалися приземлено-попсово, щоб не сказати «вульгарно».\nІншими словами, було все, що ок в нічному клубі на вечірці з алкоголем і «дівчатками», але ніяк не повинно на день народження держави. Стриптизерськи-одаліскова пластика співачок (Тіна Кароль, Надя Дорофєєва, Джамала, Наталя Могилевська, Ольга Полякова), їхні надто відверті сукні, що більше пасували б до все того ж пілона, й апофеоз несмаку – «Шльопкі» Ольги Полякової. Але співала Ірина Білик, та ще й в чомусь схожому на купальний халат. Ірині, до того ж, не надто вдалася остання пластична хірургія, і навіть зусилля оператора не додали щирості натягнутим – буквально – посмішкам прими вітчизняної попси.\nРежисура шоу виглядала ніби навмисне зітканою з ляпів і недоречностей – як-от стрибки акробатів за спиною в Ніни Матвієнко чи явлення Вєрки Сердючки на залізничному локомотиві з хітом «Океану Ельзи» «Там, де нас нема». Звичайно, у версії Данилка то був грубий тролинг, а ось за паровоз тому, хто це вигадав, хотілося добряче надавати по шиї. Натяк надто недвозначний – «наш паровоз – вперьод лєті». Чи то пак, назад, в радянське минуле, якого Україна позбулася 29 років тому. Та привиди минулого мають здатність повертатися – як з’ясувалося.\nДо повноти невтішної картини бракувало, хіба-що, Ані Лорак і Таїсії Повалій. Однак, їхні «вакансії» успішно зайняли Тіна Кароль і Олег Винник – обоє недавно співали на підтримку Олександра Лукашенка на виборах в Білорусі, і ці ж артисти стали «гвоздями програми» на День Незалежності. Привіт побитим і катованим мітигувальникам проти Луки у білоруських тюрмах.\nПовна відсутність людей на бекграунді за артистами, учасниками дійства, виглядала не лише дивною, але й символічною: народ не псував владі телевізійну картинку, його в кадрі не було. Жодної душі, ніби в центрі столиці на свято громадянам просто нічого робити.\nЩо це не для них, а лише задля шоу концерт знімали – в мене сумніву нема. Ну, і головного його глядача, звичайно, Володимира Зеленського – він задоволено кивав головою і періодично ритмізував псевдо-танцювальні конвульсії горішньої частини тіла в такт мелодіям.\nДо речі: Як повідомили на своїх Фейсбук-сторінках «Бумбокс», «Тартак» і «Океан Ельзи», вони не надавали дозволу офісові президента використовувати свої пісні на концерті Дня Незалежності. Ба, більше: ОП навіть не звертався до них за дозволом, порушуючи авторське право артистів.\nФото: https://hromadske.ua/, https://www.rbc.ua/\n24 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s)\nЮлія Качула та діти Криму\nФото та відео: Julia Kachula\nПро те, чому Україною варто пишатися не лише 24 серпня\nНам – всього i вже 29!\nВiк, який психологи називають «прощанням з юнiстю» та неминучого дорослiшання – без iдеалiзацiй та пафосу. В 29 людина вмiє вже остаточно: цiнувати й поважати себе, бачити мету майбутнього, говорити «нi» i про це не шкодувати.\n29 для держави Україна – це час зрiлостi. Тверезого погляду на життя й розумiння того, хто – друг насправдi, а хто лише «на камеру». Також усвiдомлення, що, крiм як на власнi сили, розраховувати на когось/щось iншого особливо не варто.\nА сили є – нашi збройнi визнано серед десяти кращих в Європi. Тих, що попереду нас – не так вже й багато, серед них Францiя, Нiмеччина, Англiя, Польща, Туреччина та Росiя.\nТак само як i сили волонтерськi, без яких годi уявити пiдтримку наших вiйськових на Сходi. Хто, як не волонтери, успiшно розвiяли мiфи про «мою хату скраю» та «українцi не люблять допомагати одне одному»?\nЩе трохи про зламанi стереотипи: наприклад, що в нас корумпована вища освiта i така ж невисока її якiсть. Тим часом, згiдно з iндексом Business Insider, Україна належить до списку з всього 40-а у свiтi найрозумнiших країн, а кожен четвертий її мешканець – випускник вишу.\nЯк не дивно, але українцiв також називають серед найздоровiших нацiй, бо наш середнiй показник людей з надвагою не сягає навiть 20 i є одним з найнижчих на планетi. Тим часом, як та ж цифра значно вища в захiдних країнах та в Росiї.\nЗа рiвнем споживання алкоголю ми теж належимо до помiркованих – бо не запиваємо вином чи пивом кожну їжу. Українцi – на тому ж мiсцi, що й iталiйцi, 22-му – згiдно з висновками Свiтової Органiзацiї Охорони Здоров’я.\nПро те, що українки – визнанi красунi, вiдомо не вчора. Але в 2019-му наш народ названо також найсексуальнiшим, як засвiдчило опитування Big 7 Travel. Тим часом, як гарячi бразилiйцi – лише на четвертому мiсцi.\nРазом з тим, нашi жiнки мають репутацiю гонорових панi. Бiльше половини опитаних iноземцiв визнають, що добитися взаємностi вiд українок – зовсiм нелегко, вони вимагають до себе шанобливого ставлення.\nРейтинг us.news називає нашу державу в топ-десятцi (6 позицiя) найбiльш сприятливих для здобуття вищої освiти iноземцями. Також 6-та позицiя (i той же рейтинг) як країни, де найлегше розпочати кар’єру молодим людям.\nНарештi, нашi вишиванки, що давно стали мiжнародним брендом, карпатськi та iншi захопливi краєвиди, митцi, спортмени й модельєри, яких рекламувати не треба, бо й так усi знають.\nАле все це – бiльше лiрика для туристiв, їхнього «from Ukraine – with love». A для нас самих важливо iнше: ми вже давно переросли стереотипи про Україну та українцiв. I нам неважливо, що думає про нас хтось, а те, якими усвiдомлюємо себе самих – навпаки.\nТому вже НЕ залежить, якою мовою – росiйською чи калиновою говорять нашi coлдати, що стримують на Сходi агресора. Бо вони – справжнi патрiоти своєї землi, Українцi. Наприклад, вояки з такими росiйськими прiзвищами – Сергiй Калiнiн та Андрiй Денщиков – лише двоє серед тих, хто загинули пiд Iловайськом в 2014-му. Поруч з їхнiми тiлами було знайдено державний прапор – прострелений, порваний, але хлопцi не схилили його перед ворогом, навiть вмираючи.\nНам також бiльше НЕ залежить, якою черговою iстерикою та брехнею з приводу 24 серпня вибухне у своїх медiа пiвнiчний сусiд – бо в 29 рокiв на чиюсь неадекватнiсть реагуєш, хiба-що, стенувши плечима.\nAдже це вiк, коли позбуваєшся комплексiв та iлюзiй. Проте, також здобуваєш дещо дуже важливе – як-от впевненiсть у собi, на те й вiк зрiлостi.\nЗ Днем Незалежностi усiх нас! Всього, та вже 29-им.\nФото: steemit, stopfake\nВiдео: Юра Беркiй\n22 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s)\nВасиль Кожелянко, «парад українського війська в Москві»... Чому б і ні?\n12 років тому 22 серпня не стало відомого письменника, автора романів «Дефіляда в Москві», «Конотоп», «Діти застою».\nСаркастичний філософ не лише в творчості, але й у повсякденному житті, ерудит-всезнайко Василь Кожелянко був просто приреченим «застовбити» вакантну в 90-х нішу альтернативної історії в українській літературі. «Що було б з нами, якби?..» Фантастика про минуле, утвердження української ідеї і вишуканий, як сьогодні сказали б, тролинг її ворогів.\nНайвідоміші Кожелянкові «Дефіляду…» (парад – ред.) та «Конотоп» з ентузіазмом зустріла читаюча публіка, але з певним скепсисом – критики. Мовляв, цей сміх – то навіть не крізь сльози, а нишком, аби ніхто не чув, бо нема зараз чим хвалитися… Аж надто, на думку «метрів», була позбавленою підстав його фантазія: переможний парад українського війська (в Другій світовій війні) на Красній площі в Москві. Овва, як замахнувся!\nНагадаю, то був 1997-ий: слово «москаль» як характеристика громадянина РФ і носія ідеї «руского міра» вже вийшло з підпілля в розмовну повсякденну практику, але північних сусідів все ще називали «братами». Тим часом, Кожелянко рвав політкоректність на шмаття, позбавляв меншовартісних комплексів і ще двадцять з гаком років тому повторював тези, які сьогодні – на устах у всіх. Що Москва – провінція Києва, культурна – насамперед. Що найефективніша дипломатія стосовно агресора – зброя. Що тільки навчившись поважати себе, відчуєш повагу інших.\nНарешті, Василь вмів бачити не лише минуле, але й майбутнє. Читаючи його романи зараз, не раз «спіткнешся» на паралелях з сьогоденням, описаних майже з репортажною точністю. Як-от, «коли українські зверхники… послали найкращу чоту особливого призначення й український літак «Ант» з екіпажем на незаперечну погибель». Це – про уявний 1944-ий, не 2014-ий і наш збитий Іл-76 з 49-ма десантниками та пілотами на борту. Чи про те, що актуально завжди – недолугих керманичів, які примудряються змарнувати навіть найблискучішу перемогу.\nРазом з тим, Кожелянко ніколи не належав до служителів культу українського страждання, зате українського оптимізму – так. Бо думка – таки матеріальна, і те, що видається геть несамовитою фантазією сьогодні, затра може виявитися буденністю за вікном.\nЗ цієї точки зору «Дефіляду в Москві» не лише можна, але й варто розглядати як пророцтво – надто, на шостому році війни справжньої.\nВізьміть з полиці цей роман чи інший його роман – не лише задля того, щоб переконатися в таланті Кожелянка-провидця, але й задля насолоди направду доброю літературою.\nНижче – уривок з «Дефіляди в Москві».\n— Нап’ємось, Остапе, бо скільки можна? — відповів хорунжий Дмитро Левицький своєму підлеглому чотареві Назаруку. За всіма правилами вони мали би тішитись, а не думати про зловживання алкоголем. Бо, назагал, причини були для радости. Найперше, вийшли живими з пекла, виконали наперед приречену операцію, коли українські зверхники задля пропаґандистського шумовиння послали найкращу чоту особливого призначення й український літак «Ант» з екіпажем на незаперечну погибель. Але з того пропаґандиського шумовиння вродилися — несподівано — таки пропаґандиські плоди: взяли Сталіна. Це в українському Генеральному штабі розглядали як диво майже містичне. Отож, по-друге, вуйка Сталіна заарештовано. Пан Гітлер страшенно втішився і, не знати за які блага, виміняв бранця-генералісімуса в українського уряду, кажуть, за 100 танків, але то велика державна таємниця є, менше з тим, вуйка Йосипа забрали в берлінську тюрму Моабіт.\n— «Маліни», — з ентузіязмом учня-відмінника сказав Остап. Походили ще зо півгодини і втрапили на стихійний базарчик. Пройшлися крізь натовп — марно. Ніхто нічого путнього не продавав. Назагал, як на військовий час, базар був дуже бідний — зброю ніхто не продавав, курви всі були якісь жалюгідні, підтоптані й жахливо розмальовані, алкоголю не було.\nНесподівано з’явився чоловічок, віку невизначеного, одягнутий у італійську шинелю і совєтську шапку-вушанку з невицвілою п’ятикутною плямою на місці червоної зірки, як не дивно, поголений і без фізичних ґанджів, тобто з обома ногами, руками й очима. Підозріло.\n— Вінца нєт, а спірта — хоч залєйся, — жваво відповів московський чоловік. — Прошу за мной, панове, — чемно запросив чоловічина офіцерів. Пішли вздовж дерев’яних яток і ввійшли в якийсь невеликий барак. Було тьмяно.\nУ приміщенні з’явилася жінка в куфайці й хустці навхрест, вона принесла ліхтар «летючу мишу» і повісила його над столом.\n— Єщо лучшє, — зрадів Вань. Остап дав йому п’ятигривневу синю асиґнацію. Вань довго розглядав її до світла і спитав нарешті:\nНастасья поставила на стіл сулію зі спиртом, дерев’яне цеберко з водою, два алюмінієві кухлі, металеву миску з квашеною капустою, невелику сільничку з сіллю. Все.\n— Что-то я вас нє пойму, — здивувався Вань, — ілі нє довєряєте, ілі угощаєте.\n— Угощаєм, угощаєм, — заспокоїв його Остап.\n— Ну, тогда другоє дєло. — Вань узяв ще один алюмінієвий кухоль, наповнив його до половини спиртом, встав:\n— Ну, панове. Нєсмотря ні на што, — за русско-украінскую дружбу.\n— А чому б і ні? — погодився Дмитро. — Пий, Ваню.\nВипили спирту, запили водою, причому, Дмитро розвів свій іще в кухлі, а Остап спожив чистий. Їли ножами капусту. Випили ще, а потім ще. Через якийсь час виявилося, що капуста дуже смачна, вода — холодна, спирт — добрий. Нерозведений, очищений. Ваня — цікавий, інтеліґентний співрозмовник, а Настасья — гарна кокетлива дама, щоправда, трохи таємнича, але це лише додавало їй шарму. Блоківська незнайомка.\n— Знаєш, Дмитре, я у Львові мав теж Настасью, — розповідав почервонілий Остап, забувши вже про московку. — Я, Митре, знаєш, натура поетична, оцю руку бачиш?\n— Бачу, — похмуро відповів Дмитро. — І я таку саму маю, ну і що?\n— Нє, — заперечував Остап, — у тебе не така. Ти своєю що робиш?\n— Ну що, москалів ріжеш?\n— Ну вот, опять протів москалєй, чєрті, — добродушно втрутився Вань, — а пілі за дружбу.\n— Ну, ворогів ріжеш, — виправився Остап.\n— Ворогів Неньки України і матушки Росії, — спеціяльно для Ваня додав Дмитро. — Вот.\n— Вот я і кажу — ти своєю десницею мос… ворогам горлянки ріжеш…\n— Ріжу, бо є за що, — сказав Дмитро.\n— І я ріжу, — катеґорично заявив Остап, — але ще й цією рукою вірші пишу.\n— А я вот на балалайкє, — не витримав Вань.\n— Отож, я натура поетична, — зіґнорував Ваня Остап, — і в перервах між оргазмами…\n— Вань, а Вань, а што такоє оргазм? — спитала нервовим шепотом Ваня Настасья.\n— Молчі, дура!\nВипили ще спирту, доїли капусту. Від голоду сп’яніння вже не приносило ейфорії, а збуджувало якусь незрозумілу лють.\nДмитро вийшов надвір, було вже темно, сіро, вогко і мерзенно. Треба виблювати, подумав, бо залишимося навіки в цього Ваня, треба хоч трохи протверезіти. Блював надсилу, запхавши два пальці в горло.\nКоли Дмитро зайшов до бараку, Настасьї не було, а Остап із Ванем, обнявшись, цокались алюмінієвими кухлями.\n— Де Настя? — спитав Дмитро.\n— Пішла за курвами, — відповів чесний Остап.\n— Не втямив щось, хто замовляв?\n— Я віжу, ви созрєваєтє, — хитро повідомив Вань, — всьо равно щас пойдьотє блядей іскать, так я думаю, надо сюда визвать, зачєм вам по ночной Москвє шляться? Здєсь заночуєм, мєста хватіт, а бляді хорошіє, нєдороґіє, чістиє, ґарантірую.\nДмитро дивився на все це, йому страшенно хотілось випити ще хоч трохи спирту, але знав: вип’є — залишиться тут, прийдуть ці їхні бляді, будуть ще пити, злягатимуться з курвами, а вранці прокинуться без чобіт, без зброї, без грошей і документів, зате неодмінно із сифілісом. Лише коли дуже пощастить — з простим трипером. І що ти потім зробиш? Спалиш цю халабуду, в якій достеменно ніхто не живе, бач, навіть ложок не тримають. Без сумніву, це пастка, але ж випити хочеться…\n— Слухай, старий, — звернувся до Ваня, — у тебе ще є спирт?\n— На ось тобі п’ятірку, дай мені пляшку, але закоркуй, та спершу хильни з неї, щоб я бачив.\n— Нєт проблєм, пан старший лейтенант.\n— Давай тоді бистро.\nДмитро майже силоміць вдягнув Остапа в шинелю, запхав у кишеню пляшку спирту, з якої змусив Ваня випити добрий ковток, що Вань охоче зробив, вивів товариша з халабуди надвір.\n— Чекай, Митре, зараз курви будуть, куди ми йдемо, я хочу ще трохи капусти… Настя!\nДмитро витяг парабелум з кобури, увіпхав його в праву кишеню, а лівою волочив Остапа. Тягнув Остапа дорогою, аж поки їх не підібрав італійський лейтенант, який на “фіаті” свого шефа-генерала шукав пригод у нічній Москві.\nАд’ютант італійського генерала знайшов цієї ночі пригоду на свою голову, — його нові українські друзі-офіцери, яких він довіз до їхньої бази, так напоїли його російським спиртом, що бідний Фабріціо ледь не вмер. Потім довго лікувався білим к’янті із запасів генерала Джорджоне.\nФото: https://news.vash.ua/, https://blogs.pravda.com.ua/, http://hvilya.com/\nКрадуть у заробітчан в Італії: як працює «схема»\nПограбували українку з Чернівців. Попередження про небезпеку.\nЯк діють бандити: бус із пасажирами зупиняється на червоний сигнал світлофора. Цього досить, аби зловмисник на мотоциклі пробив колесо авта. Далі – справа злодійської техніки. Він «доброзичливо» повідомляє водієві про проблему, той виїжджає на заправку, щоб полагодити. Поки порається, мотоцикліст хапає першу-ліпшу сумку з салону і швидко зникає з нею геть – на очах у присутніх всередині спантеличених пасажирів.\nТаким чином 19 серпня в околицях Мілана стала жертвою пограбування наша громадянка, як повідомляє Фейсбук-сторінка Milano.oro–Italiaбюро Хороших УСЛУГ (див. відео). Поліція прибула на місце злочину одразу, але тільки розвела руками: подібне трапляється не вперше. Виглядає, правоохоронці не знають, як впоратися з проблемою, навряд чи можна сподіватися на їхню допомогу.\nНадто, на фоні навали біженців з інших країн, яку зараз переживає Італія. Тому в міланському «Бюро хороших послуг» просять усіх бути пильними та обережними, обов’язково тримати при собі особисті речі та документи і, по можливості, не виходити поодинці.\nНайприкріше у цій ситуації – втрата навіть не грошей, а документів. Їхнє відновлення коштуватиме постраждалій майже 800 євро – згідно з попередніми оцінками. Щоправда, є слабка надія, що грабіжники, можливо, просто викинуть посвідчення особи та інші папери. Тож, якщо хтось знайде документи на імена Любов Мала та Наталія Поперечна, прохання повідомити про це Milano.oro–Italiaбюро Хороших УСЛУГ.\n20 Серпня, 2020 by angrbird No comment(s) Мілан


Поліція встановлює обставини смерті жінки, тіло якої знайшли під Кобеляками – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Пригоди > Кримінал > Поліція встановлює обставини смерті жінки, тіло якої знайшли під Кобеляками\nПоліція встановлює обставини смерті жінки, тіло якої знайшли під Кобеляками\nУчора, близько 16-ї години в селі Гайове Кобеляцького району, поблизу автодороги “Кобеляки – Придніпрянське”, виявлено тіло жінки зі слідами розкладення. Про це повідомляє прес-служба ГУ НП в Полтавській області.\nНа даний час правоохоронці вже встановили особу жінки. Загибла – мешканка Дніпропетровської області, 1981 року народження. На момент виявлення перебувала у розшуку в Дніпропетровській області, як безвісно зникла.\nВідомості внесені до Єдининого реєстру досудових розслідувань за частиною 1 статті 115 (Умисне вбивство) Кримінального кодексу України. Поліція проводить комплекс необхідних оперативно-слідчих дій.\nПоліція Кобеляцького району встановлює очевидців.\n“Якщо у вас є інформація про цю жінку або про події, що передували її загибелі, просимо повідомити в поліцію за телефонами: 095-050-03-66 (чергова частина Кобеляцького відділу), 067-260-43-84 (начальник відділу) або 102″, – йдеться у повідомленні.\nНагадаємо, як повідомляли ОКІА “Новини Полтавщини” на Полтавщині знайшли труп молодої жінки.\nУ Полтаві оголосили конкурс на частоти для військово-патріотичного радіо\nУ Кобеляцькому районі відкрили племінну пасіку та кооператив, що перероблятиме і фасуватиме мед\nВалюта Купівля Продаж USD23.3000023.60000EUR25.8500026.40000BTC6889.00587614.1643


ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КОНСУЛЬТАНТ – Proforientator.info\nПроаналізувавши різні визначення, можна сказати, що інвестиційний консультант – це людина, яка професійно консультує фізичних і юридичних осіб з питань інвестування та методів керування активами. Інвестиційний консультант відповідає за розробку інвестиційної політики, якою потім люди, які його найняли, і керуються.\nОтже, до обов’язків даного фахівця в першу чергу входить аналіз фінансових активів з метою визначення їхніх інвестиційних характеристик і видача рекомендацій в сфері керування інвестиціями, керування портфелем цінних паперів, фінансового менеджменту і т. п. Кінцевим споживачем результатів професійної діяльності інвестиційного консультанта є потенційний інвестор, який оперує на фінансових ринках, – фізична або юридична особа.\nІз усього вищесказаного випливає, що дана професія дуже тісно переплетена з професіями фінансового аналітика й інвестиційного аналітика. Однак, ці фахівці цілком можуть і не бути консультантами, а от консультант – просто зобов’язаний бути аналітиком. Але, крім цих, у нього є ще маса інших обов’язків, на яких ми й хочемо зупинитися докладніше.\nЧитати далі – http://proforientator.info/?page_id=749\nІнвестиції, Консультант, Фінансист, Цінні папери\nPrev post ІМІДЖМЕЙКЕР\nNext post Інженер з автоматизованих систем керування виробництвом


Аграрії Львівщини збирають пізні зернові та технічні культури | Вежа\nПогодні умови сприяють посіву озимих культур урожаю 2020 року.\nАграрії Львівщини успішно проводять польові роботи, збирають пізні зернові, технічні культури, картоплю та овочі.\nСтаном на 23.09.2019 у сільськогосподарських підприємствах області зібрано соняшника – 3,4 тис. га (14 %), намолочено 8,7 тис. тонн зерна, урожайність 25,7 ц/га (+ 2,8 ц/га до минулого року), сої – 8,2 тис. га (15 %), намолочено 23,5 тис. тонн зерна, урожайність 27 ц/га (+ 1,5 ц/га до минулого року), гречки – 0,25 тис. га (20 %), намолочено 0,33 тис. тонн зерна, урожайність 13,1 ц/га (+ 0,1 ц/га до минулого року), цукрових буряків – 1,6 тис. га (15 %), накопано 101,1 тис. тонн, урожайність 605,2 ц/га (+ 21,1 ц/га до минулого року).\nУ сільськогосподарських підприємствах посіяно ріпака озимого на площі – 60,9 тис. га (- 1,3 тис. га менше до минулого року), озимих зернових – 27,3 тис. га (24 % до прогнозу), в тому числі пшениці озимої – 14,9 тис. га (17 % до прогнозу); ячменю озимого – 11,6 тис. га (45 % до прогнозу); жита озимого 0,8 тис. га (46 % до прогнозу).


Лексичне значення слова. Повні уроки — Гипермаркет знаний\nЛексичне значення слова. Повні уроки\nГіпермаркет Знань>>Українська мова>>Українська мова 5 клас. Повні уроки>> Українська мова: Чергування (о), (е) з (і). Повні уроки <met akeywords>Українська мова, клас, урок, на тему, 5 клас, Чергування (о), (е) з (і). Повні уроки</metakeywords>\nИсточник — «http://edufuture.biz/index.php?title=%D0%9B%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B8%D1%87%D0%BD%D0%B5_%D0%B7%D0%BD%D0%B0%D1%87%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F_%D1%81%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%B0._%D0%9F%D0%BE%D0%B2%D0%BD%D1%96_%D1%83%D1%80%D0%BE%D0%BA%D0%B8»