Способи очищення мельхіорового посуду в домашніх умовах ~ Жіночий сайт "Вона"\nМельхіоровий посуд завжди відрізнявся красою і витонченістю, ним пишалася будь-яка господиня, на чиєму столі красувалися такі столові приналежності. Особливою популярністю він користувався у радянські часи, кожен набір представляв собою розкішний витвір мистецтва.\nЧому так цінується мельхіор?\nМельхіор – це сплав міді, цинку і нікелю, іноді в сплав додають трохи срібла, можуть покривати їм поверхню, тоді зовні вироби дуже схожі з срібними, тільки коштують на порядок дешевше. Столові прибори з цього матеріалу можна використовувати як вдома, в побуті кожен день, так і на святкових заходах та застіллях.\nПереваги мельхіорової посуду:\nзберігає гарний зовнішній вигляд довгий час;\nдогляд простий, але регулярний;\nзовні майже не відрізняється від срібла;\nпри потемнении легко повертає свій блиск за допомогою різних способів;\nзберігає гігієнічні властивості срібла.\nПрилади з цього матеріалу передаються з покоління в покоління, вважаються відмінним подарунком на будь-яке торжество. Такий посуд зможе вкрасти будь-який стіл, надати йому більшої розкоші.\nПроте з часом матеріал темніє. На ньому з’являються темні плями і розводи. Це пов’язано з неправильним доглядом за ним, відсутністю очищення, наявністю сильної вологості в приміщенні. Патина утворюється при природному окисленні металу на повітрі.\nАле надати йому блиску знову можна за допомогою простих способів очищення. Як почистити мельхіор в домашніх умовах? Способів чищення мельхіору багато, всі вони прості, не вимагають особливих навичок і знань. Можна купити спеціальні речовини в магазині, а можна почистити посуд і домашніми засобами.\nЯк можна почистити столові прибори з мельхіору, основні правила догляду\nВажливо знати, що залишати дані столові прилади сохнути в мокрому вигляді не можна, так як плями і розводи з’являться знову. Мити їх слід тільки руками і без застосування губки. Протирати краще м’яким рушником, який добре вбирає вологу.\nНе варто виробляти чистку ложок і виделок засобами, у складі яких є хлор, він буде окислювати їх. Не підійдуть і чистячі порошки, вони тільки зіпсують полірування посуду, вона потемніє ще швидше. Найкраще очищати теплою водою з додаванням невеликої кількості миючого засобу.\nЗберігати посуд треба щільної плівки з поліетилену (харчова плівка) або в закритому контейнері, вони захищають вироби від проникнення повітря, так вони не будуть швидко темніти. А якщо користуватися виделками та ложками кожен день, то потрібно тримати їх у спеціальному футлярі або коробках, обернувши м’якою тканиною. Не варто тримати їх разом з хімією або парфумерією, тому що пари, які виходять від спиртів тільки прискорюють процес оксидування матеріалу.\nЯк ефективно і швидко почистити мельхіор, домашні способи очищення\nХарчова сода. Взяти 50 г соди, висипати в літр теплої води, перешкодити, помістити туди прилади, очистити руками, потім сполоснути в холодній воді;\nНашатирний спирт. Спирт може швидко очистити від плям і розлучень. Розводиться він в теплій воді, після посуд споласкивается холодною водою і насухо витирається;\nВідвар з яєчної шкаралупи. Подрібнити шкаралупу від яєць (2 штуки), додати літр води, поставити на вогонь і довести до кипіння. Після опустити ложки та виделки на кілька хвилин, потім промити водою і витерти насухо;\nКрейду. Подрібнити крейда, протерти ним прилади, використовуючи ганчірочку з замші;\nЗубний порошок. Зубний порошок нанести на спонжік і натирати поверхню до блиску, але він може залишити подряпини. Замість порошку часто використовують соду. Потрібно насипати її в миску з теплою водою і натирати ложки грубої стороною губки;\nЧасникова лушпиння. Очистити часник, лушпиння кинути у воду разом з приладами і прокип’ятити;\nФольга. На дно каструлі з алюмінію постелити фольгу, покласти на неї ложки і виделки, додати води, щоб вона покривала їх. Всипати дві ложки соди і поставити на плиту. Кип’ятити 15 хвилин, потім промити холодною водою. За допомогою фольги можна надати посуді колишній блиск, повернути їй красу і розкіш;\nОцет. Якщо набір зверху має золоте напилення, то знати, як почистити мельхіор з позолотою, вам просто необхідно. З поверхні треба прибрати пил, протерти ватою, змоченою у винному оцті або скипидарі. А можна натерти ложки фланелевою тканиною з нанесеним на неї яєчним білком;\nМолоко. Позбутися від плям можна за допомогою згорнутого молока. Опустити вироби в молоко, вийняти, висушити і відполірувати фланелевою тканиною;\nЗасоби для очищення ювелірних виробів. Купуються в магазинах ювелірної продукції. Це може бути спеціальна паста, вологі серветки, чистяча рідина.\nВеликі тарілки та інші прилади треба очищати лимонною кислотою. Для цього пакетик кошти розводиться у літрі води, туди ж кладуть шматок мідного дроту. Посуд залишається на 2 години, потім очищається простим засобом для миття. Теплий оцет прибирає плями від вогкості.\nЧим почистити мельхіор, виготовлений з сріблом, повернення блиску\nЩоб повернути колишній блиск виробам, можна протерти їх суконною або вовняною тканиною. Інший спосіб – зварити пару яєць і потримати ложки в цій воді, потім витерти насухо. Фольга, сода і крутий окріп швидко очищають як срібло, так і мельхіор, тільки ложки повинні бути без позолоти і чорніння. Від потемніння допоможе проста зубна паста. Потрібно просто нею натерти прилади і промити. Плями усуваються теплим оцтом (чайна ложка на 200 мл води), тканину з вовни потрібна для натирання і додання блиску.\nЯкщо посуд має неприємний запах, то можна використовувати наступний спосіб: на дно каструлі покласти фольгу, налити літр гарячої води, додати три ложки солі і одну соди. Залишити прилади там на ніч.\nСоду можна замінити відваром з картоплі, його ллють на фольгу. Освіжити посуд можна в звичайному мильному розчині (50 г мила на літр води).\nНожі, виделки, ложки з мельхіору виглядають дуже красиво, прикрашають стіл і будь-яке свято, але з часом метал має властивість окислюватися і темніти. Повернути колишній блиск і красу йому можна нехитрими способами навіть у домашніх умовах, знаючи, як можна почистити мельхіор з допомогою простих засобів.\nГоловне, дотримуватися правил очищення, зберігання та догляду за цим металом, тоді він буде радувати вас своїм блиском і розкішшю ще довгий час.


Томас Аугустінуссен — Вікіпедія\n20 березня 1981(1981-03-20) (40 років)\n2000–2009 «Ольборг» 219 (29)\n2009–2011 «Ред Булл» 21 (0)\n2011– «Ольборг» 89 (7)\n2000–2003 Данія U-21 20 (5)\n2008–2009 Данія 2 (0)\nоновлено 2 серпня 2014.\nТомас Аугустінуссен у Вікісховищі\nТомас Аугустінуссен (дан. Thomas Augustinussen, нар. 20 березня 1981, Свендборг) — данський футболіст, півзахисник клубу «Ольборг».\nМає в активі дві гри за національну збірну Данії. Чемпіон Данії. Чемпіон Австрії.\nНародився 20 березня 1981 року в місті Свендборг. Вихованець футбольної школи клубу «Ольборг». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2000 року в основній команді того ж клубу, в якій провів дев'ять сезонів, взявши участь у 219 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Ольборга», був основним гравцем команди, а з 2008 року — її капітаном.\nВлітку 2009 року перейшов до австрійського клубу «Ред Булл» на умовах трирічного контракту. Допоміг команді із Зальцбурга наступного сезону здобути перемогу в національній першості. Проте на початку 2011 року, провівши в Австрії лише півтора року, за власним бажанням розірвав контракт з «Ред Буллом». Відразу ж повернувся на батьківщину, де в січні 2011 року уклав трирічний контракт із своїм колишнім клубом, «Ольборгом».\nПротягом 2000–2003 років залучався до складу молодіжної збірної Данії. На молодіжному рівні зіграв у 20 офіційних матчах, забив 5 голів.\n2008 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Данії. Усього провів у формі головної команди країни 2 матчі.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Томас Аугустінуссен\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Томас_Аугустінуссен&oldid=28347200


Делегатів конгресу ФФУ намагаються підкупити напередодні виборів президента організації - ZAXID.NET\nДелегатів конгресу ФФУ намагаються підкупити напередодні виборів президента організації\nСпорт — 04:12, 20 лютого 2015 0 0\nЩе один кандидат знявся з перегонів за посаду президента ФФУ ZAXID.NET\nНапередодні проведення конгресу ФФУ, на якому відбудуться вибори президента федерації, трапляються спроби підкупу делегатів, повідомив видання Matchday один із кандидатів на посаду голови організації Андрій Павелко.\n«Я можу сказати, що вже є факти підкупу делегатів. Наразі ми пробуємо це перевірити. Я на 100% знаю, що немає жодного тиску з боку губернаторів на обласні федерації. Якщо з'являться факти підкупу або тиску, буду першим, хто зажадає публічно назвати прізвища: хто кому пропонував, хто кого змушував», - заявив Павелко .\nНагадаємо, на посаду президента ФФУ претендують мільярдер Ігор Коломойський, голова Львівської федерації футболу Ярослав Грисьо, екс-гравець збірної України Владислав Ващук та в.о. президента ФФУ Андрій Павелко. Вибори відбудуться 6 березня під час засідання конгресу ФФУ у Будинку футболу в Києві.


Кіровоградщина: від пожежі врятувала сусідка — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nКіровоградщина: від пожежі врятувала сусідка\nОпубліковано Понеділок, 01 грудня 2014, 17:03 . в Надзвичайні події\nКількість переглядів - 1131\n28 листопада на пункт зв’язку державної пожежно-рятувальної частини №17 Управління ДСНС в області надійшло повідомлення про пожежу від жительки Світловодська.\nЖінка розповіла, що з вікон літньої кухні сусідів іде дим. Як з’ясувалося пізніше, господарка літньої кухні в цей час була у будинку, який розташований на цьому ж подвір’ї, і про нещастя навіть не підозрювала. Важко навіть уявити, які були б наслідки аби не пильність сусідки. Черговий караул, який прибув на місце виклику із поставленим завданням впорався швидко. Звичайно, збитків завдано чимало: знищено покрівлю самої господарчої споруди та деякі речі домашнього вжитку, але будинок від пожежі вдалося вберегти. Як стверджують фахівці, причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення. В зв’язку з цим, ще раз нагадуємо про необхідність дотримання елементарних правил пожежної безпеки! Постійно слідкуйте за станом опалювальних печей та димарів, своєчасно їх ремонтуйте! Контролюйте справність електричних мереж! Не залишайте без нагляду увімкнені телевізори та інші електропобутові прилади! Будьте обережні при палінні та використанні відкритого вогню на горищі, в підвалах, сараях та інших підсобних приміщеннях!\nЗапам’ятайте! Слід постійно піклуватися про належний стан протипожежного захисту своїх помешкань та вміти перегороджувати шлях розлюченому полум'ю. Шановні громадяни, лише спільними зусиллями ми зможемо відвернути біду!\nЧоловікові світить три роки за сепаратизм\nУ кіровоградця знайшли незаконну зброю


Службу в армії планують зменшити | Бізнес новини України | Бізнес UA\nСуспільство 14:00, 24.01.2020 Автор: RomanK Друкувати\nСлужбу в армії планують зменшити\nДжерело: interfax.com.ua. → Ключові теги: армія\nВ Україні мають намір скоротити термін військової служби та покращити умови для контрактників.\nПро це в інтерв’ю “Інтерфакс-Україна“У тому вигляді, в якому термінова служба зараз, вона не повинна залишатися, тому що це не працює. По-перше, це дуже корупційна історія, коли люди платять гроші, щоб їх не призивали. Це породжує погоню за формальними цифрами, і ми всі знаємо випадки, коли шукають призовників, де тільки можна”, – пояснив міністр.\n“Якщо ми введемо систему, коли це буде набагато менший термін – це буде якісна підготовка, служба в бойових частинах – але не в зоні ООС … Ще існує інший момент. Для багатьох молодих людей, у яких немає шансів вступити до вищого навчального закладу за різними причинами, це може бути одним з небагатьох шансів отримати шлях у житті, в військову службу, з потенційною офіцерською службою. До речі, в західних країнах саме так це і працює”, – уточнив він.\nГлава Міноборони додав, що термін в півтора року буде скорочено, але поки рано говорити, на скільки.\n“У нас є більш-менш розуміння, за скільки можна навчити і скільки він (призовник) повинен служити в бойовій частині для того, щоб він прослужив і в той же час ми його навчили”, – підсумував Загороднюк.” повідомив міністр оборони Андрій Загороднюк.


Зеленський обіцянка | Зеленський пообіцяв знайти інвестора для завершення облаштування КПВВ на адмінмежі з окупованим Кримом, якщо Міністерство фінансів не виділить на це коштів — Архів » Слово і Діло\n13 липня 2019 року президент України Володимир Зеленський пообіцяв знайти інвестора для завершення облаштування КПВВ на адмінмежі з окупованим Кримом до 20 грудня, якщо Міністерство фінансів не виділить на це коштів. «Пан Гончарук нам потрібні гроші раніше 15 листопада, будь ласка зверніться до міністра фінансів. Якщо не знайдете, ми знайдемо інших інвесторів, які дуже хочуть жити в Україні», – заявив Зеленський (відео 19:49).\nСказано 13 липня 2019 р.\nВідповідно до листа Мінфіну від 8 листопада 2019 року, за пропозицією Мінінфраструктури, 21.06.2019 Мінфіном було збільшено обсяг фінансування будівництва КПВВ на адмінмежі з окупованим Кримом та зон сервісного обслуговування до 721,8 млн гривень. Наказом Мінінфраструктури від 30.07.2019 було надано можливість розпоряднику коштів спрямувати кошти на будівництво.\n15 листопада 2019 року розпочали свою роботу новозбудовані режимні зони в’їзду-виїзду «Чонгар» та «Каланчак». Це перша черга будівництва. Далі – облаштування сервісних зон.\nВраховуючи, що Мінфін погодив виділення коштів на будівництво КПВВ та зон сервісного обслуговування, а Мінінфраструктури направило, обіцянку перенесено до розділу «архів».


«Вагітність – це красиво і модно» — Клініка ISIDA Київ, Україна\nГоловна Проект «#дякуютато» «Вагітність – це красиво і модно»\nБути матір'ю – закладено в природі жінки. На різних життєвих етапах виникає питання материнства, але сьогодні воно не вимагає відмови від інших, не менш важливих сфер життя. Сучасна жінка вже не розділяє роботу і вагітність. Вона – і ділова жінка, і керівник, і мама.\nЩоб продемонструвати, як змінився стиль життя вагітних, клініка ISIDA і ONE SIZE by Lena Kravets ініціювали проект «Вагітність – це красиво і модно». В рамках проекту у вересні 2016 року клініка ISIDA провела розгорнуте онлайн опитування вагітних та новоспечених мамок, метою якого було вивчення ставлення до вагітності. У опитуванні взяли участь 242 жінки, з яких 68% виховують одну дитину, 28% – двох дітей, 3% – трьох, 2 мами мають чотирьох дітей.\nПрезентація результатів дослідження відбулася 5 жовтня 2016 року у заміському комплексі Grand Admiral Resort & SPA. У заході взяли участь успішні мами, яких ми запросили поділитися своїм досвідом: Олена Кравець (актриса і автор колекції одягу для вагітних ONE SIZE by Lena Kravets), Лера Бородіна (співвласниця і президент сервісу оренди та обміну коктейльних і вечірніх суконь Oh My Look!, Мережі салонів G.Bar), Анастасія Банцер (співвласниця продакшн-студії BELOESUHOE) і близько 60 вагітних пацієнток клініки.\nЗа результатами дослідження 85% майбутніх мам продовжували працювати під час вагітності. На питання «Чи подорожували Ви по Україні та за кордон під час вагітності» 80,3% відповіли позитивно, в тому числі 54,8% їздили за кордон. Більшість подорожували більше 3-х разів. 69% опитуваних продовжували заняття з самоосвіти і відвідували семінари, лекції, курси. За підсумками опитування 65,3% майбутніх мам відвідували концерти, 51% опитаних займалися спортом, переважно йогою і плаванням, а 63,6% продовжували водити автомобіль і під час вагітності.\nДані дослідження, прокоментували успішні активні мами:\nОлена Кравець, актриса і автор колекції одягу для вагітних ONE SIZE by Lena Kravets, пацієнтка клініки ISIDA, під час вагітності поринула у творчість в іншій сфері і створила власну колекції одягу для вагітних на базі українського бренду InsideU під назвою ONE SIZE by Lena Kravets. «Сьогодні дуже багато чого змінюється в нашій свідомості зокрема і в суспільстві в цілому. Руйнуються стереотипи, розширюються межі, ми намагаємося жити більш свідомо і мислити екологічніше. Раніше 40-річчя вважалося серединою життя, зараз в 40 все тільки починається. Ми начебто знайшли другу молодість і хочемо заново відчути смак життя. Ми, нарешті, здобули свободу створювати сім'ю, коли хочеться, а не тому, що «вік піджимає», каже Олена Кравець.\nЛера Бородіна, співвласниця і президент сервісу оренди та обміну коктейльних і вечірніх суконь Oh My Look!, Мережі салонів G.Bar, пацієнтка клініки ISIDA: «Я впевнена, дитині потрібна щаслива, реалізована мама. Якщо жінка може сидіти вдома і при цьому бути щасливою – це прекрасно. Я потребую руху, динаміки, зміни обстановки. І вагітність не заважає звичному способу життя».\nАнастасія Банцер, співвласниця продакшн-студії BELOESUHOE, пацієнтка клініки ISIDA зазначила: «Під час вагітності я вчилася в Америці в школі New York Film Academy і не отримувала поблажки в зв'язку з «цікавим» положенням. Було важко, але я відчувала себе щасливою. Інтенсивний темп не дозволив мені деградувати, і я нітрохи не шкодувала, що вагітність співпала з навчанням».\nАктивним мамам вдається поєднувати материнство з кар'єрою і енергійним способом життя. Досвід пацієнток клініки ISIDA доводить, що вагітність – не хвороба, а щасливий період в житті жінки. Щоб стати мамою, не потрібно відмовлятися від звичного стилю життя. Важливо довіритися надійним професіоналам, які забезпечать впевненість і спокій в проекті «материнство».\nІнші фото з події:


Чи є життя після «військового небуття»? – АрміяInform\nЧи є життя після «військового небуття»?\nНині лейтенант запасу, Герой України та інвалід війни Василь Тарасюк контролює якість поставок озброєння у військо\nПро 23-річного командира роти лейтенанта Василя Тарасюка за позивним «Тайфун» до цих пір у 72-й бригаді Чорних Запорожців ходять легенди. Бо його професійність та мужність не тільки приголомшують, а й надихають на щось подібне. Приміром, у боях за Авдіївку він зазнав трьох осколкових поранень, має чотири контузії і орден Богдана Хмельницького. Трохи пізніше став Героєм України й лицарем недержавного ордену «Народний Герой України».\nНа превеликий жаль, продовжити військову кар`єру йому не судилося. За станом здоров`я «Тайфуну» довелося звільнитись із армійських лав. Одначе вроджена бійцівська жилка тільки додала наснаги вистояти у вже чужому для нього цивільному житті. Вона ж утримала його кревний зв`зок із військом.\nНа запрошення АрміяInform Василь завітав до редакції.\nЛюдина війни, яку двічі викопували з землі\n‒ Васю, маєш осколкові поранення, важкі контузії, серйозні ушкодження голови. А ще ти горів, підривався на бойовій машині. Із останнім уламком міни у тілі не покидав позицій місяць. Двічі після обстрілів хлопці тебе буквально викопували з землі. Ти жив між фронтом і шпиталями, був людиною війни. І раптом – звільнення. Наскільки воно було болісним?\n‒ Навіть уявити не міг такої можливості! Більш-менш отямився вже у Київському військовому шпиталі, куди перевели із Дніпра. Одразу почав проситися на виписку, назад у бригаду, до хлопців. А лікарі мені: «Божевільний! У тебе серйозний крововилив у мозок. Череп пробитий, недоліковані поранення»…\nВрешті-решт звільнили. Депресію від того дістав просто моторошну. Мене ж учили воювати 5 років, до того був військовий ліцей. Маю бути на фронті! Бо знаю, що і як робити в бою. Останній склад роти із контрактників формував і готував сам, уже маючи бойовий досвід. Був упевненим: хлопці виконають будь-яке завдання. І моє місце – там, серед них…\n2017-й рік. Район Авдіївки… Вибухова хвиля від танкового пострілу здійняла лейтенанта в повітря й кинула метрів за десять у лісосмугу. Падіння видалось таким, що у Василя болем здригнулась чи не кожна кісточка. Краєм ока він помітив, як зверху на нього падають величезні грудки й пошматовані мішки з піском. За мить знепритомнів…\nСвідомість повернулася разом із давно знайомими відчуттям: у голові гуло, у вухах дзвеніло, у роті від крові солоно та ще й присмак заліза. Усе тіло нило. Василь важко звівся на ноги, окинув затьмареним поглядом поле бою. За півкілометра, чадячи кіптявою, рачкував у тил до своїх російський танк, який він підбив. Панцирник утік недалеко. А це означило, що непритомним Василь пролежав лічені хвилини, бій іще тривав.\n…Ранком «Тайфун», як завжди, робив обхід укріплень роти. Зазвичай такої пори ворожі артилерійські обстріли були рідкістю. Але того разу лінію оборони одразу кількох ротних позицій раптом вкрили рясні мінометні розриви. А просто навпроти передового взводу з’явився російський Т-72, який став бити з гармати прямою наводкою по шанцях підрозділу.\nНахабний ворожий танк Василь таки покарав. Зосередженим вогнем «тайфунівська» рота знесла з нього активну броню. А сусіди влучним пострілом із СПГ у корму відправили панцирник на брухт\n«Тайфуна» пройняла тиха лють. Минулого тижня його роту щоночі діставав інший ворожий панцирник. Своїм вогнем він буквально перемелював інженерні споруди підрозділу, внаслідок чого осколками снарядів поранило трьох його хлопців. Однак Василь його таки покарав. Зосередженим вогнем «тайфунівська» рота знесла з нього активну броню. А сусіди влучним пострілом із СПГ у корму відправили танк на брухт.\nА тут новий нахаба! Лейтенант перебіжками дістався ближчого станкового протитанкового гранатомета. Днями осколком міни на ньому розбило оптичний приціл. Але механічний працює, тож до пори СПГ встановили на резервній позиції. Дякуючи Богові за передбачливість підлеглих, «Тайфун» узявся до справи.\nВін перевірив заряд, навів ствол на танк, зібрався, зробив перший постріл. Промах!.. Гарячково перезарядившись, лейтенант скорегував приціл і вистрілив удруге. Є! Корпус танка огорнув чорний дим. Ще з пів години, тримаючись на ногах тільки силою волі, «Тайфун» керував боєм…\n‒ Твій батько – вчитель музики, мама – медсестра. Як тебе сподобило стати військовим? Наша професія на той час до шанованих не належала…\n‒ У школі якось усвідомив, що це моє. Класу з сьомого поставив за мету вступити до Луцького військового ліцею, зосередився на навчанні. Вступив, закінчив, став курсантом Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Вже під час війни закінчив її із відзнакою, третім за рейтингом. Обрав для служби 72-гу бригаду, й анітрохи про це не шкодую. Дуже пощастило з командирами та побратимами, я наче у другу родину потрапив.\n‒ Твої хлопці в Авдіївці розповідали, як щоразу після поранень і контузій ледве вмовляли навідати шпиталь…\n‒ Не до лікування було. Приміром, перше поранення впіймав у жовтні 2017-го. Займали нові позиції і потрапили під масований артобстріл. Уламок міни пробив ногу, дійшов до кістки. А я зразу навіть не відчув, що уражений. Під час бою адреналін у крові такий, що болю не чуєш. Та й темно було. Випадково схопився за стегно, а під пальцями – мокро. Поїхав у шпиталь. Мене перемотали, і тієї ж ночі я повернувся назад. Невідкладних завдань – безліч, а офіцерів й досвідчених сержантів – негусто. Треба було керувати підрозділом.\nВійна – глибоке пекуче тавро\n‒ Багато хто із навіть фізично дужих ветеранів негодні вибратись душею із атмосфери війни, вносячи її у звичайне цивільне життя. На твою думку, наскільки це проблема?\n‒ Як подивитись. Візьмемо для прикладу вітчизняних «ватників». Їм геть байдуже, що там твориться на фронті. Зверніть увагу, у транспорті, як вони копирсаються в новинах Інтернету. Більшість перегортає блоки повідомлень зі Сходу, а в розмовах їх ця тема одверто дратує.\nВійна їх не зачепила. Зачепила тільки родини тих, хто воював, допомагав фронту. І, звісно ж, самих ветеранів. Спершу такі речі сприймав дуже гостро. Потім зрозумів: серце може залишатися гарячим, а розум має бути холодним. Нині «ватників» не осуджую, а просто зневажаю.\nВетеранів, змінених війною, старе життя вже не приймає\nІнша справа, якщо хтось із учасників бойових дій починає сприймати цивільне буття мовби продовження битв. Оце – проблема. Війна – глибоке пекуче тавро. Вона у думках завжди. Як забути те, як на твоїх очах гинули хлопці, коли ти виносив їхні понівечені тіла з окопів? Звідси розпач, неприкаяність, негаразди в родинах, пияцтво, бешкетництво чималої кількості ветеранів. Тому, що їх, змінених війною, старе життя більше не приймає.\n‒ Може їх щось утримати на плаву?\n‒ Єдність і воля. Багато моїх хлопців позвільнялися з війська. Є серед них дуже важкі долі. Той же Вітя Цимбалюк досі лікується з літа 2017-го після того, як по нас спрацювала артилерія великого калібру снарядами зі шрапнеллю. Уявіть, скільки він намучився за три роки, але не здався. Намагаємось підтримувати один одного, спілкуємося в мережах щодня. Усі як один шукаємо нове місце в житті. Хто до війська повернувся, хто за кордон на заробітки їздить, бо у нас гідну роботу знайти важко, а родини годувати треба. Дехто реалізується в бізнесі. Як головний сержант роти Рома Абубакаров, який закінчив школу бізнесу.\n‒ Тобі хтось допомагав знайти роботу в оборонній галузі?\n‒ Сам відшукав. Пару місяців сидів удома, як, на думку обивателя, й належить інваліду війни другої групи. Думав. Дійшло: потрібна робота, пов`язана з військом. Перелопатив купу оголошень, поки не знайшов вакансії в концерні «Укроборонпром». Подав туди заявку, пройшов співбесіду. Прийняли із випробувальним терміном.\nСпершу працював у технічному відділі, який тестує виготовлену або відремонтовану зброю і техніку. Для мене це – знайоме. Нині є головним спеціалістом відділу, що «веде» виробничі й ремонтні оборонні підприємства, які постачають озброєння на передову. Це прилади спостереження до танків, гармати до БМП, стволи до зеніток, кулеметів тощо.\n‒ Наскільки жорстко контролюєш якість поставок і ремонту озброєння для району бойових дій? Там же твої хлопці воюють.\n‒ У концерні існує система власного технічного контролю за низкою чітких регламентів. Одначе головні наші екзаменатори займають першу і другу лінії оборони уздовж «нуля». Частенько хлопці з передка або із частин дзвонять зі скаргами. Коли щось не так, терміновим порядком відправляю туди рекламаційні групи.\nПотім виробники й ремонтники виправляють недоліки за власний кошт. Ми ж аналізуємо причини браку, створюємо механізм запобігання його повторенню. Кільки разів пощастило самому попрацювати в районі ООС. Наче додому повертався, тільки в іншій ролі.\nСолдата не повинні хвилювати проблеми безхатченка\n‒ Скільки твоїх хлопців іще служить?\n‒ Із роти біля десяти, з батальйону набагато більше. Цивільне життя їх виштовхнуло, повернулися у стрій. Тримаються один одного, просяться служити у частинах, де є наші колишні командири, адекватне управління. І рвуться воювати на передовій.\nБули б нормальні соціальні умови у війську – кількісна картина тих, хто повертається до армійських лав, була б неабияк якіснішою. Передусім це стосується житла. Основою армії є, звісно, люди, які виконують бойові завдання і здатні посилити її потенціал. Жодна техніка без людини нічого не варта. Але, на жаль, кількість підготовлених ветеранів, бажаючих постійно виконувати завдання у ЗСУ, постійно зменшується.\nСолдата не повинні хвилювати проблеми безхатченка, йому треба воювати і займатись бойовою підготовкою. До речі, забезпечити житлом – це не значить його просто подарувати. Дайте нам пільгові кредити на придбання квартир, часткові внески за них від держави, відповідне грошове забезпечення. Балаканини у держслужбовців та політиків вистачає поза очі, а реальних справ ‒ катма.\n‒А як наймолодший Герой України проводить вільний час?\n‒ Отримую другу вищу освіту з управління підприємствами. У суботу і неділю відсипаюся, гуляю, вивчаю мови. Двічі на тиждень бігаю на стадіоні поруч із будинком, де винаймаю квартиру, займаюсь на спортивних снарядах та тренажерах. Це якщо немає відряджень…\nLife story, Інтерв`ю


Все по теме: ООН война Турция Сирия\nНовости мира и Украины сегодня ua.today, 2020-02-06 11:45\nПредставники Ради Безпеки ООН зберуться на надзвичайну сесію по Сирії після зіткнень між турецькими і сирійськими військовими.\nЗа їх даними, зустріч була запрошена Сполученими Штатами, Францією і Великобританією. Очікується, що посол ООН в Сирії Гейр Педерсен повідомить про ситуацію в Ідлібі, північно-західній провінції Сирії, де у понеділок відбулися зіткнення двох армій, повідомили дипломати.\nБільше 20 осіб були вбиті в результаті стрілянини, погрожуючи дестабілізувати регіон Ідліб, і без того постраждалий від гуманітарної кризи.\nНаступ режиму Дамаска при підтримці російської авіації проти останнього оплоту екстремістських і повстанських супротивників викликав різкі попередження з боку президента Туреччини Реджепа Таїпа Ердогана.\n"Якщо режим не відступить, Туреччина буде змушена взяти справу в свої руки", - заявив Ердоган у середу в Анкарі.\nУ вівторок Генеральний секретар ООН Антоніо Гутерріш закликав до припинення військових дій між Туреччиною і Сирією, назвавши бойові дії "вкрай тривожною" ескалацією.\nТакож до негайного припинення вогню на північному заході Сирії, де в результаті бойових дій за останні два місяці було переміщено півмільйона людей, закликали вісім гуманітарних організацій.\nГрупи з надання допомоги, в тому числі Норвезька рада у справах біженців, організація "Врятуйте дітей", "Турбота про дітей" та Міжнародний комітет порятунку, назвали ситуацію "гуманітарною катастрофою". Насильство в регіоні Ідліб, керованому екстремістами, з початку грудня змусило 520 000 осіб покинути свої будинки, що стало одним з найбільших потрясінь дев'ятирічної громадянської війни. В результаті недавнього насильства загинуло близько 300 мирних жителів, повідомляє військовий спостерігач Сирійської обсерваторії з прав людини.\nВсесвітня організація охорони здоров'я заявила в понеділок, що насильство змусило 53 медичні установи на північному заході Сирії закритися в січні, і попередила про "критичні загрози здоров'ю" вимушених біженців.\nУ результаті війни в Сирії загинуло понад 380 000 осіб, і з 2011 року почалося жорстоке придушення антиурядових протестів, в результаті яких більше половини довоєнного населення країни були змушені покинути свої будинки.\nИракская база с иностранным контингентом подверглась ракетному обстрелу: подробности\nРосія почала масштабну перевірку в ЛНР і ДНР: подробиці


У Запоріжжі відкрилась виставка поштових листівок - Телеканал Z\nГоловна / Новини культури / У Запоріжжі відкрилась виставка поштових листівок\nЛисти з минулого. У краєзнавчому музеї відкрилась виставка поштових листівок. В експозиції представлені дві сотні карток 20 століття. На них зображені архітектура та краєвиди минулих років. Самі музейники кажуть, що така виставка буде не просто цікавою глядачу, з її допомогою можна дізнатися – як змінювався Запорізький край протягом століття.\nЗапорізький історик та організатор виставки Валерій Стойчев вже 25 років поспіль збирає старі листівки із зображенням різних міст України. Тепер вирішив об’єднати свій доробок із колекціями українських музеїв та представити його публіці. Каже, така виставка – це добра можливість ознайомитися із історією Запорізького краю, яким він був та як розвивався.\nНа експозиції представлені поштові листівки з 1903 по 1918 рік. Самі музейники говорять, що виставка має не лише естетичну цінність, але й історичну. Адже кожна така листівка — це як сторінка підручника з історії рідного краю.\nАнна Головко, яка прийшла на відкриття експозиції, не приховує свого захоплення. Каже: кожна листівка – унікальна. Впевнена, що виставка буде цікавою не тільки історикам, а і звичайним запоріжцям. Подивитися листівки з минулого можна до 20-го жовтня. Але організатор виставки каже: якщо вона зацікавить запоріжців, то її роботу подовжать.


Результати пошуку за тегом "парламент" | БукІнфо\nЗ тегом: парламент\nІдею розпуску Парламенту та призначення нових виборів підтримують 58%, не підтримують – 38%. Відставку Уряду і призначення нового Кабміну підтримують 55% опитаних, не підтримують – 39%. Ідею відставки Президента та призначення дострокових виборів Глави держави підтримують 40%, не підтримують 58%. 37% опитаних вважають, що їхня область зараз економічно занепадає, 33% що вона економічно розвивається. 26% вважають, що нічого не відбувається. Про економічний розвиток більше зазначили на Заході і в Києві, про занепад – на Сході і Півдні. Найбільше винними у проблемах регіону вважають центральну (35%) і місцеву (34%) владу. Ще 19% - самих мешканців. Здатними вирішити ці проблеми вбачають центральну (32%) і місцеву (28%) владу, а також мешканців міст – 24%.


Пам'ятники дитячі, граніт! Ціни від 16300гривень у Львові.\nПам'ятники дитячі у Львові\nКупити дитячий пам'ятник у Львові:\nВиготовлення дитячих пам'ятників\nНайсумніший і зворушливий пам’ятник - це пам’ятник на могилу дитині. Дитячі пам’ятники на кладовищі завжди викликають у будь-кого відчуття якоїсь несправедливості, недосконалості цього світу, адже це неправильно, коли зовсім молоді йдуть з життя раніше старшого покоління.\nРозум і душа заперечують можливість такої події, але в житті відбувається багато непідвладного нашим бажанням. Дитячий пам’ятник – це особлива пам’ятка, місце, де батьки можуть ніби приголубити власну дитину, ніби зустрітися з нею, поговорити, про щось розказати.\nСеред багатьох надгробків доводиться вибирати те, яке зобразило б усю невинність дитячої душі, всю ту скорботу, яка стиснула серце. В нашій гранітній майстерні доступні до замовлення дитячі пам’ятники з різних сортів натурального граніту - від світлих до темних природних відтінків, з гранітної крихти.\nДитячі пам’ятники можуть бути різних форм - від простих до фігурних, символічно відображаючи всі втілення в деталях. Наприклад, ангел на пам’ятнику з граніту дитині символізуватиме чистоту душі. Часто дитячі пам’ятники виконуються у вигляді улюбленої іграшки або плити з малюнком, що символізує покійного.\nХудожнє гравірування на стелі може зображувати фото дитини у хмарках й оточенні добрих ангелів, або іграшок. Для дітей більш старшого віку надгробок дитячого пам’ятника оформляється в класичній варіації з квітами, серцями або хрестом.\nУ нашій гранітній майстерні представлені всі види дитячих пам’ятників. Ви можете повністю довіритися нашим майстрам, які виготовлять пам’ятник дитині з урахуванням ваших почуттів, символічно зобразять нерозривний зв’язок з батьками, назавжди втілять у портреті на дитячому пам’ятнику дорогий образ.\nМи відтворимо вашу задумку в гранітній стелі, адже розробка пам’ятника за ескізом завжди є авторською ексклюзивною роботою. Багато в чому втілення ідеї в красивий дитячий пам’ятник залежить від досвіду й професіоналізму майстра.\nСамий скорботний вид наших робіт – це, безумовно, дитячі пам’ятники. Ми розуміємо, наскільки це важливо для вас, тому наші майстри виготовляють пам’ятник дитині особливо делікатно, тонко відчуваючи біль і смуток батьків.


Мольєр (режисер Лоран Тірар, Франція, 2007) - Простір кіно\nOn 28 листопада In есеї Like\nМольєр (режисер Лоран Тірар, Франція, 2007)\nТільки французи, з величезною культурною традицією та, мабуть, найкращою школою кіно, вміють так майстерно передавати на екрані дух і смак історичних епох. Коли повага і увага виявляється у найменших деталях – від підбору акторів до останнього ґудзика на камзолі, коли музика витончено стилізована, а інтер’єри та вулиці історично збережені.\nФранцузькі кінематографісти створили не просто біографію видатного драматурга та сатирика. Їм вдалося мікроскопічно точно зануритись у розкішну атмосферу театру Франції кінця XVII століття – епохи пізнього бароко.\nІ найголовніше – те, що авторам вдалось уникнути невдалої траєкторії багатьох кіностилізацій минулих епох, коли сучасні актори грають в історичних декораціях, через що переконливість оповіді практично зникає і глядачі спостерігають за «грою в історію», що і складає природу більшості комерційних фільмів. Фактично, історія “історичного” кіно – це історія поразок за рідкісними винятками. Ще менше вдалих фільмів, які ставлять подвійну задачу – на тлі історичної епохи відобразити внутрішній світ і творчу лабораторію видатних постатей.\nА найскладніше, мабуть «працювати» на тонкій лінії, яка розмежовує театр і кіно. Не можна сказати, що кінематограф не прагнув переосмислити природу театру (не йдеться про екранізації п’єс – того ж Шекспіра, Лопе де Веги, Вальда чи інших – якраз таких фільмів, а серед добрих, немало). Проте вдалих спроб відтворити світ театру не так багато. І фільм режисера Лорана Тірара «Мольєр» – одна з кращих серед них і найсучасніша.\nПереконаний, що саме після таких фільмів людина захоче повернутися у театр не як статусне місце для показу вечірніх туалетів, а в театр як живу творчу лабораторію людських взаємостосунків. Більше того, глядач зрозуміє, що класика – це не лише пафосне слово, а піт, кров і сльози геніїв минулого, які жили і творили у значно складніших умовах, ніж ми. І не лише геніїв, але багатьох нині забутих подвижників улюбленої справи.\nНавіть зараз складно йти проти течії, критикуючи багатіїв та можновладців, висміюючи міщанство та людей з колективними інстинктами, викриваючи корупцію та лицемірство. А лише уявіть як непросто та ще й з яким ризиком для життя це було робити колись! Мольєр прожив цікаве, сповнене пригод і небезпек життя, важливі віхи якого лягли в основу його дуже гострих та небезпечних п’єс.\nУ цьому фільмі майстерно переплетені життєпис Мольєра і уявний образ його сучасників, стилістично сплавлені драма і комедія. Сам фільм структурно стає драмою у драмі, комбінуючи сюжетні ходи найвідоміших п’єс геніального драматурга «Тартюф» та «Мізантроп». І найголовніше, фільм елегантно і правдиво створює плетиво почуттів, у яких кохання, зрада і прощення є лініями одного лабіринту життя, який так вабить нас попри небезпеки.\nФільм – як єдине ціле акторської гри, операторської роботи, сценарної драматургії – працює з глядачем на найтонших рівнях: без грубого епатажу, без дешевої скандальності та необґрунтованої оголеності. Його сенсуалізм та магнетизм – у прихованих жестах, деталях зачісок, напів-поглядах, метафорах та іронічних фразах; в очікуванні поцілунку, сексу, вчинку.\n“Мольєр” – справжній подарунок усім хто закоханий у літературу, театр, мистецтво. Хто вміє розрізняти талант від посередності. Хто вірить, що тіні генїів – це сліди Бога.\nПриходьте. Ми продовжуємо відкривати завісу світу, яким його створив Бог і залишив нам…\nMolière, Laurent Tirard , 2007\nкіно Франції, Лоран Тірар\n« Previous Story “Я мандрую в далечінь” (режисер Шон Пенн, 2007, США)\nNext Story » Досліджуючи секс (режисер Алан Рудольф, США-Німеччина, 2001)


У США зафіксували спалах небезпечної рідкісної хвороби - Здоровʼя 24\nУ США зафіксували спалах небезпечної рідкісної хвороби / neurocenter.kiev.ua\nАмериканські лікарі б'ють на сполох, адже за 2018 рік зафіксували зростання захворюваності на гострий млявим міеліт – рідкісну хворобу, яка вражає нервову систему у дітей.\nПро це заявили представники Центрів по контролю і профілактиці захворювань у США, повідомляє видання Science Alert.\nЗа симптомами і перебігом загадкова хвороба нагадує поліомієліт. У 2018 році вже зареєстровано 127 випадків з підтвердженим діагнозом.\nЧитайте також: Спалах кору на Івано-Франківщині: захворіли вакциновані діти\nПопри зусилля науковців, які проводять лабораторні та інші тести, причина більшості випадків захворювання залишається незрозумілою. Збудники хвороби досі залишаються невідомими, лікарі наразі розглядають серед причин віруси, токсини і генетичні порушення.\nЗростання кількості хворих спостерігається з 2014 року, а піки припадають на серпень і вересень. Згідно з прогнозами медиків, захворювання продовжить поширюватись. На сьогодні випадки захворювання на гострий млявим міеліт зареєстровано у 22 штатах Америки.\nХворі переважно діти до 18 років і молодше, середній вік пацієнтів становить 4 роки. Наразі не існує спеціальних препаратів для лікування хвороби, також відсутні вакцини. Захворювання вражає спинний мозок і може призводити до довічного паралічу.\nУ США зафіксували спалах небезпечної рідкісної хвороби – відео


Бланки - Бест Друк\nФірмові бланки – це значна частина сервісу.\nОформлення та поліграфічне виконання бланків має органічно продовжувати ваш корпоративний стиль.\nЗаповнення бланку – це крок до початку успішної діяльності, співпраці або партнерства. Зазвичай виготовляємо бланки на офсетному папері, проте за бажанням можемо використати дизайнерські папери ( яких у нас понад 700 зразків). Більше у статті нашого блогу за посиланням.\nСтворюємо бланки будь-яких розмірів, форм, кольорів, дизайнів, односторонні, двосторонні, самокопіюючі.\nНа бланках розміщуємо усю необхідну Вам інформацію. Починаючи від назви фірми, логотипу, контактів, адреси до інших необхідних Вам деталей. При друці самокопіюючих бланків можемо зробити аркуші різних кольорів. Це дуже зручно, так як Ви чітко знатимете, який бланк залишити собі, а який дати клієнту. При потребі можемо нанести на бланки нумерацію.\nМаємо цікаву статтю Для чого моїй компанії фірмові бланки? у нашому блозі. Читайте за посиланням!


BioTech (USA) L-Lysine 90 капс купити лізин в Києві та Україні, ціна, склад, відгуки, опис - спортивне харчування waysport.ua\nОпис BioTech (USA) L-Lysine 90 капс\nBioTech (USA) L-Lysine 90 капс - харчова добавка на основі L-лізину, натуральної амінокислоти у вільній формі. Лізин - незамінна амінокислота, яка потрібна спортсменам у підвищеній кількості.\nАмінокислота лізин входить до складу білків, у тому числі і м'язових, саме тому їй надається велике значення у бодібілдингу. L-лізин є основним будівельним блоком для всіх білків в організмі, а також відіграє важливу роль у засвоєнні кальцію, побудові м'язової тканини, відновленні після операцій або спортивних травм.\nЛізин працює з незамінними амінокислотами для підтримки зростання сухої м'язової маси та покращення накопичення азоту вашим організмом, а також вона бере участь у побудові м'язів, впливаючи на білковий синтез. Лізин також допомагає організму в утворенні колагену, який підтримує шкіру, м'язи та суглоби.\nРегулярний прийом BioTech (USA) L-Lysine у поєднанні з силовими навантаженнями та висококалорійною дієтою помітно прискорює фізичний розвиток, покращує самопочуття та сприяє підвищенню сили та витривалості.\nПереваги BioTech (USA) L-Lysine:\nпідтримка правильного синтезу та обміну білка;\nправильне засвоєння кальцію;\nактивне нарощування сухої мускулатури;\nзниження стресу після активних силових тренувань;\nСклад BioTech (USA) L-Lysine в одній порції (3 капсули):\nL-лізин гідрохлорид 1874 мг\nз яких L-лізин 1500 мг\nІнгредієнти: L-лізин гідрохлорид 82,8%, оболонка капсули [желатин, поліроль (шеллак), барвник (оксиди заліза та гідроксиди заліза), регулятор кислотності (гідроксід амонію), регулятор кислотності (гідроксід калію)], солі магнію жирних кислот, діоксид кремнію.\nРекомендації щодо застосування: приймати по 1 капсулі 3 рази на день з великою кількістю рідини, між їдою.\nХарактеристики BioTech (USA) L-Lysine 90 капс\nАртикул #600 526\nФотографії BioTech (USA) L-Lysine 90 капс


Проекти, які влада планує реалізовувати потрібно обговорювати з громадою » Новини Житомира | Новости Житомира\nПроекти, які влада планує реалізовувати потрібно обговорювати з громадою\nАвтор: news_maker от 6-07-2017, 18:11, Переглядів: 661\nЦього року було вирішено не починати швидко реалізовувати проект пішохідної зони з велодоріжками вздовж річки Тетерів. Спочатку влада обговорить цей проект з житомирянами, щоб люди змогли внести свої зауваження, пропозиції та зміни у нього.\nПро це повідомив Житомирський міський голова Сергій Сухомлин на Форумі «Синергія влади і громади – можлива».\n«Комунікація влади з громадою – це те з чого ми повинні починати будь-які проекти. У нас є член виконкому – Неля Ковалюк, яка захищає права людей з обмеженими можливостями, яка говорить: «Не потрібно щось робити для нас без нас!», - сказав Сергій Сухомлин.\nВін також повідомив, що зустрічі влади з громадою на громадських майданчиках відкривають нові канали комунікації та дають можливість обговорити гострі моменти та сконцентруватися на важливих питаннях.\n«У минулому році у нас стартував проект Бюджет участі, який ми мамо успішно реалізувати у цьому році і показати, що ініціатива людей завжди буде підтримуватися владою. У цьому році ми вже отримали в рази більше заявок на Бюджет участі. Маю надію, що цього року набагато більше житомирян візьме участь у голосуванні за проекти», - підсумував міський голова.\nПредставники ОТГ приїхали у Житомир, аби навчитися успішно керувати громадо ...


Корупційні ризики в діяльності Івано-Франківської облради оцінить спеціальна комісія | Курс\nСуспільство 15:10, 20.04, 2018\nСьогоднішня постійна депутатська комісія з питань законності та правопорядку погодила комісію з оцінки корупційних ризиків у діяльності Івано-Франківської обласної ради.\nВідповідну комісію створюють у рамках підготовки антикорупційної програми Івано-Франківської обласної ради.\nВідтак сьогоднішня комісія схвалила Положення про комісію з оцінки корупційних ризиків у діяльності Івано-Франківської обласної ради. Та підтримала її склад.\nКомісія є постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є запобігання, виявлення і усунення корупційних ризиків у діяльності облради.\nСергій Басараб – заступник голови обласної ради, голова комісії;\nСергій Федорців – заступник голови постійної комісії обласної ради з питань захисту прав людини, законності, правопорядку, антикорупційної політики, люстрації та очищення влади, заступник голови комісії;\nЛілія Млиниська – начальник відділу правової та кадрової роботи виконавчого апарату обласної ради, Уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у виконавчому апараті обласної ради, секретар комісії;\nРоман Білик – голова постійної комісії обласної ради з питань розвитку промисловості, будівництва, архітектури, дорожнього та житлово-комунального господарства;\nОстап Дзеса – голова постійної комісії обласної ради з питань соціально-економічного розвитку, управління комунальною власністю, розвитку малого і середнього бізнесу;\nВасиль Мельничук – голова постійної комісії обласної ради з питань регіональної політики, децентралізації та розвитку місцевого самоврядування;\nМихайло Торб’як – голова постійної комісії обласної ради з питань депутатської діяльності, етики та регламенту\nКомісія у термін до 14 травня 2018 року має провести оцінку корупційних ризиків у діяльності Івано-Франківської обласної ради; підготувати звіт за результатами оцінки корупційних ризиків та подати його на затвердження обласній раді; розробити антикорупційну програму Івано-Франківської обласної ради.\nоблрада корупція комісія конфлікт інтересів


Конкурс серед медіа-активістів на навчання до Зимової Школи MediaNext // Події освіти та науки // Освітній портал™\nПодії освіти та науки // Конкурс серед медіа-активістів на навчання до Зимової...\nКонкурс серед медіа-активістів на навчання до Зимової Школи MediaNext\nДата проведення 10.11.2010 - 22.11.2010\nТелефони (097) 712-25-91, (044) 458-44-40\nДо участі в конкурсі запрошуються студенти факультетів журналістики та медіа-активісти (до 25 років) з усіх областей України.\nОрганізатори - МГО "Інтерньюз-Україна", проект "MediaNext" та МБФ "Відродження".\nШкола відбуватиметься з 5 по 11 грудня у Києві.\nНавчання триватимуть з 9.00 до 18.00.\nЗимова школа з нових медіа MediaNext - це унікальна можливість для учасників впродовж 7 днів засвоїти теоретичні знання та практичні навички роботи з мультимедіа, соціальними мережами, дізнатися щодо особливостей стилістики в онлайні, управління репутацією, розуміти закони блогосфери, проводити моніторинг, ефективний пошук інформації онлайн та інші інструменти цифрової журналістики.\nДосвід, здобутий на Зимовій школі MediaNext допоможе студентам та медіа-активістам розвивати свої можливості, краще орієнтуватись у нових тенденціях роботи журналіста, запроваджувати інноваційні інструменти роботи в редакціях.\nТренерами навчальних сесій будуть досвідчені медіа-професіонали та експерти з нових медіа з досвідом роботи в галузі.\nУмови участі - безкоштовно.\n1) заповнення онлайн-анкети,\n2) оплата реєстраційного внеску - 100 грн. (призначення коштів - нагородження призами найактивніших учасників)\nУчасники забезпечуються навчальними матеріалами, харчуванням (кава-паузи та обід). Організатори також нададуть учасниками офіційні довідки про проходження навчальної практики для деканатів університетів.\nУчасників з інших міст аніж Київ, можуть брати участь в конкурсі за умов самостійного забезпечення проїзду до місця проведення і проживання. Організатори надають п’ять тревел-грантів: компенсовують вартість проїзду учасникам, що не можуть оплатити проїзд самостійно.\nОстанній термін подачі заявки на конкурс - до 18.00, понеділка 22 листопада 2010 року.\nДля реєстрації на Зимову Школу MediaNext необхідно заповнити АНКЕТУ АПЛІКАНТА\nРезультати відбору – 25 листопада 2010 року.\nКонтактна особа - Юля Остапчук, менеджер з організації заходів


9-річний хлопчик з Прикарпаття став "Містером Лемберг 2018". ВІДЕО | Курс\n9-річний хлопчик з Прикарпаття став "Містером Лемберг 2018". ВІДЕО\nСтиль життя 17:19, 30.05, 2018\nВсеукраїнський благодійний дитячий конкурс краси і талантів "Міні Міс та Містер Лемберг" відбувся у Львові. Перемогу здобув 9-річний Марко Марусяк із селища Яблунів Косівського району.\nЗа головну корону змагалась дітвора з усіх куточків України і з Китаю, Південної Кореї та Білорусії. На сцені 70 дівчаток та хлопчиків демонстрували глядачам свою вроду і шарм, а також показували свої здібності та вміння, йдеться в сюжеті каналу "НТК".\nСвої особливості діти показували у трьох виходах: представлення в одязі власного виготовлення, презентація авторських колекцій та вихід у національному вбранні.\nЦе була перша участь Марка Марусяка у такому масштабному конкурсі. Після нагородження його одразу запросили брати участь в інших конкурсах, фотосесіях і фестивалях. Він вже виступив на Львівському радіо. Маркові все дуже подобається, і він хоче продовжувати працювати у цьому напрямку. У майбутньому мріє стати Містером світу.\nдіти конкурс краси Марко Марусяк


У Кубі у зоопарку бебі-бум\nУ Національному зоопарку Куби бебі-бум. Через пандемію відвідувачі не заважали тваринам романтично проводити час\n15:30, 29 жовтня 2021\nУ Національному зоопарку Куби кілька видів тварин, які перебувають під загрозою зникнення, скористалися тишею і спокоєм під час пандемії коронавірусу. У результаті романтичних зустрічей народилась рекордна кількість дитинчат.\nСеред новонароджених — леопарди, бенгальські тигри, зебри, жирафи, антилопи та бики. Доглядачі за тваринами такий бебі-бум повʼязують із тим, що зоопарк був закритий протягом багатьох місяців під час пандемії. Через відсутність публіки тварини стають спокійнішими.\nНауковці виключили з програми розведення одного з останніх у світі білих носорогів — «з етичних міркувань»\n«Хоча пандемія була негативною для людей, у випадку із зоопарками вона була корисною. Зокрема, у нашому парку народилося понад 10 цінних видів, які перебувають під загрозою зникнення, і це може у якийсь момент відновити біологічне різноманіття», — сказала ветеринар зоопарку Рейчел Ортіс.\nУ Національному зоопарку Куби зібрані 1 473 тварини понад 120 видів. Відвідувачі тепер можуть побачити самих дитинчат леопарда та жирафа, оскільки Національний зоопарк нещодавно знову відкрився для публіки.\nВ Англії фермери придбали альпак, аби ті були «бодигардами» для індиків і захищали їх від лисиць\nНа Алясці у Національному парку і заповіднику «Катмай» обрали найтовстішого ведмедя — ним у четвертий раз став 25-річний самець на прізвисько Отіс. Він є одним із найстаріших ведмедів заповідника, у нього немає двох зубів, усі решта «сильно зношені».\nВ Індії спалили 2 500 рогів носорогів, аби довести, що вони не мають лікувальних властивостей. Роги зібрали з носорогів, які померли природною смертю у дикій природі та в бійках.


Міліція звинувачує Булатова в організації масових заворушень – "УДАР" | Україна онлайн\nМіліція звинувачує Булатова в організації масових заворушень – “УДАР”\n"УДАР": влада намагається зробити з Д. Булатова злочинця.\nМіліція, продовжуючи переслідування активістів Майдану та Автомайдану, провокує до нового витку ескалації конфлікту та зростання напруги в суспільстві. Замість того, щоб шукати винних у зникненні та катуванні одного з лідерів Автомайдану Дмитра Булатова, міліція намагається зробити злочинця з нього та звинувачує у нібито організації масових заворушень. Таку заяву оприлюднила партія “УДАР”, передає УНН.\nВ партії нагадали, що МВС сьогодні виступило з ганебною заявою, в якій обурюється, що Булатов після свого звільнення одразу зателефонував своїм друзям, а не до міліції. “Однак, знаючи методи роботи міліціянтів, не виключено, що Дмитро замість того, щоб опинитися на лікарняному ліжку, міг потрапити одразу до міліцейського відділку”, — наголошують в “УДАРі”.\nКрім того, додали в партії, в міліції одразу ж заявили, що забезпечили Булатову охорону. “Але вже за декілька годин ця „охорона“ де-факто перетворилася на конвой”, — йдеться в заяві.\nЛідер “УДАРу” Віталій Кличко наголосив, що звертався до Генпрокурора з вимогою об’єктивно та всебічно розслідувати зникнення Дмитра Булатова. Водночас, додав він, правоохоронці протягом тижня не зробили жодних реальних кроків для пошуку зниклого активіста.\n“Натомість міліції вистачило декілька годин для того, щоб вигадати звинувачення для людини, яка зазнала жорстоких катувань через свою активну громадянську позицію у боротьбі з режимом Януковича”, — сказав Віталій Кличко, який прибув в клініку “Борис”.\n“Влада дійшла до найвищого ступеню цинізму. Замість того, щоб виконувати свої безпосередні функції із захисту громадян, подібним переслідуванням активістів міліція вкотре довела, що є каральним та репресивним органом. Ми вимагаємо припинити такі безчинства”, — заявив Віталій Кличко.\nЛідер “УДАРу” наголосив, що влада замість того, щоб дійсно амністувати тих активістів, які раніше були затримані та заарештовані, бере в заручники нових. “Сьогодні режим Януковича вже навіть не приховує, що, по суті, не збирається припиняти війну, яку оголосив власному народу”, — додав Кличко.


НА ДОНЕЧЧИНІ ЗАРЕЄСТРОВАНО 56 ПОВІДОМЛЕНЬ ПРО ПОРУШЕННЯ ПЕРЕДВИБОРЧОГО ЗАКОНОДАВСТВА - Краматорський відділ поліції\nНА ДОНЕЧЧИНІ ЗАРЕЄСТРОВАНО 56 ПОВІДОМЛЕНЬ ПРО ПОРУШЕННЯ ПЕРЕДВИБОРЧОГО ЗАКОНОДАВСТВА\nЗа кожним зверненням проводяться ретельні перевірки. За 2 фактами відкриті кримінальні провадження і триває досудове розслідування (підкуп виборців та хуліганство). Складено 3 адміністративні протоколи за порушення правил передвиборчої агітації.\nЗ початку року до поліції Донецької області надійшло понад півсотні повідомлень про порушення, пов’язані з виборчим процесом.\nЗ них 32 заяви про порушення передвиборчої агітації (встановлення білбордів, палаток, відсутність установчих даних типографії, замовника), 8 – щодо підкупу виборців.\nЗа останню добу на Донеччині зареєстровано 7 повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, пов’язані з черговими виборами Президента України. Кожна інформація перевіряється.\nНагадаємо, розпочато два кримінальних провадження. Центральним відділом поліції розслідується кримінальне провадження за ч.2 ст. 160 Кримінального кодексу України (Підкуп виборців), Мангушським відділенням поліції – за ч.2 ст.296 ККУ (Хуліганство).\nУ Краматорську, Дружківці та Олександрівці зафіксовано порушення передвиборчої агітації. Агітаційні матеріали про кандидатів у президенти були розміщені без установчих даних типографії, замовника тощо.\nЗа усіма фактами складені адміністративні протоколи за ст. 212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Виготовлення або розповсюдження друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск).\nПорушники притягнуті до відповідальності. Відносно одного з них адміністративні матеріали спрямовані до суду.


Новий посол мовчатиме\nНовий посол США Джон Хербст прибуває в Україну 13 вересня. Однак він не буде спілкуватись із журналістами, -- заявила тимчасовий повірений США Марі Йовановіч. За її словами, це триватиме доти, доки повноваження Хербста не визнає українське керівництво. Для цього необхідно представити свої вірчі грамоти президенту, копії вірчих грамот передати міністру закордонних справ і офіційно вступити на посаду керівника посольства. Дати вручення вірчих грамот пані Йовановіч назвати не змогла.\nКолишній посол Карлос Паскуаль відбув на батьківщину на початку серпня. Після цього дипломатичним представництвом США почала керувати Марі Йовановіч, тимчасовий повірений у справах США в Україні. Вона очолюватиме американську дипмісію приблизно до середини вересня.\nУ вересні минулого року Йовановіч оприлюднила заяву про наявність українських "Кольчуг" в Іраку, чим спровокувала "кольчужний" скандал. Вона ж оприлюднила інформацію про причетність Леоніда Кучми до поставок зброї в Ірак, -- зазначає інтернет-ґазета "провокатор.ua".\n51-річний Джон Хербст буде 5 послом США в Україні, починаючи з 1991 року. До того він був послом в Узбекистані, генконсулом США в Єрусалимі. Працював заступником посла в інших країнах СРСР, в Ізраїлі та в Саудівській Аравії.\nГазовий консорціум: далі буде\nТермін передінвестиційної фази проекту щодо створення міжнародного консорціуму з управління та розвитку газотранспортної системи України продовжено до кінця 2003 року. Таке рішення було прийнято на засіданні ради учасників міжнародного консорціуму, яке відбулося учора у Києві. Як повідомили "Поступу" у прес-службі НАК "Нафтогаз України", до складу російської делеґації входили віце-прем'єр уряду Росії, заступник голови уряду РФ Віктор Христенко, заступники голови правління ВАТ "Газпром" Олекснадр Рязанов та Юрій Комаров. З боку України участь у засіданні брали віце-прем'єр України Віталій Гайдук, перший заступник міністра палива та енергетики, голова правління НАК "Нафтогаз України" Юрій Бойко.\nЗовнішньополітична "квадратура кола"\nПолітично стабільна і економічно розвинута Україна є дуже важливою для Європейського Союзу. Така заява пролунала на міжнародному саміті голів парламентів країн Балтії та Північної Європи, який закінчив вчора свою роботу в литовській Паланзі, -- передає українська служба Бі-Бі-Сі.\nВперше на саміті пролунала ідея створення спільного економічного та політичного союзу за формулою ЄС плюс нові сусіди. Керівники парламентів підтримали пропозицію голови Сейму Литви Артураса Паулаускаса приділити більшу увагу прискоренню інтеґрації України.\nВирішувати, чи постачати в Україну зерно, Росія буде у вересні після підведення підсумків збору dрожаю, -- заявив голова російського уряду Міхаіл Касьянов після зустрічі у Москві з українським прем'єром Віктором Януковичем.\nЗа прогнозами, урожай зерна в Росії очікується хороший -- 70 мільйонів тонн. Цього має вистачити державі на усі внутрішні потреби та ще й залишиться на порятунок "молодшої сестри", яка, що частенько бувало раніше, допомагала своїй північній сусідці за "дуже дешево".\nКучма каже, що на нього тиснуть\nПрезидент Леонід Кучма продовжує свій наступ на Київську міську держадміністрацію та Міністерство зовнішніх справ, зокрема, на Олександра Омельченка та Анатолія Зленка. Учора під час своєї поїздки до Чернігівської області Кучма заявив, що у питанні перебування на посадах державних службовців, які досягли граничного віку -- 65 років, -- він буде керуватися законом.\n"Сьогодні зі всіх сторін йдуть пропозиції, тиск на президента. Одні кажуть, що треба, інші кажуть, що не треба (звільняти держслужбовців, які досягли граничного віку. -- Авт.). Моя позиція така: є закон, і президент просто зобов'язаний дотримуватися закону. Якщо це не подобається парламенту -- будь ласка, внесіть зміни, я цей закон підпишу", -- заявив Кучма, підкресливши, водночас, що буде діяти у цьому питанні згідно із законодавством.\n"Путін і Кучма дали зелене світло для виробництва АН-70", -- заявив спікер Державної Думи Гєннадій Сєлєзньов. Саме тому, на його думку, проект з розробки військово-транспортного літака АН-70 не буде згорнуто.\nНагадаємо, що 19 червня відбувся VI авіакосмічний салон "МАКС-2003" в Жуковському, на якому дослідний зразок АН-70 здійснив показові зліт і посадку, продемонструвавши гарні льотні характеристики.\nАле напередодні головком ВПС Росії генерал-полковник Владімір Міхайлов оприлюднив заяву, в якій вимагав не допустити літак на "МАКС-2003". Він обґрунтував це тим, що "не можна допускати літак, аби запобігти серйозній аварії". Так, як український літак має ряд серйозних негативів.\nТелекомпанія Гравіс припинила мовлення на 7-му каналі телебачення на знак протесту проти виключення київським оператором "Воля - Кабель" цього каналу, а також 35-го каналу і TV Табачук з т. зв. "соціального пакету".\nЧеська інформаційна служба безпеки у своєму звіті за минулий рік попереджає про злиття російської та української мафії в Чехії, і відзначає, що іноземна мафія продовжує стягувати своїм павутинням чеські офіційні структури, -- повідомляє радіо "Прага". Домінантне положення в Чехії, як і раніше, займають російськомовні злочинні угруповання. Також, за повідомленням СБ, в Чехії діє Мукачевська, Луганська та Львівська бригади.


Купити Черевики KAYLAND Super Ice Pro GTX ( ) в Києві та Україні в магазині Команда ЕКС\nЧеревики KAYLAND Super Ice Pro GTX\nЧеревики Kayland® Super Ice Pro GTX\nПерший офіційно сертифікований CE альпіністський черевик. Призначений для професійного використання в гірській місцевості. Черевики розраховані на використання з жорсткими кішками. В якості утеплювача використовується Primaloft Footwear. Ідеально підходить для льодовиків, льодопадів, комбінованих маршрутів і для висотних сходжень. Розроблено спільно з Kayland Alpine Test Team.\nMade in EU - черевики повністю виробляються в Євросоюзі. Збірка черевика проводиться кваліфікованими майстрами, з виконанням всіх європейських норм..\nDry Feet - Високостійка до стирання, комфортна і міцна внутрішня тканина. Відмінно поглинає і відводить вологу, випаровується шкірою. Антибактеріальна обробка затримує розвиток бактерій, що викликають неприємний запах.\nECT - команда Kayland розробила ексклюзивну композитну устілку, яка відмінно амортизує і росподіляє навантаження на всю поверхню стопи. Зберігається поздовжня і поперечна стабільність стопи в черевику на складному рельєфі.\nIADS DUAL - амортизаційна система з інтегрованим стабілізатором. Матеріали спеціально підібрані так, щоб довго зберігати форму і властивості проміжної та зовнішньої підошов.\nLST - асиметрична шнурівка, яка забезпечує природне згинання ноги при русі. Шнурування не перегинає верхню частину черевика в місцях згину\nPrimaLoft Footwear - утеплювач, який складається з комбінації ультратонких волокон різного діаметру. Утеплювач створений спеціально для взуття та прекрасно зберігає тепло, при цьому сприяє відведенню вологи з поверхні шкіри.\nЦей амбітний проект спрямований на підвищення уваги до безпеки взуття, що використовується в горах.\nLEVEL 5 - Ідеальний вибір для альпінізму, льодолазіння, складних і мікст-маршрутів. Розраховані на використання з автоматичними кішками.\nЗовнішній матеріал: Шкіра Idro-Perwanger® + Microfibre + гумовий рант + слой Primaloft®\nВнутрішній материал: GORE-TEX® Insulated Comfort\nУстілка: Dryver® + Primaloft®\nПроміжна підошва: I.A.D.S. DUAL: Shock absorber + PU подвійної щільності + TPU Shank\nРозмери: 5 - 12 UK (з половинками)


Юні плавці з Генічеського району серед кращих в області - Генічеська районна рада\nЮні плавці з Генічеського району серед кращих в області\nPosted on 23.11.2017 by gr_admin Leave a comment\n19 листопада 2017 року у басейні «Спорт Лайф» м.Херсон вихованці Генічеської КДЮСШ прийняли участь у відкритому чемпіонаті Херсонської області з плавання серед юніорів та юнаків. У змаганнях прийняли участь 100 спортсменів міст Херсона, Мелітополя та Генічеська.\nГенічеські юні плавці завоювали 12 перших місць, 10 других місць та 4 третіх місця.\nЛозова Анастасія стартувала на п׳яти дистанціях та завоювала 4 перших місця та 1 друге. Панкратов Олександр: 3 перших місця та 1 друге. Прядко Максим: 2 перших місця та 1 друге.\nЧемпіонами Херсонської області з плавання серед юніорів стали: Король Микола – 100 м на спині, Пахоменков Олександр – 100 м вільний стиль та 50 м батерфляй.\nПризерами змагань також стали: Приходько Олексій – 3 місце (50 м брас), Пахоменков Олексій 3 других місця та 1 третє місце, Муц Юлія – 3 місце (100 м вільний стиль), Большакова Дар׳я – 2 місце (100 м вільний стиль), Боровська Марія – 3 місце (50 м вільний стиль).\n← Відбулося засідання XXX сесії VII скликання Генічеської районної ради\nБлагословенна будь ота стежина, що привела до школи на поріг →


На "Тиждень угорських страв на Закарпатті" вже зареєструвалось 13 закладів – Новини Культури | PMG.ua\nНа "Тиждень угорських страв на Закарпатті" вже зареєструвалось 13 закладів\nКультура 25 січня 2017 року, 14:18 1705\nВ Ужгородському прес-клубі відбулася прес-конференція, головною темою якої стане проведення «Тижня угорських страв на Закарпатті», який організовує Закарпатська угорська туристична рада з 27 лютого по 5 березня 2017 р.\nАндрій Мештер, заступник голови Закарпатської угорської туристичної ради, сільський голова села Геча Берегівського району розповів про Закарпатську угорську туристичну раду, яка ініціювала гастрономічний проект. «Ми створили Раду, бо бачили, що угорськомовна меншина, яка займається туризмом, не має можливості рости. Створили організацію, щоб представляти інтереси саме угорськомовних закарпатців, задіяних у туристичній галузі, - каже Андрій Мештер. – Залучаємо їх до різних заходів, виставком, ярмарок. Незабаром їдемо у Будапешт на ярмарок, показувати те, що маємо на Закарпатті. Що стосується нашого «Тижня угорських страв на Закарпатті», то проводимо його вже уп’яте».\nШарлота Чізмар, заступник голови Закарпатської угорської туристичної ради, голова Берегівської районної спілки сільського туризму розповіла, як виникла ідея такої смачної атракції. «У 2010-2011 роках відбувався досить великий підйом туристичного потенціалу Берегівщини, тоді започаткували ряд фестивалів: гентешів, леквару, голубців, «Золотий гуляш». Усі були мотивовані тим, щоб придумувати чим більше атракцій. Збиралися активісти галузі, і одного разу придумали провести «Тиждень угорський страв». Ми їздимо закордон, знаємо, що там ресторани практикують проведення «Жирного четверга», коли страви складають 50% від своєї вартості. Тим самим вони залучають більше туристів. Тож упродовж тижня ми вирішили запропонувати ресторанам ставити знижку 25% вартості, а у «жирний четвер» -50%. Спочатку приєдналися ресторани, потім винні погреби, окремі сільські садиби, цього року і кондитерські. Фактично ідея в тому, що є низький сезон і високий туристичні сезони. Січень після свят, лютий і березень - це якраз низький сезон, і місцеве населення мало ходить по ресторанах. Тому така акція зібрала багато прихильників. Як серед учасників, так і серед відвідувачів. Наприклад, саме у цей тиждень у ресторани серед інших приходять багато пенсіонерів, людей з низьким рівнем зарплат, які зазвичай не можуть собі дозволити відвідини ресторанів. Крім того ми проводимо конкурси, наприклад, до туристичної ради всі можуть принести чеки із закладів і за результатами лотереї отримати призи».\n«Тиждень угорських страв на Закарпатті – це одна з багатьох родзинок нашого краю, – додає Шарлота Чізмар. – кожен з ресторанів точно має три найпопулярніші угорські страви – бобгуляш, бограч, лоці печеня, на які може зробити знижки для відвідувачів.\nРодинний маєток "Ламберт", м. Берегово, провулок Мукачівський 3 А. Тел.: +380504370223\nДегустаційний винний зал "Чизай", м. Берегово, Урочище Чизай, 1. Тел.: +380504320525\nРесторан "Мисливська Чарда", с.Гать, вул. Головна, 1/В. Тел.: +380506113761\nCадиба" Паприка", с. Боржава, вул. Кошута, 89. Тел.: +380507453457\nСадиба "Теле тал", с. Бене, вул.Петефі, 45/В. Тел.: +380505965756


ᐈ Вал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H на Чері Елара 481F-1006035-Chery потрібно купити? Низька ціна 4583 грн в магазині CHERY.NET.UA\n→ Вал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H\nВал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H Чері Елара 481F-1006035-Chery\n✔ Відправимо запчастини на Чері Елара вже СЬОГОДНІ в будь-яку точку України, при замовлені — до 16-00 с ПН — ПТ, СБ — до 14-00. Все, що потрібно для китайських авто Chery Elara A21 ви можете придбати в одному магазині! Вал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H 481F-1006035 — Надається 14 днів гарантії на обмін або повернення.\nВал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H. Артикул: 481F-1006035\nВал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H на Елара\nКРАЩА ЦІНА 4583 грн.\n481F-1006035 • Вал розподільний випускний (оригінал) 481H 484H • Chery Elara A21 вибирають:\nОтзывы о товаре вал розподільний випускний (оригінал) 481h 484h Чері Елара


Янукович призначив стипендії для волинських спортсменів\nEUR 32.85 33.08\n23 Лютого 2011 09:54\nТрьом спортсменам з Волині призначено стипендії Президента України.\nПро це йдеться в Указі «Про призначення стипендій Президента України для видатних спортсменів із паралімпійських і дефлімпійськнх видів спорту та їх тренерів», підписаному 22 лютого. Документ розміщений на інтернет-представництві глави держави.\nЗ волинян до списку стипендіатів потрапили чемпіон Європи 2010 року з футболу, майстер спорту України міжнародного класу Олексій Гетун, чемпіон Європи 2010 року з футболу, заслужений майстер спорту, дворазовий чемпіон Паралімпійських ігор Анатолій Шевчик, старший тренер збірної команди України з футболу, заслужений тренер України, тренер-викладач ОДЮСШ Юрій Тимофеєв.\nРозмір стипендії для усіх трьох становить 7 тисяч гривень.\nЯнукович призначив Клюєва главою своєї адміністрації 24 Січня 2014 11:53


Тарас Возняк і Юрій Винничук про те, чим унікальна Галичина та чим вона відрізняється від всієї України\nТарас Возняк і Юрій Винничук про те, чим унікальна\nГаличина та чим вона відрізняється від всієї України\nПисьменник, журналіст та публіцист Юрій Винничук, і журналіст, публіцист та директор Національної галереї мистецтв Тарас Возняк в ефірі Еспресо про унікальну культурну ідентичність Галичини\nНе так давно в Австрії у Відні відбулася виставка, яка називалася «Міф Галичини». Отже, що таке Галичина і чим вона відрізняється від іншої частини України?\nТ.В. Що таке Галичина? Галичина – це один із шансів для України бути цікавою, по-перше. По-друге, коли народ слабкий, коли він ще тільки в процесі не тільки виборювання незалежності, а й розбудови своєї ідентичності, дуже часто він впадає в таку дитячу хворобу як уніфікація.\nІ тоді усіх стрижуть, начебто під якийсь один штиб, що начебто всі ми, українці, повинні ходити в шароварах, всі ми козаки і т.д. Ну якщо говорити про Запоріжжя і козацтво, то це цікаве поєднання, звичайно, але трішечки оксюморон. Те саме стосується Галичини.\nАле коли народ як політична спільнота, як політична нація дозріває, коли він стає сильним, він собі може дозволити різноманіття. Мало того, не те, що дозволити, в принципі, немає гомогенних насправді якихось народів, ні Німеччина, ні Італія не є такими гомогенними, вони розмовляють дуже часто різними не те що говірками, навіть мовами. Скажімо про Італію, то там різноманіття просто неймовірне.\nНавіть партії мають різні. Мені було дуже цікаво, коли от зараз я був нещодавно в Мюнхені і ніде не бачив портрета Меркель, тому що ХДС не бере участі у виборах у Баварії, там ХСС, їхній партнер.\nШульц, її конкурент від соціал-демократів, є, а Меркель немає, там її партія не бере участі у виборах.\nТ.В. Абсолютно точно. Ще більші різниці в Італії, коли Етторе Шміц, він же Італо Звево, писав трієстинським діалектом, Альберто Моравіо писав римським діалектом, а Шаша чи Сальваторе писали сицилійськими діалектами, котрі дуже часто розходилися.\nПазоліні взагалі писав на мові Фріулі, яка, в принципі, для середнього італійця абсолютно незрозуміла. Тим не менше вони всі італійці. І вони творять ту політичну й культурну єдність у тій різноманітності. От Європейський союз поставив перед собою те завдання – створити єдність у різноманітності. Поки що не виходить.\nА що стосується України, то вона стає вже настільки сильною, що не потребує такої простацької примітивної уніфікації. І вона може собі дозволити у своєму лоні плекати і Галичину, і Закарпаття прекрасно, і Волинь чи Буковину, котрі ментально взагалі дуже часто радикально відрізняються. Тому Галичина є одним із таких, скажімо, самоцвітів у цьому загальному.\nОт я хотів пана Юрія запитати, чому почав цю розмову, бо виникла така ідея, ми з Тарасом її обговорювали, створити в Україні, або у Львові, або в Івано-Франківську музей Галичини. Тому що, справді, ця земля, крім того, що пережила дуже багато бід, і не даремно кривавими землями саме Галичину називав Тімоті Снайдер, де дуже багато людей загинуло в часи Другої Світової і загалом вXX ст.\nАле крім цього, це земля, де дійсно жили різні народи, які між собою співіснували, які творили певну цивілізацію. Письменники, митці, вихідці з цієї цивілізації відомі і славні на весь світ і в літературі, і в математиці і в абсолютно різних сферах.\nМи завжди боялися про це говорити, навіть коли я лише заікнувся, лише сказав про таку думку, мені відразу сказали «А, це дурниці, Україна – єдина, що це таке, це сепаратизм». А от ви завжди обстоюєте інакшість Галичини. У чому, з вашої точки зору, ця інакшість?\nЮ.В. У всіх країнах практично є регіони, які різняться між собою. І настільки різняться, що, наприклад, північні італійці просто зневажають південних, кепкують з них, в Австрії знімають цілий серіал про дурнуватих німецьких туристів і німці не ображаються на це.\nУ Великій Британії є велика різниця між різними територіями. У нас чомусь цього дуже бояться, і коли я написав, що треба повернути архів Франка і архів Гнатюка до Львова, мене правосеки обізвали сепаратистом. Це безглуздя, тому що в Києві не розуміють галицької мови.\nВони видали Франка, спотворивши його, не розуміли слів, вони польської не знають і взялися перекладати з польської - так ти не знаєш, що ти перекладаєш. У Вагилевича написано, він там описував свої інтимні стосунки, що він «обжив проститутку як уринал». Вони переклали, що «вжив її, як урину». А уринал – це нічний горщик, і вже тоді зрозуміло, про що йдеться.\nІ таких випадків багато, у Франка там поперекручували цілі слова. І ніхто там цим не займається. Ну, це така історія. По-друге, я писав, що у нас було дві літературні мови загальноукраїнська і галицька, притому що галицька домінувала часом настільки, що виходив в Одесі медичний журнал «Наука і життє», не життя, а життє і видавали його східняки.\nІ знову ж таки проти мене якесь ополчення «Як це, чому галицька мова?» Так, була галицька мова, чому її цуратися. У Німеччині на кількох діалектах твориться ця мова, в Італії був такий письменник Карл Гауді, який взагалі на 8 діалектах написав свій роман і цей роман перекладений ширше, ніж будь-який український щиро українською мовою.\nОдним словом, для мене дорога Галичина. Звісно, що й Україна дорога, але все ж таки Галичина є для мене якимось таким дуже рідним настільки, що коли я служив в армії у Харкові, рік відслужив, сів у поїзд, і так сталося, що двоє гуцулів їхали разом зі мною. Як почув я їхню мову, в мене аж сльози на очах були – я зрозумів – я вертаюся додому.\nЦе відчуття Галичини, що я виплекав у собі, я все про Львів пишу, «Легенди Львова» написав, зараз, до речі, пишу книжку «Легенди Галичини», щоб це якось до дітей наблизити – фольклорний матеріал, який був зібраний набагато давніше.\nЯ думаю, що це нічим абсолютно не загрожує, тому що чим Запоріжжя від Дніпропетровщини відрізняється ми не знаємо, чим Черкащина від Київщини – так само. Але ось ця західна частина вона є оригінальна, тому туди їдуть туристи зі сходу, із-за кордону – це треба плекати і нічого не боятися.\nТарасе, в чому ця оригінальність Галичини? Мені здається, що ця оригінальність - справді, тому туди їдуть туристи - вона може стати такою родзинкою для вивчення історії України загалом, тому що, безумовно, історія Галичини це частина історії України – з цим ніхто не сперечається.\nАле це частина трохи іншої частини України, яка настільки відрізняється від Наддніпрянської України, що може бути відкриттям і багато чого позитивного навчити людей, які приїжджають з інших регіонів і докласти до нашої загальноукраїнської культури таких якихось елементів, про які ми, можливо, навіть і не здогадуємося і часом цураємося, вважаємо, що це не наше.\nАле саме Галичина, мені здається, могла б бути цим мостом до Європи і до європейських цінностей для всієї України, оскільки традиційно вона такою і була. От що таке не лише міф Галичини, а що таке Галичина і чим вона відрізнялася від східніших земель і від західних земель, з погляду історика, бо ти як історик, безумовно, досліджував цю територію?\nТ.В. Тут треба ще усвідомити те, що в Галичині паралельно існує три культурні націотворчі процеси. Ну наприклад, у Львові паралельно і дуже часто навіть не пересікаючись, відбувалися три національні відродження: Національне відродження українське, безсумнівно, бо це було в русинському морі, місто Львів і ті містечка, які розсіяні були по Галичині, таке саме Національне відродження в XIX сторіччі польське, але так само і Національне відродження єврейське. І всі ці три процеси йшли паралельно. Дуже часто запозичували один в одного багато що.\nСкаутські організації були народжені у Львові всі.\nТ.В. «Соколи» - організація напівспортивна, напівмолодіжна – були чеські «Соколи», були польські «Соколи» і такі самі «Соколи» були українські. І оця триверствовість Львова з другої сторони стала так би мовити фундаментом для творення трьох міфів Львова.\nЄ український міф Львова, що Львів – княже місто, Данило Романович, Лев Данилович ну і ці наші князі, королі, після того міфологічні, вже майже міфілогізовані визвольні змагання, і т.д. Для поляків другий міф – міф веселого Львова, високий замок, дитинство, усі ці цукерні, Львівський балак, специфічна така напівукраїнська, напівпольська, напівгалицька, ні українська, ні польська мова, власне, міська, таке міське койне чи арго.\nА з третього боку – народження великих мислителів єврейських, наприклад, дідусь Мартіна Бубера, напевне, найбільшого філософа XX сторіччя єврейського – зі Львова. І все це, з одної сторони, неначе паралельно, не розсепаровано, бо було інколи мало контактів, через що й народилися, в принципі, націоналізми, але разом з тим спілкування все-таки якесь було.\nІ це сформувало дуже специфічні три міфи, але й специфічну атмосферу Львова. От чим зараз в основному культурне середовище Львова займається? Воно відновлює, регенерує ту тканину культурну, яка була втрачена в радянські часи, але втрачена в радянські часи не тому, що тільки були радянські часи й була совєцька репресія.\nНі, українське національне відродження якось не хотіло бачити ні польської, ні німецької, австрійської, чеської чи єврейської компоненти в загальному міфі Львова.\nА це ми говоримо зараз про Львів чи Галичину загалом?\nТ. В. І Галичина те саме. Все це повторюється на всій території.\nОт зараз дуже цікаво, коли в Польщу приїжджаєш у Краків у якийсь музей, пов’язаний з Галичиною, то завжди проходить кордон по межі Польщі і, як правило, розповідається про Західну Галичину, про Східну Галичину – ніби її немає.\nЦе дійсно ми можемо сказати, що це була одна велика територія? От що таке була Галичина, князівство Галичини і Лодомирії, раніше в Австрійській імперії спочатку, потім після Першої світової?\nТ.В. Для початку треба назвати правильно адміністративну назву цієї території – Königreich Galizien und Lodomerien. І це зразу задає парадигму, коли ця частина Речі посполитої ввійшла в Австрійську імперію – це був один з найбільших коронних країв, окреме королівство - почалася її цивілізаційна зміна.\nБо коли сюди прийшла Австрійська адміністрація, військо, то місто і край виглядали в ситуації якогось занепаду: болото на вулицях, будинки перекособочені, помальовані синьо-буро-малиновим кольором і т.д., ні каналізації, ні водопостачання, ні того, ні сього. І десь приблизно із 1800-го року, ну, 1772-го, коли воно увійшло до Австро-Угорської імперії, але приблизно з власне перелому 1800-го року почалася цивілізаційна зміна краю, почалося вибруковування вулиць, бо адміністратори, котрі приїхали сюди, вони приїхали зі своїми дружинами, з донечками і т.д., вони почали облаштовувати своє життя вже в цивілізований спосіб.\nБули германізаторські моменти, безсумнівно, це йшло через німецьку мову, через австрійську культуру. Але все-таки місцева людність українська, русинська, польська, єврейська з часом все ж таки із-під того німецького так би мовити флеру виходила і життя набувало своїх уже європейських, у цивілізованих, але в національних формах барв і запахів.\nІ в цьому контексті найспектикулярнішими є дуже часто не стільки загальні фрази, про які ми говоримо, а ті люди, які символізують для нас ту нашу ідентичність.\nІ от тільки після здобуття незалежності почали повертатися імена, але ці імена були своєрідними маркерами. Ну, наприклад, згадали всі, що родина Зігмунда Фройда з Тисмениці під Івано-Франківськом, Якуб Фройд там мав свою фірму, згадали, що єдине слово, яке увійшло у всі європейські мови, теж звідси, і це слово «мазохізм», а походить воно від імені Леопольда Ріттера фон Захер-Мазоха фон Кроненталя - ось такий дуже дивний набір імен одного чоловіка.\nТут майже 40 років із 1808 по 1839 рік мешкав син Амадея Моцарта, Франц Ксавер Моцарт, теж композитор, ну йому не пощастило з прізвищем – тяжко було перебороти батькове прізвище – але він був теж дуже талановитий. І тут повертається це у формі не тільки імен, а і достатньо відшумів фантастичний моцартівський фестиваль, власне приурочений, прив’язаний до імені Франца Ксавера Моцарта, львівського Моцарта.\nАле чому ця частина Європи і ця частина Австро-Угорщини називалася Галичиною і чи вона відрізнялася від інших територій? От були національні території.\nБуло зрозуміло, що там в Чехії десь чи в Моравії жили в основному чехи і німці або на якихось польських територіях жили поляки. А що таке Галичина? Звичайна частина імперії, де жили всі, хто жили в імперії, і плюс українці. Але це не називалося Україною, це називалося Галичиною.\nТ.В. Це слово використали просто в політичному аспекті. Коли три імперії Пруська, Австрійська і Російська розбирали Річ Посполиту першу, то Австрійська монархія згадала, що це дуалістична імперія, бо імператори автрійські мали і корону угорську, а колись Галицьке князівство входило в Угорську корону ще до Данила Романовича.\nОдні із перших королевичей на троні в Галичі, скажу, напевно, таку трошечки крамолу, були угорцями – посадженими, не посадженими, із роду Арпадів. І як угорський спадок Галичина була включена в Австрійську імперію 1772 року.\nІ тому актуалізувалося слово Галичина – не Червона Русь, бо автентично це була Червоноруське воєводство в Речі Посполитій, а саме Галичина. А що стосується тих західних земель, котрі там до Кракова, вони штучно приліплені насправді до Галичини, бо Галичина до кола Галич, а Галич у Богоспасенній в Івано-Франківській області, а не під Краковом.\nТобто справжні кордони справжньої Галичини це що?\nТ.В. Безсумнівно, Червона Русь. Це східна Галичина в тій такій історіософії радянській.\nЧим для вас відрізняється культура цієї от Галичини або Східної Галичини загалом від української культури?\nЮ.В. Я вам скажу, що помітив цю різницю ще Драгоманов, коли приїжджав до Львова, то його дивували деякі наші звичаї і т.д. Ана початку XX сторіччя тут побував київський студент Аполінарій Маршинський, який потім публікував спогади про своє перебування у Львові і спілкування зі студентами. І він відзначив, чим відрізняються львівські студенти від київських.\nВін писав, що в той час, як львівські студенти збираються собі, скажем так, на п’янку, вони чітко розписують, хто що має принести до деталей: ковбаса, хліб, випивка і т.д. Коли ж ми в Києві, каже, збираємося, то хто що несе, ніхто нікого не перевіряє, хтось, може, й нічого не приніс.\nА ще одна історія була цікава. Письменник Угрин-Безгрішний, журналіст, прозаїк, він був закоханий у Христю Алчевську, яка жила в Харкові, і він ще перед революцією поїхав у Харків, щоб її провідати, і мав виступ перед харківською публікою. І він там сказав, що ми намагаємося «пукати до кожної душі».\nДивиться, хтось почав сміятися, жінки виходять. І він думає, що ж таке, що ж я такого сказав. А потім йому пояснили, що пукати – це зовсім інакше. А по-галицьки – це як у пісні: «Прийшов мій миленький запукав у віконечко». Стукати.\nЄ такі речі, які нас відрізняють. Ментальність зовсім різна, тому що все ж таки ми виховувалися під австріяками і в нас є жила така австрійська, австрійсько-німецька, я б не сказав, що це скупість, швидше економність. Ну нема такої широти душі, яка є поза Збручем.\nАле є тут свої якісь позитивні речі в тому, що галичани намагаються бути такими більш дисциплінованими у всьому, дотримуватися традицій, бо в нас у неділю – треба йти в церкву, дружина мене постійно водить. Жінки у нас є охоронцями цієї традиції.\nНаскільки взаємопроникнення культур існувало? От усі ці культури, які були тут, німецька, польська, українська, єврейська, як вони впливали одна на одну? Чи була повна сепарація і всі жили окремо?\nБо коли запитуєш гуцулів, вони кажуть, «У нас був мир, тому що ми, гуцули-українці, овець пасли, поляки - це була адміністрація, євреї торгували, вірмени чоботи шили, і ми взагалі ніяк не перетиналися один з одним. Але через те був мир.\nЮ.В. На такому рівні побутовому між простими людьми вони перетиналися, бо це є описано у спогадах Тировича. В нього була тітка греко-католичка, а він був сам із польської родини. І вони ходили на ті свята греко-католицькі релігійні, і тітку з дядьком запрошували до себе на свої католицькі свята. Ну це родинні.\nАле і так українці з поляками, прості люди, вони спілкувалися. А також спілкувалася богема, бо ми знаємо, що Франко любив із польськими літераторами засідати у кнайпі, і багато інших літераторів українських і художників, і українські письменники, Лепкий жив у Кракові і постійно спілкувався з польськими письменниками. Тобто не було аж такого відчуження.\nАле це відбувалося кулуарно і на якихось невеликих майданчиках. І хочу сказати, що цей балак львівський, він був не тільки польський, він був і український, бо є записи Замарстинева і Знесіння, де чиста українська мова діалектна зафіксована, і люди, які говорили, відверто висловлюють свою ворожість до поляків, тобто вони себе чітко визначають українцями. І цей балак надзвичайно цікавий і багатий.\nПам’ятаю, Хобзей видала прекрасний словник «Лексикон львівський», де зібрано дуже багато цих львівських словечок. А що цікаво, це міжвоєнний період, це настільки було популярно, що самі ж літератори, і польські, й українські, почали творити міф батяра поза самими батярами – вони навіть не знали, що відбувається.\nТобто батярство це не реальна історія, це – літературний міф?\nЮ.В. Ні, батяри були. Але саме письменники і музиканти почали батярські пісні творити. Це є літературно-мистецька пісня, не батярська.\nБатяри тих пісень не співали. І настільки це популярно було, що купу пісень створили, два фільми, третій просто загинув під час бомбардування, журнали видавалися, де про батярів постійно якісь жарти були.\nПричому це було поза світом батярів, вони жили зовсім іншим світом. Вони того і не читали, не слухали і не знали тих пісень. Але цікаво, настільки підняли цей міф, він розрісся до міфу, бо навіть є книжка ціла Міф «Львовские батяри», де зібрані всі ці історії.\nТ.В. Взаємопроникнення настільки глибоке, що часто ми його не зауважуємо. От зараз сказати сучасному галичанину, що святе святих, то називається цвіклі – бурячок із хроном, що подається до холодця - абсолютно єврейський додаток до їжі, то неможливо.\nБо в середньовіччі для того, щоб краще травлення було, то було так: хрін зі сметаною або вершками, якось приправлений. А оскільки м’ясне і молочне в єврейській традиції не можна водночас споживати, то євреї придумали, що вони до хрону додають бурячок і споживають.\nІ ця абсолютно єврейська страва перейшла в галицький і в загальноукраїнський контекст. Але зараз сказати, що це не галицька, не наша, українська, питома, патріотична, майже націоналістична страва – це неможливо. Або фарширована риба - це абсолютно єврейська страва, чи шуба так звана, оцей салат. Тобто воно в побуті нашому стільки елементів із того увійшли, або, наприклад, в Польщі «піроги рускіє».\nУсі думають, що це російська страва, це не російська страва, це з русі, тобто наші. Це з одної сторони. З другої, навіть така проста річ як кутя, яку споживають на Різдво, у східних регіонах Польщі вона все-таки фігурує, тобто йдуть запозичення.\nЮ.В. Ні, абсолютно, там зовсім інше. Я читав у спогадах львівян, які тужать за тією кутею і кажуть, що в нас у Польщі такої нема. І коли львівяни переїхали у Вроцлав, і вони звикли ходити на базар, як ходили тут, і вони питали у продавців, чи є зелене. А зелене це у Львові таке звикли продавати – морква, петрушка і зелень. У Вроцлаві ніхто того не знав.\nПоставлю вам запитання про сучасність, про сприйняття галичанами сучасності і сучасної політики взагалі. От я зараз спостерігав за останніми проривами кордонів і іншими політичними діями, які тут відбулися, і згадав, що галичани, як це не дивно, завжди дуже жорстко ставилися до різних антидержавних кроків.\nНавіть коли був вибір, наприклад, між відверто негативним на той час Кучмою, але з іншої сторони був хтось інший, то галичани все одно підтримували Кучму в другому турі. Навіть розуміючи ту критику, яка була до тогочасної влади, вони завжди вибирали щось, що має більше в собі державницьких традицій загальноукраїнських.\nНабагато більше в них розуміння цих загальноукраїнських державних традицій, ніж на сході. Є таке. Якось пов’язане це з історією чи з тугою галичан все ж таки за українською державністю?\nТ.В. Ні, я думаю це є питання акультурації. От коли загальноукраїнське тло розділилося між Російською імперією і Австрійською імперією, то почалося культурування, накидання культурних парадигм на ті території і на те населення. Коли я згадував з самого початку, що на Галичині спочатку було досить сильне і міцне цивілізаційне онімечування.\nНе в тому сенсі асиміляція, але накидання способів самоорганізації і бачення світу. От навіть якщо в діаспорі нашій коли виїжджають українці, то 3 галичани створять 8 політичних партій і 28 гуртків.\nЛюди зі Сходу до самоорганізації у формі такій менше схильні. У 30-х роках у Львові одним із найбільших мислителів був Микола Шлимкевич, який написав такий твір «Галичанство», де він розказує так, що, в принципі, всі галичани маленькі, сіренькі, невиразні.\nАле вони всі вистрояться німецьким клином, як українсько-галицька армія, і можуть, як праска, ходити по будь-якій території. Вони моментально самоорганізовуються. Натомість на Сході особистості яскраві, всі блискучі, всі такі козаки зі шликами. Але організувати із трьох козаків якийсь гурток із вишивання неможливо. Три галичани нададуться й на те, що будуть вишивати. І це ось та ментальна різниця. Насправді це швидше всього австрійська чи німецька акультурація працює до сьогоднішнього дня.\nЮ.В. Ну галичани себе показали й у концтаборах у Сибірі. Теж організувалися і давали відпір і тим уркам різним, і т.д., і повстання вони підняли.\nТ. В. У чому успіх був УПА? В тому, що працювала організація. Кожен з тих людей, які були учасниками, хтось там був героями, але, в принципі, звичайні сільські хлопці й дівчата, нічим особливо виразним не виділялися. Але структура настільки була міцною, що де Голь казав, якби у Франції була така армія, то вона б не була у тому стані, в якому програла війну Німеччині.\nАле все ж таки, коли ми говоримо про загальноукраїнську політику, ми знаємо, що існував там донецький клан до відомих подій, чи дніпропетровський клан, люди приходили до влади.\nАле галичани ніколи централізовано, системно й організовано не приходили до загальноукраїнської влади навіть тоді, коли були люди, які підтримували цю політику.\nІ навіть дуже часто так, як Чорновіл і не був галичанином, він був зі Сходу, або Ющенко, якого підтримувала Галичина, теж був із Сумщини.\nОсь таких яскравих галицьких політиків чомусь не було. Можливо, це тому, що все ж таки галичани не звикли ставитися до влади як до своєї, а оце відчуття колонізації тут ще сильніше, ніж на Сході, чи ні?\nТ. В. Я не думаю. Відношення до держави все-таки трошечки інакше, законослухняність трішки інакша. От поляки, які були в Пруській імперії, в сенсі законослухняності і самоорганізації абсолютно інакші, ніж поляки, які були в російській імперії чи навіть в Австрії.\nАвстрійська – м’якша форма самоорганізації. І це сиділо настільки глибоко, що навіть такі первинні інстинкти, наприклад, як голод, не могли подолати.\nОт у 40-х роках, коли була війна, то тут було сутужно з харчування і т.д., а всі річки були повні риби. Але люди не ловили риби, бо за Австрії було заборонено ловити рибу. І все. Це повага до закону.\nЦе повага до закону – це одночасно і обмеження, які можуть і заважати, тому що в умовах, коли хтось може ігнорувати закон і рухатися таким чином далі, той, хто закон поважає, зупиниться.\nТ. В. Ну кожен закон це є обмеження. От на чому тримається Британська імперія чи Англосаксонська ментальність? На повазі до закону. На чому не тримається сучасна Україна – на повній ігнорації закону. От Саакашвілі.\nМоже, в тому причина, мені здається, як це не дивно, багато галичан все ж таки засуджують цей крок прориву кордону. Може, саме тому, що це є пряма демонстрація неповаги до закону, яка проти і ментальної традиції.\nЮ.В. Ну звичайно, в Галичині є більше прихильників Порошенка, ніж його відкритих ворогів, тому що в більшості галичани розуміють, що можна різні претензії до нього висловлювати, але під час війни і загалом за три роки, я так вважаю, зроблено набагато більше, ніж за попередніх 20, декомунізація чого вартує, і безвіз і т.д., можна перераховувати багато чого. Мене називають у фейсбуці порохоботом, але я українобот.\nІ мені не йдеться про Порошенка, мені йдеться про те, щоб не сталося так, як колись за гетьмана Скоропадського, коли кинулися його знімати і втратили взагалі Україну. Тому що краще б була та Україна, яка була дещо русифікована за Скоропадського, а там уже, якщо читати спогади міністра Дорошенка, там описують, що востанні роки вже йшла по селах українізація, поміняли деяких проросійських міністрів, оголосили військову мобілізацію. Йшло до створення нової держави, яка могла дати відпір, але, на жаль, галичани її зруйнували.