Методичні рекомендації до лекційної тематики Методична розробка семінарського заняття\nУкладач: доцент Кириленко Т.С.\nНачально-методичний комплекс до дисципліни «Психологія травмуючих ситуацій». / Упоряд.Т.С.Кириленко, кандидат психологічних наук, доцент, Заслужений працівник освіти України.\nРецензент Г.К.Юрчинська, кандидат психологічних наук, доцент.\nНавчально-тематичний план …………………………………….…………....5\nМетодичні рекомендації до лекційної тематики……………….……………8\nМетодична розробка семінарського заняття………………………………...29\nПерелік запитань до заліку …………………………………………………..32\nТеми рефератів ………………………………………………………………..33\nСписок літератури …………………………………………………………….34\nЗразки методик ………………………………………………………………..37\nЗразки тестових завдань ……………………………………………………...43\nДисципліна «Психологія травмуючих ситуацій» викладається в обсязі 2 кредити (72 год): 6 лекційних годин, 2 семінарських годин, 64 самостійних години.\nМета навчальної дисципліни: забезпечити підготовку студентів у систематизації та ефективному використанні психологічних знань для допомоги особистості у життєвих травмуючих ситуаціях.\nопанування знаннями про психологічні особливості травми, психотравмуючої ситуації, кризи та їх переживання;\nформування умінь користуватись методичними прийомами вивчення травмуючих переживань;\nПредмет навчальної дисципліни: психологічні закономірності переживання травмуючи ситуацій.\nголовні психологічні категорії: переживання, життєва подія, життєвий світ, втрата та теоретичні підходи до вивчення психотравмуючих ситуацій;\nознаки травмуючих ситуацій, етапи їх переживання, стратегії подолання;\nвиділяти особливості етапів та стратегій переживання травмуючих ситуацій, ймовірність їх виникнення та сили переживання різних критичних ситуацій, особливості особистісних трансформацій.\nМісце навчальної дисципліни в структурно-логічній схемі програми підготовки фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст».\nЗміст навчальної дисципліни складений з урахуванням того, що студенти вивчають теоретичні і практичні курси з загальної, соціальної, медичної психології, психотерапії.\nСистема контролю знань та умови складання комплексного підсумкового модулю (заліку). Навчальна дисципліна "Психологія травмуючих ситуацій" оцінюється за модульно-рейтинговою системою. Вона складається з двох змістових модулів.\nЗМІСТОВИЙ Модуль 1. «Психотравмуюча ситуація»\nПсихічна травма та психотравмуюча ситуація: основні поняття\nТипи та види психотравмуючих ситуацій\nЗМІСТОВИЙ Модуль 2. «Переживання психотравмуючих ситуацій»\nОсобистісна трансформація в переживанні психотравмуючих ситуацій. Переживання втрати.\nМетоди дослідження переживання психотравмуючої ситуації.\nПрактичні – 2 год.\nТема 1. Психічна травма та психотравмуюча ситуація (2 год.)\nЛекція 1. Психотравмуюча ситуація: основні поняття (2 год)\nКласифікація травм. Поняття травма та психотравмуюча ситуація. Підходи та пояснювальні системи в розумінні психотравмуючої ситуації, травми та переживань. Основні проблеми вивчення психотравмуючих ситуацій. Життєва криза особистості. Посттравматичний стрес та вторинна травма.\nЗавдання для самостійної роботи (15 год).\n1. Підготуйте доповідь на тему Спільне і відмінне в поняттях «травма», «психічна травма», «психотравмуюча ситуація»\n1. У чому особливість психічної травми?\n2. У чому відмінність травми та психотравмуючої ситуації?\n3. Назвіть основні підходи до розуміння переживання в психології.\n4. Що відрізняє вторинну травму від психічного вигорання?\nРекомендована література [1, 3, 12, 16].\nТема 2. Типи та види психотравмуючих ситуацій (2 год.).\nЛекція 1. Критичні та екстремальні ситуації (2 год).\nТипові різновиди психотравмуючих ситуацій. Безробіття. Самотність.\nПідготуватись до дискусії на тему:\n«Реакція особистості на травмуючі ситуації (психологічний захист, копінг-стратегії)».\nСвобода вибору шляхів виходу із кризи.\nСпів ставте поняття травма і криза в житті особистості.\nРекомендована література [2,4,6,12,26].\nЗмістовий модуль 2. «Переживання психотравмуючих ситуацій».\nТема 3. Особистісна трансформація в переживанні психотравмуючої ситуації. (2 год.)\nЛекція 1. Переживання втрати. Основні підходи. Форми переживання (2год).\nКласифікація подій в житті людини. Особистісні зміни. Переживання втрати як процес змін у внутрішньому світі особистості. Стадії змін новоутворення. Поняття втрати. Етапи переживання втрати в зарубіжних та вітчизняних теоріях. Наслідки переживання втрати в житті особистості. Особистісна трансформація в переживанні ПТС.\nСемінар 1 . Методи дослідження переживання психотравмуючої ситуації - 2 год.\nОб’єктивні та суб’єктивні методи. Спостереження та психодіагностика.\nОцінка сили впливу травмуючої події на особистість. Практична робота.\nЗавдання для самостійної роботи (34 год)\n1. Підготувати аналітичну доповідь на тему: «Моделі особистісних змін».\nКласифікація психологічних проблем людини.\nОсновні підходи до розуміння і вивчення втрати в психології.\nСтадії зміни у внутрішньому світі особистості.\nВтрата як процес вирішення задач.\nЧи може бути ставлення до смерті фактором, який впливає на переживання психотравмуючої ситуації (група ділиться на підгрупи, кожна з яких готує аргументи позитивного та негативного впливу).\nРекомендована література [6,9,10,17,18].\nМетодичні рекомендації до лекційної тематики.\nОсновний зміст тематичних питань.\nМодуль І. Психотравмуюча ситуація.\nТема: Психотравмуюча ситуація: основні питання.\n1. Психічна травма та психотравмуюча ситуація.\n2. Життєва криза особистості.\n3. Постравматичний стрес та вторинна травма.\nПсихічна травма та психотравмуюча ситуація.\nСаме поняття «травма» походить від грецького trauma – рана, ушкодження. За визначенням, це ушкодження в організмі людини та тварини в результаті дії факторів зовнішнього середовища. Психічна травма – це особливий вид травми, пов'язаний з важкими переживаннями, що може привести до депресій, неврозів та інших хворобливих реакцій.\nТрадиційно травми розрізняють:\nЗа видом травмуючого фактора (людина, природа);\nЗа терміном дії травмуючого фактора (гострі, хронічні);\nЗа обставинами, за яких травма виникає (катастрофа, сім’я, спорт, воєнні дії тощо.\nУ нашому розумінні психічна травма пов’язана з негативними емоціями, сильними за рівнем напруженості, тривалими за часом, і характеризується переживаннями, зверненнями на себе (Я і Я). Це дисгармонія, це дисонанс, це розлад у психічному світі особистості. Для психології важливим є розуміння того, як попередити травму, що є в людині такого, що можна провокувати, викликати психічну травму?\nПсихічна травма пов’язана з психотравмуючою ситуацією. У свою чергу, така ситуація – це подія, яка з різним рівнем імовірності може призвести чи призводить до порушення установленого життєвого способу буття, до руйнування прийнятого особистістю психічного світу. Це може бути початком нового відліку часу світо побудови особистості. Отже, травма розглядається як даність для особистості, а психотравмуюча ситуація (ПТС) – як можливість цієї даності. Тобто йдеться про різний ступінь вияву травми, викликаної різноманітними ситуаціями на життєвому шляху конкретної особистості.\nЦе можуть бути ситуації, що характеризуються раптовістю й масивністю емоціогенних впливів на людину, психологічно не підготовлену до них, а також ситуації, пов’язані з забобонами, навіюванням, підозріливістю, невпевненістю в собі, емоційною нестійкістю, зниженою критичною оцінкою обставин.\nВажливим у поняття «психотравмуюча ситуація» є аналіз сприймання цих факторів. Оскільки цілісна психологічна ситуація – це зовнішні обставини, побачені крізь індивідуальної свідомості. Тиск ситуації на особистість є як об’єктивним, так і таким, що має джерелом інтерпретацію особистістю феноменів, що спостерігається.\nОтже, в дослідженнях як зарубіжних, так і вітчизняних авторів підкреслюється роль особистості у формуванні та розвитку психотравмуючих ситуацій. Зокрема, у роботах вітчизняних психологів Т.М.Титаренка, Т.С.Кириленко, І.П.Манохи, О.П.Саннікової, Е.Л.Носенко, С.І.Яковенка.\n2. Життєва криза особистості. При вивченні проблеми травмуючих (критичних) ситуацій часто використовується поняття «життєвої кризи», або «кризової ситуації». Найбільш загальним визначенням її є: «Життєва криза – це поворотний пункт життєвого шляху, що виникає в ситуації неможливості реалізації життєвого замислу, що склався» (Василюк, 1994).\nСлід розрізняти два види криз залежно від того, які можливості вони залишають для людини в її подальшому житті. Криза першого виду може серйозно ускладнити реалізацію життєвого замислу, проте зберігається можливість відновлення перерваного кризою перебігу життя. З такого випробування людина може вийти, зберігши життєвий замисел і свою само тотожність. Криза другого виду робить реалізацію життєвого замислу неможливою. Результат переживання такої неможливості – модифікація самої особистості, її переродження, прийняття нового замислу життя, нових цінностей, нової стратегії, нового образу власного «Я». Кризова ситуація, як зазначають Ф.Е.Василюк (1994), Т.М.Титаренко (1994), О.П.Саннікова(1995) та інші, має низку особливостей, що відрізняють її від інших емоційно складних життєвих ситуацій: у кризовій ситуації порушується вся система самоорганізації, яка за інших умов забезпечує синхронну роботу раціонального та ірраціонального у психіці (індивід потрапляє в ситуацію, де панують емоції), владування негативних емоцій створює труднощі для головного моменту в реакції подолання – гальмує пошук основної суперечності в період кризи; у процесі переживання кризи свідомий вибір юдиною однієї з протилежностей системи життєвих смислів особистості, як правило, неможливий унаслідок порушення механізмів саморегуляції, реакція подолання починається з автоматичної перебудови свідомості та всієї психічної діяльності й триває доти, доки не стане можливою аналітична діяльність, але природжений процес перебудови свідомості необхідно доповнити, оптимізувати соціально надбаним досвідом роботи над собою, над своїм внутрішнім світом.\nУ співвідношенні травмуючої ситуації, травми та кризи можна підкреслити таке.\nПсихотравмуюча ситуація (ПТС) є сигналом до змін, сигнал про ймовірність пошкодження життєвого світу.\nТравма – це ушкодження, розрив цілісності як наслідок ПТС.\nКриза являє собою травмуючу ситуацію, за якої неможливими стають реалізація планів, задуму без зміни самої особистості.\nЦе співвідношення можна подати так:\nПТС  травма. Травма  криза.\nТобто в генезисі травми лежить психотравмуюча ситуація, в генезисі кризи – травма. Проте не завжди ПТС призводить до кризи.\nПсихотравмуюча ситуація – це сигнал про те, що слід звернутися до себе, виявити любов. Для подолання травми треба мати сили, щоб налагодити ушкодження, усунути розрив цілісності.\nКриза свідчить про наявність або відсутність додаткових сил для вивільнення потенціалу, для змін та долання рубежу між старим і новим.\nПТС сигналізує про ймовірність розриву: травма є реальністю розриву; криза – це усвідомленням вибору шляху переживання травми, прийняття її чи ні – прогрес або регрес, якісний перехід з одного стану в іншій, це переломний етап у житті особистості.\n3. Постравматичний стрес та вторинна травма. Історично дослідження в області посттравматичного стресу розвивалися незалежно від досліджень стресу. Незважаючи на деякі спроби навести теоретичні мости між «стресом» і «посттравматичним стресом», і донині ці дві області мають мало спільного. Центральними положеннями в концепції стресу, запропонованої в 1936р. Гансом Сел’є є модель самозбереження організму й мобілізація ресурсів для реакції на стресор. Усі агенти, що діють на організм, він підрозділив на:\nспецифічні ( вірус гриппу викликає грипп) і\nнеспецифічні стереотипні ефекти стрессу, які проявляються у вигляді загального адаптаційного синдрому.\nЦей синдром у своєму розвитку проходить три стадії:\nПсихічним проявом загального адаптаційного синдрому присвоєно найменування «емоційний стрес» - тобто це афективні переживання, що супроводжують стрес і призводять до несприятливих змін в організмі людини.\nПервинні розлади, що виникають при емоційному стресі в різних структурах нейрофізічної регуляції мозку, приводять до зміни нормального функціонування серцево-судинної системи, шлункового тракту, розладу імунної системи.\nЕмоційні стреси за своїм походженням, як правило, соціальні, і стійкість до них у різних людей різна. Стресові реакції на психосоціальні труднощі не стільки наслідок останніх, скільки інтегративна відповідь на когнітивну їхню оцінку й емоційне порушення.\nЗгідно із сучасними поглядами, стрес стає травматичним, коли результатом впливу стресора є порушення в психічній сфері за аналогією з фізичними порушеннями. У якості стресора в таких випадках виступають травматичні події – екстремальні кризові ситуації, що володіють потужним негативним наслідком, ситуації загрози життю для самого себе або значимих близьких. Такі події докорінно порушують почуття безпеки індивіда, викликаючи переживання травматичного стресу, психологічні наслідки якого різноманітні. Факт переживання травматичного стресу для деяких людей стає причиною появи в них у майбутньому посттравматичного стресового розладу (ПТСР).\nПосттравматичний стресовий розлад (ПТСР) – непсихотична відстрочена реакція на травматичний стрес (такий як природні й техногенні катастрофи, бойові дії, катування, зґвалтування й ін.), здатний викликати психічні порушення практично в будь-якої людини.\nІснує точка зору, яка може послужити сполучним елементом між концепціями стресу й травматичного стресу. Ця точка зору виражається в ідеї тотального стресора, який провокує якісно інший тип реакції, який полягає в консервації адаптаційних ресурсів («прикинутися мертвим»).\nДва підходи: стрес і травматичний стрес – містять у собі ідеї, з одного боку, гомеостазу, адаптації й «нормальності», а з іншого – роз’єднання, уривчастості і психопатології.\nНа сьогодні не існує єдиної загальноприйнятої теоретичної концепції, що пояснює етиологію й механізми виникнення й розвитку ПТСР. Однак у результаті багаторічних досліджень розроблено кілька теоретичних моделей. До власне психологічних моделей, як вказує Тарабріна, слід віднести психодинамічні, когнітивні і психосоціальні моделі.\nВони були розроблені в ході аналізу основних закономірностей процесу адаптації жертв травмуючи подій до нормального життя. Дослідження показали, що існує тісний зв'язок між способами виходу із кризової ситуації, способами подолання стану посттравматичного стресу (усунення й уникання будь-яких нагадувань про травму, заглибленість у роботу, алкоголь, наркотики, прагнення ввійти в групу взаємодопомоги і т.д.) і успішністю наступної адаптації. Було встановлено, що, можливо, найбільш ефективними є дві стратегії: 1) цілеспрямоване повернення до спогадів про подію, що травмує, з метою його аналізу й повного усвідомлення всіх обставин травми; 2) усвідомлення носієм травматичного досвіду значення травматичної події.\nКогнітивна оцінка й переоцінка досвіду, що травмує – це основа розгляду ПТСР у когнітивних психотерапевтичнх моделях. Автори цього напрямку вважають, що когнітивна оцінка ситуації, що травмує, будучи основним фактором адаптації після травми, буде найбільшою мірою сприяти подоланню її наслідків, якщо причина травми у свідомості її жертви, що страждає ПТСР, набуває екстернальний характер і буде лежати поза особистісними особливостями людини (широко відомий принцип: не «я поганий», а «я зробив поганий вчинок»). У рамках когнітивної моделі травматичні події – це потенційні руйнівники базових уявлень про світ і про себе. Патологічна реакція на стрес – не адаптивна відповідь на знецінювання цих базових уявлень.\nЗначення соціальних умов, зокрема фактора соціальної підтримки оточуючих для успішного подолання ПТСР, відбите в моделях, що одержали назву психосоціальних.\nЗгідно із психосоціальним підходом, модель реагування на травму є багатофакторною, і необхідно врахувати важкість кожного фактору в розвитку реакції на стрес. Автори і прихильники даної моделі підкреслюють також необхідність враховувати фактори навколишнього середовища: фактори соціальної підтримки, демографічний фактор, культурні особливості, додаткові стреси.\nЮр’єва як і багато інших авторів розглядає посттравматичний стресовий розлад як такий, що виникає як відстрочена й/або затяжна реакція на стресову подію або ситуацію винятково загрозливого або катастрофічного характеру, які здатні викликати дистрес майже в будь-якої людини (катастрофи, війни, катування, тероризм і т.п.). Протягом життя ПТСР переносить 1% населення, а в 15% можуть виникнути окремі симптоми.\nДо факторів ризику ПТСР відносять наступні: характерологічні особливості, залежна поведінка, наявність психотравми в анамнезі, підлітковий вік, люди похилого віку, наявність соматичного захворювання.\nВторинна травма або вторинний травматичний стрес – це зміни у внутрішньому досвіді людини, що виникають у результаті її емфатичного включення в стосунки з іншою людиною, що переживає травмуючи подію. Без емпатії не може бути співпереживання іншої людині в її травмуючій ситуації, а тому це створює умови для виникнення вторинної травми у людини, яка співпереживає.\nІ.Г.Малкіна-Пих окреслює наступне визначення вторинної травми: «Вторинна травма, або «вторинний травматичний стрес» (Secondary Traumatic Stress – STS), - це зміни у внутрішньому досвіді терапевта, які виникають у результаті його емфатичного залучення у відносини із клієнтом, що переживають травматичний стан».\nНа думку автора, фахівець не може уникнути вторинної травми, тому що для того, щоб допомогти клієнтові, він співпереживати його стражданню, а це співпереживання створює умови для вторинної травматизації.\nЩе одним важливим фактором вторинної травми є неможливість швидких змін. Консультанти постійно зустрічаються у своїй практиці із клієнтами, що пережили ту або іншу травматичну подію: від сексуального насильства в родині до стихійних лих, - і робота з ними містить у собі допомогу у вигляді розповіді про травматичні події, надання можливості виразити негативні почуття й переживання й прагнення полегшити їхній вплив. У той час, працюючи з людиною, що переживають нестерпні страждання, фахівець відчуває величне бажання якомога швидше полегшити його біль. Коли це не виходить, виникає почуття розчарування й власного безсилля, що підсилює руйнівну дію вторинної травми.\nВторинна травма або вторинний травматичний стрес пов'язаний з так званим «синдромом вигорання», хоча й не є його повним аналогом. Проте, і той, і інший стан мають тенденцію до нагромадження й приводять до схожих результатів: безсонно, депресії й порушенню комунікації з родиною й значимими людьми. Відмінності між ними лежать головним чином у причинах виникнення цих станів: у той час як вторинний травматичний стрес найчастіше виникає як вторинна реакція на емфатичне співпереживання іншій людини ( в тому числі і клієнтам) із травматичними або проблемними ситуаціями, синдром вигорання може виникати при роботі з будь-якими клієнтами. Також вважається, що синдром вигорання проявляється поступово (накопичений стрес), у той час як вторинний травма може настати раптово й без усякого попередження.\nТема: Типи та види психотравмуючих ситуацій.\n1. Критичні та екстремальні ситуації.\n2. Типові різновиди психотравмуючих ситуацій.\n1. Критичні та екстремальні ситуації. Критичні події – поворотні моменти індивідуального життя людини, що супроводжуються значимими емоційними переживаннями. Критичні події можуть бути розділені на 3 групи:\nнормативні, зумовлені логікою життя людини (створення родини, працевлаштування, тощо);\nненормативні, для яких характерні випадкові або несприятливі обставини (невдача під час вступу до вищого навчального закладу, вимушені звільнення з роботи, розпад родини, тощо);\nнаднормативні (екстраординарні), які відбуваються внаслідок вияву сильних емоційно-вольових зусиль особистості: самостійне припинення навчання, або залишення роботи, добровільне взяття на себе підвищеної відповідальності, тобто створення емоційної несвободи, тощо.\nКритичні події можуть мати дві модальності: позитивну і негативну, що визначається способами емоційного реагування на зміну життєвих обставин та на труднощі; а також індивідуальну вираженість – одна й та ж сама подія для двох людей може мати протилежну модальність.\nЕкстремальні ситуації, або «над ординарні» (М.Ш.Магомед-Ємінов, 1998) – це ситуації, в яких існування людини виходить за межі повсякденності в результаті подій, безпосередньо пов’язаних із загрозою смерті, подій,що порушують цілісність особистості, дезадаптують її. Тобто, це ситуації, в яких реально присутній феномен трансформації особистості.\nЕкстремальні ситуації розглядаються і як надзвичайні ситуації, ситуації порушення нормальних умов життя і діяльності людини, спричинені аварією, катастрофою, стихійним лихом або іншими чинниками, що призводить (або може призвести до загибелі людей або значних матеріальних втрат.\nРозрізняють наступні види надзвичайних ситуацій: надзвичайні ситуації техногенного характеру, аварії, ситуації природного характеру (природні пожежі, інфекції); ситуації соціально-політичного характеру (державні перевороти, масові виступи); ситуації воєнного характеру.\nЯк критичні так і екстремальні ситуації пов’язані зі значними емоційними навантаженнями, що призводить до відчуття загрози, паніки, страху, до перевантаження системи регуляції. І як наслідок – підвищення рівня активації емоційних процесів суб’єкта, що виконують роль індикаторів труднощів і оцінюють значимість ситуації для особистості.\nТреба зазначити, що критичні ситуації в ґенезі мають суб’єктивні чинники, екстремальні – об’єктивні чинники. Хоча всі вони мають близький смисловий зміст – загострення протиріч розвитку в житті людини, що проявляється через наступні ознаки:\nусвідомлення особистістю існування певних труднощів, загроз, перешкод;\nвисокий ступінь позитивного або негативного);\nнаявність невідповідностей (між мотивами, потребами, ситуаціями і т.д.);\nможливість справити на особистість мобілізуючий або деструктивний вплив (або обидва різною мірою);\nсприяння активності людини або ж провокування її пасивної реакції;\nпомітна зміна звичних параметрів діяльності, поведінки, спілкування особистості;\nє складною для самостійного вирішення;\nмає об’єктивний (зовнішні впливи на особистість) і суб’єктивний (відображення ситуації в психіці людини з наступною її інтерпретацією) компоненти.\nТипові різновиди психотравмуючих ситуацій.\nСеред типових різновидів психотравмуючих ситуацій виділяють ситуацію самотності, ситуація безробіття, ситуацію насилля, тощо.\nСамотність розуміється як психологічний феномен, що характеризується на відміну від ізоляції сумними емоційними переживаннями відчуттями протиприродної пустоти, яка пронизує весь внутрішній світ людини. Самотність як психологічна проблема – завжди конфлікт того чи іншого рівня особистості із середовищем, що її оточує. Переживаючи самотність як психологічну проблему, особистість перебуває в психотравмуючий ситуації навіть і у формі стресу.\nРозрізняють самотність і усамітнення. Усамітнення – це стан, що виникає в результаті відсутності конкретного «когось». Самотність – це нездолання постійне відчуття одинокості.\nМожна виділити види самотності: епізодична (природня), затяжна, що дратує, відбирає душевні сиди та хронічна, що виснажує душевні сили, це кризова самотність, це психологічне неблагополуччя.\nЯк форми самотності розглядають самотність в якості стану емоційної ізоляції та соціальної ізоляції ( Р.С.Вейс). Емоційна ізоляція – це відсутність прихильності до іншої людини, а соціальна ізоляція – відсутність допуску до певного кола соціального спілкування. Ознакою емоційної ізоляції виступає тривожне занепокоєння, а ознакою соціальної ізоляції – відчуття навмисного відторгнення.\nВирізняються два напрямки досліджень, пов’язаних з самотністю. Перший напрямок досліджень спрямований на вивчення ситуацій, при яких виникає ймовірність самотності: особисті обставини, об’єктивні ситуації. Другий напрямок визначається вивченням характеру особистості: зосередженості на своєму внутрішньому світі, сором’язливість, низька самооцінка, тощо.\nБезробіття, як психотравмуюча ситуація завжди виступає для людини як суб’єктивно сприйнятий і оцінений ланцюг обставин і помилок, які найчастіше не співвідносяться з конкретними об’єктивними умовами, причинами. Ця ситуація може бути вкрай критичною і такою, що часто може призводити до незворотних наслідків в життєдіяльності. Втрата роботи викликає складні стресові переживання, що супроводжується негативними психологічними станами, навіть до втрати психологічного здоров’я.\nРозвиток стресових станів, які пов’язані із ситуацією безробіття має фазову природу. Ускладнюються з збільшенням невизначеності майбутнього і включає наступні етапи:\nФаза 1: стан невизначеності і шоку. Страх і емоції виступають фактором ризику при якому людина може зазнавати інших неприємностей: хвороби, нещасні випадки і т.д.\nФаза 2: настання суб’єктивного поліпшення і конструктивного пристосування до ситуації. Час –перші 3-4 місяці після втрати роботи. Деякі поліпшення і радість з приводу вільного часу. Задоволеність життям, іноді – поліпшення здоров’я.\nФаза 3: Погіршення стану (після6-ти місяців). Стійкий стресовий стан. Перебільшення в оцінці ситуації (розглядати як нещастя). Дефіцит активності, розлад навичок.\nФаза 4: Безпорадність і примирення із ситуації. Тяжкий психічний стан навіть при відсутності матеріальних проблем. Виникає звичка до будіяльності. Виникає схильність до соціальної допущенності, збільшується стан апатії до ближнього оточення (сім’я, діти, батьки).\nПсихологічні проблеми безробіття мають складний вплив на механізми психологічної регуляції людини і викликають певні форми психологічної деформації особистості безробітного.


WSJ: Twitter веде переговори про можливе об'єднання з TikTok » Інформаційні новини світу\nГлавная » Америка » WSJ: Twitter веде переговори про можливе об’єднання з TikTok\nWSJ: Twitter веде переговори про можливе об’єднання з TikTok\nКИЇВ. 9 серпня. УНН. Американська компанія Twitter провела попередні переговори з відеосервісом TikTok, який належить китайській ByteDance, про можливе об’єднання. Про це повідомляє The Wall Street Journal з посиланням на джерела, передає УНН.\nЗа словами співрозмовників газети, Twitter зацікавлена в американському відділенні відеододатку.\nОсновним претендентом на придбання частки в TikTok вважається Microsoft, який веде переговори з ByteDance, зазначає газета. Twitter буде набагато складніше профінансувати угоду, ніж ІТ-гіганту. Її точна вартість невідома, але за оцінкою експертів, вона складе десятки мільярдів доларів. При цьому ринкова капіталізація Twitter близька до 29 млрд доларів, а Microsoft — перевищує 1,6 трлн доларів, вказує WSJ. Телеканал CNBC повідомляв раніше, що Microsoft готова заплатити за TikTok від 10 млрд до 30 млрд доларів.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Трамп дав власникам TikTok термін до 15 вересня, інакше — блокування\nTwitter майже напевно буде потрібна допомога інших інвесторів, якщо компанія зважиться придбати частку в TikTok, пише газета. Крім того, зазначає WSJ, якщо компанії об’єднаються, Twitter доведеться змінитись. У соціальній мережі є можливість викладати відео, але в основному користувачі публікують там короткі текстові повідомлення і зображення. TikTok же призначений саме для створення і перегляду коротких відеороликів.\nWSJ також нагадує, що на відміну від Microsoft Twitter не працює в Китаї: соцмережа заблокована в цій країні з 2009 року.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Трамп підписав укази, які запроваджують санкції проти TikTok та основних соцмереж Китаю


Общество за 09.11.2020 - Лента новостей Полтавы\n6 листопада відбулася перша сесія Білицької селищної ради новоствореної ОТГ. На ній вручили посвідчення голові громади Миколі Скрильнику і депутатам. Також присутні обрали секретаря селищної ради. Цю посаду зайняла Альона Демиденко. Першим замісником голови ОТ...\nЯк штрафуватимуть за неносіння масок і коли набуде чинності закон - роз'яснив міністр юстиції. Прийняте законодавство про штрафи за порушення карантину в Україні не передбачає штрафів за відсутність маски на вулиці. Про це сказав міністр юстиції України Денис...\nНа Полтавщині зафіксували нові випадки інфікування на COVID-19 й в освітніх закладах. На 9 листопада відомо, що коронавірус виявили в учня, студента та п’ятеро педагогів. Про це повідомляє Департамент освіти і науки Полтавської ОДА. Зокрема, випадки інфікуванн...\nУ нашому місті на навчання повернуть учнів старших класів. З сьогоднішнього дня, 9 березня, старшокласники мали б перебувати на дистанційному навчанні у зв’язку з тим, що Кременчук потрапив до «червоної» зони. Утім, на засіданні регіональної комісії з питань...\nМіністр охорони здоров'я Максим Степанов розповів подробиці карантину вихідного дня. За його словами, МОЗ пропонує, щоб у вихідні працювали лише продуктові магазини, аптеки, транспорт та ветеринарні аптеки.Про це пише Українська правда. "Розуміючи, що повний л...\nЩо таке «Ecopark» і хто його будує? У Полтаві на вулиці Січових Стрільців, 76 зводять унікальне для нашого міста котеджне містечко «Ecopark». Житло, яке будують на його території, поєднає у собі комфорт та зручності міської квартири із екологічністю та свободо...\nСьогодні кременчужани об 12:00 зберуться під міською радою, щоб мітингувати проти змін у ЗНО з української мови. Про це повідомляють у групі Правого сектору Полтавщини. "Для того щоби знищити націю - спочатку в неї відбирають мову. Гібридна війна перемістилася...\nУ Кременчуці сьогодні, 9 листопада, близько 04:00, нетверезий водій тікаючи від поліції скоїв ДТП (дорожню пригоду). Це сталося, коли поліція гналася за ним, передається на сторінці «Патрульна поліція Кременчука» в соцмережі Facebook. Як зазначається, все п...\nМолодій мамі з Кременчука потрібна допомога в боротьбі з лейкозом\n30-річна Людмила Яресько - мати двох дітей: доньці 9 років, а сину лише 10 місяців. Вона працює медсестрою в школі. Тиждень тому в кременчужанки виявили гостра промієлоцитарна лейкемія, тобто лейкоз - рак крові. Тепер їй потрібно переливання крові та хіміотера...\nВ Україні продовжує скорочуватися запас ліжок для хворих на коронавірус (COVID-19). Минулого тижня в нашій країні було зафіксовано 66 тисяч нових випадків коронавірусу, передається в Телеграм-каналі «Інсайдер UA». Як зазначається, минулого тижня до лікарень...\nДороги в Кременчуці готують до зими\nНа вулицях Софіївській, Лейтенанта Покладова, Манагарова, Правобережній та Вільної України нині укладають нове асфальтове покриття. Цим займається бригада КП «ШРБУ», передається на сайті Кременчуцької міськради. Як зазначається, до виконання робіт комунальни...\nКількість хворих на коронавірус тривожно зростає. На добу в Україні фіксують вже близько 10 тисяч нових випадків. Щоб стримати поширення хвороби, влада пропонує посилити відповідальність за відсутність масок у громадських місцях. Про деталі розповідає Центр гр...\nУ Кременчуці аферисти, які видають себе за банківських працівників, обманули 36-річну жінку. Це сталося у суботу, 7 листопада, повідомили в прес-службі кременчуцької поліції. Як зазначається, їй зателефонували невідомі щодо розрахунку коштів по банківській к...\nЩотижневу апаратну нараду в ОДА традиційно почали з питання щодо ситуації з поширенням COVID-19. Нагадаємо, з минулого тижня вся Полтавська область опинилася у червоній зоні. «Ситуація стабільно складна. Нині на стаціонарному лікуванні перебуває 343 пацієнти»...\nПолтавці можуть віддати голоси за три з 70-ти проектів Бюджету участі 2020: великий, малий та мікропроектВідсьогодні, 9 листопада, у Полтаві розпочинається голосування за проекти загальноміського конкурсу «Бюджет участі 2020». Воно триватиме до 22 листопада ць...


«На розкоші» Степан Васильченко, читати онлайн текст твору повністю – Освіта.UA\n«На розкоші» Степан Васильченко\nЧитати онлайн оповідання Степана Васильченка «На розкоші»\nКрай села — чепурненька, нова, бідна хатка в маленькому подвір’ї; за двором — грядка городу, а далі — рівний степ. За хатою — маленький, молодий вишняк.\nПо двору порається господар — запалений та закурений. Випряг коня, затяг плуга, походив по двору, прибираючи все до місця, далі потягнувся і став коло тину. Постояв трохи, послухав чогось, підвівши голову, далі підступив ближче й схилився на тин.\n— Панасе! Йди вже, а то діти поснуть... та й куліш прохолоне! — гукнула з порога молодиця. Потім помалу підійшла до чоловіка.— Чого ти слухаєш тут, Панасе? — привітно й цікаво спитала вона, кутаючи плечі в хустку.\n— Чуєш? — кивнув Панас головою в той бік, де за яром манячив панський густий сад, обнесений мережаним та мальованим штахетом.\n— А що? — стала прислухатись молодиця.\n— О... я ще сьогодні вдосвіта чула,— промовила жінка. Далі схилилась на тин поруч із чоловіком, щільно притулилась до його плечем і стала слухати.\nЗразу з її обличчя спливли, мов водою змиті, хатні невсипущі клопоти, а в очах замість буденної турботи, засяяло на хвилину щось дівоче, жартовливе.\n— А знаєш, що я скажу тобі,— промовив з опаскою Панас,— це — наш.\n— Е, ні! — не згоджувалась молодиця.— Наш прилітає пізніше, коли вже вишні одцвітуть. Та в цього й мова не така,— додала вона, прислухаючись до солов’я,— наш, пестунчик, тихенький, співає — як у сопілочку грає, ніжно, тендітно, а це бач, який горлатий!\n— Отже, завіряю, що це наш! — уперто стояв чоловік.— Ти прислухайся краще.\nЗамовкли обоє, слухають.\nСоловей двічі задирливо тьохнув і, не переводячи духу, зашабарчав щось довге-довге.\nЗдавалось, крутив швидко срібними та золотими голками, виплітаючи ніжне, тонке, як паутина, мереживо, заплутане, довге та хитре. От-от, здається, увірве нитку, зіб’ється — так ні! — викрутить-таки, виведе кінці, ще й радо-весело тьохне наостанку, мов засміється. Далеко й лунко оддавався голос солов’я, і бриніла в йому пиха й погорда пестуна й улюбленця густого та буйного парку. Проте і чоловік, і жінка вчували в йому привичним ухом знакомі трелі і впізнавали гутірку свого давнього приятеля, сусіду-співуна.\n— Гм... А може, й наш,— не вірить уже собі жінка.\n— Та наш! — з легеньким жалем завіряє Панас.— Я його де хоч пізнаю. В панському саду просторіше, то й голос оддається дужче.\n— Ах ти ж, вражий соловейку,— шкодувала тихо молодиця.— Це, бач, викорчували старий вишнячок, а в молодняку не схотів... погордував...\n— Вони вередливі, я тобі скажу, ці солов’ї.\n— Ходім лиш до вечері,— промовила вона зітхнувши.\n— Я довго й боявся — таки переманили, вражі пани! — зітхнув і Панас, підводячись із тину.\nГлянув ще раз на панський сад, на село: по селу дрібненькі, рідкі та низенькі садки, як бур’яни; у панів — як на вибір: дерево густе та кучеряве, як ліс. Здавалось, що й дерево позлазилось із усього села на панські розкоші.\nПанас похитав головою:\n— Та й де оте ти бачила, щоб він тут остався, коли під боком таке царство й панство...\nВ темній гущавині саду розсипаються тихі, меланхолійні звуки рояля і разом із духом коханих троянд вилітають за сад, що глибоким ровом одгороджено од селянських хат. Під садом товпляться темні силуети селян, вільно гомонять у вечірній тиші.\n— То й довго прогостює він у вас? — питає цікавий чоловічий голос у жінки, що, згорнувши на грудях руки, стоїть серед гурту.\n— Не можна йому довго,— діловито, проте з схованим легеньким смутком казала жінка,— оце завтра поїде до панів у Боровики, пробуде там, казав, днів зо три, а там заїде додому, візьме свої пакунки та й на станцію поїде.\n— Приїхав до матері в гості, а мати, мабуть, мало й бачила його? — допитувався той же голос.— Чи днів же хоч зо три був він дома, чи, може, тільки вночі, як спить — тоді тільки й бачила його?\n— Чого ж не бачила?.. Бачила, дякувати богові,— якось ображено одповіла жінка. Далі, перегодя, додала з погордою: — Не цураються люди, то й слава богу.\n— Звісно — у його своє діло, а в нас своє,— устряв у розмову інший голос.— Чого він не бачив тут у селі, щоб день у день сидіти тут? Одрізану скибку хліба скільки не тули, кажуть,— вже не приросте.\nЖінка хотіла щось одповісти, проте тільки зітхнула й замовкла.\n— А чи правда, тітко, що вашому Семенові дарували в городі золоті та срібні дарунки? — спитав хтось. Далі з усіх боків жінку почали сіпати запитуваннями: чи правда, що Семена сам цар слухав, що він, як виходить співати,— надіває золоту одежу, що платять йому за кожну пісню по сто карбованців?\nЖінка повеселішала, мов оджила. Вона охоче розповідала про все, що вдалося випитати од сина. Смуток, що спливав часом у неї в очах, ховався, й лице сяяло гордощами.\nВисоко над садом, здавалось, під саме небо жайворонком шугнув із зелення чистий, як криця, викоханий та випещений оперний тенор, і високо над хатами полинула якась арія.\nРозмова під садом увірвалась, усі замовкли.\n...Тебе одной я посвятил\nРассвет печальный жизни бурной...\nЧужим, далеким смутком розстелявся голос, тремтів невідомими сльозами-іскрами.\nСтоїть мати в гурті, не ворухнеться,— очі широко одкрилися, лице напружене: здається, хоче щось упіймати ухом знакоме, рідне.\nА звуки, такі лагідні й привітні до когось, линули кудись мимо, до неї суворі й німі.\n"Ольга, я тебе любив",— механічно шепчуть її губи перехоплені слова, сама кліпає очима, з мукою шукає якогось таємного в цих словах змісту.\n— Молодчина Семен!.. От так Семен!.. Січе й руба — не вважає на панів,— хвалили артиста, коли після кількох арій замовк його голос у саду...\n— От коли б до його та чабана Микиту. Тоді хай би послухати!\n— Таке ти й скажеш! — промовив другий голос.— Що ж він співав би з Микитою? Хіба — "Ой по горі вівчар вівці зганяє"?\n— Ну що ж? — огризався перший голос.— А то співає щось таке, що чорт в йому й толку добере.\n— Попрохай, Гаврило, хай він тобі заспіває твоєї,— жартували з ним.\n— Чого ж, коли б заплатив сто карбованців, заспівав би й по-моєму! — уперто доводив своє перший.\n— То чого ж — продай, Гаврило, волики та найми Семена, хай і тобі заспіває.\nГаврило сердито плюнув у темряві.\nПанський гомін у саду затих, забринчав знову стиха рояль, і незабаром приєднавсь до його Семенів голос. Мотив був якийсь знакомий, хоч слів пісні не можна було зразу впіймати.\nВсі замовкли, прислухаються.\n... Та й із розуму збився,\nГей, та й на гриву схилився.\nЗдавалось, через сад з панського будинку хтось свій, рідний подавав до людей голос.\nШелест пішов між людьми.\n— Нашої! По-нашому!..— зашуміли радісно і через рівчак один по одному шугнули в сад; зашелестіли поміж кущами і змовкли, притаїлись.\nМати заздро подивилась їм услід, проте сама не пішла — було чогось ніяково.\nА голос, рідний, бадьорий, немов розірвавши якісь пута над собою, струсивши, скинувши якусь вагу, вирвався, могутній і вільний, і соколом полинув над рідними полями.\nСтоїть мати одна на майдані, радіє — впізнала.\n— Ти ж мій голубчику!.. Ти ж мій соловеєчку, синочку мій коханий, дорогий...— стиха приказує вона сама собі, і сміється, й радісно руки ламає, і витирає рукавом сльозу, що котиться, як горошина, по зморщеному лицю.\nТа й у чистеє поле...\nГей!.. Аж там бідна дівчинонька\nІ, здавалось, проясніло поле за селом, привітно осміхнулись хатки — підсунулись ближче...\nТріснула гілка, в саду щось гупнуло; забубонів стиха чийсь сердитий голос. У різних кінцях саду загавкали собаки, й трохи згодом лунав чийсь грубий голос:\n— Чого поналазили сюди? Чого не бачили?..\nЗашуміли трава й лист у саду, затріщало сухе гілля, і з темряви тікали назад люди з ясними обличчями й задуманим осміхом. В усіх до одного поблискували в очах однакові дрібненькі іскорки, як дорогі камінчики. Здавалось, навмисне бігали вони в панський сад за цими іскорками-перлинами і були раді, що хоч по маленькому довелося вкрасти.\nДовго після того гомоніли люди, пригадували молодощі, співи, парубоцтво, і довго сяяв — не гасився в очах у їх той крадений у панському саду дорогий блиск...\n▶ «На розкоші» Степан Васильченко. Файли для завантаження


Білорусь поновила імпорт української картоплі, Росія — заборонила сою й соняшник — Новини економіки | Ракурс\nБілорусь поновила імпорт української картоплі, Росія — заборонила сою й соняшник\n31.07.2014 20:34 КоментаріRacurs.ua\nВідсьогодні Білорусь зняла обмеження на імпорт української картоплі. При цьому Росія з 1 серпня забороняє ввезення з України сої, соєвого шроту, соняшника та кукурудзяної крупи.\nПро поновлення Білоруссю імпорту картоплі повідомила прес-служба Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України.\nТаке рішення ухвалила сьогодні, 31 липня, Головна державна інспекції з насінництва, карантину та захисту рослин Білорусі.\nНагадаємо, що дані обмеження були введені Білоруссю 10 липня.\nУ свою чергу Росія з 1 серпня забороняє постачання з України сої, соєвого шроту, соняшника та кукурудзяної крупи, заявив начальник управління фітосанітарного нагляду Россільгоспнагляду Олександр Ісаєв, передає «Еспресо.TV».\nЗа його словами, такі заходи пов'язані з неодноразовими порушеннями російських фітосанітарних вимог, перш за все, із засміченням вантажів насінням карантинних бур'янів.\nІсаєв також не виключив, що заборона може торкнутися й поставок української цибулі.\n«Буквально вчора ми підготували нотифікацію у зв'язку з тим, що в партії цибулі, що надійшла з України, виявлена золотиста картопляна нематода. Поки це перший випадок, будуть ще — поставки теж можемо обмежити», — уточнив він.\nЯк писав «Ракурс», із 28 липня Россільгоспнагляд тимчасово обмежив ввезення з України рослинної продукції у ручній поклажі, багажі та поштових відправленнях.\nНовини за темою: Україна, новини України та Росії, експорт, про продукти харчування, імпорт, країна Білорусь, сільське господарство


Демократична Україна - Displaying items by tag: 47 (24146)\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 16:08\nБіатлон бере новий старт\nУже в неділю, 27 листопада, розпочнеться новий сезон у біатлоні — єдиному зимовому виді спорту, де Україна має збірну світового рівня. Сезон, який передує олімпійському, буде дуже цікавим. Незмінним у календарі залишився хіба що розклад січневих «класичних» етапів: на початку 2017 року традиційна німецька зв’язка Обергоф — Рупольдинг, а за нею — італійський АнтхольцАнтерсельва.\nУ грудні другий і третій етап прийматимуть словенська Поклюка і чеське Нове Место. Австрійський Хохфільцен, де зазвичай змагаються в грудні, з 6 до 19 лютого стане ареною чемпіонату світу, а після цього весь біатлонний бомонд здійснить далекий переліт до столиці наступної зимової Олімпіади — південнокорейського Пхенчхана.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 16:04\n«Зоря» відпускає «Динамо»\nДонецький «Шахтар» у Харкові здобув важку перемогу в матчі проти львівських «Карпат». Гра проти аутсайдера для першої команди чемпіонату видалася настільки важкою, що вона навіть була близькою до втрати очок.\nДонеччани потужно розпочали поєдинок і вже на дев’ятій хвилині відкрили рахунок. На фланзі Бернард обіграв захисника номінальних гостей, виконав простріл на кут штрафного майданчика, звідки Срна потужним ударом пробив голкіпера — 1:0.\nЗдавалося, що гірники легко дотиснуть свого суперника, але вони заспокоїлися, за що і поплатилися. На 14й хвилині «леви» забили, але суддя не зарахував взяття воріт через дуже сумнівний офсайд.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 16:01\nНічийна поразка «Динамо»\nКиївське «Динамо» за тур до завершення групового турніру футбольної Ліги чемпіонів залишилося без шансів не лише на плей-оф головного клубного змагання континенту, а й на «втішний приз» — путівку до 1/16 фіналу Ліги Європи.\nПідопічні Сергія Реброва формально здобули непоганий результат — нічию в Італії проти «Наполі», але якщо брати до уваги турнірну ситуацію, то цю нічию можна прирівняти до поразки.\nНа момент стартового свистка на стадіоні «Сан-Паоло» в Неаполі вже був відомий підсумок зустрічі турецького «Бешикташа» і португальської «Бенфіки».\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 15:53\nБережімо руки-ноги, бо слизькі стають дороги\nЗима, якою нас так довго лякали метеорологи, вже на порозі. Упродовж дня на яскравому сонці сніг тане, а вже надвечір на підмерзлих тротуарах перехожим не завжди вдається втриматися на ногах.\nЗа словами українських медиків, головними причинами падіння на слизьких доріжках є поспіх, неуважність та нехтування правилами безпеки. Як же вберегтися від неприємностей?\nПро це розповість фахівець — кандидат медичних наук, доцент Віктор ЧАПЛИК.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 12:49\nВіктор Погрібний: цікаве життя – найкращий захист від смерті\nНаш співрозмовник — знаний український письменник Віктор ПогрІбний, поет, прозаїк, гуморист, публіцист. Заслужений журналіст України. Лауреат премій ім. І. Нечуя-Левицького, ім. Є. Маланюка, ім. Остапа Вишні. З 1969 р. — незмінний керівник обласного літературного об’єднання «Степ» (м. Кропивницький).\nАвтор книжок з вельми характерними назвами: «Напис на шибці», «Прости мій гнів», «Жертовне вогнище», «Серед українців», «Царина», «Маркове пекло», «Гріх і честь»...\nПро стрижень свого життя Віктор Олексійович каже так: «Шевченко наситив серце моє з самого дитинства і вже — до скону наповнив гнівом до несправедливості, до тих, хто гнітив українців....\nТож сьогодні мені залишилося лиш кликати свій народ до нищення нищителів України і українців. Наші сльози їх не розчулять, наші палкі промови не проб’ють шкаралущу їхніх осоружних душ. Свобода приходить лиш тоді, коли кайдани і пута розрубують мечем».\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 12:45\nСпогад про поетичне кіно\nКиївський драматичний театр «Браво» вперше за свою понад чвертьвікову історію звернувся до української класики.\nХудожній керівник театру Любов Титаренко здійснила постановку вистави «Відьма на ім’я Мавка» за уславленою драмою-феєрією Лесі Українки «Лісова пісня».\n«Леся Українка — велика жінка, філософ, сила її поетичного слова зробила для України більше, ніж усі наші політики разом узяті. У своїй постановці я хотіла показати, що постійно триває боротьба між людиною і природою. І людина в цій боротьбі не завжди виграє. Природа не терпить брехні.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 12:40\nМистецька родина Ісупових: розмаїття талантів\nВиставка «Арт-династія Ісупових» у галереї «Хлібня» стала яскравим продовженням великого проекту «ART Families — Мистецькі родини», який ставить за мету підтримку культурних та сімейних цінностей в Україні і втілюється в життя спільними зусиллями Національного заповідника «Софія Київська» та Light Art Foundation.\nЦе вже третя знакова родина митців, котрі стали учасниками проекту. На виставці можна побачити понад 80 робіт сім’ї, що вражають різнобарв’ям та розмаїттям талантів.\nГлава родини, Володимир Ісупов — художникмонументаліст та графік, автор мозаїк, розписів, монументальнодекоративної кераміки. Учасник всеукраїнських, всесоюзних та міжнародних мистецьких виставок від 1970 р.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 12:36\nБути в польоті – крізь долю, над суєтою\n30 ЛИСТОПАДА — 65 РОКІВ\nВІД ДНЯ НАРОДЖЕННЯ НАЗАРІЯ ЯРЕМЧУКА, УКРАЇНСЬКОГО ЕСТРАДНОГО СПІВАКА\nНазарій Яремчук народився 30 листопада 1951 року в селі Рівня Вижницького району Чернівецької області в українській селянській родині Назарія та Марії Яремчуків.\nСтарші брати Степан і Богдан, а також їхня сестра Катерина радісно вітали народження свого четвертого брата, названого Назарієм (це ім’я означає «присвячений Богові»). Він народився, коли його батькові було вже 64 роки.\nРодина була музичною: у батька був тенор, і він співав у церковному хорі, мати, крім співу, грала на мандоліні і виступала в місцевому народному театрі. Ще маленьким хлопчиком почав співати й Назарій.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 11:58\nТакої трагедії XX століття людство не знало\nЦе — голодомор-геноцид 1932–1933 рр. Тоді від голоду померло десь 5–7 млн мешканців тодішньої радянської України, переважно селян.\nОтже, голод забрав життя майже кожного 3–4 селянина. І це — в урожайний рік.\nБо голодомор був штучний, мав злоумисний характер — наслідок злочинної політики більшовицького керівництва країни, передусім Сталіна, Молотова, Кагановича, Постишева, Косіора та їхніх поплічників.\nГолодомору 1932–1933 рр. передував 1928 р., коли назване керівництво держави почало застосовувати надзвичайні заходи під час хлібозаготівлі.\nП'ятниця, 25 Листопад 2016 11:53\nЕнергетична безпека і політика\nНа думку експертів, нинішнього року світові енергетичні ринки були нестабільними, тож дедалі більшої актуальності набувають питання енергетичної безпеки.\nПодії в нашій країні й на Близькому Сході, військова агресія РФ в Україні та Сирії призвели до загострення ситуації — стрімко зростає вплив політичного фактора на світову енергетичну політику.\nРуйнація об’єктів української енергетики викликала серйозне занепокоєння щодо енергобезпеки у Європі й стала яскравим прикладом впливу політичних факторів на відносини у сфері енергетики.


Opinion | Катя житиме в наших серцях: у Херсоні попрощалися зі вбитою активісткою\nВи перебуваєте:Головна»Суспільство»Катя житиме в наших серцях: у Херсоні попрощалися зі вбитою активісткою\n31 липня цього року Катерину Гандзюк облили сірчаною кислотою, яка викликала важкі хімічні опіки на тілі. Із цього дня ми спостерігали, як вона бореться за життя. Ми вірили, що вона повернеться до нас. Але 4 листопада Каті не стало. Вона провела 96 днів у лікарні; перенесла більше 10 складних операцій. Каті було 33 роки. Вчора з нею прощалися в Херсоні.\nНа площі перед Палацом молоді та студентів – сотні людей. Здається, ти знаєш кожного. І з кожним ти знайомий через Катю. Особисто, заочно, на рівні спільних ідей, цінностей, проектів. Сьогодні вони зібралися на останню зустріч із подругою, колегою, однодумницею, близькою та рідною людиною. Люди приїхали з багатьох регіонів України.\nБіль, пустота, хаотичні думки ні про що, злість і безсилля… Словами, дійсно, важко передати, що відчував сьогодні кожен, хто прийшов на прощання. Але говорити доводилося. Хтось мав це робити, адже запитання ставили десятки журналістів із всеукраїнських телеканалів та міжнародних інформаційних агентств. Усі хотіли знати про її риси, її діяльність, її друзів і ворогів, які скоїли цей страшний злочин.\nНаписати портрет Каті – дуже складно. Передусім, думаєш, а щоби вона сказала про ці слова. Катя чудово писала… Вона була такою багатогранною, розумною, доброю та жорсткою, прямою та саркастичною. Нею захоплювались і заздрили, любили й ненавиділи. Дуже важливо було знати Катю особисто. І тоді б ви сказали, що вона – має гострий розум, кмітлива та винахідлива, завжди виокремлює головне, має загострене відчуття справедливості, нетерпимість до жадібних, дурних, бандитів у погонах та владних кабінетах.\nПолітика – справа її життя. Катя почала цікавитися нею ще в юному віці. У 2003 року вона стає активісткою партії «Батьківщина», і невдовзі очолює херсонську «Батьківщину молоду». У 2004 році бере активну участь у Помаранчевій революції. А вже в 2006-му Катерина стає депутатом обласної ради.\nУ 2012 році Катя разом з однодумцями засновує Агенцію громадянської журналістики «МОСТ» та однойменний сайт, який досі висвітлює проблеми місцевої політики, пише про корупцію, проводить власні розслідування. Серед багатьох місцевих сайтів, які більше схожі на дешеві стовпи для оголошень, «МОСТ» утримує принципову редакційну політику щодо оригінального контенту, розслідувань, ексклюзивних розвідок і надійних джерел.\nІз 2012 року, працюючи у проекті «Молоді футбольні волонтери: Спорт і волонтерство для Цілей розвитку тисячоліття» ПРООН, Гандзюк займалася розвитком спорту в сільських районах Херсонщини, працюючи зі школярами та шкільними вчителями фізкультури.\nПісля анексії Криму Росією та початку війни на Донбасі Гандзюк опікувалася вимушеними переселенцями на посаді помічника з питань правового захисту Управління Верховного комісара ООН у справах біженців. Пізніше працювала консультантом проекту Міжнародної організації з міграції.\nУ 2013-2014 році Гандзюк бере активну участь у Революції Гідності. Вона тримає руку на пульсі місцевого Майдану. Катя часто їздить із херсонцями до Києва, де переживає трагічні дні лютого 2014-го, коли почалися масові розстріли мітингувальників.\nНавесні 2014 року, використовуючи свої знання щодо розкладів у місцевій політиці та хороші комунікативні навички, Гандзюк активно протидіє проросійським рухам у Херсоні. Завдяки її гострому слову й викривальним текстам тут провалюються будь-які спроби ворожої пропаганди нав’язати ідею братнього російського народу. У 2015 році Катерина Гандзюк залишає партію «Батьківщина» через внутрішній конфлікт. Це був дуже складний крок для неї, але очевидний, знаючи її принциповість.\nПід час місцевих виборів 2015 року Гандзюк допомагає перемогти на виборах діючому міському голові Херсона Володимиру Миколаєнку. У листопаді 2016 року Катерину призначають в. о. керуючої справами виконавчого комітету Херсонської міської ради. Це було останнім офіційнім місцем її роботи.\nЗа цей час Катерина встигла отримати три вищі освіти. У 2006 році вона закінчила Херсонський державний університет; у 2008-му – Київський національний економічний університет; у 2016-му – Національну академію державного управління при Президентові України. До останнього Катерина писала аналітичні та наукові розвідки на теми безпеки, інформаційної війни, пропаганди, релігії, місцевого самоврядування, розв’язання конфліктів.\nПро Катю Гандзюк можна зібрати сотні відгуків у мережі. Її сторінка – топ-блог в українському Фейсбуці. Її дописи часто ставали інформаційними приводами для місцевих і всеукраїнських ЗМІ. Одні – захоплювалися її вмінням підібрати влучні слова й характеристики. Інші – заздрили, або ставали ворогами, бо ці характеристики були про них.\nOpinion звернувся з проханням до її друзів, колег і добрих знайомих пригадати – якою була Катя Гандзюк.\nІнна Зелена, відділ громадських зв’язків Херсонської міської ради, подруга:\n«Втрата Каті, для мене, – це особиста трагедія. Бо я втратила не просто знайому чи подругу. Для мене це була рідна людина, бо друзів у мене, насправді, дуже мало; і ті, які є, стають ріднею. Я не дуже добре пам’ятаю, як познайомилась із Катею. Це було в 2015 році – я шукала роботу, й знайшла Катю та Сергія Нікітенка. Ми подружилися одразу. І нам здавалося, що ми завжди були одне в одного. Пам’ятаю, як ми працювали – як це завжди було командно та злагоджено. І як ми повісили в своєму маленькому кабінеті картинку “Я не знаю, хто ви такі, но пойдьом завоюєм мір“. Там був хлопчик-супергерой попереду й чотири якісь смішні істоти; і ми жартували, що попереду – то Катя.\nКатя завжди поспішала. Вона робила все дуже швидко: швидко ходила та швидко їла, швидко відповідала на повідомлення, швидко вирішувала всі проблеми. Я дуже дивувалася, як вона все встигає. Вона читала всі класні книжки, дивилася всі цікаві серіали перша, хоча в неї завжди була купа роботи й купа зустрічей. Катя могла побувати у трьох містах України зранку, а надвечір вже зайти до нас в кабінет і запитати, чи ми зробили щось корисне, чи покосили амброзію або розчистили дороги від снігу. У неї на все вистачало часу. Здавалося, що в нас усіх доба має 24 години, а в Каті – 72.\nЯ дуже вдячна долі, що наші шляхи перетнулися. Ми так багато встигли, навіть за ці короткі три роки – подорожували, читали, дивилися серіали, багато говорили, багато сміялися. Ніхто не міг так сміятися, як Катя. Цей сміх лунав всюди, і всі, хто його чув, починали сміятися теж. Катя була нестримна. І якщо вона щось задумала, то це обов’язково втілювалося в життя. Так було з Євробаченням у Херсоні. Ми подали заявку. То й що, що в нас не було шансів, бо місто мале. Але ми – амбітні; і ми про себе заявили. Катя завжди казала, що маленькі міста заслуговують на повагу та увагу.\nЩе вона дуже не любила, коли в неї запитували про те, чому вона вирішила стати чиновником. Вона казала: а чому не я? Вона не дозволяла мітингів, не любила промов і лозунгів, але завжди вміла сказати так, що це било в самісіньке серце. Із Катею завжди було складно. І завжди було цікаво. Перед самим нападом вона втішала мене, коли в мене були проблеми, і казала, що не буває такого, щоб людина була й розумна, і красива, і зовсім щоби без всяких негараздів. Казала, що наше життя таке чудове, що ми взагалі не маємо перейматися всякими мізерними проблемами, а головне, що ми одне в одного завжди будемо, навіть якщо будемо далеко. Я не хочу вірити в те, що її більше немає. Катя завжди в мене буде».\nКатерина Мола, подруга:\n«Я знаю Катю вже 11 років. Зараз ми могли б відсвяткувати некруглу річницю нашого знайомства – ми зустрілися вперше наприкінці осені 2007 року. Я не хочу говорити про почуття – це надто важко зараз. Я просто хочу розповісти кілька історій про Катю, які мало хто знає.\nУсі звикли сприймати її як полум’яного борця, відважну, відчайдушно сміливу, саркастичну, іноді безжально сувору. І вона була такою, це правда. Але є й інша Катя. Одного разу прикордонники знайшли в пустелі, в Олешківських пісках, виснаженого й змученого африканця. Він був на межі життя та смерті; нічого не розумів, не говорив на жодній із відомих мов. Тоді (це було в 2014 році) Катя працювала офіцером ООН, і приїхавши до нього в лікарню, спершу теж не могла зрозуміти, хто це та що з ним сталося. Але потім згадала, що замість веселих студентських п’янок вони з однокурсниками колись буквально змусили викладача турецької навчити їх арабської в’язі. І вперше в житті це знання їй знадобилося – хлопець зміг прочитати те, що вона писала, та навіть відповісти їй. Вони переписувалися кілька днів; і згодом, з’ясувалося, що хлопця надурили сучасні работоргівці. Вони вивезли його з рідної країни, але коли він виявився не таким здоровим, як вони розраховували, просто кинули його помирати в пустелі. Катя діставала йому ліки, робила документи, шукала його родину. Зрештою, це саме вона врятувала його життя.\nКоли в Херсон почали прибувати втікачі з Луганської та Донецької областей, багато хто з них приїхав майже без речей. Але з дітьми. Восени 2014 року Катя почала кампанію “Вдягни дітей переселенців”. Люди з усієї України надсилали дитяче взуття, теплий одяг, обігрівачі та ковдри. Вона казала, що ми маємо зробити все можливе для того, щоби якомога менше людей повернулися на окуповані території. Бо це наші люди, і ми не можемо відпустити їх назад – під кулі в міста, окуповані “тваринами“, тільки через те, що їм нема в що вдягнутися, чи нема де жити.\nА одного разу під міськраду підкинули стареньку. Так, хтось підкидує кошенят, а хтось – хвору та сліпу бабусю без документів і без пам’яті. Катя тоді опікувалася нею особисто: їздила в лікарню, купувала ліки, слідкувала за тим, щоби старенькою не нехтували. Вона не мусила це робити. Це не входило в її обов’язки. Просто вона знала, що є речі, яких ніхто не зробить, якщо цього не зробить вона. І вона їх робила. Вона заповнювала порожнечу там, де це було потрібно, там, де не було справедливості, там, де не було правди, і там, де не було доброти».\nВіктор Таран, голова центру «Ейдос»:\n«Ми познайомилися наприкінці 2005 – початку 2006 року на зустрічі молодих активістів, які після Помаранчевої революції прагнули долучитися до змін у країні. Пам’ятаю, як зараз, першу мить, як її побачив. На збори, де всі сидять у строгих класичних костюмах, заходить готка (!): чорне довге волосся, плащ до землі та рожеві окуляри. Вона одразу якісно виділилася на фоні “паркетної тусовки”, будучи не такою як всі. І ця якість назавжди лишиться з нею.\nПісля зборів ми йшли пішки від площі Лесі Українки до Бессарабки й просто спілкувалися. Ще тоді мене здивувало, як вона глибоко й системно мислить, пояснюючи все простими та доступними словами. Пояснювати просто про складне – це здатність талановитих людей.\nІз Катею можна було говорити про все. Як правило, це відбувалося вечорами в мене дома і тривало майже до ранку. Ми обговорювали політичні процеси в країні (із цього приводу ми навіть написали кілька спільних статей), інформаційні війни, соціоніку, літературні новинки. Або просто говорили ні про що. До речі, говорити ні про що так, щоби це було цікаво та глибоко – теж мистецтво, яким не володіють більшість людей.\nОднак, із нею часто було непросто. Катя була категорично проти компромісів або “договорняков”. Особливо з тими, кого вона глибоко зневажала. “Не можна толерувати дурнів” – це одна з її улюблених фраз, яка проходила через усе її життя. Чи сварилися ми з нею? Ніколи. Чи дискутували одне з одним? Так, інколи досить гостро, на підвищених тонах. Однак, навіть якщо вона не погоджувалася з думкою друзів, вона завжди визнавала право інших на їх позицію.\nНас об’єднували спільні цінності та принципи, і те, що ми однаково дивилися на процеси в країні та сповідували спільні механізми, інструменти й підходи щодо того, як потрібно працювати. Цей принцип ми конвертували в десятки спільних найрізноманітніших проектів, більшість із яких були дуже успішними, а інші просто успішними.\nУпродовж 12 років дружби в нас були десятки пригод, більшість із яких стали мемами, які зрозуміють тільки друзі. “Холодильник”, “ключі від машини”, “подушка на день народження”, “оселедець на сесії міської ради”, “здраствуй, глобус”… Однак, зараз хочу сказати словами друзів Каті: “Нам мало спогадів – ми хочемо більше нових спогадів.”\nЗнову хочу побачити її на порозі мого дому, куди вона ввірветься, як вихор, заряджаючи всіх нестримною енергією. На ходу вона буде кидати десятки різнотемових фраз, які філігранно поєднає між собою, приправляючи своїм фірмовим гумором. У повітрі одразу запахне “інтригами та планами зі захоплення світу”. Ми будемо до ранку говорити про все на світі, домовляючись, що вже завтра відкладаємо всі інші плани “за неактуальністю” і вирушаємо нищити чергових ворогів – “русня“, “медведчуки”, корупційні чиновники. Тобто вся та гниль, яка продовжує нищити країну.\nА вранці, трохи сонні після важкої ночі, посьорбуючи каву, напівпримружившись, ми будемо знову посміхатися одне одному, мріючи як “настратегований“ нами вночі план наблизить нас на ще один крок до тієї країни, у якій ми хочемо жити».\nВасиль Арбузов, друг:\n«Не знаю, якими словами передати порожнечу в тому місці, де має бути біль та смуток. Ми багато спілкувалися останній рік, але не впевнений, що маю право назвати нас близькими друзями. Насамперед, ми були “подільниками“. Годин п’ять могли говорити виключно про монтаж диктатури грабіжників та долбо#бів, яку ми спостерігаємо вже майже п’ять років. Ми намагалися зрозуміти, чи є у нас шанс довести до логічного фіналу те, заради чого п’ять років тому вийшли на Майдан.\nЯ досі не можу осягнути зникнення Катерини, тому що не впевнений, що бачив колись у ній звичайну людину. Бачив бійця, патріота, майбутнього лідера потужного руху. Катя завжди давала дуже чітку оцінку тому, що відбувається. У цьому й був її талант. Але реальна суперсила була в тому, що вона могла свою думку доносити до тих, хто готовий був чути.\nНавколо себе вона збирала однодумців, які не завжди самі наважувалися озвучити те, що говорила Катя. Багато хто зараз називає її сміливою. Це потребує уточнення. Страх супроводжував її весь час, скільки я її знав. Вона дуже боялася, що на неї буде скоєно напад; вона боялася переслідувань, боялася за себе, за сім’ю, за друзів. Але була переконана, що мовчати в цей час не можна.\nМи говорили про ризики. Вона сприймала ризики, у тому числі й як ознаку пошани тим, хто загинув на війні та в тилу. Мовчати для Каті означало зрадити собі та усім, хто бачить перед собою вільну країну без ”мусорів” та інших паразитів на тілі нації.\nНавколо всі запитують, що робити. У мене відповіді немає, але я впевнений, що є сенс спробувати бути більше схожим на Катю: починати говорити правду, починати давати оцінку подіям навколо, та врешті-решт, називати зло – злом».\nМаксим Єлігулашвілі, викладач, координатор низки всеукраїнських ініціатив у Херсоні, громадський діяч:\n«У мене дуже мало своїх. За останні роки в рідному місті їх майже не лишилося. І це не про пиво, ”підвисання” десь чи про можливість позичити. Це про відчуття когось на ”стрьомі”; когось справжнього, хто тримає периметр, даючи тобі змогу робити те, що ти хочеш будь-де. Бо ти впевнений, що якщо “адок”, то тебе смикнуть, і лише тоді, коли то буде треба. Вона була тим периметром. Катя все те робила з тією швидкістю, безкомпромісністю та з кайфом від політики, як засобом змін. Гадаю, саме за це у всіх й “підгорало”.\nБо її розуму, можливості дивитися з різних фокусів та зумів вистачало на розуміння, що часу на реверанси просто нема. Турбулентність виносить все та вся, і ти або спроможуєшся направити то або тебе затягує у вихор. Катя, побачивши високі ставки, ”забила” на провінційні манси заспаного міста, і стала мішенню для всіх. Вона, наче у просторі теплого корумповано-болотного політикуму й візіонерства малого міста, побачила щось за горизонтом, і не просто рушила сама, а підштовхнула все в місті.\nЯ навіть одразу не зміг загадати, де ми познайомилися. Чи в ліцеї, чи у якихось громадських “двіжах”. Але точно це розуміння свого – то під час Майдану. В одні з перших, ще ”карнавальних”, днів протесту ми привезли всяких штук. Купа народу взяли прапори, підготовлені плакати, й пішли “тусити”. А лазити на “карачках” та клеїти кольоровими скотчами великі літери UA та EU було майже нікому. Отак повзали, клеїли та “тринділи”. А потім якось склалося. Тільки дуже по-різному. При якійсь тотожності бачень та оцінок, дружніх обговорень, ти якось відходив у комфортну багатоскладність, рівнозначність поглядів. Бо то легше й безпечніше. А Катя – ні, вона зберігала ту чітку ціннісну полярність правильного чи ні. Наче в неї в голові був цілий моральний компас та “чуйка” на своїх. Байдуже яких – лівих, правих, популярних чи навпаки. І в тому вона була по-заздрісному цільна й безапеляційна. Наче розуміла, що часу на сіре просто нема.\nЯ влітку їхав у Херсон на BlaBlaCar. І чуваки попереду явно були з навколо творчо-політичної тусовки, які знали “розклади” в місті. І щось там “тренділи”. При згадуванні її прізвища почав слухати. Я так зрозумів, що своє вони таки отримали. Але щиро захоплювалися її драйвом та інтелектом, тим як і що вона робила. І то круто, що їм вистачило іронії та інтелекту то збагнути. Бо якщо того не було, то вам, дійсно, було б важко. Але ж то не її проблема – ваша самоіронія та клепка в голові.\nЯкась тупа порожність і незрозумілість того всього, наче має бути ненависть, але її немає, а є тільки шалене здивування та сором. Бо постійно здається, що, на відміну від неї, ти міг зробити щось ще».\nЯрослав Юрчишин, виконавчий директор Transparency International Ukraine:\n«Мені пощастило знати Катерину Гандзюк особисто. На якій із тусовок ми перетнулися вперше – навіть не пригадаю. Чи ще в 2012 році, коли ми приїжджали з Лесею Оробець у Херсон на підтримку Миколаєнка та мажоритарників від опозиції по Херсонщині, чи пізніше на якомусь форумі. Та найповніше ми роззнайомилися на нашій Українській школі політичних студій, де Катерина Гандзюк показала себе, власне, Катею: безапеляційною в прагненні справедливості та м’якою в особистому спілкуванні, відвертою до межі та здатною зберігати найбільш сокровенне, прямою до взаємовидалення з друзів у ФБ, та яка настільки цінує дружбою, що й не треба цих соцмереж. Ми в Києві рідко знаходили час зібратися групою, але Катя нас збирала завжди…\nВона любила Хугарден, футбол; закликала нас постійно співпрацювати незважаючи на розходження (мене, наприклад, кілька разів дистанційно мирила з Віктором Тараном). Підривалася на перший заклик: чи то поїхати до УАЛ у Миколаїв прочитати лекцію про місцеве самоврядування, чи то на конференцію, яка мала якийсь практичний результат. Жартувала, що за сільською квотою може потрапити в будь-яку програму: чи то УШПС, чи The Aspen Institute Kyiv. Створювала навколо себе вихор подій, навіть на найбільш нудному офіційному заході, бо не лізла за словом у кишеню. Займалася волонтерством, була державним службовцем, політиком, практиком боротьби з сепаратизмом та корупцією…\nОстання зустріч із Катею була дистанційна, коли ми з Ольгою Айвазовською та Дарією Калинюк передавали бундесканцлерці Ангелі Меркель футболку з принтом Каті. Відкрию секрет, посольство Німеччини в Києві до останнього розглядало можливість візиту пані канцлер до Катерини. На жаль, не вдалося. Хоча навіть це, як і слова підтримки, куди більше зробили, ніж уся українська влада, яка спромоглася помітити Катерину лише після її смерті. Це не звинувачення, просто до одного місця ваші співчуття, поки замовники смерті розгулюють на свободі.\nПригадую, якось за місяць до нападу Катя набрала мене й почала вичитувати, чому в Херсоні досі немає Пласту. Мовляв, місто настільки ”ватне” (це, при її неймовірній любові до Херсону, була її постійна біль), що без свідомої молоді нам ”гайки”. І хоча до активного пластування я зараз маю дуже умовний стосунок, але буде, Катю, – зробимо все, щоби був. І перший дівочий курінь спробуємо назвати твоїм ім’ям. Людина живе доти, доки живе пам’ять про неї. У нашому поколінні Катя точно забезпечила собі безсмертя. Чи ми зможемо встановити те, що Катя за життя найбільше прагнула – справедливості, хоча б у її справі – залежить від нас».\nОлександр Вороненко, начальник штабу-полігон «Олешківські піски»:\n«Ми з Катериною познайомилися навесні 2014 року через Фейсбук, де я, як і вона, активно виражали свою громадянську позицію щодо війни з Росією, та ще низки питань, як то корупція в наших вищих ешелонах влади, яка на руку ворогу.\nПерший раз зустрілися в кафе “Верона” біля апеляційного суду. Відразу ж було відчуття, що це відверта людина, чесна, безкомпромісна, сильна та зла. Звісно, ми дуже швидко знайшли спільну мову. У серпні я поїхав на фронт, в “Айдар”, але контакт ми не втратили – постійно спілкувалися. Вона якось сильно мені допомогла – подарувала мобільний телефон, який був мені необхідний у той момент.\nПотім, після повернення, ми так само продовжували спілкуватися; часто жалілися один одному на ту саму корупцію, бо я служив у військкоматі, а більш корупційну організацію важко собі уявити зараз. Вона, у свою чергу, розповідала мені про чвари чиновників, здебільшого тупих й обмежених людей, жадібних і дріб’язкових. Кілька разів був у неї на роботі. Вона також приїжджала до нас на полігон, їй тут подобалося. Після мого прохання, через постійні вимкнення світла, вона з колегою змогли подарувати нашій частині бензогенератор. Це дуже крутий подарунок був – необхідний.\nЛюбив я її за чесність і відвертість. Лаяв за надмірне використання ненормативної лексики. Я запам’ятаю її енергійною, рум’яною, запихканою – постійно десь біжить, щось вирішує…»\nОлег Ткачук, журналіст:\n«Ми перетиналися в мережі ще з 2012 року. Іноді сперечалися на різні теми. Уперше особисто ми поспілкувалися 26 квітня 2013 року. Сергій Нікітенко зустрів мене на вулиці, запропонував робити разом із ними сайт “МОСТ”. Ми обговорили робочі моменти, херсонську політику. Наступного разу зустрілися вже в барі: спілкувалися більше неформально, розповідали один про одного.\nПерше, що нас об’єднало – це те, що ми пам’ятали перші п’ятірки з виборів 1998 року: Кравчук, Марчук, Онопенко, Медведчук, Суркіс. За її словами, якщо людина пам’ятала ці прізвища, то знається на українській політиці. Ми постійно розмовляли з нею та Сергієм про політику, історію, мистецтво. Вона могла до самого ранку розмовляти про політику, а от я іноді такі марафони не витримував – засинав прямо на ходу.\nСаме спільні інтереси, подібні політичні погляди та переконання нас і зближували. Любив Катю за почуття гумору, постійну енергію; за те, що з нею завжди було дуже цікаво. Вона могла мотивувати, підказувати, створювати навколо себе таку атмосферу, що одразу щось хотілося робити, створювати, діяти.\nСтосунки в нас були дружні та робочі; довгий час були однією командою, тому, якщо ми і злилися одне на одного через дрібниці, то не більше декількох хвилин. Пам’ятаю, як випадково опублікував її авторську колонку на сайті, і замість її фото поставив фото Чорного Володаря. Просто промахнувся по картинці, й вона підтягнулася у статтю. Катя була дуже зла на мене, та лише пару хвилин. Згодом ми з цього посміялися. Ну й подібних невеликих ексцесів було декілька. Хоча, іноді вона була дуже імпульсивна, і могла налякати своєю реакцію на щось. Катя була дуже емоційна й імпульсивна. Могла посваритися з кимось, але швидко знову знайти спільну мову. Іноді ми просто були не готові до якоїсь події, а вона вже готувалася до найгіршого. Можливо, саме це допомогло їй зберегти мир у Херсонській області в 2014 році – готовність до найгіршого.\nВостаннє ми бачилися на Різдво в неї удома. Спілкувалися, розважалися, навіть грали на трубі. Вона називала мене “синачка”, маючи на увазі, що ставиться до мене, як до дитини. Десь такими й були наші стосунки: вона намагалася наставляти, чомусь вчити. І, так, знайомство з нею серйозно змінило моє життя. Поруч із нею завжди хотілося ставати краще».\nСтаніслав Трошин, депутат Херсонської міської ради:\n«Із Катериною ми познайомились у 2002 році під час однієї з молодіжних акцій екологічного спрямування. Потім стали бачитися частіше, бо представляли різні громадські організації під час координування дій напередодні й під час Помаранчевої революції. Із 2005 року спільно працювали в “Батьківщині молодій”, куди вона перейшла з Молодіжної партії України, а згодом і в партії “Батьківщина”.\nІз Катериною завжди було непросто, але цікаво. Вона була пряма та дуже принципова. І саме це одночасно й притягувало до неї людей, і відштовхувало. Вона мало кого залишала байдужим. Ми були наймолодшими працівниками в штабі під час парламентських виборів 2006 року, й природно стали ще більш близькими друзями. Ми грали разом у квести, ходили на рок-концерти, їздили на всі можливі навчання, проводили молодіжні змагання з паркуру, велоспорту тощо. Спілкувалися з молоддю з інших областей.\nУ неї завжди було підвищене почуття справедливості. Пригадується момент, коли ми, на запрошення однопартійців із Генічеського району, приїхали в село Рівне, де місцевий орендар землі перед цим стріляв у селян, які були невдоволені його діяльністю. Ми обійшли всіх цих людей, зробили фото, зібрали фотографії поранених та інші документи як базу для депутатського звернення та публікацій у газеті. Дорогою додому старий легковик, яким ми їхали, постійно супроводжувала машина з молодиками спортивної статури. Ми з колегою не могли повірити, що Катерина настільки спокійно все це сприймає. Лише коли ми зайшли в приміщення штабу й за нами зачинили двері, Катерина сказала: “Це було дуже страшно, але ми маємо допомогти цим людям”.\nПотім було багато роботи в місцевих радах, на різних виборах. Катя завжди намагалася навчитися чомусь новому, перейняти досвід. Її було важко переконати. Іноді через її прямоту вона сварилася з найближчими друзями. Якось після чергової перемоги у квесті, яка далася дуже нелегко, команди спробували провести “розбір польотів”. На що Катя відразу сказала: “Якщо комусь щось у мені не подобається – я переживу відхід будь-якого члена команди”. Двоє наших друзів більше ніколи не брали участь у квесті з нашою командою.\nАле різкість і прямота – це зовсім не єдині яскраві риси Катерини, як вважає дехто, знаючи її виключно за дописами в Фейсбуці в останні декілька років. Розуміючи, що в часи Віктора Януковича опозиції пробитись у ЗМІ зі своєю позицією буде практично неможливо, вона з друзями заснувала сайт “МОСТ”, який довгий час був одним із небагатьох джерел для херсонців, які хотіли познайомитися з альтернативною думкою.\nОкремо слід згадати Революцію Гідності. Після декількох тижнів акцій у Херсоні Катя зрозуміла, що тільки спільна координація зусиль активістів по всій країні може призвести до результату. Після перших затримань, і аж до голосування за Турчинова як в.о. президента, вона робила все можливе для того, щоби жоден активіст із Херсонщини не постраждав, щоби всі були вільними й не мали наслідків для навчання чи роботи. Вона була однією з найефективнішою серед активістів, які в 2014-2015 роках організовували кампанію “Херсон – це Україна”. Як і всі ми, вона щиро віддалася цій справі, бо чітко розуміла наслідки зворотного процесу. Думаю, її внесок у справу українського Херсону ще згодом оцінять».\nРоман Сініцин, друг:\n«Читав її в ЖЖ ще з “нульових“. Може переписувалися, але на загальні теми щодо подорожей чи подібного. Але особливо не слідкував; знав, що вона в Херсоні стала якимось чиновником чи депутатом після Майдану. Одного разу військові знайомі з 73 морського центру СПП їхали з Очакова в АТО, чи навпаки – уже не пригадую. І в них зламалася машина в Херсоні з купою зброї. Попросили допомогти. Я згадав за Катю, і написав їй просто у Фейсбук. Катя за 20 хвилин все “розрулила”: машину відігнали на СТО ремонтувати, хлопців поселили на якійсь комунальній базі – вони там виставляли ще дозор, щоби зброю вночі не вкрали. Потім ще пару разів із такими проханнями зверталися: ремонтувати техніку військовим десь у тролейбусних депо чи ще десь, – Катя “розрулювала”. Потім, коли була атестація в поліцію, я її рекомендував у комісію по Херсону, бо був головою однієї з київських комісій, але відмовили, бо «Катя матюкалася в Фейсбуці, і називала Геращенка жирним чмом», чи шось таке. Це 2016, мабуть. Тоді вона десь приїхала в Київ, і ми вже познайомилися. Об’єднували нас однакові цінності, насправді. Катя була чесною та готовою діяти – це дуже заряджало. Двигуном була».\nМарина Хромик, подруга:\n«Ми з нею були головами осередків “Батьківщини молодої“ у своїх містах. Я – у Рівному, вона – у Херсоні. Ми познайомилися на одному з форумів, який для нас організовували. І почали дружити вже коли проводилися спільні тренінги та всеукраїнські заходи. Завжди ночували в одному номері. 100 разів спали на одному ліжку. Я дуже любила говорити з Катею. Я тоді могла розставити все по поличках, знайти якісь відповіді та зрозуміти, як правильно далі працювати. У нас із нею був свій прикол про родину гієн. Його мало хто знає, і ще менше розуміє. Але типу вона була старшою сестрою, а я – молодшою. Я, чесно кажучи, нікого більше так не називала.\nМи не були тими подругами, які говорять про чоловіків чи про рецепти. Ми були швидше як побратими. Нас об’єднувало те, що ми завжди говорили про те, як далі підіймати країну. У нас могли змінюватися погляди, але цінності завжди були спільні – сім’я, країна, чесне життя, правда, яка вона є.\nІз Катею важко було сперечатися; із нею було простіше погоджуватися. Я дуже любила та люблю її за те, що вона мала блискучий розум. Вона мала дуже непересічний аналітичний розум. Я завжди знала, що якщо я в чомусь не розбираюся чи сумніваюся (у контексті політики й навколо), то завжди можна запитати в неї, а вона розкладе все по поличках. У мене був дуже непростий минулий 2017 рік; вона, зокрема, допомогла його пережити. Знайти нові сенси та знайти правильні сили в собі, щоби не розчаруватися в усьому остаточно, а навпаки – робити щось тут далі, щоби не втратити свою Україну.\nЯ пам’ятатиму її сильною, чесною та безстрашною. Її частинка тепер назавжди в мені. І ця частинка буде допомагати ставати краще й не здаватися. До кінця не здаватися».\nактивістка Катерина Гандзюк прощання смерть спогади Херсон


Відео: СКІЛЬКИ КОШТУЄ ВІДПОЧИНОК В Таїланді, СКІЛЬКИ ГРОШЕЙ БРАТИ В ТАИЛАНД\nТаїланд - одна з найцікавіших і популярних країн для туристів і мандрівників. Красива і екзотична, вона вже давно стала улюбленим місцем для відпочинку людей з усього світу. Якщо ви вперше збираєтеся в Таїланд і не знаєте, як спланувати свою подорож, ми запропонуємо вам кілька корисних рекомендацій з даної теми.\nНезважаючи на те, що в Таїланді весь рік спекотне літо, конкретні сезонні часи розрізняються опадами і певним інтервалом температур. Найгарячіший сезон припадає на березень-травень. У цей період досить мало опадів, висока вологість і температура може доходити до 38 градусів. Це найсприятливіший час для тих, хто хоче виїхати в спекотне літо.\nВідео: Дуже смачна їжа на ринках Таїланду !!! БЕЗПЕЧНО! Радимо відвідати!\nЗ травня по жовтень спостерігається сезон дощів, причому найбільше опадів випадає в серпні і вересні, дощі нетривалі, але рясні, в решту часу тепло і сонячно. Гарний час для тих, хто вважає за краще «домашній» відпочинок, в основному вибираючи релаксацію, масаж, пляжний відпочинок неподалік від готелю і т. Д. В цей час найменше туристів і ціни нижчі.\n«Прохолодний» сезон в Таїланді розрахований з листопада по лютий. У цей час немає спеки, характерною для березня-травня, але денна температура може досягати 30 градусів і вище. Цей сезон можна охарактеризувати майже повною відсутністю опадів і зниженою вологістю повітря. Він якраз і є піковим для відвідування туристів. Прохолодний сезон оптимальний для тих, хто погано переносить надмірну спеку.\nОформлення візи і страховки\nКрім стандартного закордонного паспорта, слід подбати про візу і страховку. Якщо ви збираєтеся в Таїланд всього на один місяць або менше цього терміну, віза вам не потрібно. Якщо ви хочете провести в цій країні більшу кількість часу, наприклад, перезимувати, то найкраще оформити туристичну візу в Росії, яка дозволить перебувати на її території протягом 90 днів. Можливий варіант, при якому ви приїжджаєте в Таїланд без візи і через місяць їдете в сусідню країну для оформлення візи. Довгий проживання на території можливо по робочої, студентської та пенсійної візі.\nНе варто забувати, що Таїланд - азіатська країна, де багато чуже жителю Росії або Європи. Часом важко пристосуватися до нових умов, через неподготовкі організму можна підхопити інфекцію та ін. На випадок екстрених і непередбачених ситуацій передбачена страховка. Вивчіть докладніше це питання, щоб напевно знати, яку страховку вибрати і як її оформити.\nПодорожі і життя в Таїланді можуть бути різноманітними і вельми цікавими: тут можна не тільки по-різному відпочити, а й облаштуватися для життя, роботи і бізнесу. Заздалегідь визначтеся в тому, заради чого ви їдете в цю країну, після цього вивчіть кілька місць і виберіть самий відповідний.\nЯкщо ви прагнете до самоти, вам подобається релакс, близькість до природи і пляж, то вам підійдуть До Панган, Самуї, Као Лак, Ко Чанг, Крабі. Можна відправитися в популярні і цивілізовані Паттайї і Пхукет, але добиратися до пляжу доведеться на транспорті, в порівнянні з попередніми місцями він розташований далеко. Набагато більше ці міста підходять для розвитку і роботи. Також для цієї мети можна порадити Бангкок. Якщо вас приваблює активний відпочинок, подорожі, екскурсії, знайомство з культурою, то краще за все відвідати Північ країни, до якого відносяться Чіанграй, Чіангмай і Пай. Також підійде Бангкок.\nВідео: Скільки коштує відпочинок в Таїланді\nЯк облаштуватися в Таїланді максимально дешево?\nЯкщо для вас важливо саме відвідування країни з максимальною грошової вигодою, то варто вибирати сезон, менш популярний у туристів. Наприклад, в період листопад-травень квитки можна придбати на розпродажі за 10 тисяч рублів. Чим ближче піковий сезон, тим дорожче: влітку вартість квитків максимально злітає вгору. Шукати найдешевші варіанти, брати участь в розпродажах і промо-акціях квитків, планувати зручні перельоти зручно за допомогою авіа-агрегаторів.\nРозібратися з місцевою кухнею, життєвої обстановкою, звичаями і традиціями можна з блогів мандрівників і нових жителів цієї прекрасної країни, які облаштовуються тут надовго. Якщо ви готуєтеся як мінімум до тривалої подорожі до Таїланду, вам буде корисно почитати їх записи, так як вони відображають живий погляд на життя тут. Не варто також забувати, що цей погляд суб`єктивний, тому для порівняння і повноти інформації корисно ознайомитися з різними точками зору.\nВідео: відпочинок до Таїланду! ПАТТАЙЯ ЛЮТИЙ 2017\nНайбільш важливим питанням для туриста і майбутнього жителя країни є пошук відповідного житла. У Таїланді на довгий час можна зняти квартиру, номер у готелі або будинок. Всі варіанти розрізняються певними умовами і вартістю. На кілька днів зручно зупинитися в недорогому готелі, для довгого життя більше підійде квартира чи будинок - порівнюйте між собою різні варіанти і вибирайте кращий в залежності від усіх пропонованих умов. При виборі можна користуватися пошуковими системами готелів, сайтом Airbnb або шукати готель вже на місці. Але в останньому випадку, можливо, доведеться витратити багато часу, особливо якщо ви їдете в туристичний пік.\nПоїздка в Таїланд може стати одним з найбільш пам`ятних подорожей у вашому житті незалежно від того, на скільки ви їдете. Потрібно заздалегідь визначитися з усіма важливими питаннями, підготуватися до поїздки і спланувати її настільки добре, наскільки це можливо.\nВідео: Тепло, як влітку! Погода в Сочі 8 грудня t + 13 ° C, вода t + 14 ° С. SOCHI RUSSIAВідео: Красноярськ Аномальне…\nЗасмагнути, відпочити і просто погрітися на сонці під час заслуженого відпочинку хочуть все, а ось що робити тим, у…\nТаїланд цінується туристами за м`який пісок, ласкаве море, смачні страви і тайський масаж. Це, в першу чергу, місце…\nВідео: Куди поїхати відпочивати в жовтні - листопаді. Де краще відпочитиВідео: Оксамитовий сезон або Куди поїхати…\nВідео: Буде сухо і тепло до жовтняКуди краще відправитися відпочивати восени, де тепло в жовтні? Літо вже закінчилося,…\nВідео: Куди поїхати в листопаді?Відео: КУДИ ПОЇХАТИ ВІДПОЧИВАТИ В ЛИСТОПАДІ?Листопад - останній осінній місяць, коли…\nКуди поїхати у відпустку недорого?\nХороший відпустку - це повноцінний відпочинок на індивідуальний смак, маса нових свіжих вражень, ніяких думок про…\nНоворічні та різдвяні свята січневий місяць роблять місяцем відпусток. І якщо ви хочете спланувати свій відпочинок поза…\nВідео: Шрі Ланка або Гоа - куди поїхати відпочивати в січні / лютому? Індія або Шрі Ланка (диванний випуск!)Відпустка!…\nВідео: 10 РОКІВ В`ЯЗНИЦІ У Таїланді АБО ... + «Рубль бат»: огляд курсу бата за 24/01/17Збираючись у подорож…\nВідео: Куди поїхати відпочивати в березні?У березні, коли ще лежить сніг, а вже так хочеться сонця і тепла, зміни…\nВідео: Відпочинок на морі в січні куди поїхатиНоворічні свята багато хто хоче провести далеко від морозної Батьківщини.…\nВідео: Куди поїхати без візи щоб це був справжній край світуЯкщо у вас нарешті з`явилося кілька вільних днів, не сидіть…\nЯкі безвізові країни?\nВідео: Безвізові країни. Куди поїхати без закордонного паспорта і візи? Куди полетіти відпочивати?Відео: Найкращі…\nflowua.ru » Корисно знати » Як цікаво і безпечно відпочити в таїланді?


Франківські веслувальники привезли з Чемпіонату Світу дві золоті та срібну медалі (ФОТО)\n28 Лип, 2015 15:55\n28 липня відбулася прес-конференція із франківськими переможцями на Юнацькому чемпіонаті Світу з веслування на байдарках і каное, який завершився у португальському місті Монтемор-о-Вело.\nЧитайте також: Сім'ї чотирьох бійців отримали ключі від нових квартир (ФОТО)\nЗбірна України завоювали три золоті та одну срібну медалі, і тільки одна золота не приїхала до Івано-Франківська.\nЗаступник голови ОДА Ігор Пасічняк подякував франківцям за перемогу й побажав не зупинятися на здобутому.\n“Спорт – це щоденна нелегка праця. Тому, ми гордимося, що ви є у нас в області”, – додав він.\nПрезидент Федерації веслування Івано-Франківської області Віктор Вінтонів зазначив, що основні номери у збірній України – франківці, а перемога українських спортсменів також є результатом роботи тренера.\n“Це престиж держави, коли спортсмени піднімають Прапор і співають Гімн України. Бачимо, що все можливо, тільки треба працювати”, – наголосив він.\nФранківський чемпіон Михайло Мандзюк у віковій категорії “юніори” у каное четвірка на дистанції 500 метрів посів перше місце та привіз золоту медаль. Він подякував всім за підтримку та розповів, як українська збірна обігнала представників Білорусі та Росії, які зайняли друге і третє місце відповідно. Хлопець наголосив, що вони поважають команди сусідніх держав й політику до спорту не замішують.\n“Боротьба йшла до кінця й ми працювали до останнього метру”, – поділився переможець.\nЛюдмила Лузан у віковій категорії “молодь до 23” у каное одиночка на дистанції 500 метрів виборола золоту медаль та на дистанції 200 метрів – срібну. Дівчина поділилася враженнями від чемпіонату та згадала, як португальські українці підтримували команду із національною символікою та вигуками “Слава Україні!”.\nДо слів Людмили приєдналася Наталія Жилюк, яка у віковій категорії “молодь до 23 років” у каное двійка на дистанції 200 метрів посіла 4 місце.\nНа заході був присутній також Заслужений тренер України Сергій Батомункоєв, який доклав чимало зусиль для такого результату. Він нагадав, що у змаганнях брали участь команди з 78 країн світу.\nОбласна влада вручила спортсменам грошові винагороди.\nЧитайте також: Івано-франківська веслувальниця виборола золоту медаль на світовому чемпіонаті у Португалії та Іванофранківець у складі української команди став чемпіоном світу з веслування.


Команда тернопільських пауерліфтерів відзначилась на змаганнях у Мангуші | ЗУНР.ІНФО\nКоманда тернопільських пауерліфтерів відзначилась на змаганнях у Мангуші\nЧемпіонати України з пауерліфтингу, жиму лежачи та класичного жиму лежачи серед чоловіків та жінок відбулись у місті Мангуш Донецької області області. Впродовж десяти днів на помостах місцевого будинку культури за нагороди сперечалися понад дві з половиною сотні атлетів із двадцяти областей і столиці нашої держави. Успішно виступила збірна нашої області, укомплектована вихованцями Тернопільської ОДЮСШ із літніх видів спорту і спортивного клубу «Олімп».\nЧемпіоном України з пауерліфтингу став Михайло Шаблій (уже вчетверте в своїй кар’єрі), який виступав у найлегшій ваговій категорії — до 59 кілограмів. Атлет не мав собі рівних у присіданні зі штангою (215 кілограмів), становій тязі (215 кілограмів) і виборов мале «срібло» в жимі штанги лежачи — 145 кілограмів. Однак за кілька днів Михайло зміг узяти реванш під час чемпіонату України із жиму лежачи. Відтак, ще один чемпіонський титул завоював завдяки вдалому підходу до снаряда вагою 162,5 кілограма.\nА у важкій ваговій категорії до 120 кілограмів Тарас Бубен, вижавши штангу вагою 282,5 кілограма, посів на цьому турнірі третє місце.\nСеред ветеранів, дебютувавши на змаганнях такого рівня, чемпіоном України у ваговій категорії до 83 кілограмів став тренер тернопільських спорстменів Ігор Лисий. А срібну медаль у ваговій категорії до 93 кілограмів, підкоривши однакову з чемпіоном вагу 172,5 кг, здобув Віктор Шандригось. Відтак, у командному заліку серед ветеранів Тернопільська область посіла перше командне місце.\nСтосовно ж тернопільських дівчат, то через травму під час стартів не змогла продовжити виступ Альона Канюка.\nГотували атлетів до змагань Ігор Лисий, Анастасія Лиса і Андрій Злочовський. За підсумками змагань тернопільські спортсмени увійшли до збірної команди України, яка готуватиметься до чемпіонатів Європи і світу. Залишається сподіватися, що ці міжнародні старти відбудуться згідно з календарем у встановлені раніше строки.


Давайте поговоримо не про один конкретному захворюванні або ж препараті, а в загальному про інфекціях. А саме обговоримо більш детально групи, види і характеристики. Темою для нашого обговорення будуть повітряно-крапельні інфекції.\nНапевно багато хворіли будь-якої інфекцією, яка передається повітряно-крапельним шляхів, тому більш менш знають про що йде мова. Давай ті ж познайомимося ближче з даними захворюваннями.\nПовітряно-крапельні інфекції говорять самі за себе - тобто передаються від людини до людини через кашель, чіхоту, слину або навіть через розмову або через спільний посуд для їжі. Звичайно, маючи хороший і закріплений імунітет людина може і не відразу заразитися інфекцією від носія, але все ж слід нехтувати спілкуванням з хворою людиною.\nДавайте ж розберемо найбільш часто зустрічаються повітряно-крапельні інфекції:\n1. Грип (загально відоме поняття, він найбільш допустимо в зимовий період часу, так як бактерії здатні зберігати свою дію в холоді набагато довше, ніж в жарі)\n2. Дифтерія (характеризується запаленням дихальних шляхів - ніс, гортань, трахея, зів, гортань)\n3. Інфекційний мононуклеоз\n4. Натуральна віспа\n5. Орнітоз (дуже рідко зустрічається)\nВідео: Жити Здорово! симптоми бронхіту\nОбов`язково напередодні зими (саме в цей період) необхідно зробити щеплення проти інфекцій, а також підвищувати свій імунітет, пити вітаміни, а також бути в теплі і випивати якомога більше рідини, особливо гарячі чаї. Подбайте про себе, щоб не довелося потім шукати кошти для лікування!\nКоли потрібно звертатися до інституту дитячих інфекцій?\nВідео: Хірургія. Територія любові. 1 серія. Серіал 2016. StarMedia. мелодрамаДитячі інфекції, які, як видно з самого їх…\nЗ настанням холодів люди починають масово хворіти ГРВІ. Уже на початку осені по телевізору фармацевтичні компанії…\nПневмонія мікоплазменна насилу діагностується\nПневмонії мікоплазменна частіше вражає людей молодого віку, у старших вона виникає значно рідше. Пневмонія проявляється…\nВідео: МононуклеозІнфекційне захворювання мононуклеоз, яке характеризується ураженням лімфатичної та…\nВідео: ТОП! 6 дешевих ліків від застуди, які замінять дорогіВсі знають, з чого починається застуда - це першіння в…\nПапіломовірусна інфекція - невиліковне захворювання, що передається статевим шляхом\nВідео: ХЛАМІДІОЗ - симптоми, лікування, профілактика. Енциклопедія хвороб, що передаються статевим шляхомКожна людина…\nВідео: Інфекції верхніх дихальних шляхів на 70% перевищують епідемічний порігВи знаєте найпоширеніший діагноз. який…\nІнфекційна еритема - захворювання, що викликається парвовірусом В19 (В19У). Цю інфекцію ще називають «п`ята…\nЖінка і снід\nВідео: Симптоми ВІЛ у жінокРоль жінки в області профілактики СНІДу величезна. Понад однієї третини загального числа…\nКраснуха відноситься до інфекцій, що поширюється повітряно-крапельним шляхом. Це захворювання вважається дитячим, але…\nВідео: Ротавірусна інфекція у дітей. Ротавірус. ЛІКУВАННЯ. Як лікувати. Ознаки. Симптоми. У дорослихСимптоми…\nОдне з найбільш часто зустрічаються захворювань, яке характеризується проникненням всередину людського організму…\nВідео: Вагітність і герпесВірус простого герпесу відносять до інфекцій, які передаються статевим шляхом. Такі інфекції…\nНайбільш небезпечними і підступними для нашого організму є інфекційні хвороби. Їх протягом являє собою складний…\nВідео: Топ народу коштів від грипу та застуди - чи працюють вони? [Скепсис-огляд]Багато людей відносяться не серйозно…\nЩо таке опортуністичні інфекції і як з ними боротися?\nВідео: Герпес - що це і як з ним боротися, к.б.н. Лущик М.М Наш організм має безліч різних мікробів і мікро-інфекцій,…\nОстровірусная інфекція, ніж вона загрожує?\nГрип - захворювання, що викликається вірусом, і варіантів його збудника існує дуже багато. Проблематичність в боротьбі…\nЧим страшний свинячий грип?\nВідео: Не такий страшний ... свинячий грип, як його малюють: -Раніше, багато роки тому, свинячий грип дуже рідко вражав…\nЗа останні роки в структурі захворюваності дітей раннього віку відбулися істотні зміни. Замість гострих крапельних…\nПроводимо лікування шлункового грипу самі\nВідео: Кишковий грип симптоми лікуванняЧим лікування шлункового грипу відрізняється від звичайного грипу? Щоб…\nZdorUkrGuru.ru » Препарати » Повітряно-крапельні інфекції: види і характеристика