Мистецтво бути собою (Культурна людина. Якою я її бачу?) - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Шкільні твори ⇒ Мистецтво бути собою (Культурна людина. Якою я її бачу?)\nнаставав такий час, коли на цих інтересах треба було ставити крапку. Врешті, слід поставити перед собою мету, хай навіть найпростішу, – наприклад, робити щоранку зарядку, – і намагатися будь-що її досягнути. І довести, що в тебе є воля. А далі ситуацій вольових виявів буде безліч. Певні регулятори, які ти встановиш для себе, мають працювати. Наприклад, не пускай пустих слів попереду думок. Адже висловлюванням можна бездумно поранити чиєсь вразливе серце. Розумним словом можна підбадьорити, надихнути на творчість, на добрий вчинок, навіть на геройство. “Найгірша людина – та, яка найбільше замикається в собі,\nспрямовує всі сердечні помисли на самого себе”, – стверджував Ж. Ж. Руссо, – і це справедливе зауваження, бо коли ти позбавляєш себе можливості показати перед усім світом, що ти є найкращий, тоді ти починаєш повільно вироджуватися. І, разом з тим, ти не надаєш підтримки іншим.


МСН: Для менеджерів кафедр - інструкція з основних операцій\nДля менеджерів кафедр - інструкція з основних операцій\nІНСТРУКЦІЯ З ОСНОВНИХ ОПЕРАЦІЙ\n(для менеджерів кафедр)\nПризначення ролі "Створювач курсів" для підкатегорії\nВикористовується тільки для підкатегорій "Курси в процесі створення" та "До видалення" для того, щоб користувач (викладач) зміг створити новий курс або перемістити свій курс в підкатегорію "До видалення".\nНЕ ВСТАНОВЛЮЙТЕ цю роль на категорію самої кафедри!!! Тому що ця роль розповсюджується на всі підкатегорії головної категорії і викладачі зможуть створювати та переміщувати свої курси в (з) будь-які підкатегорії в межах кафедри без контролю з боку менеджера кафедри.\nРозглянемо на прикладі підкатегорії "Курси в процесі розробки" (аналогічно можна зробити і для підкатегорії "До видалення").\nУвійдіть всередину своєї кафедри і потім всередину підкатегорії "Курси в процесі розробки" - ви побачите перелік курсів цієї категорії.\nНа сторінці ліворуч в блоці "Керування" клацніть по пункту "Призначити ролі" - ви побачите список ролей для призначення (поки що тільки одну).\nУ стовпці "Роль" клацніть по назві ролі "Створювач курсів" - ви побачите два списка: "Існуючі користувачі" - це ті, хто вже має таку роль, та "Потенційні користувачі" - це ті, кому можна надати цю роль (зазвичай в цьому списку ніхто не показується, а користувач вибірається через пошук).\nВ полі "Знайти" під правим списком почніть вводити призвище потрібного вам викладача - в списку з'являться відповідні користувачі. Клацніть по прізвищу знайденого користувача і натисніть на кнопку "Додати" (між двома списками) - користувач з'явиться у лівому списку. Все. Щоб позбавити користувача наданої ролі, слід навпаки, в лівому списку клацнути по прізвищу користувача і натиснути кнопку "Видалити" (між двома списками).\nЯкщо треба призначити цю роль для кількох викладачів, то після додавання першого викладача просто міняйте прізвище в полі "Знайти" (під правим списком) і побачивши потрібного викладача, клацайте по ньому і знову натискайте кнопку "Додати".\nЯкщо в списку з'являється кілька користувачів з однаковим прізвищем та ім'ям (часто там дуже багато студентів), то, на жаль, немає простого способу визначити, хто з них саме ваш викладач. Є декілька непрямих ознак, які вказують, що ця людина - викладач, а не студент:\n1) в дужках після прізвища вказується емейл користувача; дуже часто перед символом @ вказується код користувача; у викладачів він зазвичай в діапазоні приблизно від 15000 до 22000, у студентів - більше за 50000;\n2) якщо перед символом @ в емейлі вказаний не код, а деяка назва (ім'я), то дуже часто це - викладач;\n3) якщо молодий викладач - колишній студент, то попередні 2 пункти не спрацюють - спробуйте дізнатись у самого викладача, як виглядає його емейл в його власному профілі (клік по прізвищу викладача в правому верхньому куті сторінки -> Налаштування -> Редагувати інформацію: Електронна пошта);\n4) якщо викладач недоступний і попередню інформацію отримати неможливо, то можна скористатися одним з двох способів: 1) якщо ви знаєте хоча б один курс, де потрібний вам користувач вже присутній як викладач чи студент, то можна увійти в цей курс, в блоці "Керування" (ліворуч на сторінці курсу) клацнути пункт "Користувачі" і потім підпункт "Зараховані користувачі", в полі "Знайти" ввести прізвище цього користувача і натиснути кнопку "Фільтр", побачивши знайденого користувача, просто подивитися, як виглядає його емейл для Модульного середовища, і скористатися ним для точної ідентифікації користувача при призначенні ролі;\n2) ви не знаєте жодного курсу, де є такий користувач; тоді або створіть тимчасовий порожній курс, або увійдіть в існуючий курс з невеликою кількістю користувачів; перейдіть на додавання користувача до курсу (див. нижче "Призначення ролі "Викладач" для окремого курсу") і додайте будь-яку роль цьому користувачу; у списку зарахованих користувачів клацніть по фото користувача - ви побачите додаткові дані про користувача;\nпід фото і заголовком профілю ви побачите додатковий опис, який система вносить автоматично при реєстрації користувача в Модульному середовищі; для викладача - це назва кафедри і посада, для студента - спеціальність і група; це домоможе вам зрозуміти, чи це той користувач, який вам потрібен; після ідентифікації користувача його, звичайно ж, треба видалити з цього тимчасового курсу (див. нижче "Призначення ролі "Викладач" для окремого курсу" або "Як позбавити користувача можливості користуватись курсом?").\nПризначення ролі "Викладач" для окремого курсу\nЦя роль дозволяє користувачу робити будь-які зміни всередині курсу (крім видалення курсу з Модульного середовища - це компетенція менеджера кафедри). Коли викладач створює новий курс, йому автоматично надається роль "Викладач" у цьому курсі. Викладач автоматично втрачає свою роль (і взагалі можливість потрапити до курсу), якщо він більше року жодного разу не входив до свого курсу. Призначення нових викладачів та відрахування старих (див. нижче) може проходити перед початком нового навчального року та після перерозподілу дисциплін.\nУвійдіть всередину потрібного курсу. Ліворуч в блоці "Керування" клацніть по пункту "Користувачі" і далі по підпункту "Зараховані користувачі".\nВ поле "Знайти" введіть прізвище користувача, якому ви хочете надати роль Викладача, і натисніть кнопку "Фільтр".\nДалі можуть бути 2 варіанти:\n1) користувача знайдено, але в стовпчику "Ролі" у нього немає ролі "Викладач"; клацніть по піктограмі чоловічка зі знаком плюс у стовпчику "Ролі", у випадаючому вікні натисніть кнопку з необхідною роллю; непотрібні ролі цього користувача (наприклад, "Студент") можна видалити за допомогою хрестика безпосередньо після назви ролі;\n2) користувача не знайдено; натисніть кнопку "Зарахувати користувачів" внизу або вгорі сторінки - з'явиться відповідне випадаюче вікно;\nза замовченням вгорі вікна пропонується роль "Студент" - виберіть "Викладач"; нижче під пунктом "Опції зарахування" введіть в поле прізвище користувача і натисніть кнопку "Пошук" (або просто клавішу Enter); виберіть в знайдених потрібного користувача, орієнтуючись на ті ж критерії, що і при призначенні ролі "Створювач курсів" (див. вище), і навпроти нього натисніть "Зарахувати" і далі "Завершити реєстрування користувачів" - користувач з'явиться в списку зарахованих до курсу;\nякщо у вас є сумніви, чи це той самий користувач із багатьох схожих, клацніть після зарахування по фото користувача - ви побачите сторінку профілю користувача, де під фото буде короткий опис, який система автоматично додає при реєстрації користувача в Модульному середовищі - для викладачів це кафедра і посада, для студентів - спеціальність та група;\nякщо ваш вибір виявився хібним, видаліть цього користувача зі списку Зарахованих користувачів (навпроти користувача в останньому стовпчику "Способи зарахування" клацніть по хрестику) і повторіть операцію для іншого користувача.\nВидалення курсів у підкатегорії "До видалення"\nПорада: якщо викладач просить видалити його курс, який знаходиться десь в іншій категорії/підкатегорії, вимагайте спочатку, щоб користувач перемістив цей курс в підкатегорію "До видалення". Інакше відповідальність за помилкове видалення "не того" курсу ляже на вас. Якщо ви змушені робити все за іншого викладача, який вже не може цього зробити, теж знайдіть такий курс і спочатку перемістіть його в підкатегорію "До видалення" (про переміщення курсів див. нижче) і тільки потім спробуйте видалити. Так ви зможете уникнути зайвих помилок.\nУвійдіть всередину своєї кафедри і далі клацніть підкатегорію "До видалення" - ви побачите список курсів, які викладачі підготували до видалення. Ліворуч в блоці "Керування" клацніть по пункту "Керувати цією категорією" - ви побачите два списка: ліворуч - список всіх кафедр, де буде виділено вашу кафедру і обрану вами підкатегорію "До видалення", праворуч - список курсів (дисциплін) обраної підкатегорії. В правому списку навпроти кожного курсу є значок хрестика, за допомогою якого курс можна видалити з Модульного середовища. Клацніть по ньому, підтвердіть можливі питання і чекайте на результат видалення.\nЯкщо курс майже порожній, процес видалення завершується досить швидко, якщо на курсі було багато різних ресурсів, а також діяльності студентів (тести, завдання тощо), то процес видалення може тривати досить довго (до 5-10 хв.). Обов'язково дочекайтеся результату. Коли вам буде показано сторінку з результатами видалення, внизу натискайте кнопку для продовження. Після повернення на сторінку керування підкатегорією "До видалення" можете продовжити видалення інших курсів.\nЯкщо ви всеж помилково видалили не той курс, то в цьому ж режимі ("Керування категорією") ліворуч в блоці "Керувння" внизу з'явиться пункт "Смітник".\nКлацніть по ньому - ви побачите список всіх видалених курсів, які ви зможете або відновити, або видалити остаточно. "Смітник" тримає видалені курси впродовж 7 днів.\nПереміщення курсу з однієї категорії/підкатегорії в іншу\nЦей опис підходить як для менеджера кафедри, так і для викладача. Тільки менеджер може переміщати курси між всіма підкатегоріями в межах кафедри, а викладач - тільки між тими категоріями/підкатегоріями, в яких йому надана роль "Створювач курсів". Зазвичай викладач переміщає курси в підкатегорію "До видалення", а менеджер кафедри - з підкатегорії "Курси в процесі розробки" в корінь кафедри ("корінь" - це рівень безпосередньо самої кафедри) після затвердження курсу на засіданні кафедри як готового для навчального процесу.\nЯкщо ви знаходитесь в режимі "Керування курсами та категоріями" (як при видаленні курсів), то в правому списку знайдіть потрібний курс і клацніть по значку шестерні навпроти нього.\nВи побачите сторінку редагування параметрів курсу. Поміняйте параметр "Категорія курсу" (третій зверху) на ту категорію, куди ви хочете перемістити цей курс (в списку показуються тільки ті категорії/підкатегорії, які дозволені вам для переміщення).


Освітній портал управління освіти Чернівецької міської ради / Найновіше / Новини / Вміємо працювати і відпочивати\nПонеділок, 27 жовтня 2014, 16:54\nТретій рік поспіль працівники дошкільного навчального закладу №9 здійснюють маршрут вихідного дня в різні куточки нашого краю. Одним із таких маршрутів цієї осені був тур у Ворохту. По дорозі до нього ми відвідали музей Писанки, який є візитною карткою міста Коломия та місто Яремче, головними родзинками якого є водоспад Пробій, джерела мінеральних вод, дерев’яні церкви XVI- XVIІ ст., сувенірні ринки тощо.\nЕкскурсія була добре організованою, досить цікавою та пізнавальною. Екскурсовод Петро Володимирович добре обізнаний у своїй справі, давав багато цікавої інформації про вже здавалось би відомі події, історичні факти; піднімав настрій народними жартами . Враження від екскурсії неймовірні! Діти працівників мали можливість прийняти участь у дорослих розвагах : катання на підйомнику, кінні прогулянки, підйом у гори. Відпочинок у Ворохті – це позитивні емоції на цілий рік, можливість насолоджуватись незабутньою природною красою Карпат, спілкуванням, новими знайомствами тощо. Висловлюємо щиру подяку профспілковій організації працівників освіти і науки міста Чернівці за фінансову підтримку цієї екскурсії. Чекаємо з нетерпінням наступних подорожей. Рекомендуємо такі маршрути у Карпати тим, хто полюбляє активний відпочинок. Ми любимо наш край!!!


Оптимізація складу, найшвидший і найпростіший спосіб отримати результати — ОстроВ\nВоскресенье, 26 мая 2019, 06:171558840620\nОптимізація складу, найшвидший і найпростіший спосіб отримати результати\n18.02.2019 11:36. Просмотрено 706 раз. За сегодня — 1 раз.\nМісця, де зберігається сировина, напівфабрикати або готові вироби, називаються складами чи розподільними центрами.\nВони можуть перебувати у власності підприємств, торгових фірм, компаній, експлуатуватися ними або посередниками, наприклад, оптовиками.\nПодібні обладнанні місця пропонують сервіс, який включає надання складських приміщень і складських послуг.\nДеякі склади спеціалізуються на видах послуг, і на товарах, які вони зберігають.\nФункцію обслуговування, яку виконують склади, можна розділити на два типи\nТам, де вантажі зберігаються протягом тривалого часу і де основною метою є захист товарів, поки вони не знадобляться. Існує мінімум обробки, переміщення і відносини з транспортом. Приклад такого типу сховища - мобільний пристрій зберігання або контейнері для зберігання. Це тип складів, що використовується для накопичувальних запасів в очікуванні сезонних продажів.\nВін має динамічну мету руху і поділу. Товари надходять однорідними партіями великого обсягу, зберігаються на короткий час, а потім поділяються на невеликі індивідуальні замовлення різних виробів, що вимагаються замовником на ринку.\nАкцент робиться на переміщеннях і обробці, а не на зберіганні. Цей тип складу широко використовується в системах розподілу.\nЄ різні інноваційні рішення для оптимізації місця для зберігання\nОднак, склади є критично важливими частинами глобального ланцюжка постачання.\nВони є точками, де продукт призупиняється й обробляється, споживаючи простір і час (години роботи). Простір і час, у свою чергу, є витратами.\nРозробляючи моделі для кращої оптимізації їх роботи, фахівці Групи компаній https://quantum-int.com/uk/ можуть значно скоротити витрати на робочу силу, пов'язані з розподілом продукції, збільшити використання складських площ і поліпшити загальний потік.\nЦе оцінили професіонали, що працюють у сфері логістики, яким допомогла система Qguar WMS Pro розвивати здатність раціоналізувати та оптимізувати використання приміщень на складах, розподільних центрах.\nІ сьогодні дані приміщення пропонують безліч можливостей для отримання прибутку, з невеликими інвестиціями й за дуже короткий час.\nАле як це зроблено? Яким шляхом?\nКомплексна мережа бренду Qguar дозволяє пропонувати індивідуальні логістичні рішення.\nЦе підтверджується великим портфелем виконаних робіт для харчової, автомобільної, деревообробної промисловості, торгівлі, транспорту, підприємств з випуску товарів господарського та гігієнічного призначення, тощо.\nСпектр послуг містить в собі всі етапи ланцюжка створення ідеального складу.\nПо-перше, звертається увага на те, що операції в центрах розподілу є трудомісткими, навіть у тих місцях, де автоматизація частково або повністю розвивається. Робоча сила становить приблизно від 40% до 60% операційних витрат на склад. Вихід полягає в тому, щоб зменшити кількість робочої сили.\nПо-друге, при роботі з трудомісткими операціями надзвичайно важливо, що творці системи Qguar користуються знаннями й досвідом тих людей, які працюють на розподільних центрах.\nВраховують ці знання, виявляють можливості для вдосконалення і перетворювати їх на об'єктивні дії, які сприяють зниженню витрат, не впливаючи на рівень обслуговування.\nЯкщо ваш склад страждає від недостатнього простору, переповнених коридорів, помилок при доставці, затримок навантаження, високих ризиків нещасних випадків, невмотивованого персоналу, то ви маєте відмінну можливість для подібних розподільних центрів застосувати системи й модулі Qguar.


Магазин для російських «відпускників» відкрили у Дамаску (фото) | Інформаційний Акцент\nГоловна Світ Магазин для російських «відпускників» відкрили у Дамаску (фото)\nМагазин для російських «відпускників» відкрили у Дамаску (фото)\n16:23, 7 Жовтень 2015р.\nУкраїнський журналіст Роман Бочкала, який зараз перебуває у Дамаску, натрапив на магазин, в якому продаються нашивки з написом «Росія. Військові сили». Про це він написав на своїй сторінці у Facebook, а також додав фотографії.\n«Натрапив у Дамаску на магазинчик, де затарюються російські «відпускники»… Торговець був дуже товариським … і давай хвалитися. І десантники в нього були, і льотчики були, і артилеристи… Давай показувати подаровані шеврони», – пише журналіст. Також Бочкала висловлює припущення, що шеврони російських військових з’явилися у Сирії задовго до початку офіційної операції.\nЯк повідомляв Інформаційний Акцент, глава комітету Держдуми з оборони адмірал Владімір Комоєдов заявив, що російські бойовики, які воювали проти українців на Донбасі, можуть створити добровольчий батальйон або бригаду в лавах урядової армії Башара Асада в Сирії.\nНагадаємо, раніше низка провідних західних ЗМІ повідомила, що російські війська воюють на боці армії президента Асада. Водночас, за даними координатора групи «Інформаційний спротив» Дмитра Тимчука, російських найманців із батальйону «Дон», що дислокується в Луганській області, відкликали назад в РФ для подальшого перекидання в Сирію.


13.02.2016 , автор: Христина Слота\nНавряд чи хто не чув і не бачив «Хатіко» ─ зворушливої історії про собаку, який вірно чекав свого господаря. Проте і сьогодні є свої Хатіко, а точніше ─ Інтернетіко.\nСередньостатистична людина починає свій день далеко не з кави. Все починається зі смартфона, який «приносить» повідомлення ще спозаранку. Навіть сонце не зійшло, а люди вже тягнуться до добре відомих «Опери», «Хрому», «ВКонтакті» та «Фейсбук».


Акумулятор: Історія винаходу і вдосконалення\nВідкриття акумулюючого ефекту належить до найважливіших і найзначніших винаходів в області електротехніки.\nЩе в 1802 році Г. Ріттер відкрив, що дві мідні пластини, опущені в кислоту і з'єднані з гальванічною батареєю, заряджаються і їх потім можна протягом короткого часу використовувати як постійне джерело струму. Це явище пізніше вивчалося багатьма іншими вченими.\nУ 1854 році німецький військовий лікар Вільгельм Зінстеден спостерігав наступний ефект: при пропущенні струму через свинцеві електроди, занурені в розведену сірчану кислоту, позитивний електрод покривався двоокисом свинцю PbO2, в той час як негативний електрод піддавався ніяким змінам. Якщо такий елемент замикали потім накоротко, припинивши пропускання через нього струму від постійного джерела, то в ньому з'являвся постійний струм, який виявлявся до тих пір, поки вся двоокис свинцю не розчинялася в кислоті. Таким чином, Зінстеден впритул наблизився до створення акумулятора, проте він не зробив ніяких практичних висновків зі свого спостереження.\nТільки п'ять років по тому, в 1859 році, французький інженер Гастон Планте випадково зробив те ж саме відкриття і побудував перший в історії свинцевий акумулятор. Цим було покладено початок акумуляторної техніки.\nАкумулятор Планте складався з двох однакових свинцевих пластин, навитих на дерев'яний циліндр. Один від одного вони відділялися тканинною прокладкою. Влаштований таким чином прилад поміщали в посудину з підкисленою водою і з'єднували з електричною батареєю. Через кілька годин, відключивши батарею, можна було знімати з акумулятора досить сильний струм, який зберігав протягом деякого часу своє постійне значення.\nІстотним недоліком акумулятора Планте була його невелика ємність - він занадто швидко розряджався. Незабаром Планте зауважив, що ємність можна збільшити спеціальною підготовкою поверхні свинцевих пластин, які повинні бути по можливості більш пористими. Щоб домогтися цього, Планте розряджав заряджений акумулятор, а потім знову пропускав через нього струм, але в протилежному напрямку. Цей процес формування пластин повторювався багаторазово протягом приблизно 500 годин і мав на меті збільшити на обох пластинах шар окису свинцю.\nДо тих пір, поки не була винайдена динамо-машина, акумулятори представляли для електротехніків мало інтересу, але коли з'явилася можливість легко і швидко заряджати їх за допомогою генератора, акумулятори отримали широке розповсюдження.\nУ 1882 році Камілл Фор значно вдосконалив техніку виготовлення акумуляторних пластин. В акумуляторі Фора формування пластин відбувалося набагато швидше. Суть удосконалення Фора полягала в тому, що він придумав покривати кожну пластину суриком або іншим оксидом свинцю. При заряжении шар цієї речовини на одній з пластин перетворювався на перекис, тоді як на іншій пластині внаслідок реакції виходила низький ступінь оксиду. Під час цих процесів на обох пластинах утворювався шар окислів з пористою будовою, що сприяло скупченню газів, що виділяються на електродах.\nНа початку XX століття удосконаленням акумулятора зайнявся Томас Едісон, який хотів зробити його більш пристосованим для потреб транспорту. В результаті були створені залізно-нікелеві акумулятори з електролітом у вигляді їдкого калію, т.зв. лужні акумулятори. У 1903 році починається виробництво нових портативних акумуляторів, які набули широкого поширення в транспорті, на електростанціях і в невеликих судах.\nСпочатку корпусу акумуляторів були дерев'яними, потім ебонітовими. Акумуляторні батареї формувалися з декількох елементів, кожен з яких мав робочу напругу близько 2,2 вольт. Для шестивольт акумуляторів в одному корпусі послідовно з'єднувалися три елементи, для 12-вольтів - шість, для 24-вольтів - дванадцять.\nДля легкових автомобілів 6-вольта електросистема була загальноприйнятою майже півстоліття, і лише в 50-х роках відбувся масовий перехід на 12 вольт. Ебонітові корпусу батарей з стирчать назовні або залитими мастикою перемичками між елементами поступово поступилися місцем більш легким і Міцний поліпропіленовий. Піонером у застосуванні синтетичних матеріалів для корпусів акумуляторів виступила в 1941 році австрійська фірма Baren, а поліпропілен почала використовувати американська фірма Johnson Controls в середині 60-х. У конструкції свинцево-кислотних акумуляторів відбулися й інші зміни, що вплинули на їх параметри і термін служби.


На несертифікованих телевізорах блокуватимуть Smart TV - Дзеркало Закарпаття\nОпубліковано: 18.10.2020. Переглядів: 78\nНа несертифікованих телевізорах блокуватимуть Smart TV\nКомпанія LG почне блокувати послуги Smart TV на несертифікованих телевізорах в Україні та країнах пострадянського простору. Це стосуватиметься моделей телевізорів 2020 року випуску, повідомляє пресслужба компанії.\nТам підготували оновлення програмно-апаратних засобів телевізорів LG. Однак з його автоматичною установкою на несертифіковані пристрої, послуги Smart TV можуть бути повністю недоступні або істотно обмежені. Йдеться тільки про відключення конкретних цифрових сервісів і додатків. Телевізор продовжить працювати на передачу ТВ-сигналу.\nЗміни вступають в силу, починаючи з 16 листопада 2020 року, коли LG почне масштабне оновлення прошивки.\nThis entry was posted in Соціо and tagged novosti on 18.10.2020 by Іван Тупиця.\n← Закарпатець вивів рослину, яка допомогла розбагатіти (+ФОТО) У горах рятувальники шукали грибника →


Вебінар GALA щодо стандартів локалізації\n20 квітня Президент компанії «Логрус», член правління GALA Сергій Гладков і один з найбільш досвідчених і шанованих експертів індустрії з питань стандартів локалізації Арл Ломмел провели вебінар, присвячений цим стандартам. Захід став продовженням дискусії щодо стандартів, розпочатої в березні на конференції GALA 2011 у Лісабоні.\nПід час вебінару було висвітлено зусилля, плани та досягнення асоціації GALA у сфері стандартів. Сергій Гладков зазначив, що на стратегічне рішення GALA зайнятися питаннями стандартів вплинула сукупність як внутрішніх, так і зовнішніх чинників, серед яких можна виокремити зацікавленість клієнтів у стандартизації, що пов'язана з бажанням зменшити суперечності у мережі постачальників, зрослі можливості GALA стосовно створення робочого майданчика для всієї індустрії локалізації, а також необхідність заповнити цю сферу відповідальності після припинення діяльності асоціації LISA.\nАрл Ломмел виклав ініціативи, плани й бачення асоціації GALA у сфері стандартів. На його думку, робота над стандартами має бути відкритою для всіх представників галузі, а прийняті рішення – стати результатом ретельного дослідження потреб різних груп людей, пов'язаних із локалізацією. Ключовими напрямами діяльності в цій сфері є освітня робота в галузі стандартів, просування й піар, координація робіт над стандартами, контроль відповідності стандартам, проведення зборів і форумів. Важливим етапом має стати створення єдиного незалежного майданчика на базі GALA для координації цієї діяльності.\nВебінар продовжив Раджеб Чоудрі – гість із TAUS. Він розповів про внесок TAUS у розвиток індустрії та ініціативи організації у сфері стандартів.\nУ заключній частині вебінару учасники змогли поставити одне одному запитання й обговорити важливі проблеми в межах вказаної теми. Учасники зійшлися на думці, що робота над стандартами має проходити в режимі відкритості та співпраці, а не конкуренції.


Крива пропозиції: Якщо на осі ординат відкласти ціни, а на осі абсцис - кількість\nЯкщо на осі ординат відкласти ціни, а на осі абсцис - кількість продукції, пропонованої товаровиробниками, то графічно можна висловити функціональну залежність зміни пропозиції від динаміки цін (рис. 10.5).\nРис. 10. 5. Крива пропозиції\nБудь точка кривої пропозиції показує, яку ціну треба заплатити за одиницю пропонованого товару, щоб дане його кількість було запропоновано ринку.\nВисхідний характер кривої пропозиції відображає дію закону пропозиції, який полягає в тому, що для переважної частини благ, чим вище буде ціна на них, тим більша кількість відповідних благ буде вироблено і запропоновано на ринку. Це обумовлено тим, що виручка, одержувана від реалізації товару за вищою ціною, містить велику частку прибутку, так як витрати виробництва на його\nвипуск залишилися незмінними.\nРізниця між виручкою від реалізації товару і його витратами і є не що інше, як прибуток.\nУвігнутий характер кривої пропозиції демонструє процес, в якому початкове підвищення ціни на товар провокує залучення до нього все більшої кількості підприємств, що обумовлює певний сплеск пропозиції даного товару. Подальше підвищення ціни в кінцевому рахунку призведе до насичення пропозиції, бо резерви розширення виробництва поступово вичерпуються і кількість пропонованого товару щодо стабілізується. Відносно характеру розташування кривої пропозиції серед економістів залишаються розбіжності. Одні з них вважають, що вона хоча й уповільнено, але постійно зміщується вгору вправо. Інші вважають, що вона потім трансформується у вертикальну пряму і подальша зміна (підвищення) ціни залишається без уваги, бо існують певні, обмежені ресурси і обмеження у вдосконаленні виробництва.\nЗворотній функціональна залежність між пропозицією і ціною, тобто коли незалежної змінної виступає пропозицію, а залежною - ціна, виражена на рис. 10.5 допомогою зміщення кривої пропозиції в площині осей координат (криві П? І П?). Зсув кривої пропозиції вправо означає розширення пропозиції товару, вліво - скорочення його пропозиції. До того ж це вказує на вплив нецінових факторів на пропозицію даного товару.\nІнформація, релевантна " Крива пропозиції "\nкрива попиту, еластичність попиту; - пропозиція товару і його крива; - ринкове


Обмеження пропускної здатності на кордоні з Росією та Білоруссю – EnergyX\nНацінальною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено Методику із обмеження пропускної здатності мереж міждержавного значення, що виходить на аукціони національної енергетичної компанії “Укренерго”, на кордоні з країнами, які не є членами Енергетичного співтовариства (Білорусь та Росія). Методику затвердили під час засідання комісії 13-го березня.\nКомісія поклала на компанію “Укренерго” зобов’язання не пізніше ніж за 15 днів надати висновки щодо необхідності анулювати результати річного аукціону, на якому розподілили міждержавну потужність на кордоні України та Росії. В Методиці вказується, що у комісії є виключне право на анулювання результатів аукціону на розподіл потужностей згідно висновку компанії “Укренерго”.\nПротягом п’ятнадцяти днів Комісія прийме рішення, анулювати чи не анулювати результати річного аукціону. У випадку анулювання енергетичній компанії “Укренерго” доведеться спплатити учасникам енергетичного ринку ті кошти, що вони витратили для купівлі пропускних потужностей на аукціоні.\nДо щомісячних аукціонів застосують обмеження для зниження розміщених на аукціоні пропускних потужностей. Обмеження запропонували ввести і для добових аукціонів, однак тоді обмеження означатиме, що аукціон не буде проводитися.\nМетодику затверджено на строк до 31-го грудня цього року.\nПопередній записОновлення Методики встановлення граничних цін\nНаступний записРекордне значення експорту електроенергії


Помічник президента розповів, яким тоном Зеленський говорить з Путіним\nOn: Вересень 9, 2019\nАндрій Єрмак розповів, як президент України Володимир Зеленський веде переговори з Володимиром Путіним.\nВолодимир Зеленський веде переговори з Володимиром Путіним на рівних. При цьому, ніхто з президентів не підвищує тон і не хамить. Про це розповів помічник президента України Андрій Єрмак передає РБК-Україна.\nЗа словами Єрмака, який, до речі, очолював українську частину групи по обміну полоненими й літав за звільненими українцями в столицю РФ, розмови гарантів – завжди конструктивні, а у Путіна жодного разу не вийшло щось нав’язати Зеленському.\n“За той термін, який я бачу, а я буваю на багатьох перемовинах, позиція нашого президента, ставлення до нього, його вміння вести перемовини, не передбачає, щоб хтось з ним поводився неввічливо. Це була рівна розмова двох президентів”, – розповів Єрмак в інтерв’ю УП.\n“Я думаю, що, якби не було конструктивного діалогу між президентами, не відбулося би звільнення”, – підкреслив Єрмак.


Долі та фурії, купити в Києві, кращі ціни в магазині Bookling\n-Долі та фурії\nАвтор: Грофф Л.\nВ центрі сюжету — життя успішного драматурга Ланселота «Лотто» і його коханої дружини Матильди, яка усе життя провела в тіні чоловіка. Дія роману розгортається у Нью-Йорку впродовж двадцяти пяти років. Але одного дня стає зрозуміло, що самозакоханий геній Лотто — лише маріонетка в руках своєї дружини. Зовні ідеальний шлюб іде тріщинами: повага поступається місцем брехні, кохання — інтригам.\nbookling.ua Долі та фурії /catalog/khudozhnya-literatura/doli-ta-furii/


Історичний аспект | Мангушська громада, Донецька область, Маріупольський район\nНаша земля багата своєю славетною історією, незабутніми великодуховними культурними надбаннями, природними багатствами.\nМангушська об’єднана громада створена з населених пунктів сільських та селищних рад, які входили до складу Мангушського району – Мангушської і Ялтинської селищних рад, Урзуфської, Мелекінської, Комишуватської і Стародубівської сільських рад. Села Бердянської та Покровської сільських рад приєдналися до міста Маріуполь. Історія Мангушської громади невідривна від історії Мангушського району.\nІсторія виникнення Мангушського району\nІсторія виникнення Мангушського району пов'язана з переселенням греків з Криму в Приазов'я. Після близько дворічного переходу вони прибули в Азовську губернію. Греки принесли з собою і назви тих поселень, звідки вони прийшли: Мангуш, Урзуф, Ялта.\nМангуш – селище міського типу, засноване кримськими греками-переселенцями у 1780 р., центр Мангушської об’єднаної громади в Донецькій області. Селище було засноване грецькими переселенцями з Криму. З кримського Мангуша (або Мангупа), за відомістю Суворова, який конвоював переселенців, було виведено 10 попів і безпосередньо 763 людини (415 чоловіків, 348 жінок). Переселенці були відправлені на нове місце 58 партіями в середньому з 40-50 осіб. Заснування поселень греками на заздалегідь (у 1779 р.) відведених місцях планувалося розпочати з 1 квітня 1780 р., коли греки мали дістатися до цих місць (15 квітня – греки-купці та міщани), але почалося воно дещо пізніше – у травні-червні. Це було викликано тим, що переселенці все ще намагалися добитися поселення їх на обіцяній російським урядом території. Зимували греки на території сучасної Дніпропетровської області, тому заселення відведених їм територій проходило з півночі на південь. Першими були заселені північні поселення (Комар, Салгир-Яни- Сала, Керменчик, Багатир, Чембрек, Улакли), а приблизно у серпні 1780 р. серед інших поселень (Старий Крим, Ялта, Урзуф, Сартана, Карань) був заснований і Мангуш.\nУсі ці надані грекам землі становили Маріупольський повіт, який був офіційно сформований наказом Азовської губернської канцелярії 24 березня 1780 р. Мангуш уперше позначається в списку грецьких сіл Маріупольського повіту із зазначенням, в яких урочищах перебуває і які має вигоди від 27 серпня 1780 р. Про Мангуш у цьому документі сказано, що він розташований «при вершині річки Білосарайки, земля до хліборобства придатна, косовиць достатньо, але тернини й очерету немає». Саме поселення було засновано в низовині між пагорбів, найвищий з яких (68,2 м) у народі прозвали Ялтинським пагорбом (через те, що розташований на південно-західній частині Мангуша, – з боку с. Ялта). 21 жовтня 1778 року генераліссімус Суворов доповідає Румянцеву про виведення християн в Азовську губернію.\nУ 1779 році Ігнатій пише листа Константинову – російському резиденту в Криму, в якому розповідає йому про біди, що випали на долю греків. Константинов передав листа Суворову, який в Новоселиці зустрівся з губернатором Чертковим і обговорив з ним ситуацію. 2 травня 1779 року про цю зустріч Суворов повідомив Потьомкіну, при цьому він передав листа, від себе додавши, що «крымские переселенцы претерпевают в нынешнем их положении многие недостатки, воззрите на них милостивым оком. Так много пожертвовавших престолу, усладите их горькое воспоминание». Суворов просить про все це доповісти імператриці.\n21 травня 1779 року грекам дана довгоочікувана грамота, підписана Єкатериною. Їм передбачалося відвести землі по річках Сольоної Азовскої губернії і берегу Азовского моря. Купців, майстрів і промисловців планувалося поселити в місцях, зручних для торгівлі – Катеринославі (Новомосковське) та Маріуполі (Павловське).\n29 вересня 1779 року губернатор Азовської губернії Чертков отримав ордер Потьомкіна, який визначав нові месця поселення греків. У Маріупольському краєзнавчому музеї є карта з вензелем Єкатерини «БЫТЬ ПОСЕМУ» з підписом Потьомкіна та датою – 2 жовтня 1779 року.\nДругу зимівлю 1779-1780 рр. греки по припису Потьомкіна провели в Бахмутському повіті в Торумояках і Раймістечку або в землянках ур. Кам’янка.\nВесною відбулося остаточне переселення греків згідно з Указом Азовського губернатора № 1817 від 24 березня 1780 року. Він підтверджував відведення земель грекам на Азовському узбережжі: «христианам греческого закона, вышедшим из Крыма в Азовскую губернию на поселение…», виділені землі «…между речками Кальмиусом и Бердой, Вольчьей и Азовским морем».\nЗаконом від 18 січня 1866 року грекам надані однакові з іншим сільським населенням права по цивільному влаштуванню й управлінню. Із грецьких селищ створено 11 волостей, в т.ч. Мангушська. До початку 1870-х років села, в т.ч. і Мангуш, включили до складу створеного в 1874 році Маріупольського повіту.\nМайбутні мешканці кожного з поселень, у тому числі й Мангуша, шляхом жеребкування отримали свою ділянку, на якій мали облаштуватися і жити. Мангуш із дня свого заснування поділявся на 11 кварталів. 10 із них були житловими, а 11-й квартал, що був на північно-західній околиці селища, займало кладовище (нині Старе кладовище). На новому місці греки поспіхом, через наближення холодів, побудували з саману 40 будинків.\nОдним з перших іноземців, який побував у Маріупольському повіті, а також і в Мангуші, був німецький натураліст Петер-Симон Паллас у 1793 р. У своїй праці «Travels through the southern provinces of the Russian empire in the years 1793 and 1794» («Подорожі південними провінціями Російської імперії в роки 1793 і 1794»), він писав, що вулиці в селі були прямі й дуже широкі.\nЇх прикрашали охайні будинки, багато з яких були покриті черепицею. Більшість жінок, на яких звертав увагу Паллас, були одягнені в блакитні тканини і носили білі хустки, що були зав'язані навколо голови. Мангуш заснували уруми – тюркомовна група греків, що ще в Криму через сусідство з татарами перейняла тюркські діалекти і мовні особливості кипчацьких (половецькі, власне татарські) і огузьких (турецькі) діалектів.\nОднак, дослідник-філолог І. А. Корєлов довів самобутність походження урумської мови. Тому її не можна вважати повністю татарською, вона є окремою мовою. Урумів і румеїв переважна більшість дослідників відносить до одного й того ж етносу, а єдиною відмінністю між ними є їхня мова (уруми розмовляють більш зтатареною мовою, а румеї мовою, що схожа до старогрецької з трансформаціями, які з'явилися з часом). Той факт, що румеї переважно належали до сільського населення, а уруми до міського – більш заможного, ставав приводом насмішок і конфліктів.\nДослідниця Л. Якубова відносить Мангуш до поселень, в яких насамперед населення займалося тваринництвом, що до 20-х років XIX ст. було основним заняттям греків. Переселенцям довелося орати цілину, розводити худобу. Мангуські греки розводили овець, велику рогату худобу, коней. Господарство було майже натуральним. Земля була дуже родючою. Але греки були мало пристосовані до роботи на землі. Вони обробляли її тільки для того, щоб задовольнити потреби сім'ї.\nПерша церква в Мангуші була побудована у 1781 р. Названа вона була на честь святого Теодора Стратилата, побудована з грубих каменів, переважно з різноманітних гранітів і гнейсів, які доставлялися з берегів р. Берди. При церкві було 5 священиків. За підсумками першого перепису населення, який було проведено в червні 1781 р., в Мангуші налічувалося 663 жителі (386 чоловіків, 277 жінок). Себто на сотню осіб менше, ніж вийшло з кримського Мангуша в 1778 р. Це пояснюється тим, що під час переселення греки зазнали важких випробувань, труднощів, що згубно позначалося на їхньому здоров'ї. Як наслідок, не всі греки дійшли до своєї нової батьківщини. Під час четвертої ревізії в 1782 р. ситуація особливо не змінилася, а чисельність населення зросла на 4 особи (усі 4 – жіночої статі).\nПерша початкова школа в Мангуші\nВ 1869 році в Мангуші відкрито початкову школу — через 90 років після заснування села. Вчилося в ній 50 хлопчиків. Тільки в 1876/77 навчальному році вперше сіли за парти 5 дівчаток. Не маючи коштів, багато селян або зовсім не посилали дітей до школи, або забирали їх до закінчення навчання. Великий вплив на соціально-економічний розвиток с. Мангуша наприкінці XIX ст. справило швидке зростання міста Маріуполя. В зв’язку з розвитком тут металургійної, металообробної промисловості, виникненням підприємств будівельних матеріалів, харчової промисловості, розвитком торгівлі — в навколишніх селах для потреб міста збільшувалося виробництво зерна й продуктів тваринництва. Швидко зростає населення. У 1914 році в Мангуші був 1091 двір з 6776 мешканцями.\nУ січні 1918 року в Мангуші було проголошено радянську владу, обрано першу Раду селянських і солдатських депутатів. Її очолив учитель місцевої школи Ю. Ф. Алакозов.\nРада контролювала роботу пошти і медичної дільниці, вжила заходів щодо забезпечення школи паливом і освітленням. Проте селяни не змогли тоді скористатися здобутками соціалістичної революції. Наприкінці квітня 1918 року до Мангуша вступили австро-німецькі війська. Окупанти розігнали Раду, розстріляли голову земельної комісії А. І. Глазова, катували й грабували селян.\n4 січня 1920 року знову було створено ревком, 15 березня обрано сільську раду робітничих, селянських і солдатських депутатів, яка була ліквідована врангелевцями влітку 1920 року. 4 жовтня 1920 роки влада була відновлена.\nУ тяжких умовах відбувався перехід до мирного будівництва. Окупанти і білогвардійці завдали селу величезних збитків (майже на 800 тис. крб. золотом). Вони забрали понад 278 коней і волів, 245 корів, понад 2 тис. пудів зерна і борошна. У травні 1922 року в селі відкрито сільбуд. Часто перед трудящими виступали учасники музичного і драматичного гуртків. Велику культурно-освітню роботу проводила бібліотека, яка мала 700 книг, одержувала 19 назв газет і журналів; тут регулярно влаштовувалися лекції та доповіді, голосні читання, організовувалися виставки.\nЗ 12 липня 1920 року Донецька губернія разділена на 13 районів. Мангушська волость виділена у складі Маріупольського району\nЗгідно з наказом губернського виконкому від 16 грудня 1920 року «О делении Донецкой губернии на уезды», райони, зокрема Маріупольський, перейменовані в повіти. 28 січня 1938 року з Маріупольського району виділено Мангушський район, у склад якого увійшли Мангушська, Білосарайська, Мелекінська, Урзуфська, Ялтинська, Захар’ївська, Стародубівська сільські ради з загальною чисельністю 20 тисяч осіб і центром району в Мангуші. Захар’ївська і Стародубівська сільські ради виведені з підпорядкування Володарського району і передані в підпорядкування Мангушського.\nУ 30-х роках громада зазнала масових чисток. Сталінський режим знищив значну кількість місцевого населення як неблагонадійного. Також місцеве населення постраждало від голодомору, але завдяки морю мало більше шансів на виживання.\nПеретворення села Мангуша на райцентр\nУ роки Другої світової війни більше 8 тис. мешканців району воювали на фронті. Багато жителів села воювало на фронтах Великої Вітчизняної війни. Серед них — І. М. Мурза, колишній колгоспний коваль. Він командував ротою, батальйоном, полком. За мужність і відвагу в боях, зокрема під час форсування річки Одера, підполковнику І. М. Мурзі присвоєно звання Героя Радянського Союзу. Всю війну пройшов сапером один з перших голів колгоспу Л. П. Титишов. Хоробро билися з ворогом Г. Ф. Беззубченко, В. К. Белов, М. В. Мосін і багато інших односельчан. їх відзначено бойовими нагородами.\nЗагинули в боях — 906, померли в госпіталях — 257, пропали безвісти — 1216 осіб. Трьом воїнам-землякам присвоєно звання Героя Радянського Союзу: Безуху Михайлу Івановичу, уродженцю с. Білосарайська Коса (його ім'ям названа Білосарайська сільська школа), підполковнику Мурзі Іллі Митрофановичу — уродженцю смт. Мангуш (його ім'я присвоєно Мангуській ЗОШ № 2 та вулиці, на якій він жив), Московченку Григорію Савеловичу — уродженцю с. Стародубівка (його ім'ям названа Стародубівська сільська школа).\nМайже 200 жителів району брали активну участь в ліквідації наслідків Чорнобильської аварії.\nУ 1946 році Мангуш став селищем Першотравневе\nУ 1963 році Першотравневий район був об’єднаний з Володарським районом. Був створений новий район з райцентром у селищі Володарське (нині – Нікольське).\nУ 1967 році селище Першотравневе віднесене до селищ міського типу.\nЗ 1946 по 1995 рік селище мало назву Першотравневе. У березні 1995 року, згідно з підсумками місцевого референдуму, селищу повернуто історичну назву – Мангуш (у перекладі з тюркської – «білий птах»).\nПерейменування Першотравневого - в Мангушський\n27 листопада 2015 року Першотравневою районною радою прийнято рішення про перейменування Першотравневого району на Мангушський. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Першотравневий район перейменовано на Мангушський.\nСтворення Маріупольського району\n12 червня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв 24 розпорядження щодо визначення адміністративних центрів та затвердження територій громад областей, внаслыдок чого був утворений Марыупольський район. Маріупольський район — це 5 територіальних громад:\nПлоща Маріупольського району: 2627.0 км2\nНаселення: 516 228 мешканців.


Козли не дають жити сусідам пенсіонерки\nVideo: Козли не дають жити сусідам пенсіонерки\nДалі про козлів, які заважають жити. На Київщині люди держать оборону від рогатої худоби. Її тримає пенсіонерка, причому у небезпечній для сусідів кількості. Аби подихати свіжим повітрям ті мають ходити до лісу, бо у радіусі 100 метрів нестерпно тхне. Люди вже зверталися у всі інстанції, утім до бабці у гості ніхто із чиновників іти не хоче.\nICTV / Надзвичайні новини / Козли не дають жити сусідам пенсіонерки / 03.10.2013 01:11


Вибух на Позняках в Києві - під завалами можуть залишатися люди - новини Києва | СЬОГОДНІ\nВибух будинку в Києві: невідомою залишається доля ще трьох людей\n22 червня 2020, 00:41\nКличко поспілкувався з мешканцями будинку, де стався вибух\nМер Києва Віталій Кличко підтвердив, що під завалами в будинку на вулиці Соломії Крушельницької, 1/5 рятувальники знайшли тіло ще одного загиблого . Наразі це вже третя жертва вибуху. Невідомою залишається доля ще трьох людей.\nЗа його словами, місто надає необхідну допомогу всім постраждалим в результаті вибуху будинку.\nТак, вже переселили 45 жителів. Також розгорнули польове наметове містечко для людей, які проживають в будинку, де стався вибух. Також міська влада організувала необхідне медичне забезпечення та забезпечення їжею.\n"Ми надаємо допомогу всім, хто до нас звернулися. 45 людей тимчасово житимуть в одному зі столичних інтернатів. Також "Укрзалізниця" надала номери в готелях для постраждалих. Частина людей вирішила пожити у родичів і знайомих ", – сказав він.\nКрім того, мер зазначив, що рятувальники працюватимуть цілодобово і у них є все необхідне обладнання для роботи в таких умовах. Щоб не сталося повторних обвалів, вже завершили монтаж укріплюючих балок на 1 і 2 поверхах будинку. Також фахівці обстежують сусідні будинки.\n"Нам треба точно знати, в якому вони стані, щоб не наражати на небезпеку людей. Щодо будинку, де стався вибух, – фахівці кажуть, що, скоріш за все, його доведеться демонтувати. І головне – нам потрібно встановити причину вибуху", – зазначив Кличко.\nТакож Кличко поспілкувався з мешканцями будинку, де стався вибух. І запевнив їх, що поліція буде цілодобово охороняти периметр біля будинку, щоб не було випадків мародерства. Також Віталій Кличко закликав людей не намагатися без дозволу рятувальників заходити до своїх осель.\nНагадаємо, поліція розглядає кілька версій вибуху . Серед можливих причин руйнування будинку на Позняках розглядається вибух як газу, так і вибухового пристрою.\nКиїв вибух позняки Віталій Кличко


На початку лютого 1920 р., під час Зимового походу, коли Запорізька дивізія перебувала в околицях Холодного Яру, Юрій занедужав і змушений був лишитися на лікування в Мотриному монастирі, де в той час розміщувався штаб полку гайдамаків Холодного Яру. Підлікувавшись, хотів був уже наздоганяти свою частину, яка продовжувала Зимовий похід, та холодноярці, яким бракувало старшин воєнного часу, переконали його, що він тут не менш потрібний Батьківщині. Юрій ніколи не шкодував, що вирішив залишитися серед лісовиків: рік боротьби на Чигиринщині, напоєній духом Великого Богдана, став найщасливішим періодом його життя.З перших хвилин перебування в Холодному Яру молодий старшина відчув незвичайний, войовничий патріотизм місцевих селян. І його серце переповнилось, як він потім згадував, «якоюсь щемливою радістю». Вразила Юрія й висока організованість озброєних селян та їхнє турботливе, дбайливе ставлення до українського вояка. Холодний Яр повністю заполонив Юрія.\nВсе своє подальше життя він марив ним, мріяв повернутися на ці, за його висловом, «святі місця». Під псевдонімом Залізняк його призначили осавулом 1-го (основного) куреня полку гайдамаків Холодного Яру, тобто Юрій став одним з найближчих помічників курінного Івана Петренка та Головного отамана Холодного Яру Василя Чучупаки. Пізніше, у своєму знаменитому романі «Холодний Яр» Горліс-Горський писав: «Я вже й сам добре усвідомив собі, що коли дві нації борються, то білі рукавички мусять бути скинені. За п'ять років на фронтах довелося розрубати в бою не один череп… але що можна піднести шаблю на ворога, який уже кинув зброю, що ворог лише мертвий перестає бути ворогом, з цим я погодився лиш тепер, на цьому клаптеві української землі, який треба було відстояти — або загинути». На власному прикладі Юрій переконався, що гуманізм до ворога обертається новими українськими жертвами: так, він подарував життя полоненому начальнику міліції, відпустив його, а той «віддячив», викликавши телеграфом з Єлисаветграда полк червоної кінноти. Бій завершився великими втратами для Холодноярців, а сам Залізняк потрапив у полон. Побувавши в льохах Єлисаветградської ЧК, він утік з-під розстрілу. Повернувшись до Холодного Яру, довідався, що побратими вже справили поминки по ньому… Навесні 1921 р. за наказом підпілля Залізняк «видістався з Холодного Яру» і прибув до Львова на зустріч з генерал-хорунжим Юрком Тютюнником. Ставши зв'язковим уряду УНР, навесні 1922-го він вертається в окуповану російськими більшовиками Україну. Підпільну роботу — під псевдонімом Горський — спочатку провадив у Києві, а потім на Поділлі.\nТа незабаром Юрія було заарештовано. Довелося провести 8 місяців у «тюрподі» Вінницького ҐПУ. Чекісти не спромоглися довести його вини і 16 грудня 1923 р. звільнили з-під варти. За завданням українського підпілля Горський дав згоду працювати в агентурному апараті ҐПУ. За пізнішим висловом одного з найдосвідченіших керівників Подільського ҐПУ Галицького, Горський провалив не одну чекістську операцію. Та у 1924-му знову арешт. Більшовики «оцінили» антикомуністичну підпільну роботу Юрія на Поділлі в 15 років ув'язнення. Ще добре, що вони не дізнались про холодноярську сторінку його біографії… Щоби потрапити до психіатричної лікарні, з якої легше було організувати втечу, Юрій симулює психічне захворювання. Але чекісти не дуже вірили в хворобу і ще протягом кількох років тримали його у тюремній лікарні. За цей час він пізнав тюрми Вінниці, Києва, Полтави та Херсона. Нарешті, Юрія перевели до Херсонської психіатричної лікарні, звідки він і втік у квітні 1932 року. Того ж таки 1932 року, після довгих мандрів, він опинився у Рівному.А потім був Львів, де його, нарешті, знайшла слава.


13 Грудень 2018, Київ 07:09\n15 Серпень 2017, 23:50\nЩо можна вдіяти за 14 хвилин? Не кажучи про мегаполіс, навіть з вишні не факт, що встигнеш злізти. Тієї, на якій колись жив собі хрущем Антонич.\nДжин Ауел пише романи про первісних людей. Подорож (до речі, й теренами сучасної України) в часи ще не опанованих коней триває кілька книг. Пішки, вплав, обійти, вернутися і знайти інший шлях... Світ тоді – неймовірно величезний і неймовірно небезпечний. Втім, вимоглива еволюція давала шанс утекти навіть від меткого шаблезубого тигра. Люди були швидкі й розумні, однак де тепер ті тигри? Так отож, скажете ви.\nЗаварити доброї кави. Аромат гіркого напою і до гіркоти солодкого шоколаду... Часу на дзвінок немає: бо чи знає абонент про 14 хвилин? «Перетелефонуйте, будь ласка, за годину», – автоматична смс зайнятого гомосапієнса. Напруженого життям, хоча чого б це? Тигрів давно немає.\nА ми? А в нас 14 хвилин.\nМетафора для загострення емоції? І так, і ні.\nСкільки часу треба було кроманьйонцю, щоб здолати 3400 кілометрів? А тигру? Тигр мудрий і насолоджувався світом. Людина розумна і хотіла його опанувати.\nНу, і де тепер той тигр? – спитає нинішній нащадок першого мандрівника. І матиме рацію.\nРакета летить; я п’ю каву; Антонич-хрущ кружля довкола вишні; той, мій найближчий, скидає дзвінок. У нас ціле життя попереду. Цілий світ, тепер – як кажуть – цілком плаский. Ви це помітили? За знання, що вона кругла і крутиться, колись можна було згоріти.\nЧи досить людині 14 хвилин, щоб згоріти? Не певна. А щоб спалити іншу людину?\nКоли ми приручили і вогонь, і коня, думали, що будуть легшими дороги і теплішими ночі. Мріяли привезти здаля великі скрині чорних зернят і вранці ставити джезву на плиту. Але дуже швидко, надто швидко, люди стали мчати і палити. Швидко мчати. Швидко палити.\nЗа 14 хвилин.\nЧерепахи, які тримали на своїх плечах плаский величезний світ, відпливли у засвіти. Чи то були слони? Куля крутилася, поки новітні технології її знову не спластали, і щоб подолати 3400 кілометрів, стало досить 14 хвилин.\n– Сину, йди-но домів їсти!\nІ поки малий вмиває личко, ракета долітає.\nРакета, родом із Пхеньяну, здатна дістатися американського острова за 14 хвилин.\nЩо вмістять ці хвилини? Можна буде бачити:\nяк перший вершник втримується на коні,\nяк печеру освітлює вогник,\nяк кипить кава, про, яку ще не знає Європа,\nяк лиється через дорогу в паперове горнятко кава ToGo,\nяк горить Бруно,\nяк мучиться самозапереченням неушкоджений Галілей,\nяк прагне бачити хоч якийсь берег Колумб,\nяк падає яблуко,\nяк смачно куштує яблуко бородатий чоловік,\nяк обкушує яблуко модний дизайнер,\nяк поміж ними хтось гукає «Еврика!»,\nі врешті –\nяк вдається формула Сахарову.\nТисячі миттєвостей, мільйони років, мільярди життів – їх здатні поглинути 14 хвилин.\nЯкщо ракета вилетить, вона не залишиться одна. Люди це знають і готові віддати себе, ближніх і дальніх, увесь круглий (чи таки плаский?) світ. Віддати люті і полум’ю.\nСконденсувати всесвіт, історію, почуття, мрії, знання, віру і технологію в 14 хвилин. Увібгати в тисячу секунд міріади миттєвостей, які у нас були, які є, які будуть. Які більше ніколи не будуть.\n«Зателефонуйте, будь ласка, за годину»...\nП.С. Північнокорейська ядерна ракета може долетіти до території США – острова Гуам – за 14 хвилин.\nКерівник програм Центру досліджень визвольного руху. Волонтер Ініціативної групи українських інтелектуалів «Першого грудня». Керівник видавничих проектів у сфері історичного нон-фікшн. Консультант з питань комунікацій та урядування для громадських організацій, установ культури та органів державної влади.


Перезавантажується комп'ютер | Львів Сервіс\nПерезавантажується комп'ютер Допомога від експертів у Львові\nОсобливості самостійної перезавантаження комп'ютера\nСпособи швидкої діагностики неполадок. Основні апаратні і програмні неполадки при самостійній перезавантаження комп'ютера\nБудь-який комп'ютер, незалежно від комплектації та призначення, може періодично виходити з ладу. Одна з поширених неполадок - постійні мимовільні перезавантаження. Причин у такій неполадки може бути безліч і часом буває складно встановити їх самостійно. Але деякі дії для вирішення проблеми можуть бути ефективні і у виконанні непідготовленого користувача.\nСпосіб швидкої діагностики\nШвидко дізнатися причину неполадки допоможе одна нехитра маніпуляція. Якщо комп'ютер здатний працювати без перезавантаження хоча б деякий час, то слід зробити наступне:\nВідкрити меню «Пуск» і вибрати «Панель управління».\nЗаходимо в «Панель управління»\nПереходимо в розділ «Система»\nУ вікні клікнути «Додаткові параметри системи».\nКількома по пункту «Додаткові параметри системи»\nУ вкладці «Додатково», в блоці «Завантаження і відновлення» натиснути «Параметри».\nЗнаходимо пункт «Параметри»\nЗняти чекбокс з пункту «Виконати автоматичну перезавантаження».\nВідключаємо параметр «Виконати автоматичну перезавантаження»\nНатиснути «ОК». Тепер операційна система замість перезавантаження видаватиме «синій екран смерті», на якому, після слова «STOP» вказано код помилки.\nРозшифровку цього коду і суть неполадки можна подивитися на спеціальних ресурсах, наприклад, тут. Якщо можливості провернути цю операцію немає, то доведеться перевіряти всю систему, поступово виключаючи можливі причини постійних перезавантажень.\nВсі явища, які призводять до мимовільної перезавантаження можна розділити на два типи: програмні і апаратні. Почнемо з неполадок обладнання.\nКомп'ютер - складна система з безліччю компонентів. Він потребує періодичного обслуговування. Без періодичних чисток від пилу і бруду в деяких навантажених вузлах (головний процесор, чіпсет, відеокарта, блок живлення) з'являється перегрів.\nПерш за все слід перевірити елементи ланцюга живлення комп'ютера: стінну розетку, мережевий фільтр / подовжувач / бесперебойник і силовий кабель. Потім очистити системний блок від пилу і поміняти термопасту під радіаторами системи охолодження. Процедуру буде простіше провести самостійно з використанням термопрокладок, але якщо бюджет обмежений, то підійде і термопаста.\nВ процесі чищення системного блоку слід уважно оглянути системну плату на предмет роздулися конденсаторів. Перевірити слід і «начинку» блоку живлення. Зіпсовані елементи легко змінюються в майстерні.\nНабагато рідше проблеми з перезавантаженням виникають через поганий контакт плат оперативної пам'яті. При наявності декількох планок ОЗУ, слід спробувати запустити систему, знявши по черзі кожну з них, помінявши їх слотами. Контакти вийнятих з слотів планок слід протерти простим гумкою і спиртом (для надійності).\nЛокалізувати програмну неполадку набагато складніше. Однак, є ряд рекомендованих дій, які допоможуть усунути проблему:\nпровести повну перевірку антивірусом;\nвідновити систему з збереженої точки відновлення;\nскинути до заводських налаштувань (функція доступна на деяких ноутбуках).\nЯкщо жоден з наведених вище способів не допоміг, значить, проблема більш специфічна. Для її усунення вам потрібна детальна апаратна і програмна діагностика, яку проведуть фахівці майстерні.\nЦіни на можливі роботи або послуги у Львові при самостійній перезавантаження комп'ютера\n3.10. Компонентний ремонт відеокарти комп'ютера Від 1 року 280 грн. 280 грн.\n3.5. Заміна оперативної пам'яті комп'ютера Від 1 року 290 грн. 290 грн.


Біжутерія — мода, яку ввела Коко Шанель - Золотий Стандарт\nБіжутерія — мода, яку ввела Коко Шанель\nДивно, але жінка, яка залишила незгладимий слід в історії моди та й просто великих людей, була прибічником не розкішних дорогих прикрас, а біжутерії. Головний її принцип полягав у тому, що прикрас повинно бути багато, а справжні коштовності — ознака поганого смаку.\nБагато хто з нею не погодяться, але звинувачувати Шанель у відсутності свого власного, унікального смаку точно не доводиться. Адже нікому поки не вдавалося перевершити саму Велику Мадемуазель. Завдяки їй жінки могли насолоджуватися недорогими, але стильними прикрасами, які не дивлячись на різноманіття сучасної моди, як і раніше залишаються на піку популярності.\nПрикраси, які примушують захоплюватися\nІсторія Шанель починається в далекі 20-ті роки, саме тоді відбулася модна революція, яка дозволила цій жінці обійти всіх своїх конкурентів і прогриміти на весь світ. У ті далекі роки красиві прикраси не були доступні для простих жінок, тому що ціна на них була занадто висока. Тому жінкам просто нічим було себе прикрашати. Саме тому модний дизайнер вирішив почати створювати стильні, демократичні за ціною прикраси та аксесуари.\nНа її думку, прикраса мала бути витонченим доповненням костюму, тонким акцентом, але ніяк не демонстрацією власного добробуту або заробітку. Тому в своїх творіннях Коко Мадмуазель використовувала великі камені, оригінальні пропорції, декоративні прикраси, які в той час були чимось абсолютно новим і оригінальним.\nНа своєму прикладі, сильна жінка доводила, що навіть недорога біжутерія з простих матеріалів, не дорогоцінних каменів може бути привабливою і викликати трепет. Використовуваний нею стиль арт-деко був гідно оцінений, а нове віяння миттєво стало трендом.\nСтиль Шанель можна назвати сміливим, новаторським. Вироби мають театральну химерність, багатошаровий рельєф і обсяг. Вони великі, яскраві, пройти повз них абсолютно неможливо. До того ж саме їй і її помічникам належить ідея брошки і браслетів з використання мальтійського хреста у вигляді великих насичених каменів.\nТакож до її робіт відносяться коротке кольє з різнокольорового скла і перлів, сережки-кліпси, емалеві брошки у вигляді іменного знаку Коко Шанель, а також з гірським кришталем, прикраси з метеликами і квітами. Разом з іншими фахівцями вона створила чудову колекцію виробів в стилі арт-нуво.\nОсобливим попитом користувалися прикраси з фігурками тварин і рослин, адже вони неодмінно викликали жіночий інтерес, привертаючи увагу своїм милим, яскравим видом. Тому біжутерія від Шанель розліталася моментально, роблячи щасливою свою володарку.\nВідхилення від концепції Коко Шанель\nЧерез деякий час, під впливом талановитого стиліста і дизайнера Поля Іріба, Коко вирішує створити прикраси з використанням діамантів. Завдяки чоловікові ювелірна біжутерія у вигляді зірок, бантів і пір'я безсумнівно порадувала шанувальників дорогоцінних каменів. Крім того, прикраси-трансформери могли перетворюватися з брошки або кольє в браслети і кулони.\nУ 50х роках мати авторську біжутерію стає ознакою гарного смаку. Як і раніше не спираючись ні на чию думку, вона створює прикраси широкого споживання у вигляді перлинних сережок, браслетів, запонок, тонких золотих ланцюжків, стильних медальйонів. Їх носять тисячі жінок. Їй належить створення знаменитої прикраси «матроський комір» — переплетення найтоншої металевої сітки покритої емаллю.\nЗавдяки прикрасам Коко Шанель — жінки з неймовірною силою духу, будь-яка проста жінка могла перевтілитися в елегантну, стильну леді. А ми маємо можливість насолоджуватися її ноу-хау в світі моди донині. Стиль Шанель це не просто мода — це особливе світовідчуття і прояв своєї індивідуальності та сили.


Сорт полуниці Цариця і догляд за ним\nЩо може бути кращим «вітамінним» прикрасою столу, особливо в зимовий час року, ніж вирощена на своїй присадибній ділянці велика, червона, соковита полуниця! Особливо з таким «гучним» назвою «Цариця». Отримати її високий урожай не представляє особливої складності, треба просто дотримуватися порад фахівців, які ми зібрали і узагальнили у пропонованому нижче тексті.\nЗагальні відомості. Історія виведення\nХарактеристики росту. Товарні показники\nВимоги до грунті. Полив. Посадкастоловий сорт крупноплоден. Виведений в Росії. У першому порядку набирає вагу до 50 грам, максимально – 60 грам. Є предметом законної гордості її автора – селекціонера Світлани Дмитрівни Айтжановой. Досвідчений фахівець у своїй галузі практичних знань, вона отримала його, схрестивши сорти Вента і Регонтлит. В результаті вийшов сорт полуниці, відмінно переносить сувору російську зиму, а також найспекотніші і посушливі літні періоди, які припадають у нас, як правило, на червень і липень.прекрасною врожайності (вона доходить до 15 центнерів з гектара і вище) Цариця перевершує багато інших сорти полуниці. Період дозрівання ягід – середній. Вона демонструє чудову стійкість практично до всіх видів так званих «грибних» хвороб, а також до кліща.\nУ ґрунт рекомендується додавати гнойовий перегній і торф, по відру на кожен квадратний метр. Плюс тирсу. Підживлення мінеральними добривами.\nПерш, ніж приступати до активної фази вирощування, необхідно ретельно підготувати грунт. Цариця, як і переважна більшість всіх інших представників цього прекрасного виду ягід, в цілому невибаглива до умов вирощування. Але вона відмінно відчуває, коли до неї проявляються теплота і турбота, неодмінно відгукуючись на такі очевидні знаки уваги відмінними врожаями і відмінним ринкових форматом своїх тануть у роті ягід.\nОсь чому, перш ніж висаджувати рослини в ґрунт, необхідно переконатися у відсутності тут всіляких шкідників, якими потенційно є для ніжних пагонів Цариці личинки травневого хруща і дротяників. Необхідно враховувати при цьому, що близькість до кордону лісових угідь збільшує ймовірність проникнення цих паразитів у грунт присадибної ділянки.\nКращий спосіб позбутися від небажаних «гостей» — внесення аміачної води або висадка алкалоидного люпину. Але найефективніше, зрозуміло, простудіювати відповідні рекомендації.\nПриміром, суничного прозорого кліща не можна допускати на ділянку, тому що, пошкоджуючи молоді литися, він сприяє набуттю ними жовтувато-маслянистого відтінку і скручування. Комфортною для розмноження цього паразита є дощова погода. Обприскуйте вашу ділянку розчином карбофосу.систему крапельного зрошення, регулярним ранковим поливом ви досягнете відмінного зростання і дозрівання. Однак стежте за тим, щоб не перестаратися: надмірна вологість приверне хвороботворні мікроорганізми. Зупиніться на «золотій» середині. Коли йде цвітіння і плодоношення, попадання вологи на рослину протипоказано.\nПосадка за схемою 15-20 сантиметрів. Залишайте на кущі три розетки. Маточний кущ витримає до п’яти пагонів, в результаті вийшов 15 розеток.\nУ відсутність снігового покриву морозостійка до -15 градусів, при його наявності – від -25 до – 40 градусів.\nТаким чином, без використання специфічних знань, маючи в наявності працьовитість і націленість на отримання результату, вам цілком під силу виростити гарний урожай, яким можна урізноманітнити «вітамінний» стіл в зимові місяці.


Дизайн інтер'єру вітальні в біло-чорних тонах > Кімнати\nЄ колірні поєднання, які завжди будуть в моді. До таких належить пара чорний-білий. Створюючи вітальню в чорно-білих тонах, ви можете бути впевнені, що вона завжди буде актуальною. Це вічна класика, сувора і одночасно вишукана.\nЗ'єднуючись, ці два кольори оттенят будь-який стиль, будь-який напрямок, будуть доречні і в класиці, і в стилі лофт. Проте, існують певні правила застосування цих квітів в інтер'єрі, і нехтування ними може призвести до результату, який вас розчарує: замість стильного простору, в якому легко дихається, є ймовірність отримати похмуру, гнітючу атмосферу.\nІнтер'єр чорно-білій вітальні повинен мати в якості основи один колір, другий може виступати в якості додаткового. Тобто головним буде або чорний, або білий. Присутність їх у співвідношенні 1: 1 неприпустимо.\nВибираючи основний колір, потрібно пам'ятати про те, що світлі тони візуально розширюють приміщення, додають світло, відчуття свободи і "легкості" в сприйняття простору.\nТемні, навпаки, звужують приміщення, роблять його "маленьким", компактним. Таким чином, вибравши правильно основний тон, можна скорегувати розміри кімнати.\nДизайн чорно-білій вітальні з чорним в якості основного, з точки зору психологів, допоможе заспокоїти нерви, створить відчуття захисту, "сховає" від зовнішнього світу у внутрішній капсулі, і таким чином показаний тим людям, які відчувають бажання усамітнитися і захистити свій внутрішній світ .\nУ тому випадку, якщо різкі контрасти хочеться пом'якшити, можна використовувати відтінки основного кольору при створенні вітальні в чорно-білих тонах, а саме - сірого кольору. Підійде і бежевий тон, він вносить в інтер'єр нотки теплоти і затишку. В такому випадку добре також використовувати аксесуари "золотих" відтінків. У разі використання сірого доречні аксесуари і доповнення з хрому.\nВ інтер'єрі чорно-білій вітальні доречні різноманітні візерунки та орнаменти, візуально "змішують" ці два тони. Наприклад, на розділі чорних і білих поверхонь - чорний візерунок на білому тлі, або білі шпалери з чорним декором. А також використовувати такі елементи можна в декоративних тканинах з аналогічним малюнком, або абажурах.\nУ дизайні чорно-білій вітальні можна сміливо використовувати яскраві кольорові акценти: жовті, червоні, зелені. Однак тут важливо не переборщити: занадто велика кількість активних кольорів може позбавити інтер'єр стильності, зробити його роздробленим, неохайним. Цілком достатньо кількох яскравих диванних подушок, рамок для фотографій або однієї підлоги вази контрастного кольору.\nВітальня в чорно-білих тонах виглядає особливо стильно, якщо кольору стін і меблів контрастують між собою. При світлих стінах і підлогове покриття меблі повинна бути чорною, і навпаки.\nІнтер'єр в чорно-білих тонах може стати справжньою прикрасою будинку, якщо дотримуватися всіх правил його створення, і грамотно підібрати необхідні аксесуари.


«Часопис цивілістики» (Категорія «Б») – це юридичний науково-практичний фаховий журнал, заснований у 2006 році, на сторінках якого досліджуються актуальні проблеми правового регулювання цивільних та суміжних із цивільними правовідносин в сучасних умовах.\nЗасновником журналу є Національний університет «Одеська юридична академія».\nНа підставі Наказу Міністерста освіти та науки України № 409 від 17.03.2020 р. (додаток 1) журнал включено до Переліку наукових фахових видань України категорії «Б» у галузі юридичних наук (081 «Право», 293 «Міжнародне право»).\nНаціональний університет «Одеська юридична академія» є наступником багатих традицій Одеської правової школи, історія якої сягає своїм корінням ще в 1847 рік (час існування юридичного факультету Рішельєвського ліцею – першого вищого навчального закладу Одеси). У 1865 році юридичний факультет увійшов до складу Імператорського Новоросійського університету. В 1997 році, коли юридичній науці й освіті в Одесі виповнилося 150 років, Юридичний інститут Одеського держуніверситету був перетворений в Одеську державну юридичну академію. Вже через рік цей ВНЗ придбав членство в Асоціації європейських університетів, а в 2000 році академія отримала статус національного вищого навчального закладу. Указом Президента України від 2 вересня 2010 року № 893/2010 Академія була реорганізована в Національний університет «Одеська юридична академія».\nСьогодні Національний університет «Одеська юридична академія» – один із центрів юридичної освіти і науки України – є провідним вищим навчальним закладом з правознавства, спадкоємцем славних традицій Одеської школи права, яка бере свій початок з 1847 року.\nМатеріали, викладені у журналі «Часопис цивілістики», відображають погляд на цивілістичні проблеми як досвідчених фахівців і учених у сфері цивілістики, так і молодих дослідників проблем у сфері цивільного права. У представлених до уваги читача статтях містяться як традиційні, так і нетрадиційні підходи до теоретико-методологічних та практичних основ розглядуваної проблематики. Рубрика «Питання теорії» традиційно вміщує статті, присвячені загальним проблемам цивілістики.\nДо редакційної колегії видання входять багато відомих в Україні та за її межами науковців, що свідчить про високі вимоги, які висуваються до якості й новизни публікацій.


Американцям дозволили їздити на Кубу - Korrespondent.net\nАмериканцям дозволили їздити на Кубу\nКорреспондент.net, 26 липня 2001, 11:26\nПалата представників американського конгресу ухвалила зняти обмеження на поїздки американців на "Острів Свободи".\nПропозиції консерваторів, які наполягали на збереженні обмежень, що діяли багато років, були відкинуті, як зауважує Бі-бі-сі.\nНа Кубі, тим часом, готуються відсвяткувати 48-річчя нападу на казарми Монкада - події, що вважають початком кубинської революції. Влада закликала з цього приводу до організації мільйонного маршу в столиці країни, Гавані.\nТим часом, як повідомляв Кореспондент.net, у середині липня президент Буш віддав розпорядження про жорсткість чинного вже чотири десятиліття торгового ембарго США проти Куби і пообіцяв надавати підтримку супротивникам правління Фиделя Кастро.


Порошенко заявляє, що не збирається відводити війська від зайнятих позицій\n06 вересня 2014, 10:43\nПрезидент України Петро Порошенко не збирається відводити війська від зайнятих позицій.\nПро це він сказав в інтерв’ю ведучому програми BBC HARDtalk Стівену Сакуру.\nНа запитання, чи готове українське керівництво відвести війська із зайнятих позицій відповідно до «плану Путіна», Порошенко відповів: «Ми не можемо говорити, що ми залишимо ці території. Тому що мова йде про наші території».\n«У жодному разі не йдеться про порушення територіальної цілісності і недоторканності моєї країни», − наголосив президент.\nПорошенко додав, що коли він був обраний на посаду президента, бойовики на Донбасі утримували значні за площею території. «Зараз території їхнього контролю скоротилися приблизно на дві третини. І в цьому полягає безумовний успіх Збройних сил України», − зазначив глава держави.\nУ п’ятницю на зустрічі тристоронньої контактної групи в білоруському Мінську оголосили про досягнення попередньої домовленості про врегулювання конфлікту на Сході України. За її умовами вже запроваджений режим припинення вогню. Нині на території України незаконно діють збройні угруповання проросійських сепаратистів, на кшталт «ДНР», «ЛНР», «Новоросія» й інших. Крім того, в Україні незаконно воюють регулярні сили Збройних сил Росії, хоча Москва й намагається заперечити їхню участь у конфлікті.\nНа цю ж тему: Порошенко хоче миру й зупинення війни в Україні, але українці готові воювати до кінця


Що відомо про аварію на Тернопільщині, що забрала життя 21-річного хлопця (Фото)\nОпубліковано: 6 Листопада 2017 о 21:22 4 596 переглядів\nЯк розповіли у Мильному, тієї фатальної ночі Олег повертався до села з компанією друзів. Що стало причиною непоправного, встановлює слідство.\nУ селі Мильне Зборівського району досі не можуть оговтатися від аварії, що забрала життя 21-річного Олега Томашівського. Трагедія трапилася вдосвіта 22 жовтня у смт. Залізці. Близько 5-ої ранку до чергової частини поліції надійшло повідомлення про ДТП. На місце події виїжджала слідчо-оперативна група. За попередніми даними, водій автомобіля ВАЗ-21150, рухаючись вулицею Вишнівецькою, на повороті виїхав за межі проїжджої частини та врізався в дерево. Удар виявився фатальним… За кермом авто був Олег, він загинув на місці. У салоні на момент аварії перебувало четверо пасажирів, двоє з них отримали травми — садна, забої та інші ушкодження.\n— Дуже шкода хлопця, життя обірвалося в розквіті… Десять років тому помер його батько, мати сама виховувала двох синів. В Олега залишився старший брат. Мати загиблого працює у школі. Олег їздив на заробітки за кордон, останнім часом працював у Тернополі. Мав дівчину, мріяв про одруження, — зітхають односельці.\nВисловити співчуття родині в день похорону приїжджали співробітники загиблого. Більше двох років хлопець працював на ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», наймав у Тернополі квартиру.\n— Ми разом працювали з Олегом, зустрічалися після роботи, прогулювались Тернополем. Перед тими фатальними вихідними планували піти постріляти в пейнтбол, проте він вирішив провідати рідних у селі. І вже не повернувся… — з сумом згадує товариш загиблого. — Олегову автівку занесло — або «зловив» узбіччя, або не впорався на швидкості… Перед тим цяпотів дощ, у нього були літні колеса. Олег був хорошим товаришем, спокійним, врівноваженим, його поважали на підприємстві. За два роки набув кваліфікацію, був старшим комплектувальником, відповідав за конвеєр. Керівництво підприємства забезпечило автобус і колеги їздили віддати шану Олегові. Коли поверталися до Тернополя — усю дорогу мовчали, ніхто слова не промовив. Це трагедія… І вже немає значення, куди він їхав, чому так сталося, товариша не повернути…\nЗборів, Новини, Суспільство, топ-новини\nаварія, ДТП, Зборів, новини, смерть, Тернопільщина, хлопець


Здача крові на згортання\nСистема згортання крові ─ це потужний захисний механізм, що оберігає організм людини від втрати крові. Порушення в роботі даної системи дають серйозна підстава для занепокоєння. Будь-які відхилення аналізу згортання крові від норми говорять про патології. Відхилення від норми в більшу або меншу сторону можуть бути провісниками таких захворювань як інфаркт, інсульт, гемофілія, тромбофлебіт, хвороби печінки.\nАналіз крові на згортання може бути призначений у наступних випадках:\nмайбутнє оперативне втручання (з метою отримання інформації про систему згортання).\nГоловні функції системи згортання крові у людини полягають у зупинці кровотеч і підтримки крові в рідкому стані. Підтримка цих функцій забезпечує складний механізм. Для дослідження процесів згортання крові існує безліч методів, які дозволяють оцінити всю систему згортання, кількість і активність конкретних речовин, виявити, чому в системі стався збій. Для дослідження зазвичай вибирають кілька способів, які дають розгорнуту інформацію. Перелік таких аналізів називається коагулограммой.\nШироке застосування для визначення норми згортання крові отримав метод Сухарьову. Результати даного аналізу не інформують про порушення механізму згортання крові в цілому, а показують, чи може організм захистити себе на випадок втрати крові.\nФото відбору крові\nОсновні причини, що призводять до порушень згортання:\nСпадкові хвороби ─ гемофілія, хвороба Віллебранда.\nДефіцит вітаміну К.\nЗахворювання печінки ─ гепатит, цироз, жирова дистрофія печінки, рак.\nТромбоцитопенія ─ зниження рівня тромбоцитів.\nТривале застосування антикоагулянтів (препарати для розрідження крові), наприклад, при лікуванні тромбофлебіту.\nПідвищена згортання крові може привести до утворення тромбів в кровоносних судинах (венах). Це стан, що являє серйозну загрозу для життя, так як тромб під дією струму крові може відірватися. Переміщаючись по венозному руслу, тромб здатний закупорити будь посудину меншого діаметру. Простежити рух відрив тромбу неможливо. Наприклад, тромбоз коронарних судин, що забезпечують кровопостачання м’яза серця, неминуче призводить до інфаркту міокарда.\nЗнижене згортання крові призводить до безпричинної кровоточивих ран, навіть дрібних (подряпин). При ударах і травмах на тілі можуть з’являтися синці і обширні гематоми. Також можуть спостерігатися носові кровотечі або кровоточивість ясен. Особливу небезпеку знижене згортання крові являє під час операції. Оскільки кров не згортається, пацієнт під час оперативного втручання може втратити велику кількість крові, несумісне з життям.\nПричини порушення згортання крові в організмі можуть бути фізіологічні. При вагітності показники згортання крові можуть відхилятися від норми. Це пов’язано з тим, що під час вагітності у жінки збільшується обсяг циркулюючої крові на 20-25% і формується матково-плацентарний коло кровообігу.\nВажливість здачі аналізів\nАналіз крові на згортання роблять лише в тому випадку, якщо для цього є підстави, і тільки за призначенням лікаря.\nЯкщо в анамнезі вагітної є відомості про генетичну схильність до спадкових захворювань крові, то після пологів новонародженому можуть призначити аналіз на згортання.\nОсобливо це актуально при гемофілії. Цим генетичним захворюванням хворіють тільки хлопчики. Дівчатка є носіями гена гемофілії, і хвороба у них не виявляється. Незсідання крові у людини дуже небезпечна в дитячому віці, оскільки це період підвищеного травматизму. Незначні травми і порушення цілісності шкірних покривів (садна, подряпини) можуть призвести до великої крововтрати. Сильні удари і невдалі падіння можуть викликати кровотечу у внутрішніх органах.\nПри підозрі на погану згортання крові істотне значення набуває важливість здачі аналізів. Своєчасне виявлення проблем дозволить оперативно вжити заходів для усунення порушень згортання крові. А також попередить можливі ускладнення.\nГотуємося здавати аналіз\nЩоб достовірність результатів не перекручувалась і була більш точною, аналіз крові на згортання потрібно робити натщесерце та в першій половині дня. Перед дослідженням не рекомендується пити соки і солодкі напої, можна вживати тільки воду. Для проведення дослідження роблять забір крові з вени, частіше з пальця.\nЦе простий метод Сухарева як аналіз крові, суть якого полягає у визначенні тимчасового інтервалу між забором крові і початком згущення. Спеціальний скляний капіляр наповнюють потрібною кількістю крові і встановлюють в штатив (апарат Панченкова). Капіляр з кров’ю під певним кутом погойдується в сторони до початку процесу згортання (кров згущується і перестає переміщатися в пробірці). Засікають час секундоміром. Показники норми згортання крові 3-5 хвилин.\nКоагулограма — це сукупність аналізів. Ці аналізи досліджують основні показники системи згортання крові:\nспецифічні білки крові (фібриноген, протромбін);\nвовчаковий коагулянт ─ це група специфічних антитіл;\nТБ ─ тромбиновое час;\nАЧТЧ ─ час згортання крові.\nРозшифровку аналізів згортання крові робить лікар. В кожній окремій клініці здійснюються різні методики досліджень. Показники норми згортання крові відрізняються, в залежності від обраної методики.\nЯкщо ви приймаєте ліки, готуючись здавати аналіз крові на згортання, повідомте про це лікаря. Це пов’язано з тим, що деякі медикаменти здатні спотворювати результати дослідження.\nВідео — Розшифровка аналізу крові:\nДля чого здавати кров на гормони щитовидної залози


Прикарптські ковалі виготовляють для бійців АТО "буржуйки" - Версії | новини та розслідування\nПрикарптські ковалі виготовляють для бійців АТО “буржуйки”\n12/11/2014 0 22\nПрикарпатські ковалі виготовляють для військових, які зараз воюють на Сході країни, «буржуйки», що зігрівають навіть при -25.\nДля того щоб розігріти таку пічку, замість дров у неї потрібно залити дизпаливо. Усі секрети виробництва прикарпатським майстрам розповів колишній військовий з Дніпропетровська Олександр Жембус, йдеться у сюжеті програми новин «Огляд дня» телеканалу ZIK.\nДля виготовляння однієї «диво-пічки» прикарпатським ковалям потрібно лише кілька годин. Майстри кажуть, робота – не важка. Потрібно лише скласти разом дві труби і запаяти їх.\n«Ми виготовляємо пічки для того, щоб солдати могли прийти після служби і відпочити в теплому приміщенні. Відігрітися від вечірніх дозорів. Щоб вони могли просушитися. Тому що найголовніше – це здоров’я наших бійців», – розповідає коваль Віталій Яців.\nПерші пічки ковалі вже відправили на схід. Втім, щоб виготовити більше «буржуйок», майстрам бракує матеріалу. Тож волонтери просять небайдужих долучатися до благородної справи. Майстри, у свою чергу, готові ділитися досвідом виробництва пічок з усіма охочими.


Описано шляхи подолання проявів агресивності, тривожності, неслухняності, гіперактивності, жадібності, надмірної вразливості, впертості батьками та психологом.\nА Г Р Е С И В Н І С Т Ь\nАгресія — це енергія подолання, боротьби, відстоювання своїх прав та інтересів. Ця сила необхідна дитині для того, щоб досягти своєї мети, протистояти перешкодам. Небажаною є не сама по собі агресія, а неприйнятні форми її прояву: звичка кричати, ображати, битися. Тому завданням виховання дитини є не усунення її агресії, а навчання адекватно проявляти свої негативні почуття: гнів, обурення, неприйняття. Саме тому, що дитина не вміє усвідомити й висловити протестні почуття стосовно значущої особи (батька чи вчителя), у неї може виникати «безпредметна агресивність» — розповсюдження почуття злості на слабші та безпечні об'єкти — на дітей, тварин, предмети. Причиною підвищення дратівливості також можуть бути фізичні чи психологічні проблеми дитини, які виснажують й, підвищують збудженість та імпульсивність.\nНе сваріть дитину за те, що вона посміла гніватися на Вас. Навпаки,\nпоставтеся до її обурення з розумінням й повагою: допоможіть їй усвідомити і сформулювати свої претензії до Вас.\nТільки тоді, коли емоції вщухнуть, розкажіть дитині про те, як Ви\nпереживали, коли вона виявляла свій гнів. Знайдіть разом із нею вдалу форму висловлювання претензій.\nПоспостерігайте за собою. Дуже часто ми самі придушуємо своє\nроздратування, терпимо його доти, доки воно не вибухне, як\nвулкан, яким уже не можна керувати. Набагато легше й корисніше\nвчасно помітити своє незадоволення і проявити його так, щоб не\nпринизити дитину, не звинуватити, а просто виявити своє незадоволення.\nУчіть дитину розуміти себе та інших. Якщо дитина навчиться\nусвідомлювати свої почуття й почуття інших, вона зможе свідомо обирати мирні форми боротьби і захисту.\nРозробити такі ігри, у яких дитина зможе не просто виявити свій\nгнів, а експериментувати з формами його прояву.\nДопомогти дитині через гру навчитися розуміти свої та чужі\nРазом із батьками знайти можливість оптимізації виховного впливу на дитину в сім'ї.\nТ Р И В О Ж Н І С Т Ь\nДитячі страхи є нормальною реакцією дитини, яка усвідомлює недостатність своїх можливостей. У міру розвитку умінь дитини одні страхи зникають, а інші з'являються, бо дитина усвідомлює нові небезпеки. Відсутність страхів не є показником благополуччя. Здорова дитина —та, яка не боїться боятися. Шкідливими страхами є ті, що обмежують розвиток можливостей дитини (вона не пробує досягти того, чого хоче) або підривають її здоров'я — погіршують сон, знижують апетит, псують настрій, виводять із рівноваги. Такі страхи потребують спеціальної уваги батьків та психологів.\n1. Оскільки «нездорові страхи» характеризуються тим, що діти «бояться боятися», то насамперед допоможіть дитині спокійно сприймати сам факт наявності страхів. Якщо вона вирішить, що боятися — це неприпустимо погано чи соромно, вона уникатиме страшних ситуацій і ніколи не зможе навчитися долати їх.\nНе лякайтеся страхів своєї дитини, не намагайтеся відвертати її\nувагу від спогадів про страшний сон чи страшну фантазію. Якщо ми\nвідганяємо страх — він переслідує нас і атакує тоді, коли ми найменше захищені від нього.\nДопоможіть своїй дитині зустрітись із її страхом у безпечній атмосфері: коли ви поруч, коли вона почувається спроможною протистояти страху. Нехай вона розповість чи намалює вам те, що її лякає, і отримає від вас розуміння й підтримку.\nНеобхідно, щоб дитина зрозуміла, що боятися не соромно, що\nвсі (і ви також) чогось боялися, нехай вона повірить у те, що теж зможе опанувати свій страх.\nНехай вас не бентежать невдалі спроби вашої дитини подолати\nсвій страх. Хваліть її за незначні досягнення, відзначайте найменший\nпрогрес: «Страх став трохи меншим. Отже, ти його поступово долаєш».\nОрганізувати ігрову діяльність, у якій можна моделювати страхи\nі тренуватися в їх подоланні.\nАктивізувати ті ресурси, які необхідні дитині для успішного по\nдолання своїх страхів.\nДопомогти батькам знайти психологічно правильні способи реагування на страхи своєї дитини.\nН Е П Р А В Д И В І С Т Ь\nДитячу брехню батьки часто сприймають як катастрофу, як прояв найгірших рис характеру: хитрості, підступності, боягузтва.\n«Чому вона бреше,—дивуються батьки?— Адже ми її навіть не караємо!» Проте запитання доцільніше ставити інакше: не «чому вона бреше?», а «що їй заважає зізнатися?» Це може бути страх упасти у власних очах («Я?— хороша, я не могла цього зробити»); страх втратити любов батьків («Мама любить мене добру, а тепер виявилося, що я погана!»); страх протистояти дорослим («Я не хочу це робити, але ж я не можу відмовити старшим — легше збрехати, що вже зробила») тощо.\nЯк правило, дитина не усвідомлює цих причин, тому запитувати в неї «Чому ти збрехала?» — не варто. Необхідно самим визначити обмеження дитини І допомогти їй їх подолати.\nНе провокуйте брехливість дитини в тих ситуаціях, де, як Ви\nзнаєте, їй важко зізнатись. Коли Ви заганяєте її в пастку запитанням:\n«Ти знову брав плеєр?!», — то дитина не може втриматися від брехні:\n«Ні! Не брав!» А далі вже можна лише наполягати на своєму.\nЗамість того, щоб «відчувати брехню», необхідно «повправлятися в умінні правдиво зізнаватися». Виберіть ситуацію, де дитина відчує\nпровину, створіть сприятливу атмосферу, допоможіть їй знайти слова\nдля визнання провини: «Я сама не знаю, як це сталося. Мені дуже\nшкода. Я не хотіла тебе засмутити...» тощо.\nЗабезпечте приємне емоційне підкріплення перемоги дитини над\nсобою. Якщо вона відчує, що визнавати свої помилки не страшно,\nа навіть приємно, вона легше піде на це наступного разу.\nНе сподівайтесь, що після визнання своїх помилок дитина їх\nне повторюватиме. Неслухняність — це вже інша проблема виховання.\nЧим маже допомогти психолог\n1. Визначити, яких саме психологічних ресурсів не вистачає дитині, щоб наважитися говорити правду.\n2. З ігровій формі допомогти дитині подолати свої обмеження.\n3. Відпрацювати в ігрових ситуаціях необхідну для Вашої дитини форму визнання своїх помилок.\nН Е С Л У Х Н Я Н І С Т Ь\nНеслухняність є однією з найбільших проблем виховання. Коли дитина не слухається, батьки відчувають свою безпорадність, безсилля, страх, сприймають неслухняність як прояв нелюбові чи неповаги до себе.\nНасправді неслухняна дитина може дуже любити й поважати своїх батьків. Просто вона відчуває в собі силу відстоювати свої бажання, або потребу перевірити любов батьків («Поступаються — отже, люблять»), або прагнення в такий спосіб виявити свою образу («Ти не хочеш для мене, а я не буду для тебе»). Отже, в основі неслухняності дитини можуть лежати певні проблеми в стосунках, проте надмірно слухняна дитина завжди нездорова. Вона невпевнена в собі, несамостійна, тривожна.\nКоли наполягаєте на своєму, намагайтеся не позбавляти дитину\nсвоєї любові, не принижувати її гідності («Я б із задоволенням тобі\nдозволила, але, на жаль, не можу..»)\nЯкщо дитина не виконує ваших вимог — скоротіть їхню кількість\nспочатку до З—4-х основних, інакше на все може просто не вистачити\nДля того, щоб дитина навчилася виконувати Ваші вимоги, краще застосовувати заохочення, ніж покарання. Негативне підкріплення може сформувати лише відразу до відповідної діяльності, позбавили бажання виконувати вказівки дорослих.\nЧерез ігрові ситуації визначити особистісні причини неслухняності дитини.\nДопомогти дитині проявити й відпрацювати свої психологічні\nпроблеми на ігровому матеріалі.\nЗнайти можливості оптимізації взаємодії батьків та дітей.\nВ ігровій формі тренувати дітей розуміти себе і своїх близьких.\nГ І П Е Р А К Т И В Н І С Т Ь\nНепосидюща дитина — це не просто постійний галас І метушня в домі, це й постійний страх за її життя і здоров'я. Немає такої щілини чи отвору, куди вона не сунула б носа чи пальця, немає заборон, яких вона не порушувала б.\nПричиною такої нестриманості, як правило, є тимчасове переважання сили збудження нервової системи над силою гальмування. Цей дисбаланс компенсується у 10 — 14-річному віці, коли дитина вже здатна контролювати себе. Проте якщо дитину переконати в тому, що вона неслухняна, некерована, неуважна, байдужа до інших, тоді вона не стане використовувати цю здатність, бо не віритиме у свої сили. Отже, головне завдання батьків гіперактивної дитини — не нав'язати їй негативне ставлення до себе та світу.\nНе варто сподіватися, що бурхлива фізична активність вивільнить\nенергію малюка. Навпаки, коли він перевтомлений, він стає перезбудженим і ще менш керованим. Тому краще уникати ситуацій, що перезбуджують дитину, а її енергію варто спрямовувати в необхідне русло.\nНамагайтеся зайняти дитину тим, що її цікавить. Поки вона захоплена улюбленими справами, ризик, що в неї виникнуть небажані імпульси, — мінімальний.\nДля того, щоб зупинити енергійну дитину, доцільно переключити\nїї увагу на щось емоційно значуще для неї: «Ой, дивись!», «Я згадала!»\nВизначити уявлення дитини про себе і допомогти їй позбутися\nнегативних переконань щодо власної неспроможності.\nЗасобами гри створити позитивну мотивацію до розвитку вміння\nконтролювати свої слова та дії.\nЖ А Д І Б Н І С Т Ь\nНавіть дошкільники добре знають, що бути жадібним — це погано, вони засуджують жадібність у інших, але багатьом дітям буває важко поділитися своїми іграшками чи ласощами з кимось.\nПричиною жадібності дітей третього року життя є особливості їхнього вікового самоусвідомлення: дитина починає відокремлюватися від навколишнього світу разом зі своїми особистими речами. Тому для неї «моя чашка», «мій стілець», «мій ведмедик» — це частинка її Я, яке вона прагне захистити й утримати.\nЯкщо період самоусвідомлення пройшов неблагополучно, більш дорослі діти продовжують виявляти жадібність як незрілу форму відстоювання своїх меж або як негативне ставлення до необхідності чимось із кимось ділитися. У таких дітей ситуації, у яких від них чекають прояву «доброти», викликають тривогу або гнів.\nЗамість того, щоб просити дитину чимось із Вами поділитися —\nділіться з нею самі, але демонструйте, як Вам це приємно. Ви зможете\nнавіяти дитині відчуття того, що це досить приємний процес.\nУникайте деякий час тих ситуацій, у яких дитина може продемонструвати свою жадібність. Адже частий прояв негативних форм\nповедінки закріплює не тільки небажані звички, а й неприємне уявлення про себе.\nЧастіше розповідайте дитині про те, яка вона хороша, що вміє\nробити, цікавтесь її вподобаннями. Це допоможе їй стати спокійнішою та впевненішою в собі.\nУ спеціальних ігрових ситуаціях повправлятися з дитиною в проявах щедрості, дати відчути радість і гордість за себе.\nРазом із батьками розробити подальші заходи з формування позитивного ставлення дитини до себе та оточення.\nН А Д М І Р Н А В Р А З Л И В І С Т Ь\nНадмірна вразливість, плаксивість чи спалахи гніву, перепади настрою, неспокійний сон, проблеми травлення, частий головний біль — усе це ознаки нервового виснаження дитини.\nПричиною психоемоційного виснаження може бути якась неприємна подія в житті дитини, яка й досі її непокоїть, або хронічне незадоволення собою — переживання своєї неспроможності бути такою як «треба».\nПроаналізуйте, коли виникли перші ознаки нервовості, і пригадайте, що цьому\nДопоможіть дитині усвідомити, що її непокоїть, і змінити своє ставлення\nдо цієї проблеми.\nВідвести більше часу в режимі дня на ті заняття, у яких дитина\nпочувається спокійно і впевнено. Це дасть їй змогу відновити віру\nНе перевантажуйте дитину такими заняттями, які викликають сильні\nемоції — позитивні чи негативні: змаганнями, випробування\nми, емоційно насиченими видовищами. Тимчасове дотримання такої\n«емоційної дієти» дасть змогу знервованій дитині відновити душевну\nрівновагу, нормалізувати сон, набратися сил.\nУ процесі психологічного аналізу гри дитини можна визначити основні зони її емоційного напруження: чого вона боїться, чого\nСтворити ігрові умови для того, щоб дитина сама усвідомила\nй висловила свої переживання.\nЯкщо причиною негативного емоційного стану стала якась\nпсихотравмуюча ситуація, її необхідно поступово відтворити і знову пережити, але із залученням усіх необхідних психологічних ресурсів.\nЯкщо причиною нервового виснаження дитини є її почуття невідповідності «ідеалу», то психологічна допомога включатиме формування впевненості у своїх можливостях і вміння спокійно сприймати.\nДля кожної дитини буде підібрано індивідуально-оптимальний\nспосіб психоемоційної розрядки, опанувавши який, вона зможе самостійно знімати надмірне психологічне напруження в разі необхідності.\nВ П Е Р Т І С Т Ь\nВпертість є виявом наполегливості, але якщо дитина дуже часто вступає в сутички або надто самовіддано відстоює своє, ця риса стає проблемою у спілкуванні.\nПричиною надмірної впертості є неможливість сприйняти чужу позицію, не втративши своєї. Це схоже на поведінку двох баранів, що зустрілися на містку: поступитися для них — означає впасти у прірву. А оскільки кожна здорова і сильна істота прагне вижити, то вони докладають усіх зусиль, щоб перемогти.\nЩоразу, коли виникають протиріччя, не висловлюйте своєї позиції, доки не покажете дитині, що розділяєте її думку: «Ти не хочеш зараз одягати капці, тому що в них незручно бігати». Але спробуйте у свою фразу вкласти повагу і зацікавленість, а не іронію чи осуд.\nІ тільки тоді, коли дитина відчує, що ви її зрозуміли й не засуджуєте, переходьте до викладу своєї позиції: «Я згодна, що босоніж приємніше, і я із задоволенням дозволила б тобі, якби не була холодною підлога. Але я не можу цього зробити, бо хвилююся за твоє здоров'я. Що нам робити?»\nЩо б вам не відповіла дитина — не суперечте їй, поки не сформулюєте її думку й не отримаєте підтвердження, що ви її правильно зрозуміли. Отже, перед кожним своїм висловлюванням спочатку з по вагою і зацікавленістю відтворюйте її позицію.\nМожливо, вам вдасться знайти компроміс (наприклад, вовняні\nшкарпетки), а можливо, й ні. Але своїм ставленням до розбіжностей у поглядах ви зможете навчити дитину прислухатися до чужої думки, не втрачаючи, водночас, своєї. Це допоможе дитині не сприймати розбіжностей своїх позицій з позиціями інших як загрозу своєму виживанню.\nВизначити у спеціально створених ігрових ситуаціях, що саме\nзмушує дитину надто наполегливо відстоювати свою позицію.\nУ процесі ігрової взаємодії з дитиною допомогти їй розірвати\nумовний зв'язок: «Я не згодна, отже я вступаю в суперечку». Зорієнтувати її на те, що не погоджуватися — це нормально, а сперечатися — не обов'язково.\nУ змодельованих у грі типових життєвих ситуаціях потренувати дитину застосовувати різноманітні способи розв'язування непорозумінь між персонажами, яких грає сама дитина.\n4. Через винагороди й заохочення закріпити сприятливіші способи дискутування, які мають замінити собою звичні для дитини форми пручання чи змагання.\nКравчук Валентина Василівна 21.02.2018 в 09:41\nТренінгове заняття "Права та обов'язки дітей".