Російські лідери винні в руйнуванні нашого світу. Родичі жертв катастрофи рейсу МН17 написали відкритого листа росіянам / Новое Время\nРосійські лідери винні в руйнуванні нашого світу. Родичі жертв катастрофи рейсу МН17 написали відкритого листа росіянам\nЛист з підписами родичів жертв катастрофи МН17 до редакції Нової газети надіслав Джон О'Брайен, батько 25-річного Джека О'Брайена, який загинув в небі над Донбасом 17 липня 2014 року.\nВід імені сімей загиблих він попросив опублікувати їх послання росіянам. У супровідному листі О'Брайен повідомив журналісту видання Павлу Канигіну, що планував сам організувати переклад листа на російську мову.\nОднак російський перекладач, отримавши оригінальний текст, відмовився від виконання замовлення через побоювання за свою безпеку. Редакція Нової газети перевела лист самостійно.\nДеякі з нас, авторів цього листа, теж є пристрасними шанувальникам футболу, хоча хтось і ні. Однак жоден з нас не зможе стати частиною цього чемпіонату світу так, як це могло б бути раніше. У всіх нас, авторів листа, є щось спільне, що надає цьому Чемпіонату і місцю, де він відбудеться, зовсім інший, похмурий сенс.\n17 липня 2014 року рейс MH17 Малазійських авіаліній був збитий над Україною. Загинули 298 осіб. Серед тіл, що лежали серед уламків і полях соняшників, були наші діти, наші чоловіки і дружини, наші брати і сестри, наші батьки.\nМинуло вже майже чотири роки з того моменту, як були зруйновані життя наших сімей, але ми все ще намагаємося усвідомити, що ж сталося. Наші любі були вбиті під час війни, в якій вони навіть не брали участі, під час війни, до якої вони не мали ніякого відношення. Ми знаємо, що вони не єдині жертви цього протистояння. Було вбито більше 10 000 людей, в більшості - мирні жителі. Їх сім'ї сумують так само, як і наші, не розуміючи, за що були відібрані життя їх близьких. Найтрагічніше - незворотність смерті. Навіть роками ми могли б жити в розлуці, якби знали, що їй прийде кінець.\nМи, сім'ї загиблих на борту MH17, все ще дихаємо, але в той день наші життя теж стали ближче до кінця. Ми стали іншими. Наш світ став похмурішим і тепер не вселяє надій. Щосили ми намагалися зберегти віру в людську доброту. Можливо, хтось із нас знову знайде щастя і мету в житті. Але ми назавжди будемо нести позначку жорстокої і раптової смерті тих, кого любили.\nБездушний акт торкнувся людей, яких ми любили. Ми більше не можемо співпереживати, ми можемо тільки пам'ятати. Наша пам'ять буде говорити про вбитих близьких, вона закликатиме до відповідальності винних. Адже люди, яких ми любимо, більше не можуть говорити за себе.\nМи знаємо, що взаємини Росії і України мають довгу історію, і є різні точки зору на те, що привело до конфлікту в 2014 році. Немає ідеальних держав, не є бездоганними у тому числі і наші. Всі народи мають право на процвітання, якщо не порушують прав інших. І всі сторони повинні бути готові подивитися правді в обличчя щодо своєї ролі у війні.\nАле незалежно від передісторії і обставин, ніщо не зможе виправдати атаку на пасажирський літак і вбивство людей на борту. Як нам реагувати на це?\nЯк і у тих, хто пережив вбивство близьких, у нас виникає спокуса відповісти ненавистю. Але ми повинні відокремлювати простих росіян від відповідальних осіб - тієї системи управління, яка привела до атаки на MH17. Більшість з нас не дуже добре знають росіян. Ненависть і недовіра частково є наслідком невігластва, але коли ми дізнаємося про людей більше, це здатне змінити і наш погляд. Вважаємо, що народ Росії має право на процвітання, точно так само як і наші близькі. Думати про це нелегко. Буде потрібен час, щоб наше ставлення хоч якось змінилися. Однак ми знаємо, що піддавшись гіркоті і ненависті, ми будемо поглинуті ними, і неконтрольована ворожнеча між народами знищить людське життя на цій планеті.\nСтає легше, якщо пам'ятати, що всі ми люди і між нами є багато спільного. Ми бачили обличчя російських сімей після того, як в жовтні 2015 року над Єгиптом був підірваний рейс 9268 авіакомпанії Metrojet і загинули всі 224 людини. Вони були вражені горем, намагаючись зрозуміти, що сталося. Ми розуміємо цю зневіру і жах, коли жорстоко і без жодного попередження відбирають життя ваших близьких. Якби ми зустрілися з цими сім'ями, напевно, ми змогли б почати розмову, тому що ми б уже знали головну правду про життя один одного.\nНі, ми не звинувачуємо російський народ в тому, що трапилося. Ми не проти вас. Ми вважаємо, що російська держава і її лідери несуть в кінцевому підсумку відповідальність за загибель членів наших сімей. На це вказують усі достовірні докази. Ми чекаємо вже довго, але коли-небудь, в майбутньому, Спільна слідча група нарешті представить свій фінальний звіт, і відповідальні будуть названі поіменно. Тоді справа буде за судом в Нідерландах, який ретельно зважить всі докази і вирішить, хто несе відповідальність.\nМи впевнені в ретельності і неупередженості роботи, що проводиться Спільною слідчою групою, яка складається з представників Малазії, Австралії, Бельгії, України та Нідерландів.\nЧого не можна сказати про повідомлення про розслідування MH17, які виходили від російських державних ЗМІ. У перші місяці наші сім'ї були спантеличені численними, часто суперечливими версіями, що надходили з Росії, про те, що ж сталося з літаком.\n"MH17 був збитий українським штурмовиком". "Боїнг атакований ракетою, випущеною по літаку президента РФ". "Літак вже був набитий мертвими тілами і був навмисне збитий". "Його збила ракета Бук, але не російського походження".\nЦі шокуючі, тривожні і суперечливі відомості були потім тисячократно розтиражовані в постах в різних соціальних мережах. Всі ці матеріали викликали сильне занепокоєння. У деяких з нас виникали сумніви. Але тільки пізніше ми зрозуміли, що саме в цьому і була мета. Дана практика (інформаційних вкидань) є частиною скоординованої державної кампанії з дезінформації з метою відволікнути і заплутати, створити альтернативну реальність, в якій вся правда відносна, і жодній інформації не можна довіряти.\nРосійські державні ЗМІ, а також приватні телеканали, які співпрацюють з владою, причетні до цієї брудної і брехливої кампанії. Ми знаємо, що всі країни, в тому числі і наші, спотворюють правду і іноді брешуть. Але чи хочуть росіяни жити в такій країні, де для правди більше не залишилося місця? Можливо, хтось із вас думає, що не існує і нас, що вигадано і цей лист?\nНі, ми реальні, і ми сподіваємося, що, в кінцевому рахунку, істина восторжествує.\nМи знову закликаємо російський уряд повною мірою співпрацювати з міжнародним розслідуванням щодо MH17. Це не поверне наші сім'ї, але ж має значення правда, правда існує, і ми хочемо, щоб особи, відповідальні за загибель MH17, були встановлені і притягнуті до відповідальності. З юних років ми вчимо наших дітей визнавати свої помилки і брати відповідальність за свої дії. Ми хочемо, щоб наші уряди робили те ж саме. Ми просимо робити те ж саме і Росію.\nВ останні місяці зросла напруженість у світі. В атмосфері ворожості і недовіри нам потрібна міжнародна система відносин, заснована на верховенстві закону, де кожен впевнений в наявність правосуддя і справедливості. Що також необхідно - так це відновлення гуманізму і єдності людства. Зрештою, ми разом перебуваємо на одній маленькій блакитній планеті.\nУ 2014 році наші діти і сім'ї лежали мертві серед полів соняшнику. У 2015 році російські діти і сім'ї лежали мертві серед каміння і піску в єгипетській пустелі. У смерті ми не такі різні. Мовні і культурні бар'єри, расові чи релігійні відмінності перестають мати значення. Залишаються лише почуття втрати і любов.\nМи думаємо про це зараз, напередодні чемпіонату світу в Росії. Футбол називають світової грою. У неї грає більше країн, ніж в будь-яку іншу. У своєму кращому прояві футбол відображає те чудове, що є в нас - наші різні стилі гри, нашу культуру, наш спів і одяг, нашу пристрасть або сталеву дисципліну, наша майстерність, мужність і творчість, щиру радість гри, бажання боротися і випробувати себе до межі, і повагу, яку ми проявляємо до тих, з ким ми змагаємося.\nУ своєму гіршому прояві футбол відображає неподобство, на яке ми також здатні. Він може опуститися до консервативного та агресивного націоналізму, посилюючи розбіжності і забобони, розкриваючи старі рани і завдаючи нових.\nЧемпіонат світу з футболу може бути святом нашої спільної гуманності. Він може бути прикладом, хоча і скороминущим, нашої здатності жити один з одним в мирі. Якщо це так, тоді ми могли б дивитися в майбутнє з якоюсь надією.\nДжон (Jon) і Мерін О'Брайен (Meryn O'Brien) (Джек О'Брайен (Jack O'Brien), 25 років), Австралія;\nДжеремі (Jeremy) і Луїза Покок (Louise Pocock) (Бен Покок (Ben Pocock), 20 років) Велика Британія;\nРоб Фредріксен (Rob Fredriksz) і Сілін Фредріксен-Хоогзанд (Silene Fredriksz-Hoogzand) (Брайс Фредріксен (Bryce Fredriksz), 23 роки, і Дейзі Улерс (Daisy Oehlers), 20 років), Нідерланди;\nДжоанна Андерсон (Joanna Anderson) (Стівен Андерсон (Stephen Anderson), 44 роки), Велика Британія;\nКлаудіо Вільяк-Ванетте (Claudio Villaca-Vanetta) (Гленн Р. Томас (Glenn R. Thomas), 49 років), Велика Британія;\nГанс де Борст (Hans de Borst) (Ельземік де Борст (Elsemiek de Borst), 17 років), Нідерланди;\nПол Гварді (Paul Guard) (Роджер Гварді (Roger Guard), 67 років, і Джилл Гварді (Jill Guard), 62 роки), Австралія.\nТеги: Донбас МН17


Світильник Intelite D600 63 Вт #FILTER# - купити у Львові, Луцьку, Ужгороді. Низька ціна, доставка по Україні – Нова Лінія\nСвітильник Intelite D600 63 Вт\nСвітильник Intelite не тільки освітить приміщення, але і зробить його більш затишним і красивим. Він забезпечить рівномірне освітлення, а за допомогою пульта керування ви зможете регулювати температуру світіння і світловий потік не встаючи з ліжка. Простий в установці і практичний у використанні.\nпотужність 63 Вт;\nсвітловий потік 4400 Lm;\nдіаметр 60 см;


Право на працю: презентація проекту "HeForShe + UFW: гендерна рівність в моді" | Vogue Ukraine - Vogue UA\nПраво на працю: презентація проекту "HeForShe + UFW: гендерна рівність в моді"\nПрезентація спільного проекту руху HeForShe і Ukrainian Fashion Week минула в День знань, що символічно. Щодо питань гендерної дискримінації в Україні до сих пір існує багато стереотипів. Цьому присвячена інсталяція Алевтини Кахідзе (вона також представлена на стенді проекту HeForShe в "Мистецькому Арсеналі") у вигляді розкладеної книжки з текстами. Найбільш хітовий «Гендер – це про жінок?».\nПро те, що ініціатива HeForShe – про глобальну рівність, а не щодо жінок виключно – новий проект UFW. По 5 художників і дизайнерів різних статей – Іван Фролов та Анатолій Бєлов, Світлана Бевза та Вова Воротньов, Артем Климчук і Марія Ралемська, Лілія Літковська і Маша Шубіна, Lake Studio і Маша Гаврилюк – представили речі, в яких коментують тему гендерної нерівності.\nОбставини роботи над проектом – приклад гендерної рівності в дії. Наприклад, Світлана Бевза та Вова Воротньов обговорювали це під час прогулянки з дитячими колясками – на рівних батьківських правах і обов'язках. Світлана запропонувала використовувати чоловічу сорочку з колекції весна-літо 2018 (присвячену темі захисту і безпеки). Вова – використовувати напис кирилицею «Марш Рівності», чим в своєму стилі просто і зрозуміло розширив контекст до теми рівності в Україні в цілому.\nСмокінг-комбінезон – впізнавана річ Івана Фролова – доповнений принтом Анатолія Бєлова в стилі української витинанки з обрисами в хороводі рівності чоловічих і жіночих фігур. Це не перший досвід їх співпраці на тему гендеру. Для колекції Frolov весна-літо 2016 Бєлов зробив серію принтів для хусток-знаків - творчої варіації ханки-коду з субкультури секс-меншин 1980-х років.\nHeForShe – це рух солідарності, оснований 2014 року структурою ООН Жінки, яка працює над досягненням гендерної рівності в усьому світі. За цей час до ініціативи приєдналися більше 1,3 млрд людей з абсолютно різних сфер життя, від прем'єр-міністра Канади, Джастіна Трюдо, до актриси і посла доброї волі ООН, Емми Вотсон.\nПрезентація української ініціативи минула 8 березня 2018 року. За словами представника ООН Жінки в Україні, Анастасії Дівінської, ставку в роботі з громадською думкою спочатку вирішили робити на людей творчих професій, які будуть надихати всіх інших людей висловлюватися на підтримку ідей рівності на сайті HerForShe.\nМодний прояв просвітницької діяльності HeForShe – явище вже традиційне в світовому масштабі. На сайті британського Vogue регулярно виходять ролики на підтримку HeForShe, Стелла Маккартні однією з перших підтримала рух. Тому в планах організаторів проекту «HeForShe + UFW: гендерна рівність в моді» – влаштувати міжнародні гастролі проекту. Речі не продаються, але будуть представлені в "Мистецькому Арсеналі" до 6 вересня.\nUkrainian Fashion Week весна-літо 2019 ·


Грейпфрут і ліки - чи сумісні вони? | Медичний довідник Virgo\nВи тут: Головна Довідник лікаря Поради Грейпфрут і ліки - чи сумісні вони?\nГрейпфрут і ліки - чи сумісні вони? Останнім часом у засобах масової інформації та в інтернеті можна почути застереження, і навіть заборони на вживання цього фрукта разом з лікарськими препаратами. Але, чи так все серйозно насправді?\nДійсно, як показали дослідження, станом на кінець листопада 2012 року, кількість препаратів, які можуть становити небезпеку при прийомі з грейпфрутом і продуктами його містять, збільшилася (багато в чому завдяки припливу нових ліків).\nВ даний час існує близько 85 препаратів, які можуть взаємодіяти з грейпфрутом. Ряд з них в силу такої взаємодії може привести до потенційно небезпечних побічних явищ. При цьому динаміка, що складається на світовому фармацевтичному ринку, свідчить про те, що ряди таких препаратів щорічно поповнює більше шести нових найменувань.\nДо них відносяться деякі статини, що знижують рівень холестерину (наприклад, аторвастатин, ловастатин і симвастатин), окремі антибіотики, наркотичні препарати (призначаються при раку) і серцеві засоби. Найбільшому ризику піддаються люди, які регулярно використовують більшу кількість медикаментів і, в той же час, є любителями грейпфрута.\nГрейпфрут і ліки - ось, як це відбувається: грейпфрут містить furanocoumarins, речовини блокують фермент, який зазвичай виводить лікарські препарати з організму, «скидаючи» таким чином їх токсичні властивості. Коли цього не відбувається - організм просто накопичує їх у собі, починається повільне ураження внутрішніх органів і т.д.\nСправедливості заради зазначимо, що подібні речовини (furanocoumarins) міститися не тільки в грейпфруті, але і в інших цитрусових, таких як «севільські» апельсини (часто використовувані при виготовленні мармеладу), лайми, помело. Проте їх дію ще не було так широко вивчено.\nЗгідно результатів проведених досліджень, грейпфрут особливо небезпечний у тандемі з наркотичними препаратами.\nПричому негативну дію фрукта може відбуватися, навіть якщо його їдять на багато годин раніше чи пізніше, перш ніж приймати ліки. Наприклад, симвастатин, випитий з близько 7-грамовим кількістю грейпфрутового соку один раз на день протягом трьох діб, справить на 330% більше концентрації препарату в порівнянні з тим, якби його вживали без паралельного поїдання грейпфрута. Це може викликати небезпечні для життя ушкодження м'язів (рабдоміолізу).\nГрейпфрут і грейпфрутовий продукти можуть взаємодіяти з широким класом ліків: від серцево-судинних до гормональних препаратів. Деякі з них надають більший ефекту, якщо ви приймаєте їх відразу до / після вживання соку грейпфрута, проте є й такі препарати, які можуть негативно взаємодіяти з грейпфрутом і протягом 12 годин з моменту або до моменту його вживання.\nТому, якщо ви споживаєте грейпфрутовий сік і одночасно приймаєте ліки, будьте обережні. Раз вже вам необхідні ці препарати і немає відповідних замінників, можливо, буде потрібно обмежити або скоротити споживання соку грейпфрута і продуктів його містять. Проте, ніколи не припиняйте прийом ліків, не порадившись з лікарем!\nЯкщо ж ви не приймаєте медикаментів або берете тільки ті з них, які не «конфліктують» з грейпфрутом, то сміливо їжте цей чудовий фрукт, пийте сік, вводите його в своє повсякденне дієту.\nГрейпфрут і ліки не можна вважати абсолютно несумісними, як вже зазначалося вище, цей фрукт не рекомендується поєднувати лише з відносно невеликою кількістю медичних препаратів.


Психологічна служба - Львівське вище професійне політехнічне училище Львівське вище професійне політехнічне училище\nГоловна / Учням\nПрактичний психолог Романів Тетяна Іванівна\n• Потрібно добре виспатися в ніч перед перевіркою знань.\n• Відведіть собі час із запасом, особливо для справ, які треба виконати заздалегідь, приходьте на урок незадовго до початку.\nПерестаньте порівнювати себе з іншими людьми, їх досягненнями та перемогами. Просто намагайтеся радіти успіхам інших без злості, образи чи заздрості.\nНавіть жартома припиніть використовувати негативні висловлювання на свою адресу. Замість того щоб сказати «Який я дурень! Я невдаха! У мене нічого не вийде!», Необхідно говорити тільки позитивні речі про себе і свої здібності – «Я молодець! Я зможу з усім чудово впоратися!»\nЯкщо вас хвалять або роблять вам компліменти, не потрібно їх заперечувати і говорити у відповідь: «Що ви, нічого особливого! Ні, не варто! »Подякуйте щиро за добрі слова – більше нічого не потрібно.\nЗверніть увагу на коло ваших знайомих. Якщо ви будете перебувати в товаристві людей, налаштованих по відношенню до вас негативно (не дають вам висловитися, або заперечують вашу думку, вважають його непотрібним), тим самим ваша самооцінка буде знижуватися. Намагайтеся якомога більше спілкуватися з людьми, від яких віє позитивом, які впевнені в собі і завжди будуть готові вас підтримати.\nСкладіть список ваших досягнень! Приміром, ви навчилися кататися на роликах, прочитали книгу, яку давно збиралися подужати, отримали права – загалом, все, що вас порадувало! До цього списку складіть список ваших позитивних якостей – ви розумний, добрий, чесний, чуйний! Перечитуйте ці списки частіше і поповнюйте їх новими записами!\nВставайте вранці з посмішкою, радійте кожному дню і пам’ятайте про те, що ви – унікальна особистість


У Сумській області колишній військовий кинув гранату в житловий будинок » Слово і Діло\nУ Сумській області колишній військовий кинув гранату в житловий будинок\nУ суботу, 23 червня, в місті Глухові Сумської області правоохоронці затримали колишнього військового, який кинув бойову гранату в житловий будинок. Від дій чоловіка ніхто не постраждав.\nПовідомляється, що о 22.20 поліцейським надійшло повідомлення від місцевої жительки про те, що в двоповерховому будинку стався вибух. Згодом було встановлено, що вибух стався в результаті розриву бойової фугасної гранати.\nНіхто з мешканців будинку не постраждав. Значні пошкодження отримали тільки вхідні двері, стіни і вікна. Відзначається, що вибух був настільки потужним, що в одній з квартир будинку впала жінка похилого віку, а в сусідньому будинку зі столу впала лампа. Фахівці-вибухотехніки стверджують, якби в цей час в під'їзді знаходилася людина, шансів вижити у неї не було, адже зона ураження від вибуху такої гранати досягає 35 метрів.\nБуло встановлено, що в той вечір між трьома колишніми військовослужбовцями, які знімали квартиру в сусідньому будинку, і мешканцями будинку, в якому стався вибух, виник конфлікт. Всі троє перебували в стані алкогольного сп'яніння. У їх квартирі було знайдено гранату і пристрій для куріння марихуани. Правоохоронці встановили, що граната, знайдена в квартирі, і уламки тієї, яка вибухнула в будинку, мають одну і ту ж маркування.\nЧоловіків доставили у відділ поліції, де вони зізналися в скоєному. Під час невідкладних слідчих дій було встановлено, що гранату в будинок кинув один з них. Це була помста чоловікові, який там проживає, за зауваження в його адресу і словесний конфлікт, який в подальшому виник між ними.\nЗараз чоловікові повідомлено про підозру по ст. 296 ч. 4 КК України (хуліганські дії, вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень) і 263 ч. 1 КК України (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами).\nЧоловік затриманий в прядку ст. 208 КПК України. За скоєне затриманому загрожує позбавлення волі на термін від 3 до 7 років.\nНагадаємо, у Львові в автомобіль активіста підклали ручну гранату.\nТакож нагадаємо, що сержант ЗСУ кинув гранату в людей.


Захворюванная острівкового апарату підшлункової залози\nІнсулома (інсулінома) – пухлина ß-клітин острівців Лангерганса підшлункової залози, яка секретує інсулін.\nКлінічні прояви захворювання обумовлені тим, що пухлина, незалежно від прийомів їжі та потреб організму, продукує надлишок гормону інсуліну (1 г пухлинної тканини містить до 80 Од інсуліну, тоді як 1 г здорової підшлункової залоза — 2 Од). Результатом такої дії є гіпоглікемії – стани, коли рівень цукру в крові наднизький, що є загрозливим для життя і потребує невідкладної медичної допомоги.\nНа початку захворювання напади гіпоглікемії можуть траплятися лише при фізичних навантаженнях чи психічній напрузі, у жінок -до і під час менструацій. З'являється непереборне відчуття голоду, порожнечі в шлунку, безпричинний страх, млявість, сонливість, тремтіння, проливний холодний піт. У більш важких випадках виникають судоми. Часто виникаюче відчуття голоду та можливість запобігти нападу гіпоглікемії прийомом їжі змушує хворих до надмірного харчування, що призводить до ожиріння і, як наслідок, вторинних порушень функції всіх органів: ішемічної хвороби серця, артеріальної гіпертонії, венозної недостатності і т.п.\nТакі пацієнти часто звертаються до лікарів різних спеціальностей, маючи різноманітні скарги і нетипову клінічну картину, а медична допомога їм може надаватися посимптомно, з огляду на вже сформовані вторинні ускладнення. Тому дуже важливою є роль ендокринолога у консультуванні таких пацієнтів.\nСпеціалісти Інституту мають великий досвід та надають висококваліфіковану допомогу при всіх видах порушень вуглеводного обміну.


Alien Flight - htc-android.com.ua\nдодому Спорт Для дітей Alien Flight\nІнопланетний Політ нова дивна гра для всіх любителів інопланетян! Вступай в гру і познайомся з нашими інопланетянами!\nЯк грати: Ви повинні транспортувати персонажів. Нахиліть телефон для управління космічним кораблем і натискайте на екран. Забудьте про головоломки та квестах, тому що це час для реального космічного суду. Насолоджуйтеся інопланетним апокаліпсисом і перевірте свої навички в грі Інопланетний Політ для дітей і дорослих.\nОсобливості гри Інопланетний Політ:\n— Управляйте реальним космічним кораблем;\n— Грайте з дружніми інопланетянами;\n— Перевозити всіх тварин на космічному кораблі;\n— Відмінна гра для всіх любителів інопланетян.\nВам сподобається грати в Інопланетний Політ і ви будете раді приєднатися до космічної команді, якщо ви хочете знайти хорошу аркаду і екшн з інопланетянами!\nпопередня статтяРозмальовка: Пригоди кошенят 1.01\nнаступна статтяСаѕһМопеу — облік готівки 2.1\nДруга частина гучної гри про слендера. [CATS]Ігри///Android///Сімейні[/CATS] Завантажити Android 2.0.1+ Другие версии


Джерела та основні риси римського права. Джерела права періоду імперії (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nДжерела та основні риси римського права. Джерела права періоду імперії (реферат)\tadmin\n“ДЖЕРЕЛА ТА ОСНОВНІ РИСИ РИМСЬКОГО ПРАВА. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ПЕРІОДУ ІМПЕРІЇ”\nЯкщо перше вважається головним джерелом політичних і сімейних установок,\nто друге “введене майже у всі договори”, воно є основою для організації\nкомерції, обороту і т.д. Власне даного народу право може складатися з писаного права і з\nнеписаного: до останнього переважно відноситься звичай. Природне право\nвважається незмінним, тому що воно встановлено Божественним провидінням,\nвиражає неминущу спільність умов спільного проживання. На відміну від\nнього право цивільне, чи встановлене народом, може змінюватися “чи\nбезмовною згодою народу, чи іншим пізнішим законом”. Це писане і\nзмінюване право і може вважатися джерелом норм права у власному змісті.\nВнутрішній підрозділ, прийнятий у римській юриспруденції, відображало\nдалі вже розходження за формою утворення цих норм: закони і постанови\nримського народу, визначень Сенату, укази посадових осіб, постанови\nгосударя, чи відповіді консультації правознавців.\nзакони — leges. Для визнання правового розпорядження як закон необхідно\nбуло, щоб він виходив від органа, який має відповідні повноваження,\nтобто так чи інакше утілював весь римський народ, і щоб він був належним\nчином обнародуваний: таємний правовий акт не міг мати верховної\nюридичної чинності. Збереглися напівлегендарні зведення про закони, що\nвидавалися від імені римського народу першими царями — Нумой Помнілієм,\nСервієм Туллієм і ін. Однак самим принциповим моментом у становленні\nримського законодавства стало видання в середині V ст. до н.е. Законів\nXII Таблиць — зведення, за словами римського історика Тита Лівія, навіть\nпісля кількох століть визнаного за “джерело всього публічного і\nприватного права”. Закони були виставлені для обговорення народом (за звичаєм — на\nдерев’яних вибілених дошках), затверджені народними зборами і прийняті\nяк найголовніше зведення права. Трохи пізніше закони були відбиті у виді\nсвоєрідного пам’ятника — двох (чи трьох) мідних багатогранних колон,\nвиставлених на римському форумі, але загиблих, очевидно, століття по\nтому під час галльського вторгнення.\nСправжній і повний текст Законів XII Таблиць невідомий, у традиції\nримського права існує декілька переконливих спроб їхньої реконструкції і\nсистематизації на підставі цитат з інших римських юридичних джерел\nТаблиць. Відновлення і розвиток принципів, які шанувалися на рівні священних і не\nпідлягали ні видозміні, ні тим більше скасуванню, стало здійснюватися\nновими законодавчими актами. Згодом склалися два підвиди римських законів: lex у власному змісті як\nпостанова народних зборів, тобто всього римського народу, що має вищу\nюридичну чинність, і plebiscitum — указ і розпорядження плебейської\nчастини римської громади набули сили не менше законів”.\nЗаконом вважалася постанова, прийнята при дотриманні відповідної\nпроцедури і відповідного змісту: “Закони, що мають характер, що наказує,\nзагальні постанови, запропоновані магістратом, прийняті народними\nзборами і затверджені Сенатом”. Закон для додання йому належної значимості міг виходити тільки від\nзаконно обраного магістрату і тільки в межах його компетенції. Римські закони й одержували, як правило, найменування по його\nініціаторах: закон Корнелія, закон Аквілія і т д. Іноді найменування\nбуло подвійним по двох іменах, наприклад, консулів: закон Валерія —\nГорація і т.п. Закон повинний був містити обов’язкові елементи: 1) вступ, чи покажчик обставин видання;\n3) sanctio, де ухвалювалися наслідки порушення закону і відповідальність\nпорушників. Для його прийняття закон повинен був бути доведений до відома громадян —\nвиставлений магістратом завчасно на спеціальному місці форуму.\nПрийматися закон міг тільки цілком, або так само цілком відкидатися,\nчасткові зміни в законі, не внесені самим магістратом, римська практика\nУ більш пізніший час, коли реальна діяльність народних збор стала\nнеможливою через кількісний ріст римських громадян, верховну санкцію на\nзакон давав Сенат. Спеціальні визначення Сенату, рівнозначні закону,\nОсновна маса римських законів відома тільки по назвах і по загальному\nзмісту в передачі іншими юридичними джерелами. Повних текстів збереглося\nЗ оформленням у державно-політичній культурі одноособової верховної\nвлади, згодом монархічної, джерелом права стали і публікації монархів,\nімператорів. Відображаючи зміст влади імператора, ці постанови вважалися\nтакими, що мають вищу правову силу нарівні з законами. Постанови мали\nкілька видів, істотних не тільки у формальному, але й у змістовному\nЕдикт, чи указ, (edictum) вважався актом, виданим государем як вищою\nпосадовою особою; у ньому могли правовстановлюватися всі норми,\nвіднесені до компетенції узагалі всіх магістратів держави — тобто як у\nсфері публічного, так і приватного права. Доручення, чи мандат, (mandatum) містили інструкції посадовим особам, як\nправило, у відношенні правозастосування. Головним чином, ці акти\nстосувалися юрисдикції намісників і преторів, відповідно в них\nрозглядалися найрізноманітніші питання по перевазі карного чи приватного\nправа. Рескрипт (rescriptum) був відповіддю імператора на правові запити\nприватних чи посадових осіб. У першому випадку відповідь представляла\nпросту резолюцію на проханні, написану самим государем. В другому —\nвідповідь на запит магістрату складався у виді особливого листа і мав\nспеціальне найменування epistola. Аналогічна відповідь на запит громади,\nчи міста корпорації кваліфікувалася як “прагматична санкція”. Декрет (decretum) був судовим рішенням государя по конкретній справі, що\nмала за правилами аналогії поширювальне значення. Його зміст визначався\nсудовими повноваженнями монарха як вищого судді держави.\nТакож до джерел права підпадають кодифікації. Перші спроби кодификації\nвідносяться ще до III століття (Грегоріан, Гермогеніан, Феодосій), але\nвсе-таки на першому місці за значенням і майстерністю проробленої роботи\nстоїть створення найбільшої систематизації права, кодификації всіх часів\n– зводу законів Юстиніан. Значення його двояке: по-перше, він дає\nнайбільш систематичний виклад римського класичного права і римської\nюриспруденції взагалі; по-друге, він послужив основним джерелом рецепції\nримського права в середні століття – із усіма витікаючими з цього\nнаслідками. Колосальна праця складання Юстиніановського Зведення була\nвиконана у кілька прийомів і в порівняно короткий термін (з 528 по 534\nр. н.е.). Взагалі, сучасна назва зведення – Corpus Juris Civilis – не\nналежить Юстиніану. Назва Corpus Juris Civilis – Зводу Цивільного\n(Римського) Права було дано в XII ст. середньовічними правознавцями і\nглоссаторами кодексу римського права, у паралель зводу церковного права\n– Corpus Juris Canonici. Для виконання кодифікаційних робіт як керівника був обраний Трибоніан –\nдруг і соратник, наближений Юстиніан, до того ж займає одну з\nнайважливіших посад у державі (начальник столиці, начальник\nімператорської канцелярії і завідувач редагуванням законів) і Феофіл –\nпрофесор Константинопольської школи права. Вони очолювали спеціальні\nкомісії в складі ще 15 чоловік. У неї ввійшли Comes sacrarum largitionum\nКостянтин, 4 професора права (Теофіл, Кратин, Доротей і Анатолій), а\nтакож 11 адвокатів при суді Praefecta praetorio orientis. Отже, 13\nлютого 528 р. комісія розпочала свою роботу спочатку в складі 10 чоловік\nпід початком Трибоніана. Результати не змусили себе довго чекати. І вже\nчерез рік дана комісія закінчила свою роботу. Першим результатом став\n«Codex Justinianus», опублікований 7 квітня 529 р. указом «Summa rei\npublicae» – збірник імператорських законів (конституцій), що скасував\nсобою три колишніх. Причому так званий Кодекс першого видання так до нас\nі не дійшов. Цей кодекс (Novus Codex) об’єднав колишні кодекси, додавши\nдо них Novellae constitutiones – нові конституції, прийняті після 439\nЗібравши і систематизувавши leges, Юстиніан вирішив зробити теж саме і\nстосовно jus vetus. Ця задача була більш складної і важкий, але швидкий\nуспіх з Кодексом і готівка енергійних помічників зміцнили Юстиніан у\nйого намірі. Успіх надихнув його «приступити до вищого і цілковитого\nвиправлення права – зібрати і виправити всі римські постанови і включити\nв одну книгу стільки розрізнених томів авторів». І 15 грудня 530 р.\nуказом «Deo auctore» (конституція «Про складання Дигест») він дав\nТрибоніану доручення, надавши йому вибрати собі помічників. Трибоніан\nсклав, і сам очолив комісію, що складається з 17 чоловік. У неї ввійшли\nComes sacrarum largitionum Костянтин, 4 професора права (Теофіл, Кратин,\nДоротей і Анатолій), а також 11 адвокатів при суді. Трибоніан займав\nпосади qaestor sacri Palatii, magister officiorum. Він виявляв свої\nблискучі якості координатора і кодифікатора. Ця комісія мала перед собою\nдуже складну задачу: вона повинна була зібрати твори не тільки п’яти\nпривілейованих у lex Allegatoria юристів, але і усіх узагалі класичних\nюристів, тобто всім авторитетам в області права повинно було бути\nприділене однакову увагу, ніхто не визнавався кращим чи гіршим у всіх\nпитаннях: «І не судіть про те, що є кращим і більш справедливим на думку\nбільшості авторитетів, тому що думка одного і гіршого може переважити в\nякомусь питанні думку більшості вищих…»…2 Комісія з усіх цих творів\nповинна була зробити витяги, причому все застаріле повинно було бути\nвикреслене і замінено новим, а всякі розбіжності повинні були бути\nусунуті. І весь цей матеріал потрібно було розташувати у відомому\nсистематичному порядку. Одним словом, уся величезна юридична література\nповинна була бути переглянута і спаяна в одне систематичне ціле. І з\nцією колосальною задачею комісія справилася надзвичайно швидко: через 3\nроки з часу указу Трибоніану, а саме 16 грудня 533 року, указом «Tanta»\n(лат.) чи «Dedoken» (грец.), цей величезний звід , що одержав назву\n«Digesta» чи «Pandectae», був опублікований, а з 30 грудня того ж року\nвступив у дію.\nПаралельно з роботою по складанню Дігест, під загальним керівництвом\nТрибоніана, професорами Теофілом і Доротеєм був складений, головним\nчином для навчальних цілей, офіційний елементарний курс цивільного\nправа, що одержав звичайне для такого роду курсів назву «Institutiones».\nВзагалі, Інституцій існувало багато, але найбільш удалим з них\nвважається підручник, підготовлений юристом-популяризатором Гаєм, що жив\nу середині II в. н.е. Тобто це була робота з відновленню Інституцій Гаю.\nІ 21 листопада 533 року особливим указом, адресованим до юнацтва, –\n«cupidae legum juventuti» – «юнацтву, що бажає вивчати закони» –\nІнституції були санкціоновані, причому їм була додана сила, рівна силі\nвсіх інших частин зведення. Обновлені Інституції були видані латинською\nмовою небагато раніше Дігест, але знайшли юридичну чинність одночасно, в\nАле поки йшла робота з складанню Дігест і Інституцій, законодавство не\nне діяло: ця робота викликала уряд на перегляд цілого ряду питань.\nКомісія повинна була усувати все, що зустрічається між юристами\nконтроверзи, але деякі з них по доповіді комісії були дозволені самому\nЮстиніану у законодавчому порядку. Це був ряд найбільш спірних питань по\nцивільному праву. Ці рішення були оголошені у виді указів. Збереглася\nвідомість про 50 подібних указів – так званих quinquaginta decisiones.\nЦі закони, відомі за назвою «50 рішень», були використані з метою\nперегляд недавно виданого кодексу, тому що багато питань вимагали\nперегляду. І дійсно протягом цього років ми бачимо надзвичайно оживлену\nзаконодавчу діяльність: у 529 році було видано 80 конституцій, у 530 –\nблизько 130, у 531 – близько 100. Унаслідок цього на той час, коли\nДігести й Інституції були закінчені, Кодекс, виданий у 529 р., виявився\nвже багато в чому застарілим. Щоб погодити його з новими частинами\nзводу, потрібно було переробити його заново. Для цього була створена\nкомісія в складі 5 чоловік під керівництвом Трибоніана. І 16 грудня 534\nр. указом «Cordi nobis» був опублікований, у заміну скасований старий,\nКодекс нової редакції – «Codex repetitae praelectionis». До нас дійшла\nсаме ця друга редакція, що складається з 12 книг, розділених на титули,\nу яких конституції поміщені в хронологічному порядку.\nЦим складання зведення було закінчено. Але складання Інституцій, Дігест,\nКодексу не могло, зрозуміло, зупинити подальший розвиток життя й усунути\nпотреби у виданні нових законів. Конституції, видані після другої редакції кодексу, офіційно не були\nоброблені, не поєднувалися і не кодифікувалися (535-565 р.), але\nфактично склали четверту частину зборів нормативних актів, створеного в\nпроцесі систематизації Юстиніана. Згодом Нові конституції, видані\nЮстиніаном після кодификації, одержали назву «Novellae Constitutiones»\n(новели, тобто нові закони, яких усього було 168). Новели об’єднані в збірник уже не Юстиніаном, а пізніше. До нас дійшли\nдеякі приватні зібрання. Деякі з Новел мають дуже істотне значення,\nпредставляючи повну реформу в деяких областях права, наприклад у\nприватному праві: кращу гарантію виконання зобов’язань (Nov.,116);\nспадкування без заповіту (Nov.,137). Юстиніан мав намір зібрати новели в\nміру їхнього нагромадження, але сам він цієї думки вже не здійснив.\nТаким чином, Новели можна вважати посмертним пам’ятником Юстиніану. Вони\nрозглядаються як остання і заключна частина юстиніанівського\nУсі зазначені частини юстиніанівської кодификації повинні були, по думці\nЮстиніан, складати одне ціле, один Corpus права, хоча вони і не були\nтоді з’єднані під однією загальною назвою. І тільки потім, у 16 в., все\nюстиніанівське зібрання стало називатися загальним ім’ям – «Corpus Juris\nCivilis», під цією назвою воно відоме і тепер.\nЗбірники цитуються в даний час у такий спосіб: назва збірника\nпозначається початковою заголовною буквою – I. (Інституції), D.\n(Дігести), C. (Кодекс), N. (Новели). Розглянемо тепер ближче кожну зі\nскладових частин цього величезного зведення.\nInstitutiones. Хоча вони створені були як елементарне керівництво для навчальних цілей,\nоднак вони не стоять нижче інших частин і в змісті юридичної чинності.\nГоловним їхнім джерелом послужили Інституції Гаю, хоча були використані\nІнституції й інші автори. Вони дали юстиніанівським Інституціям свій\nзовнішній розподіл на 4 книги і свій план: особи-речі-позови\n(personae-res-actiones). Тобто моделлю для Інституцій Юстиніан стала\nзагальна структура Інституцій Гаю. Відповідно до цієї системи римське\nприватне право складається з 3 основних інститутів: 1) Особи (personae) – суб’єкти права.\n2) Речі (res) – відносини з приводу речей.\n3) Позови (actio) – способи придбання речей і захисту речових прав. До\nних відносяться спадкування і зобов’язання. От як це звучить у Гаю:\n«Усе право, яким ми користуємося, відноситься або до осіб, або до речей,\nабо до позовів».\nІнституції дійшли до нас у безлічі рукописів, що не йдуть далі IX ст.\nНайбільш цінною є рукопис Туринський: у ньому, крім тексту\nюстиніанівських Інституцій, ми знаходимо глосси, тобто тлумачення до\nDigesta чи Pandectae (переводяться однаково – як «зібране», «утримуюче в\nВони складені з творів видатних римських юристів (у витягах) – jus. Тут\nвикладається і коментується діюче право. Дігести – сама товста книга\nкодификації – близько 100 авторських аркушів (1600 стор.). Для цього\nкомісія проробила 2000 книг (3.000.000. рядків), вивчивши роботи 39\nюристів, починаючи з II в. до н.е. і до кінця III в. н.е.– від Q.Mucius\nдо Hermogenianus. Дігести містять розташовані в систематичному порядку\nсентеції юристів по різних питаннях тлумачення і застосування права. За\n3 р. комісія зібрала 50 книг антології, розділеної на 432 тематичних\nтитулу. Порядок розташування матеріалів у Дігестах своєрідно об’єднав\nструктуру Інституцій і преторського едикту: книга 1 говорить про форми\nправа, праві осіб, класифікації речей і про посадових осіб імперії;\nкниги 2-46 випливають з деякими відхиленнями порядку едикту; книги 47-48\nприсвячені карному праву; 49-я апеляціям, фінансам і військовому праву;\n50-я муніципальному і міжнародному праву. Два останніх титули (D.50, 16\nі 17) подібні спеціальним покажчикам: перший містить фрагменти, де\nговориться про значення термінів, другий – regulae juris.1\nЩе Дігести поділяли на 7 великих частин, кожна з який містила в собі по\nкілька книг: 1 (кн. 1- 4) – загальні визначення, чи навчання про право в\nцілому й окремих його інститутах; 2 (кн. 5-11) – про речові позови\n(право власності і його захист); 3 (кн. 12-19) – контракти позики,\nпозички, поклажі, купівлі-продажу, наймання й ін.; 4 (кн. 20-27) –\n«середина Пандект (Дігест)» – заставне право, докази, висновок шлюбу і\nрозвід, дарування між чоловіками, опіка і піклування; 5 (кн.28-36) –\nзаповіту, відмовлення; 6 (кн. 37-44) – присвячене питанням спадкоємного\nправа; 7 (кн. 45-50) – заключні положення, присвячені головним чином\nделіктам, покаранням, карним злочинам і т.д.2 Є й інші розподілу Дігест.\nТак, засновник школи глоссаторів Ірнерій (XII ст.) поділяв їх на 3\nчастині: 1) книги 1-24 названі «Digestum vetus»; 2) книги 25-38\n«Infortiatum»; 3) книги 39-50 «Digestum novum».\nДігести поєднують витримки з 275 творів 39 юристів, кожна з який\nсупроводжується вказівкою імені автора (inscriptio), назви твору і\nномера книги. Кожна книга поділяється на більшу чи меншу кількість\nтитулів з особливим заголовком («De actionibus empti venditi», «Locati\nconducti» – «Про позови купівлі-продажу», «наймання» і т.д.); тільки\nкниги 30-я, 31-я і 32-я не мають цього розподілу на титули, тому що усі\nвони присвячені одному питанню і тому носять загальний заголовок «de\nlegatis» (про легати, тобто заповідальних відмовленнях).\nФрагменти, що складають кожний титул Дігест, розпадаються на 3 стійкі\nгрупи, усередині яких порядок проходження творів, відкіля узяті\nфрагменти, завжди стабільний: спочатку йдуть цитати з творів, що\nкоментували цивільне право, тобто в більшості випадків з коментарів ad\nSabinum – маса Сабіна; потім випливають цитати з творів ad edictum –\nмаса едикту і витримки з творів, що виникли на ґрунті юридичної практики\n(responsa і т.д.); а так як на чолі творів цієї групи стояли responsa\nPapiniani, те цю масу називають масою Папініана. Іноді в самому кінці\nзнаходяться ще додаткові цитати – Appendix.\nРобота велася паралельно в трьох підкомісіях, де витягнуті фрагменти\nвідразу групувалися по титулах, і лише на другому етапі з трьох стосів\nвитримок формувався кожен титул компіляції. Потім зроблені кожною\nпідкомісією витримки зводилися воєдино в загальних засіданнях. Багато\nоднойменних праць читалися паралельно усередині підкомісій (очевидно,\nодним фахівцем), так що, наприклад, фрагменти з відповідних книг\nкоментарів «Ad Sabinum» Ульпіана, Павла і Помпонія чергуються,\nдоповнюючи один одного. Відомо, що в одній з підкомісій працював сам\nОтже, навантаження укладачів Дігест розподілялися нерівномірно: маса\nПапініана помітно уступає по обсязі першим двом, так що в цих двох\nперших комісіях, видимо, були зосереджені кращі кадри. Масу Сабіна\nсклали коментарі до jus civile, дидактичні твори («Institutiones»,\n«Regulae»), «Digesta» Алфена Вару, Юліана, а також Сцеволи і багато хто\nмонографиипо публічному праву. Масу едикту – коментарі до едикту, твору\n«Ad Plautium», «Digesta» Цельса і Марцелла й ін. Масу Папініана –\n«Quaestiones» і «Responsa» Папініана, Сцеволи, Павла, «Disputationes»\nТрифоніна, коментарі Гаю до XII таблиць і монографії по спадкоємному і\nЄдність складу титулів відображає відносно рівна увага до всіх наявних\nавторів, відповідно до вказівки імператора (Const. «Deo Auctore», 5), і\nповага до класичної спадщини в цілому. Незважаючи на те, що видання\nДігест прирекло на зникнення оригінали класичних творів, саме ініціатива\nЮстиніан зберегла для нас те, що ще було можна зберегти.\nСтворюючи Дігести, компілятори мали своєю ціллю не просто зібрати цитати\nз творів юристів і розташувати їх у відомому порядку, а зробити з них\nдіючий Звід Законів. Тим часом у творах юристів вони зустрічали і\nрозбіжності їхній між собою, і багато такого, що вчасно Юстиніан уже\nзастаріло. Компілятори повинні були тому згладжувати розбіжності і\nзаміняти застаріле новим. Такі зміни комісія робила, ґрунтуючись на\nнаданому їй праві усувати все непотрібне і застаріле по конституції\nЮстиніан 530 р.: «Якщо ви знайдете в старих чи законах конституціях\nщо-небудь непотрібне і застаріле,…ви повинні виправити і навести\nпорядок; що ви виберете і помістите, те і буде вважатися правдивим і\nгарної і начебто б написаним із самого початку…» Для цього члени\nкомісії нерідко прибігали до різних змін і вставок у цитованому тексті.\nЦі зміни носять найменування emblema Triboniani чи інтерполяції. Якимись\nзовнішніми знаками вони не відзначені, але усебічне вивчення Corpus\nJuris Civilis знайшло і продовжує виявляти їх у великій кількості. Іноді\nподібні інтерполяції виявляються легко з зіставлення цитат, узятих у\nтого самого юриста і з того самого твору, але поміщених у двох різних\nмісцях (так наз. leges geminatae), чи з зіставлення цитати в Дігестах з\nтією же самою цитатою в збережених пам’ятниках доюстиніанівського часу\n(fragmenta Vaticana і т.д.). Але часто переробка компіляторів може бути\nвиявлена тільки шляхом складного розбору логічного, лінгвістичного й\nОскільки до VI в. н.е. багато обрядів, терміни і навіть цілі інститути\nзастаріли, кодифікатори заміняли їх сучасними. Наприклад, що стояло в\nоригіналі в Ульпіана слово «mancipio» замінене в юстиніанівських\nДігестах вираженням «per traditionem»: вчасно Юстиніан формальна угода\nпередачі права власності (mancipium, mancipatio) уже відпала, унаслідок\nчого компілятори замінили її безформальною traditio. Викриття інтерполяцій і відновлення справжнього тексту класичних юристів\nмає велике значення для історії розвитку римського права. Але як діюче\nправо Юстиніан повинне вважатися не те, що юрист дійсно говорив, а те,\nщо йому вкладене у вуста юстиніанівськими компіляторами. Але в цілому\nробота компіляторів була ретельною: вони не тільки використовували\nоригінальні копії, не прибігаючи до посткласичних збірників, але і\nвивіряли автентичність цитат класичних авторів по книгах, що малися в\nних. І хоча багато в чому практика римського права відступила від тих\nпочатків, що були з такою майстерністю розроблені класичною\nюриспруденцією, але при цьому вужу та обставина, що в основу\nюстиніанівського зведення були покладені твори класичних юристів,\nпозначало для того часу безперечне відновлення римського права,\nповернення до його кращих початків. Завдяки Дігестам, класична\nлітература була збережена від повної загибелі, а її результати від\nЩоб у майбутньому уникнути протиріч між текстами, включеними в Дігести,\nі іншими роботами, Юстиніан заборонив використання старих джерел, а\nтакож яких-небудь коментарів до Дігест (крім анотацій, перекладів,\nцитат, рівнобіжних зіставлень відповідних текстів – paratitla).\nКодекс Юстиніан поєднує в порядку преторського едикту імператорські\nконституції з Адріана до Юстиніан (по 534 р. включно). Ця нова редакція\nКодексу, що до нас і дійшла, як і Дігести до її, містила велику\nкількість інтерполяцій. Він складається з 12 книг, причому кожна книга,\nяк і в інших частинах Зводу, поділяється на титули з особливим\nзаголовком. Книга 1 містить конституції, що стосуються церковного права,\nджерел права і officia (обов’язку) різних імператорських чиновників;\nкниги 2-8 – цивільне право; книга 9 – карне право; книги 10-12 –\nположення про державне керування. Усередині титулу розташовані окремі\nконституції в хронологічному порядку. Кожна конституція має на початку\ninscriptio – тобто вказівка імені її імператора, що видав, і імені того,\nдо кого вона була адресована, а наприкінці subscriptio – тобто\nпозначення дати, коли вона була видана. У сучасних виданнях конституції\nусередині кожного титулу перенумерованні, а більш довгі розділені на\nпараграфи. Цитується Кодекс також, як і Дігести: С.4.8.9.2 – Кодекс, 4-я\nкнига, 8-й титул, 9-й фрагмент, § 2.\nНовели – це четверта частина юстиніанівського законодавства. Офіційних\nзборів Новел, виданих Юстиніан після Codex repetitae praelectionis, ми\nне маємо, але до нас дійшли їх деякі приватні збірники. Найдавніший\nзбірник цього роду належить константинопольському професору Юліанові.\nСкладено він був близько 556 р. і містить у собі 122 новели Юстиніан.\nЦей збірник звичайно називається epitome Juliani. Він латинською мовою.\nЩе одні збори – collectio Marciana – містять 168 новел (з них 156\nюстиніанівських). Нарешті, ще пізніше стали відомо й інші збори, що\nмістять 168 новел грецькою мовою. У сучасних виданнях новели\nперенумеровані. Кожна з них складається з уведення (praefatio) тексту і\nвисновку (epilogus); текст розділяється на глави (caput). Спосіб\nцитування: указується номер новели, номера глави і параграфа: № 28,\nс.4, § 2 – 28-я Новела, 4-я глава (caput), § 2.\nОтже, результатом систематизації Юстиніан, що піде законотворчості\nInstitutiones – навчальний посібник у 4 книгах за курсом цивільного\nправа (533 р.) – уведення, особи, речі, способи придбання, система\nпозовів. Digesta – 7 частин, 50 книг, 432 титулу і 9123 окремих фрагмента (533\nр.) – коментарі до діючого праву 39 римських юристів. Codex repetitae praelectionis – 12 книг імператорських указів, збори\nконституцій від Адріана до Юстиніан (534 р.).\nNovellae – 168 нових законів, виданих Юстиніан після другої редакції\nкодексу до своєї смерті (між 535-556 р.м.).\nТакий загальний склад юстиніанівського «Corpus Juris Civilis». В одному\nрукописі він до нас не дійшов, але ми маємо рукопису його окремих частин\nтепер вже в сучасних виданнях.\nДо середини V ст. плебеї в боротьбі з патриціями домагаються деяких\nуспіхів. У 451 р., як передає традиція, під тиском плебса була вибрана\nкомісія з десяти чоловік для запису законів (decemviri legibus\nscribundis). Вона складалася з видних патриціїв і була наділена широкими\nповноваженнями. Децемвіри користувалися надзвичайною владою. На цей рік\nне було обрано ні консулів, ні народних трибунів. Протягом першого року\nкодифікаційна робота не була закінчена, і на другий рік була вибрана\nдруга комісія, що також складалася з десяти чоловік, але п’ять з них\nбули плебеями. Другі децемвіри представлені традицією узурпаторами, що\nдіяли не тільки проти плебеїв, але навіть і проти патриціїв. Це привело\nдо другого вигнання (сецессії) плебеїв з Рима. Безпосереднім мотивом\nтрадиція вважає спробу децемвіра Аппія Клавдія незаконно позбавити\nсвободи дочку плебея Віргинію. Лише втручання впливових громадян\nзапобігло спалаху міжусобної війни. У 449 р. між ворогуючими станами був\nукладений урочистий мир. Були відновлені магістратури, що раніше\nіснували і підтверджені права плебеїв, передусім закон про провокації\n(jus provocationis), за яким всякий громадянин міг апелювати до народних\nзборів на несправедливе рішення магістрату (вищої посадової особи). Записані децемвірами закони були опубліковані для загального зведення.\n“Ці закони відомі в історії, під назвою законів Дванадцяти таблиць. Вони\nявляють собою запис звичайного права. Зі слів Тіта Лівія, Дванадцять\nтаблиць були основним джерелом римського права, як публічного, так і\nприватного (foils omnis public! privatique juris) [II. 7; 30]”. Вони\nвстановлюють обов’язковість судоговорення.\nкласичної епохи. Значення справжніх визнане за приблизно 140\nположеннями, які систематизовані по розділах: Про виклик до суду (Табл.\nI), Про вирішення позовів (Табл. II), Про боргове рабство (Табл. Ш), Про\nпорядок манципації при угодах (Табл. IV), Про заповіт і сімейні справи\n(Табл. V), Про користування земельною ділянкою (Табл. VI), Про\nзлодійство (Табл. VII), Про особисту образу (Табл. VIII), Про карні\nпокарання (Табл. IX), Про порядок похорону і церемоній (Табл. X), Про\nпублічні справи в місті (Табл. XI), Про заборону привілеїв (Табл. XII). Багато з положень древніх законів були малозрозумілі вже в століття\nЦіцерона, але у всякому разі вони охопили всі найважливіші сфери\nюридичної практики. За словами того ж Ціцерона, “для всякого, хто шукає\nоснов і джерел права, одна невелика книга законів Дванадцяти таблиць\nвагою свого авторитету й обсягом користі воістину перевершує всі\nбібліотеки філософів”. Однак законам Дванадцяти таблиць присущі багато недоліків древнього\nправа: казуістичність (виклад розпоряджень не в загальному виді, а\nстосовно до конкретних випадків), неповнота (багато положень закону\nмалися на увазі, не обговорювалися і не вимагали запису), недостатня\nсистематизованість (норми приватної і публічної вдачі, процесуальні\nнорми могли бути викладені підряд), формалізм (вимога проголошення\nдеяких фраз, запинка в який тягнула поразку справи в суді, недійсність\nдоговору і т.п.).\nЗакони XII Таблиць заснували розвиток того, що стало узагальнено\nназиватися римським загальногромадянським правом і складалося з двох\nосновних форм — понтифікального тлумачення і наступного законодавства —\njus civile. Право власності. Важливою рисою римського права власності був поділ\nречей на два типи – res mancipi і res nec mancipi. До першого типу\nвідносилася земля (спочатку біля Риму, а потім уся земля в Італії\nвзагалі), робоча худоба, раби, будинки і спорудження, тобто об’єкти\nтрадиційно общинної власності. До другого типу відносилися всі інші речі, володіння якими могло бути\nЗаконам Дванадцяти таблиць відоме розділення всіх речей на дві\nкатегорії: речі, відчужувані шляхом манципації (res mancipi), і речі,\nякі не можна було передавати шляхом манципації (res пес mancipi).\nВизначення цих понять відоме нам з творів юристів імператорського\nперіоду. Вони відносили до першої категорії (res mancipi) нерухоме майно\n(землі і будова) в межах Італії, рабів і чотириногих тварин, що служили\nдля перевезення тягарів (коні, бики, осли і мули), і сільських\nсервітутів (право пройти, проганяти худобу і провести воду через сусідню\nземельну дільницю). Інші речі відносилися до res nес mancipi; вони не\nмогли передаватися за допомогою манципації. Все це свідчить про розвиток\nприватної власності насамперед на речі селянського побуту.\nУ цю епоху зароджується поняття про необмежену квиритську власність\n(donunroin ex jure Quintium), яка, як вчили пізніші юристи, може бути\nтільки у римлян і яка охороняється ранніми римськими законами. Порушення\nвласності жорстоко карається. Той, хто труїв або жав в нічний час чуже\nполе, оброблене плугом, прирікався в жертву підземним богам і вдавався\nдо смерті. Смертна кара загрожувала паліям і тим, хто здійснював\nкрадіжку в нічний час. За крадіжку, вчинену вдень, за самовільну порубку\nі інші злочини подібного роду накладався великий штраф.\nЗакони Дванадцяти таблиць визнають свободу заповітів. Однак принцип\nколективної (родової) власності продовжував ще існувати. Якщо римський\nгромадянин вмирав без заповіту, по законах Дванадцяти таблиць, йому\nуспадковували «його спадкоємці» (sui heredes), під якими вважалися\nособи, що знаходилися безпосередньо під батьківською владою вмерлого.\nЯкщо спадкоємців не було, майно переходило до найближчих агнатів, а якщо\nне було агнатів, то до родичів (gentiles). Про колективну державну\nземельну власність (ager publicus) закони Дванадцяти таблиць не\nНайдавнішим виглядом боргового зобов’язання був nexum (кабала). За цим\nзобов’язанням боржник (nexus), якщо він не виплачував боргу, підпадав\nпід владу кредитора, який вступав у володіння майном і дітьми боржника.\nФормально nexus відрізнявся від інших рабів тим, що отримував свободу,\nяк тільки виплачував борг.\nНезважаючи на всю жорстокість боргового права, закони Дванадцяти таблиць\nЗакони Дванадцяти таблиць торкаються і сімейних відносин. Батько сім’ї\n(pater familias) користується необмеженою владою. Він може продавати\nсвоїх дітей в рабство. Правда, сина можна було продавати в рабство лише\nтри рази. Якщо після цього син отримував свободу, він вийшов з-під влади\nпроступки. Поряд зі старовинним таліоном (talio відплата) згадуються\nштрафи. Штрафи ці стягуються в ассах, які в той час являли собою шматки\nміді (аеа rude). У законах Дванадцяти таблиць відбилася майнова\nдиференціація римського суспільства. Вони кажуть про багатих (assidui) і\nТекст законів Дванадцяти таблиць до нас не дійшов. Зміст їх\nвідновлюється на основі посилань різних римських письменників і юристів.\nДеякі дослідники відносять Дванадцять таблиць до більш пізнього періоду\n(Пайс до початку III ст., а Ламберг навіть до початку II ст), але\nархаїзми мови в цитатах, що дійшли до нас з Дванадцяти таблиць,\nпримітивні форми відносин (наприклад, принцип таліона) кажуть , що вони\nдійсно можуть бути віднесені до раннього періоду. Однак не виключена\nможливість впливу на римські правові відносини більш розвинених\nпівденноіталійских грецьких законодавств.\nширокого поширення. Воно може бути поширене на громадян, навіть на\nчленів сім’ї; разом з тим воно зберігає ще патріархальний характер.\nРозвивається приватна власність, але впровадження її в цивільне життя\nгальмується наявністю власності колективної, родової.\nСімейно-шлюбне право. Про сімейне право древнього Рима може бути\nсказане перш за все те, що римська родина, як її малюють Таблиці, була\nродиною суворо патріархальною, тобто яка знаходиться під необмеженою\nвладою домовладця, яким міг бути дід чи батько. Таке споріднення\nназивалося агнатичним, від чого всі «підвладні» домовладцю були один\nКогнатичне споріднення виникало з переходом агнату (агнатки) в іншу\nродину чи з виділом з родини. Так, дочка домовладця, що вийшла заміж,\nпідпадала під владу чоловіка і ставала когнаткою у відношенні своєї\nНавпроти, усиновлений і тим самим прийнятий у родину, ставав стосовно\nнеї агнатом — із усіма зв’язаними з тим правами, у тому числі і на\nзаконну частину спадщини.\nАгнатичне споріднення мало безсумнівну перевагу над спорідненням\nкровним, когнатичним, у чому не можна не бачити релікт, пережиток\nЗдавна в Римі існували три форми проведення шлюбів: два найдавніших і\nодна порівняно нова. Найдавніші відбувалися в урочистій обстановці\nі віддавали жінку-наречену під владу чоловіка. У першому випадку\n(confarreatio) шлюб відбувався в релігійній формі, у присутності\nжреців, супроводжувався поїданням спеціально виготовлених коржів і\nурочистою клятвою дружини випливати всюди за чоловіком. Друга форма\n(coemptio) шлюбу складалася у формі покупки нареченої (у манципаційній\nАле вже Закони XII таблиць знають безформальну форму шлюбу — «sine\nmanu» — тобто «без влади чоловіка». Можна припустити, що цей шлюб\nдиктувався нестатком збіднілих патриціанських родин у союзі з\nбагатими плебейськими, але це тільки припущення. Як би там ні було, але\nсаме в цій формі шлюбу — sine manu — жінка знайшла собі значну волю,\nвключаючи волю розводу (якої вона не мала в «правильному шлюбі»). З\nрозводом жінка забрала своє власне майно, внесене в загальний будинок як\nпридане, як дорівнює і придбане після вступу в шлюб.\nСпецифічною особливістю шлюбу sine manu було те, що його випливало\nвідновляти щорічно, інакше на підставі Законів чоловік одержувала усі\nправа як у шлюбі conventio in manum у силу давнини володіння. Для\nзбереження шлюбу у формі sine manu дружина в покладений день на три дні\nішла з чоловічого будинку (до батьків, друзям) і тим переривала термін\nВитрати на утримання родини лежали, природно, на чоловікові, тому що\nшлюб був патріархальним, по чоловіку, звичайно, не заборонялося\nуже зустрічається стаття, що регулює цю сферу сімейно-шлюбного права.\nдружині «Бери свої речі і йди геть» і відняти ключ (IV.3.).\nТакож Законам XII таблиць відомий і інститут опіки, що встановлювалася\nнад жінками («V.I.. …унаслідок властивого ним легкодумства…»,\nнеповнолітніми, божевільними і марнотратами (V.7. а.б.).\nДругий законопроект Канулея передбачав обрання консулів з плебеїв;\nзаконопроект цей не пройшов, але з 444 р. замість консулів стали\nобиратися військові трибуни з консульською владою.\nЦя посада була доступна плебеям. Спочатку військові трибуни обиралися на\nкожний рік, вибори їх чергувалися з виборами консулів, але на початку IV\nст. до н. е. військові трибуни замінили консулів на досить довгий час.\nЗаконом Канулея закінчується перший період боротьби між патриціями і\nУспіхи плебеїв зумовлені передусім їх економічною потужністю, що зросла\nі роллю їх в армії, але частково успіхам плебса сприяло і те, що між\nпатріціанськими родами не було згоди. Окремі роди ведуть навіть\nсамостійну зовнішню політику. Так, в 477 р. в боротьбі з Вейями загинуло\n306 Фабієв, що намагалися, очевидно, незалежно від держави заснувати\nколонію. По дослідженню Моммзена, з початку Республіки до середини V cт.\nзникло не менше ніж 20 патріціанских родів. Це пояснюється, головним\nчином, боротьбою між окремими родами патриціїв. Після закону Канулея\nвідбувається консолідація патрициата в боротьбі з плебсом, завдяки чому\nрозбрат і зіткнення між родами пом’якшуються.\nОднак громада довгий час зберігала право верховного контролю за\nрозпорядженням землею й іншим хазяйновито важливим майном, що мало\nсімейний характер. Відновлення і розвиток принципів, які шанувалися на рівні священних і не\nпроцедури і відповідного змісту. Римські закони й одержували, як\nправило, найменування по його ініціаторах: закон Корнелія, закон Аквілія\nі т д. Іноді найменування було подвійним по двох іменах, наприклад,\nконсулів: закон Валерія — Горація і т.п. Основна маса римських законів\nвідома тільки по назвах і по загальному змісту в передачі іншими\nюридичними джерелами. Повних текстів збереглося вкрай небагато.\nпублічні справи в місті (Табл. XI), Про заборону привілеїв (Табл. XII). Закони XII Таблиць заснували розвиток того, що стало узагальнено\nколективної (родової) власності продовжував ще існувати. Закони\nДванадцяти таблиць торкаються і сімейних відносин. Батько сім’ї (pater\nfamilias) користується необмеженою владою. Він може продавати своїх\nдітей в рабство. Правда, сина можна було продавати в рабство лише три\nрази. Якщо після цього син отримував свободу, він вийшов з-під влади\nпроступки. Закони Дванадцяти таблиць відображають соціальні відносини\nримського суспільства в момент переходу його до рабовласництва. Рабство\nнабуло вже широкого поширення. Воно може бути поширене на громадян,\nнавіть на членів сім’ї; разом з тим воно зберігає ще патріархальний\nхарактер. Розвивається приватна власність, але впровадження її в\nцивільне життя гальмується наявністю власності колективної, родової.\nзаборона шлюбів між патриціями і плебеями. Починаючи з IV-III ст. до н.е. закони Таблиць стали коректуватися новим\nджерелом права — преторськими едиктами, що відображали нові економічні\nвідносини, породжені переходом від древніх архаїчних форм\nкупівлі-продажу, позички і позики до більш складних правовідносин,\nвикликаним зростанням товарного виробництва, товарообміну, банківських\nоперацій і ін.\nСПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ Бартошек М. Римское право: понятие, термины, определения. – М., 1989.\nИ.А.Ефрон, С.-Пб.2000. 1 Новицкий И.Б. Римское право. Изд. 6-е, стереотипное. М., 1997. 2 Памятники римского права: Закони XII таблиц, Институции Гая, Дигести\n1 Дождёв Д.В. Римское частное право. Учебник для вузов. Под ред.\nНерсесянца В.С. М., 1997. 2 Харитонов Е.О. Основи римского частного права. Ростов н/Д.,1999.\n1 Харитонов Е.О. Основи римского частного права. Ростов н/Д.,1999.\nОрганізація охорони праці на виробництві (реферат)


Де Дзербі: У Шахтаря є серце і яйця, це не купити на трансферному ринку - Korrespondent.net\nДе Дзербі: У Шахтаря є серце і яйця, це не купити на трансферному ринку\niSport.ua, 26 серпня 2021, 06:40\nНаставник Шахтаря прокоментував вихід команди в груповий етап.\nГоловний тренер Шахтаря Роберто Де Дзербі поділився емоціями від матчу-відповіді з Монако в кваліфікації Ліги чемпіонів.\n"Перший тайм, звичайно, був не таким, як ми очікували, але Монако - дуже сильна команда. Вони зробили дуже жорсткий пресинг. У нас не було швидкості, силової швидкості, щоб грати 20, 30, 40 метрів. Показник такий: коли Фернандо і Мудрик увійшли в гру, матч зовсім змінився.\nЯ не знаю, заслужили ми сьогодні чи ні, тому що у Монако було багато гольових шансів. У їхніх гравців є технічні, фізичні, індивідуальні якості. У нас інші фізичні характеристики, але є техніка і індивідуальність також. Але у нас є те, чого немає в інших командах, - серце і яйця. І коли є серце і яйця, можна все робити.\nСьогодні не було такого матчу, який я бачив у своїй голові, але я дуже гордий, тому що в перерві я бачив їх трохи дивними. У нас були труднощі в той момент. А потім серце і яйця анулювали різницю, яка була в першому таймі. А серце і яйця не можна купити на трансферному ринку.\nЩо стосується П’ятова? То я точно не переживав, бо бачу щодня, як П’ятов тренується. Він величезний професіонал і завжди це показує. Насправді те, як він сьогодні зіграв, ми всі заслуговували. Коли є такі моменти, як з Мудриком, коли він зробив пас і був забитий гол, значить, це знак. Я думаю, що це не випадково, тому що ми заслужили. Заслужили більше цю перемогу, ніж Монако. Тому ми зараз відзначаємо перемогу, а інші просто говорять", - цитує Де Дзербі офіційний сайт клубу.\nОгляд матчу Шахтар - Монако


15 листопада о 17:55 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу яка сталася на території дачної ділянки СОТ «Граніт»\nпо вул. Кремлівська, м. Запоріжжя, Дніпровського району.\nПрибувши на місце події, рятувальники встановили, що на приватному подвір’ї горить дачний будинок та господарчі споруди на загальній площі 120 кв.м.\nО 19:45 вогнеборці локалізували пожежу, а о 20:31 – повністю ліквідували, після чого провели розбір та проливку конструкцій для запобігання повторного загоряння.\nВід ГУ ДСНС залучались 4 одиниці техніки та 18 чоловік особового складу.\nЗапорізький район: фахівці-піротехніки знешкодили 1 одиницю вибухонебезпечних предметів часів минулих війн\n15 листопада у с. Новоолександрівка Запорізького району піротехніки Аварійно-рятувального загону спеціального призначення м. Запоріжжя вилучили та знешкодили 1 одиницю вибухонебезпечних предметів часів минулих війн – артилерійський снаряд калібру 152 мм.


Як робити масаж особи — відеоурок масажу проти зморшок | Краса\nЯк робити масаж особи — відеоурок масажу проти зморшок\nПитанням омолодження шкіри обличчя і шиї починають займатися жінки, які виявляють у себе поява перших зморшок. Перші зморшки завжди турбують жінку, адже зовсім недавно шкіра була свіжою, молодою і пружною.\nПеремогти час і повернути шкірі еластичність допоможе масаж обличчя проти зморшок. Його можна робити в салоні у косметолога, поєднуючи з іншими омолоджуючими процедурами. Але, також його можна зробити самостійно, якщо знати як. Сьогодні сайт For-Your-Beauty.ru покаже відеоурок японського масажу обличчя проти зморшок від Юкуку Танака. При регулярному виконанні масажу ви помітите, як шкіра значно підтягнулась, стала пружною. Обличчя і шкіра шиї буде виглядати буквально на 5 років молодше.\nЧому шкіра омолоджується і зникають зморшки після курсу масажу? При правильній дії на шкіру і м’язи поліпшується кровотік, мікроциркуляція лімфи, прискорюються обмінні процеси. Капіляри виводять токсини і постачають корисні речовини, шкіра отримує харчування, вона підтягується, м’язи обличчя зміцнюються. Запускаються механізм вироблення еластину.\nНе варто думати, що масаж обличчя проти зморшок підходить тільки тим, кому за 30 або 40 років. Вже при перших ознаках старіння шкіри, які починаються, на жаль, вже після 25 років масаж обличчя допоможе відстрочити поява зморшок і буде відмінною профілактикою старіння шкіри.\nЩоб зробити масаж самостійно потрібно підготуватися:\nШкіра обличчя повинна бути очищена;\nВолосся прибрані від особи;\nРуки повинні бути чистими і м’якими;\nПеред самими масажем шкіру потрібно нанести спеціальне масажне масло або крем. Це потрібно для того, щоб руки легко ковзали по обличчю і не розтягували шкіру;\nМасаж потрібно строго робити по техніці, показаної у відеоуроці. Він проводиться по масажних лініях. Якщо все робити хаотично і не дотримуватися рекомендацій, можна нашкодити собі — шкіра розтягнеться ще сильніше і ви тільки погіршить проблему.\nДетальніше про масажі, його техніці, а також про те, що потрібно для масажу дивіться у відеоуроці.\nМасаж обличчя проти зморшок (японський). Відеоурок від Юкуку Танака\nВи вже пробували робити масаж обличчя проти зморшок за даним видеуроку? Діліться у коментарях!


Центральне Полісся: будова та оздоблення традиційної хати - ПОЛІССЯ ІЦ: довідник, карта, екскурсії, поїзд і автобус, історія, фото Полісся\nЦентральне Полісся: будова та оздоблення традиційної хати\nНайбільша збереженість правічних реліктових архітектурних форм практично до початку ХХ ст. спостерігалася у народній архітектурі центрального Полісся.\nСаме тут найдовше збереглися прадавні одноподільні хати "рублені кліті" та архаїчні засоби захисту входу. Простір між хатою, об'єднаний дахом з окремо поставленою від неї на відстані коморою, набував вигляду тристінного піддашшя, виявляючи тим самим один з найдавніших етапів виникнення триподільної житлової споруди. У ній цей простір між хатою і коморою перетворювався вже на оточене стінами закрите вхідне приміщення - "сіни". Завдяки збереженню давніх засобів поєднання ряду окремих приміщень-клітей в однорядно збудованій споруді, силует центральнополіського житла набув видовженої форми та об'єднаних між собою різновисотних будівель, притулених суміжно одна до одної. Це створювало враження, що хати "...наче пароплави, що по зелених пагорбах пливуть"...\nХарактерною центральнополіською ознакою було влаштування в сінях своєрідного теплого приміщення, т. зв. "стебка". Її обігрівали в холодну пору року розжареним вугіллям, яке вносили з хати. Стебка, як виділена в сінях чи окремо розташована споруда, була призначена для зберігання коренеплодів та їстівних припасів, замінювала в умовах стояння високих грунтових вод традиційні для всіх інших земель України льохи. Місцевим варіантом слід вважати засіб перетворення сіней у двоподільному житлі на тепле, опалюване піччю, друге житлове приміщення ("прихаток", "теплуха", "хатина", "кухня"), вхід до якого був знадвору.\nВ умовах болотяного та зволоженого грунту нижній вінець стін ("підвалина") укладалась на вертикальні опори з дерев'яних пнів чи колод ("палі", "ковтки", "кітвиці", "подки", "штампелі", "штандари"). Майже до початку ХХ ст. стіни зрубного житла тут укладали з круглого дерева ("кругляків") або розколеного на дві половини ("обаполів", "плиниць"). Для оформлення зрубних стін уживалося багато способів виявлення як природних можливостей лісоматеріалу, його обробки у вигляді 2-, 4-, 5- і шестикантової огранки, так і оздоблення їх побілкою по чистому зрубу або по попередньо нанесеному на зруб шару глиняної чи глиносолом'яної обмазки. Своєрідними були види побілки лише навколо вікон, а також обведення контуром побіленої навколо вікон площі одним чи двома рядами білих крапок, що створювало враження "орнаментального" оформлення і сприяло зоровому ефекту збільшення віконних отворів.\nАрхітектура центральнополіських споруд виділялась розмаїттям конструктивних варіантів виведення дахів: від архаїчних стовпових "на сохах, "на півсішках", "на дідках", "на чепілках", "на козлах" та "півсошних"; рублених "наметово - пірамідальних" та "накотом", "на перекладах", "на самцях" по рублених фронтонах причілкових стін до поширених по всій Україні кроквяних конструкцій. На тлі переважання двосхилої форми даху "у щитках", "з пошевками" популярними були також варіанти переходових (від двосхилої до чотирисхилої) форм: з фронтоном, усіченим знизу ("з капіжем", "з причолком", "з начолком") та з фронтоном, усіченим зверху, а також і чотирисхила форма. Дерево служило і покрівельним матеріалом у вигляді колотих або пиляних "плах", "драниць", щепи, стружки. Збереглось також покриття господарських споруд землею. Із зменшенням кількості деревини за покрівельний матеріал в кінці 19 - на початку 20 ст. почали використовувати солому.\nУ рамках загальноукраїнської традиції розташування печі в кутку біля вхідних дверей, поличок відкритої шафи - "мисничка" в протилежному кутку біля входу, лави попід вікнами чільної стіни, а спального місця ("полу") безпосередньо біля печі вздовж задньої стіни з колискою над ним, інтер'єр передбачав також цілий ряд архаїчних пристроїв та монументально-нерухомих елементів.\nСвоєрідного вигляду центральнополіському житлу надавали форми стелі ("горбатої", "трикутньої", "трапецієвидної", "півкруглої", "аркуватої", "на перекладах", "на слижах"), у яких збереглися давні способи поєднання її з дахом у конструктивну цілість.\nУ житлі цього району аж до початку 20 ст. збереглися також і прадавні форми "волокових вікон", вирубаних вздовж одного вінця стіни віконних отворів, що закривались зсередини хати дерев'яною дошкою ("заслонкою"), "заволокуючи" віконний отвір. Двері до житлових та господарських споруд з архаїчною конструкцією обертання "на бігунах", зроблених з 1-2-х тесаних дощок також належать до реліктових форм.\nДля штучного освітлення хати поліщуки донедавна використовували світло від палаючих "скалок", "скіпок", над якими спускали із стелі характерної форми димовивідний пристрій - "лучник". Стінки його були розширені донизу, виготовлені з кадуба або виплетені з дубців коша і обмазані глиною.\nЛучники на літній період знімали або піднімали і кріпили до стелі, а на осінньо-зимовий період коротких світлових днів знову спускали. Момент спускання лучника - появи його в хаті - освячувався обрядодіями. Господиня, запросивши дітей, обдаровувала їх солодощами та насінням, а на самий низ комина одягала сплетений "осінній вінок". Цей обряд "женити комина" ритуально стверджував дозвіл світити лучиною і забезпечував знешкодження можливого проникнення через лучник в хату шкідливих сил.\nУвесь простір хати був чітко поділений на функціонально призначені місця. Найвизначніша роль належала південно-східному кутку хати - "покуті", "святому куту", "червоному куту". Тут влаштовували домашній вівтар - ставили стіл та домашній іконостас - над столом на причілковій та чільній стінах кріпили ікони або їх виставляли на спеціальних поличках, якщо хата не була курною.\nПеред образами завжди вішали лампадку з гутного скла місцевого виробу або ставили у металевих свічниках запалені свічки. Для обрамлення образів виготовлялись спеціальні рушники - "божники". Вони вишивались не лише на кінцях, як скрізь в Україні, а й по всій довжині рушника з того боку, який мав обрамляти ікони: пишно вишиті широкі смуги по кінцях з'єднувались тонкою смугою вишивки вздовж рушника. Стіл застеляли домотканим полотном ("стільник", "обрус") або на свята й килимом. Як символ достатку, родини на столі завжди клали хліб, ставили сіль у сільничці та клали ножа.\nПоліська піч мала зрубну основу ("опіччя") та пічний стовп та зрубним припічком. Піч і простір біля печі були повністю підвладні жінці - "охоронниці домашнього вогнища", ритуальне значення якого ще на початку ХХ ст. фіксувалось у традиційній обрядовості поліщуків (сімейних та календарних обрядах, звичаях і повір'ях). У чільну та причілкову стіни зарубувались або укладались на дерев'яні стовпці - "торчі", закопані в глиняну долівку, грубо обтесані дошки лав. Угорі над вікнами зарубували полицю, на якій виставляли святковий посуд з кераміки та скла. Уздовж причілкової стіни між столом та "полом" ставили скриню. Біля дверей в кутку влаштовували шафу - "мисник" для ужиткового та обрядово-святкового посуду.\nЗакіптюжені курною піччю чорно-сріблясті стіни нічим не прикрашались. З характером курної печі та освітленням лучником добре гармоніював темний ("димлений", "сивий") керамічний посуд - "горщики", "гладущики", "глечики". Усі дерев'яні ужиткові речі (меблі, посуд, знаряддя праці) мали риси архаїчної простоти, виявляли природні якості дерева - форму, текстуру, колір, пластичність. У хаті з виводом диму поза її межі гордістю кожної господині були святкові глиняні та дерев'яні розписні тарелі, різнокольорові вироби з гутного скла (баклаги, барильця, чарки, сулії, келихи) та фігурні посудини у вигляді ведмедиків, баранчиків. Сонячні промені висвічували сліпучо-білі, блакитні, жовто-бурштинові чи медово-коричневі відблиски на скляних виробах у миснику, вияскравлювали сріблясто-орнаментовану поверхню сивої димленої кераміки та життєрадісні багатобарвні розписи мальованих тарілок.\nПоліські майстри досить стримано оздоблювали виїмчастим різьбленням дошки мисника, іноді прикрашали дверцята та профільоване завершення інкрустацією з соломи. Декоративні властивості мисника на тлі темних зрубних стін надавали інтер'єрові поліської хати урочисто-святкової тональності. Біля дверей, при миснику, вішали профільовану різьблену поличку з отворами ("ложичник") для дерев'яних ложок. Ручка ложки кожного з членів родини позначалась своєрідним знаком - різьбленим або випаленим. Ложичник з ложками був своєрідною візиткою родини, він засвідчував кількість її членів та соціальний статус кожного з них.\nЦей район Полісся виділяла також і форма забудови садиби як однорядними "довгими" хатами, так і дворядними, коли однорядний комплекс з'єднаних між собою господарських споруд розташовувався паралельно до хати з прихатніми спорудами. Доволі поширеною була і вільна забудова незв'язаними між собою, окремо розташованими спорудами. У комплексі господарських будівель двору популярними були споруди для зберігання сіна: припідняті над рівнем землі дерев'яні настили ("обороги на поді", "на одрині"); для корнеплодів та їстівних припасів ("стебки", "кліті"); для зберігання зерна в снопах ("багатокутні клуні", "токи" з пірамідальним рубленим верхом).\nТема: народна архітектура, приватні садиби, Центральне Полісся


ПЕРСОНАЖІ, ЯКІ ОТОЧУЮТЬ ГЕРОЇНЮ ПОВІСТІ-КАЗКИ АЛІСА В КРАЇНІ ДИВ\nПЕРСОНАЖІ, ЯКІ ОТОЧУЮТЬ ГЕРОЇНЮ ПОВІСТІ-КАЗКИ АЛІСА В КРАЇНІ ДИВ\nМета уроку: поглибити уявлення учнів про казку (літературну) і повість; опрацювати 4—7 розділи повісті митця; розвивати вміння і навички характеризувати персонажів; виховувати інтерес до художнього слова, формувати якості творчого читача.\nОбладнання: ілюстрації Дж. Тенніела до шостого і сьомого розділів твору Л. Керролла, малюнки учнів до твору, виліплені з пластиліну персонажі.\nЯкби ти знала Час так, як я... Він - живий.\nКапелюшник із повісті Л. Керролла «Аліса в Країні Див»\nУ творі Л. Керролла все відбувається за законами фантастики, тому всі предмети, персонажі, простір і навіть час набувають незвичайних властивостей. Аліса то збільшується, то зменшується, їй на шляху зустрічаються казкові герої, котрі вміють розмовляти. А ще - вони говорять такі дивні речі, які спонукають Алісу мислити зовсім не так, як вона мислила раніше. Наприклад, один із героїв повісті-казки Л. Керролла - Капелюшник - говорить про час так: «Якби ти знала Час так, як я... Він - живий». Чому ж «Час» стає живим у творі письменника? Звернімо увагу на те, що слово «Час» написане з великої літери. Чому? А що ще оживає у творі?.. Отже, познайомимося ближче з персонажами твору Л. Керролла, котрі оточують Алісу.\n1. Перегляд малюнків учнів.\n2. Переказ учнями епізодів, зображених на малюнках.\n3. Бесіда за питаннями вчителя.\n— Дайте визначення поняття «фантастика». Назвіть ознаки фантастики у творі Л. Керролла «Аліса в Країні Див».\nФантастика (з грецьк. здатність уявляти) —\n1) те, чого не існує в реальній дійсності;\n2) світ уявлень і образів митця, який базується на основі засвоєних раніше фактів із реального життя; творча уява;\n3) різновид художньої літератури, заснований на вигадці, творчій уяві, фантазії; до цього різновиду можуть належати будь-які жанри — оповідання, казка, повість, роман тощо.\nХарактерні риси фантастики як різновиду художньої літератури:\n— незвичайність подій і образів;\n— порушення усталених уявлень про час і простір;\n— дивні перетворення персонажів і всього фантастичного світу;\n— чарівність предметів і явищ;\n— дивні імена й назви;\n— стрімкі й неймовірні повороти сюжету;\n— мовні новації письменника\n— З ким зустрілася Аліса в перших розділах твору?\n— Які події з нею відбулися?\n— Визначте експозицію і зав'язку твору.\n4. Асоціативний диктант.\n· Дарсбері, графство Чешир\n· «Каролюс Людовікус»\n· Оксфордський університет\n· «Опівнічні задачі»\n· Вікторіанська Англія\n· Аліса Лідделл\n· Чарлі -Додо\n· «О, містере Доджсоне, як би мені хотілося, щоб ви для мене записали пригоди Аліси! Та нехай у них буде якнайбільше різних ____________».\n· 4 липня 1862 року.\n· «Не розумію, як можна не любити______ , писав Л. Керролл в одному зі своїх листів, - вони становлять три чверті мого життя».\nIV. Формування нових знань і способів дії\n1. Робота з текстом 4—5 розділів.\n— Розкажіть про події, які відбулися з Алісою в будиночку Білого Кролика.\n— Як змінилася Аліса, коли випила чарівний напій?\n— Які розмови почула дівчинка в Кроликовому будинку?\n— Хто такий Крутихвіст і що він зробив?\n— Як Аліса шукала дорогу до чарівного саду? Кого вона зустріла на цій дорозі?\n— Розкажіть про властивості гриба, на якому сиділа Гусінь.\n— Про які внутрішні зміни в собі. розповіла Аліса Гусені?\n2. Виразне читання «в особах» вірша «Ти старий любий діду».\nПрочитайте «в особах» жартівливий вірш «Ти старий любий діду», який декламувала Аліса. Як і вірш про крокодила, цей вірш висміює надмірну повчальність творів для дітей того часу (у даному випадку вірш Роберта Сауті «Дідусеві радощі», в якому старенький благочестивий татусь Вільям на власних прикладах навчає сина добропорядності і здорового способу життя). Чому вірш, написаний Льюїсом Керроллом, не може вважатися повчальним? Як ви гадаєте, чому Аліса раптом перестала пам'ятати твори, що знала раніше? Чому вона мимоволі промовляла зовсім інше, аніж слухняні дівчатка її віку?\n4. Переказ учнями 6 розділу повісті.\n5. Коментар учителя до 6 розділу.\nУ шостому розділі Аліса зустрічається з новими героями, її пригоди тривають. За законами чарівної казки їй довелося опинитися в таємничому місці - незвичайному будиночку, який обслуговували лакеї в лівреях. Дівчинка дивується, як Лакей-Жабун відчиняє двері Лакею-Карасю. Вони обмінюються офіційними повідомленнями про запрошення Герцогині на крокет до Королеви. Незабаром з'являється і сама Герцогиня, котра втілює у творі сувору мораль «вікторіанської» доби. Герцогиня всіх повчає, але в її будинку стояв справжнісінькій гармидер: «хтось верещав, хтось чхав, і час від часу чувся оглушливий брязкіт, наче там били посуд». У домі неможливо було дихати від перцю, розсипаному скрізь. У такий спосіб Льюїс Керролл критикує задушливу атмосферу того часу. Герцогиня зі своїми жорстокими методами і вимогами («Відтяти їй голову!», «Якби ніхто не пхав свого носа до чужого проса, земля крутилася б куди шпаркіше», «Ой, дай мені спокій!») уособлює обмеженість мислення і тогочасну систему виховання, де не було ніякої поваги до дитини, до її прав і свобод. «Неправильна» (абсурдна з погляду здорового глузду) колискова, яку співає Герцогиня, «люто стрясаючи немовля», висміює повчальний вірш невідомого англійського автора «Плекай малесеньке дитя з любов'ю і терпінням» і потворну мораль того часу.\nБурчи, кричи на немовля,\nЯк стає зрозуміло з розділу, Герцогиня не має терпіння і любові, тому її немовля фантастичним способом перетворюється на порося, у чому переконалася Аліса, узявши його на руки.\n6. Виразне читання рубрики «Культура різних народів»\n— Робота з текстом 6 розділу.\n— Розкажіть про перебування Аліси в будинку Герцогині.\n— Охарактеризуйте образ Герцогині. Доведіть, що цей образ містить критику системи виховання того часу.\n— Прочитайте виразно в особах розмову Аліси з Чеширським Котом. Поясніть слова Кота: «Якщо в тебе всі вдома, то чого ти тут?»\n— Які англійські приказки покладено в основу образів Чеширського Кота, Капелюшника, Шаленого Зайця?\n7. Виразне читання «в особах» 7 розділу.\nУ своєму творі Льюїс Керролл одухотворює деякі матеріальні й нематеріальні речі, надає їм рис живої істоти (прийом персоніфікації). Так, наприклад, категорія «час», як і категорія «простір», у чарівному світі письменника набуває незвичайних характеристик. Час постає живим, рухливим, близьким для персонажів. Із ним розмовляють, до нього ставляться, як до людини. Капелюшник каже Алісі: «Якби ти знала Час так, як я, ти б цього не казала, бо Він — Живий... Ти ж, мабуть, із Часом ніколи й словом не перекинулася!». Живими постають і персонажі твору, що є фантастичними по своїй суті. Вони живі, бо їх так сприймає Аліса. Вона веде з ними розмову, бере разом із ними участь у деяких подіях. Отже, на думку Льюїса Керролла, живим є все, що ми так сприймаємо. У нашій уяві оживає абсолютно все!\n1. Літературна гра «Зустріч із казковими персонажами».\nУчитель пропонує учням обрати будь-якого героя з повісті-казки Льюїса Керролла і від імені Аліси (дівчатка) або від імені Л. Керролла (хлопчики) представити його класу за планом.\n1. Зовнішність персонажа.\n2. Де і коли його зустріла Аліса?\n3. Чому він так називається (якщо це можна пояснити, спираючись на традиції англійського фольклору)?\n4. Що сказав персонаж Алісі і як вона це сприйняла?\n5. Чого навчив цей персонаж Алісу?\nПерсонажі для вибору учнів: Білий Кролик, Миша, Капелюшник, Чєширський Кіт, Шалений Заєць, Герцогиня, Гусінь, Сонько-Гризун, Крутихвіст та ін.\nПереказувати улюблені епізоди казки, заповнити таблицю «Персонажі, які оточують Алісу в Країні Див»*.


ᐉ Декілька речей на кухні, які розумна господиня змінює щороку\nНавіщо тримати в будинку речі, які стали непридатними?\nЩо на кухні рекомендується оновлювати хоча б раз на рік?\nНавіщо тримати в будинку речі, які стали непридатними? Ось практичні господарки і не роблять цього, особливо на кухні. Як результат: у такому житлі сім'я живе у великому комфорті, а ризик будь-яких побутових проблем через подібні речі прагне до нуля.\nОтже, що на кухні рекомендується оновлювати хоча б раз на рік? Розповідаємо.\nНавіть якісне дерево з часом «обзаводиться» мікротріщинами та подряпинами, що приваблює бактерії. А пластик – тут і казати нема чого. Поверхня таких дощок дуже швидко стає шорсткою і, відповідно, наша гігієна перебуває в небезпеці.\nЗвичайно, дуже зручні у використанні. Наприклад, туди складаємо залишки їжі, яку потім розігріваємо у мікрохвильовій печі.\nОднак під впливом мікрохвиль навіть найкращий пластик з часом руйнується і починає «постачати» в їжу токсичні речовини.\nЗгодом у їх волокнах накопичуються бактерії групи кишкової палички.\nНе варто сподіватися на прання – у цьому випадку не допоможе. Один варіант – ретельна дезінфекція. Але навіщо мучитися? Набагато простіше щорічно змінювати ці рушники. При тому, що їх заміна точно не вдарить по вашому гаманцю.\nНавіть у найдорожчих моделях їх картриджі необхідно міняти раз на півроку або на рік.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Як за лічені хвилини упорядкувати посуд із застарілим коричневим нальотом\nЯк правило, рекомендації з цього приводу можна знайти в інструкції до виробу. Або майстер розповість, що прийде змінити.\nСпеції у баночках\nПересипавши спеції в баночки, часто деякі господині забувають про закінчення терміну їх зберігання. Це призводить до того, що вони можуть погіршити смак страв і, більше того, спровокувати нудоту чи печію.\nТому слід міняти спеції як мінімум один раз на рік.\nПереглядів: 131 | Теги: Речі, кухня, будинок, лайфхак


За фактом смерті побитого «беркутівця» порушена кримінальна справа | Новини\nЗа фактом смерті побитого «беркутівця» порушена кримінальна справа\n20:15, 16 серпня 2012 р.\nДнями в обласній клінічній лікарні від отриманих тілесних ушкоджень помер співробітник міліції, повідомили у секторі зв’язків з громадськістю управління МВСУ в області.\nВстановлено, що травми правоохоронець отримав, перебуваючи поза службою. За цим фактом слідчі управління внутрішніх справ в Тернопільській області порушили кримінальну справу. Правоохоронці встановлюють коло осіб, які можуть бути причетними до скоєння злочину. Триває розслідування.\nЯк ми вже повідомляли за неофіційною інформацією в нічному клубі "Ріверпул" між двома бійцями спецпідрозділів МВС виникла суперечка. З'ясовувати стосунки вони продовжили біля нічного клубу. В результаті розмова між двома хлопцями закінчилася бійкою.\nЗранку побитого "беркутівця" неподалік "Ріверпулу" виявив спорстмен, який вибіг на ранкову пробіжку.\nТернополян запрошують відзначити День зустрічі весни (ПРОГРАМА ЗАХОДІВ)\nЦими вихідними, 29 лютого та 1 березня, на Театральному майдані Тернополя пройде культурно - мистецький захід «День зустрічі весни». У програмі святкувань: спортивно – розважальні заходи для дітей та підлітків, різноманітні майстер-класи, виступи фольклорно-обрядових колективів і тернопільських молодіжних гуртів, флешмоби, показ фільму тощо. ПРОГРАМА ЗАХОДІВ 29.02.2020 р. (Субота. Театральний майдан) 12.00 -14.00 год. «Караоке» для дітей 14.00- 16.00 год....\nПосол в Італії пояснив, чому не евакуюють українців з охопленої коронавірусом країни (ВІДЕО)\nНаразі питання евакуації українців з Італії, де нині найбільший спалах захворювань на коронавірус в Європі, не розглядається, щонайменше із двох причин. Передусім, між країнами забезпечено достатнє транспортне сполучення і громадяни, які вважають за потрібне повернутися на батьківщину, можуть здійснити це самостійно. Однак, громадяни, котрі офіційно проживають в країні, можуть розраховувати на безкоштовне надання медичних послуг, у разі необхідності. Як і...\nУ драмтеатрі відбудеться третя церемонія нагородження «Доброволець Тернопільщини»\n14 березня о 16.00 год. в Драмтеатрі ім..Т.Г.Шевченка відбудеться третя церемонія нагородження «Доброволець Тернопільщини», організаторами якої є Всеукраїнське об’єднання учасників АТО Галичини та Тернопільська обласна рада. В рамках церемонії буде нагороджено 15 добровольців (2 посмертно). Вперше на заході відбуватиметься військовий бал та буде представлена вистава "Запорожець за Дунаєм". Вхід вільний. "Церемонія «Доброволець Тернопільщини» проводитиметь...\nНа скільки часу будинки на Дружбі залишили без води через прорив теплотраси\nСьогодні уранці трапилася серйозна аварія на одному з водогонів, що забезпечує водою "Дружбу" й Кутківці. Аби відшукати місце пошкодження, аварійники на короткий час перекрили водопостачання, повідомляють в КП "Тернопільводоканал". На щастя, відшукали його швидко, локалізували й відновили водозабезпечення споживачам. Наразі вода подається з низьким тиском, і, можливо, ще не доходить до верхніх поверхів. Підвищувати тиск раптово технічно небезпечно. Упродов...\nУ потоці гнітючих новин про епідемію коронавірусу в Китаї, а тепер і в інших країнах світу, хочеться дізнатися, як почуваються українці, які опинилися в зонах спалаху недуги. Прикро, але 45 українцям, які повернулися днями з Уханя на Батьківщину, довелося пережити неприйняття… Літак з евакуйованими не хотіли приймати в аеропортах, а в селищі Нові Санжари на Полтавщині закидали камінням автобус, який доправляв людей до санаторію. В Ухані ще залишилися укра...


Чорнобиль… Слово це стало символом горя і страждання, покинутих домівок. Минуло 33 років від того дня, коли Україну спіткала страшна трагедія – техногенно-екологічна катастрофа, спричинена вибухом реактора четвертого енергоблоку Чорнобильської атомної електростанції, яка нанесла непоправної шкоди довкіллю , здоров’ю та життю людей. Сучасний погляд на проблему Чорнобиля, використання нових документів, спогадів і свідчень учасників ліквідації наслідків аварії ,представили у своїй доповіді учні 8кл. Бориславської ЗСШ – інтернату ,Маркович Марія та Свідзінський Кирило. Вони не тільки яскраво відтворили незабутні трагічні події, а й поставили питання про доцільність по- дальшого використання атомної енергії у народному господарстві, захисту навколишнього середовища від її шкідливого впливу. Вихователь Гайгель Олена Володимирівна з допомогою мультимедійної презентації представила до уваги учнів 12 цікавих фактів про Чорнобиль. Діти мали можливість переглянути кліп, який знімався на пісню "Iron Sky". Хочеться вірити, що уроки Чорнобильської катастрофи будуть враховані для безпеки майбутнього.\nБориславська загальноосвітня санаторна школа - інтернат І-ІІІ стЧорнобиль\n«Пам'ятай Чорнобиль» Опубліковано: П`ятниця, 04 травня 2018 26 квітня у Бориславькій санаторній школі - інтернаті вчителем біології та екології Пігур О.М. був проведений захід «Пам'ятай Чорнобиль», присвячений 32-м роковинам Чорнобильської катастрофи. 26 квітня 1986 року. Чорною та гіркою увійшла ця дата в історію людства. На благодатній землі українського...


Європейський центральний банк (ЄЦБ) - Економічний словник\nHome ⇒ 📌Економічний словник ⇒ Європейський центральний банк (ЄЦБ)\nЄвропейський центральний банк (ЄЦБ) – головний елемент Європейської системи центральних банків (ЄСЦБ), як юридична особа виконує базові функції, надає консультації національним державам та наднаціональним органам щодо економічної оцінки законів та інших юридичних норм ЄС, а також щодо валютної, цінової політики відповідним органам. Діяльність ЄЦБ базується на принципі незалежності від національних держав та наднаціональних органів у прийнятті рішень, що передбачає передусім відсутність примусу щодо покриття їх внутрішніх і зовнішніх боргів. Вищий орган ЄЦБ – Управлінська рада, до якої входять члени правління ЄЦБ та керівники центральних банків країн – учасниць. Рішення ухвалюються простою більшістю голосів, кожний член управлінської ради має лише один голос. Головне завдання правління ЄЦБ – втілення на практиці директив та рішень Управлінської ради, що передбачає залучення до їх виконання центральних банків країн ЄС. Головною метою діяльності ЄЦБ, а також Європейської системи центральних банків (ЄСЦБ) є підтримання стабільності цін (передбачає можливість зростання гармонізованого індексу цін на споживчі товари до 2% на рік). Для досягнення цієї мети необхідними є такі кроки. По-перше, обгрунтування і проведення єдиної грошово-кредитної політики, яка повинна відповідати принципам соціальної ринкової економіки, оптимального поєднання ефективності і вартості, узгодження з рішеннями ЄСЦБ, безперервності та ін., за допомогою тих самих важелів, які використовували більшість центральних банків країн ЄС до цього. По-друге, зберігання та управління офіційними валютними резервами країн – учасниць, а також проведення валютних операцій. При цьому внесок кожного центрального банку до загального капіталу ЄЦБ визначається його часткою в цьому капіталі. Згідно зі статутом ЄЦБ, національні центральні банки передають валютні резерви на загальну суму 50 млрд. євро на кредитній основі, причому після 1999 (коли загальна сума резервів становила 39,5 млрд. євро) ця сума може збільшуватись. У структурі валютних резервів ЄЦБ 85% становить валюта, а 15% – золото. Найбільша частка у цих резервах Німеччини (24,5%), Франції (16,8%), Італії (14,9%) і Великобританії (14,7%), найменша – Люксембурга (0,15%). По-третє, забезпечення безперебійного і чіткого функціонування та розвитку платіжних розрахункових систем. Основними функціями ЄСЦБ є такі: 1) емісія банкнот і монет; 2) співробітництво у сфері банківського нагляду; 3) надання консультацій Раді Європи або урядам країн – учасниць ЄС з проблем грошового обігу, стабільності фінансових ринків та ін.; 4) збір і систематизація статистичних даних. Власний капітал ЄЦБ становить 5 млрд. євро і у разі необхідності може збільшуватись. Основними інструментами грошової політики ЄСЦБ є проведення операцій на відкритому ринку, регулювання відсоткової ставки шляхом здійснення депозитно-кредитних угод і встановлення мінімальних резервних вимог для кредитних інститутів.\nТканини рослин – Тканини багатоклітинних організмів »


У листопаді міжнародні резерви України зменшились на 4,7 мільйонів доларів – НБУ - НОВИНИ УКРАЇНИ\nУ листопаді міжнародні резерви України зменшились на 4,7 мільйонів доларів – НБУ\nМіжнародні резерви станом на 1 грудня 2020 року, за попередніми даними, становили 26,1 млрд доларів – у листопаді вони зменшилися на 4,7 млн доларів (у еквіваленті).\nУ регуляторі пояснили, що минулого місяця резерви зменшились “унаслідок погашення зовнішніх та внутрішніх зобов’язань держави та операцій НБУ для згладжування курсових коливань на валютному ринку, що були врівноважені за рахунок валютних надходжень на користь уряду”.\nЗазначається, що динаміку резервів упродовж листопада визначали наступні чинники:\nоперації уряду з управління державним боргом. Валютні надходження на користь уряду становили 355,5 млн дол (в еквіваленті), зокрема 345,5 млн дол – від розміщення внутрішніх державних облігацій (ОВДП). Водночас загальний обсяг платежів з обслуговування та погашення державного боргу в іноземній валюті становив 319,6 млн дол. З цієї суми 245,9 млн дол були спрямовані на обслуговування та погашення ОВДП, номінованих в іноземній валюті, 72,5 млн дол – на виконання зобов’язань перед МВФ, решта коштів – на виконання інших зобов’язань держави в іноземній валюті.\nоперації НБУ на міжбанківському валютному ринку. На початку листопада попит на валюту на міжбанківському валютному ринку перевищував пропозицію в наслідок продовження пожвавлення ділової активності, у тому числі через активізацію імпортерів.\n“Для згладжування коливань у бік знецінення Національний банк провів декілька інтервенцій з продажу валюти на суму 87 млн дол США. Водночас в окремі дні, коли на ринку спостерігалася надлишкова пропозиція валюти, Національний банк придбав 41,0 млн дол. Останні три тижні листопада валютний ринок був збалансованим, тому НБУ не виходив з інтервенціями”, – додали в Нацбанку.\nТакож у регуляторі заявили про переоцінку фінансових інструментів (унаслідок зміни ринкової вартості та курсів валют). У минулому місяці їх вартість збільшилась на 77,9 млн дол.\n“Поточний обсяг міжнародних резервів покриває 4,3 місяця майбутнього імпорту, що є достатнім для виконання зобов’язань України та поточних операцій уряду і Національного банку”, – підкреслили в НБУ.\nСтаном на 1 жовтня 2020 року міжнародні резерви, за попередніми даними, становили 26 525,7 млн доларів США (у еквіваленті) – у вересні вони зменшились на 8,7% з огляду на проходження періоду пікових боргових виплат за зовнішніми зобов’язаннями держави.\nЗа попередніми даними, станом на 1 листопада 2020 року міжнародні резерви України становили 26,1 млрд доларів (в еквіваленті) – у жовтні вони зменшились на 1,5%.\nпопередня статтяТранспорт на локдауні працюватиме з більшими обмеженнями – Кабмін\nнаступна статтяУЗ призначила ще 3 додаткові поїзди на зимові свята