Системи живого світу\nСистеми живого світу\n«Системи живого світу»\n1. Сучасні підходи до побудови системи живого світу\n2. Класична система живого світу\nЯк і все в природі, живі організми складаються з молекул і атомів, але де межа між живим і неживим? Існує межа, після якого втрачають силу наявні системотворчі чинники і неживе переходить у розряд живого. Так, наприклад, молекула складається з 5000000 атомів являє собою вірус тютюнової мозаїки - найменше відоме живе утворення, здатне до самостійного існування.\nУ цілому питання про системність живої природи не викликає сумнівів. Більше того, саме вивчення живих матеріальних утворень значною мірою сприяло формуванню системних уявлень про світ.\nОсновними системами живого, утворюючими різноманітні рівні організації, в даний час признаються: 1) віруси - системи, що складаються в основному з двох взаємодіючих компонентів: молекул нуклеїнової кислоти і молекул білка; 2) клітини - системи, що складаються з ядра, цитоплазми й оболонки; кожна з цих підсистем, у свою чергу, складається з особливих елементів; 3) багатоклітинні системи (організми, популяції одноклітинних); 4) види, популяції - системи організмів одного типу; 5) біоценози - системи, що поєднують організми різних видів; 6) біогеоценоз - система, що об'єднує організми поверхні Землі; 7) біосфера - система живої матерії на Землі.\nСистема кожного рівня відрізняється від інших рівнів і за структурою, і за ступенем організації (біологічна класифікація). Але взаємодія елементів системи не обов'язково припускає жорстку, постійний зв'язок. Цей зв'язок може носити тимчасовий, випадковий, генетичний, цільовий характер.\nУ цілому жива природа, також як і нежива, являє собою систему систем, причому вона дає надзвичайні приклади розмаїтості систем, які нерідко виявляються об'єднанням елементів різних рівнів. Наприклад, ландшафт як система містить у собі: 1) абіотичні геосистеми (земна кора з рельєфами, атмосфера, гідросфера і кріосфера), 2) геосистеми грунтової сфери; 3) біотичні геосистеми, що утворять біосферу; 4) соціально-економічні геосистеми, що виникли в результаті суспільно-історичної діяльності людини. Всі ці системи пов'язані між собою і впливають один на одного, утворюючи єдину саморегулюючу систему. Зміна будь-якої складової частини ландшафту веде, у кінцевому рахунку, до зміни його в цілому. Разом з тим, кожна система живої природи, будучи її елементом і визначаючись нею, в той же час має достатню самостійність саморозвитку, щоб вийти на інший рівень організації матерії.\nУ цій роботі буде докладно розглянута класична таксономічна система живого світу, що відображає і структурні рівні розвитку живого, а також деякі некласичні принципи підходу до систем живого світу.\nЗ самого початку історії людського суспільства люди з особливим інтересом споглядали світ живих істот - біос. Характерна риса міфології - уявлення про єдність людини з усім, що в світі і взагалі з усім Космосом. Вже первісна людина не тільки малював тварин на стінах печер, але і пов'язував власний родовід з певним тваринам - тотемом. Міфологічний розуміння живого втілено, наприклад, у творах мистецтва доантичной Криту (III-II тисячоліття до н.е.). Критські вази прикрашалися сценами з життя мешканців моря, наприклад, восьминогів.\nІсторично перший науковий підхід до живого - натурфілософські - Виник як результат раціональної обробки міфологічного світосприйняття. Міфологічні образи стихій і духів наповнювали життям безкрайню Всесвіт. Такі уявлення були відображені в творах ранніх натурфілософів (Лукреція, Плінія) і в працях мислителів наступних епох (Р. Бекона, Б. Телезіо, А. Чезальпіно). Світ для натурфілософа представлявся єдиним живим цілим. Космос розглядався як єдине ціле. Кожна річ в ньому представлялася свого роду зменшеною копією цілого. Всі об'єкти в світі вважалися живими, наділялися принаймні прихованої життям.\nПануючи в науці про живе протягом багатьох століть, натурфілософія приділяла особливу увагу зв'язку між людиною та іншими формами живого. У розумінні живих істот присутній фактор співпереживання, тварини наділялися людськими здібностями і якостями. Дійсно, і людина, і інші живі організми розглядалися як втілення одних і тих же універсальних стихій. Живі істоти наділялися людськими моральними якостями. Наприклад, великий поет і натурфілософ І.В. Гете захоплювався поведінкою птахів, що піклуються про своє потомство, як свідченням присутності Бога в природі.\nПрогрес у фізиці (в першу чергу, класичній механіці), хімії, математики породив в епоху нового часу погляд, що живі організми являють собою фізико-хімічні системи. Навіть поведінка живих істот часто зводили до схеми стимул-рефлекс: дзвінок задзвенів, собака виділила слину, - живі організми уподібнювалися автоматів.\nКласично-науковий підхід дозволив біології отримати важливі, незаперечні результати, особливо в XX столітті. Цей підхід послужив методологічною основою молекулярної біології. Відомо, що саме молекулярна біологія підготувала грунт для розвитку генетичної інженерії, одного з найважливіших методів біотехнології.\nОднак у XX столітті яскраво проявилися і недоліки класично-наукового підходу до живого. Як проблеми життя в цілому, так і специфічні проблеми людини виявилися нерозв'язними з позицій класично-наукового підходу. У біології протягом XX століття поступово викристалізовується нова концепція живого. Ідея незвідність живих організмів до фізико-хімічним об'єктам набуває першочергового значення\nНа роль серйозної альтернативи класично-науковому підходу претендує біоцентризм. Цей підхід відкидає як фізико-хімічний підхід до живого, так і протилежну крайність - підхід, стирає відмінності між біологічними об'єктами і розумними істотами. Стверджується автономія біології по відношенню і до фізико-хімічними, і до соціальних наук. Завдання біоцентрістского підходу - розробка адекватних понять і концепцій для дослідження унікальної біологічної реальності. Цей підхід фактично розроблявся з початку XX століття багатьма вченими, особливо одним із засновників «теоретичної біології» - бароном фон Уекскюллем і його послідовниками.\nФон Уекскюлль вважав, що біолог повинен розглядати кожен вид живого, кожну особину як унікальне жива істота зі специфічним внутрішнім світом і навколишнім світом. Вивчаючи морську зірку, молюска, амебу, біолог повинен прагнути до того, щоб відкинути всі людські аналогії як неприпустимі. Потрібно намагатися бачити навколишній світ очима досліджуваного істоти.\nВітацентрізм розглядає життя як всесвітню стихію. Людина з її розумом, соціумом, технікою представляється як особлива високорозвинена форма життя. Культура людського суспільства розглядається в загальній біосоціологіческой перспективі. Вітацентрізм виходить за рамки біології як такої і виступає як етико-філософська доктрина, пов'язана з ідеєю благоговіння перед життям, висунутої А. Швейцером. Видатний індійський мислитель Шрі Ауробіндо Гхош, воскресити в XX столітті натурфілософію, писав: «Життя еволюціонує з Матерії, Розум - з Життя, оскільки вони вже містилися там з самого початку: Матерія - форма прихованої Життя, Життя - форма прихованого розуму».\nСоціобіологія відома як галузь біології, присвячена вивченню груп і співтовариств живих організмів, включаючи і людське суспільство. Соціобіологія прагне до подолання прірви між людиною та іншими формами життя на біосоціальних рівні. У рамках цього завдання соціобіологія виступає як певна конкретизація вітацентрізма. Дослідження форм соціальної поведінки (агресія та інші форми антагоністичного взаємодії, кооперація, афіліація тощо) і складаються в результаті цих взаємодій живих організмів біосоціальних структур (бактеріальна колонія, мурашине співтовариство, зграя риб, група мавп) принесли важливі результати, які говорять про наявність єдиних об'єднують законів біосоціальних, що реалізовуються в гігантському еволюційному діапазоні, що включає і людське суспільство.\nРізні біологічні підходи відображають у своїй сукупності складність і багатогранність біоса. Один з аспектів біоса пов'язаний з наявністю у нього рівневої структури. Натурфілософські у своїй основі концепція рівнів живого «червоною ниткою» проходить через всю історію наук про життя. Уявлення про рівні живого не чужі і сучасній науці, де критеріями виокремлення рівнів служать розміри, шкали часів життя, складність організації, просунутість з еволюційних позицій і т.д. Еволюційну точку зору на рівневого життя живого втілив, наприклад, В.І. Донцов, виокремлює рівні:\n· Предбіологічною (аутокаталіз, гіперциклу, дисипативні структури);\n· Біологічний (клітинний, організменний, біосфери).\nЦікаву спробу узагальнити уявлення про рівневого біоса зробив В. І. Кремянского в роботі «Структурні рівні живої матерії». Його схема включає такі рівні:\n· Самоорганізуються комплекси апериодических полімерів;\n· Одноклітинні організми;\n· Багатоклітинні організми;\n· Надорганізменних групи.\nКількість виділених рівнів та критерії їх розмежування багато в чому залежать від уподобань того чи іншого вченого. У Міллера мова йде про 8 рівнях живого: від субклітинних структур до супранаціонального держави. Будь-яка класифікація відображає ієрархічність структури живого, гармонійне функціонування живих систем на різних рівнях. Проте виникає питання чому має бути саме 4, або 6, або 8 рівнів? Чому одноклітинні і багатоклітинні істоти об'єднуються в один (організменний) рівень або розлучаються по різних рівнях?\nУ подібних класифікаціях рівнів неминуче постає питання про їх концептуально-методологічному базисі. Досить обгрунтованою представляється точка зору Кремянского, що вводить два основних критерії для розмежування рівнів. У всякій класифікації суміжні рівні (наприклад, рівні одноклітинних і багатоклітинних організмів у класифікації самого Кремянского) повинні співвідноситися наступним чином:\n· Повинно мати місце органічне ставлення цілого і його основних елементів між системами одного (вищого) та іншого (менш високого) рівня;\n· Повинні бути специфічні структури, властиві кожному рівню.\nПредставляє інтерес зіставлення рівневих класифікацій сучасної науки з уявленнями античності. Візьмемо класичну схему Арістотеля. Розглядаючи Життя як реалізацію "життєвої потенції" фізичного тіла, забезпеченого відповідними органами, Аристотель виокремлювати різні рівні - різні «душі»:\n· Рослинну душу (anima vegetativis), що відповідає за харчування, ріст, відтворення;\n· Тваринну (відчуваю) душу (anima sensitivis), здатну до сприйняття, руху, прагненню;\n· Людську (раціональну) душу (anima rationalis), яка включає здатність до мислення і пізнання.\nВідомо, що аристотелівська класифікація відтворюється в тій чи іншій формі в роботах пізньоантичних і середньовічних мислителів, причому не тільки перипатетиків, але і неплатників, прикладом може бути класифікація типів життя (vita) Еріугена:\nvita insensibilis рослини\nvita sensibilis тварини\nvita rationalis людина\nЯкий інтерес представляють подібні натурфілософські класифікації з точки зору сучасної науки? Цей інтерес полягає не в їх буквальному застосуванні до аналізу рівневого живого, а в критичному зіставленні з рівневим концепціями сучасної науки.\nСучасні наукові дані говорять про суттєве значенні того властивості (і «щаблі буття»), яке стоїки позначали як «зчепленість». Це властивість як рефрен проходить на ділі через всі рівні організації як матерії взагалі, так і живого. І в той же час його можна використовувати як специфічну характеристику одного з рівнів життя - а саме найнижчого рівня прояву специфіки життя, рівня «самоорганізуемих комплексів апериодических полімерів» по Кремянского, предбіологічною рівня по Донцову. У 1944 р. А. Гурвич писав про «констелляциях» молекул як базисі живого. У чому ж полягає зчепленість молекул, що входять до складу біосистем? У 1935 р. Е. Бауер дає відповідь, знову і знову підтверджується протягом XX століття «некласичними» експериментальними даними.\nМова йде про особливе нерівноважному стані матерії в живих організмах. Молекули «зчіплюються» між собою в ансамблі (білки, нуклеїнові кислоти), що володіють особливим запасом енергії. Вмирання організму, втрата нерівноважного стану веде до вивільнення енергії у вигляді випромінювання (В. Л. Воєйков). Чим більше відомостей ми отримуємо про біомолекулярних ансамблях з цілісними властивостями (і здібністю до самозбирання), тим більшою мірою стає ясно, що багато біологічні науки (біофізика, біохімія, «молекулярна біологія» мають справу з трупами. Фотографії тканини м'язів, що увійшли до підручників з біології, на яких видно чергуються світлі й темні смуги, відображають будову мертвих тканин.\nВідомо в той же час, що і труп деякий час продовжує виявляти поступово згасаючі явища життя. Відповідно, «залишкову» здатність молекулярних ансамблів до самоорганізації, спостерігають у препаратів, виділених з організмів методами сучасної «фізико-хімічної біології». З цим пов'язана і вражала перші покоління молекулярних біологів можливість самозбірки рибосом, згортання ДНК. До аналогічних явищ можна віднести і матричний синтез білка на рибосомах в безклітинних системі. Зрозуміло, що лише «бліде подобу» тих здібностей, які молекули проявляють безпосередньо в живій клітині.\nУ рамках рівня молекулярних ансамблів, наділених цією властивістю, створюються структури наступного рівня життя. Його можна назвати вітальним. Вітальних рівень в найбільшій мірі порівняти з «рівнем одноклітинного організму». Чому мова йде саме про одноклітинні організми? Багатоклітинні організми в меншій мірі, ніж одноклітинний, може бути зведений до вітальної рівня, оскільки в ньому більшою мірою проявляється наступний, більш високий рівень.\nВ. Новак кладе у фундамент біологічної еволюції «принцип социогенеза». Цей принцип передбачає асоціацію і поступову інтеграцію біологічних структур. Такий підхід до дослідження систем живого світу вимагає більш докладно розглянути проблему структурної організації і самоорганізації живої матерії.\nПобудова природної системи органічного світу є безперервним процесом. Це пов'язано з нескінченною серією всі поглиблюються і ускладнюються досліджень. В даний час з урахуванням копалини і сучасного матеріалу виділяють від 4 до 26 царств, від 33 до 132 типів, від 100 до 200 класів, а загальне число видів оцінюється в декілька мільйонів. Природно, що системи органічного світу, побудовані в різні часи, істотно відрізняються один від одного.\nБільшість класифікацій сучасних груп органічного світу побудовані на основі кладистичних методу, або кладистики (від грец. Klados - гілка). Кладистики - один з варіантів побудови родовідного древа органічного світу, що базується на ступеня споріднення, але без урахування геохронологічної послідовності. Отримані таким методом родоводи завдяки ембріологічним, цитологічним та іншим дослідженням в цілому досить об'єктивно відображають рівні еволюції і ступінь спорідненості груп. Тим не менш, без урахування палеонтологічних даних, тобто геохронології, аналізу ознак «предок-нащадок» і «брати-сестри», основної ланки розвитку і т.д., побудова відносно стабільною філогенетичної системи органічного світу неможливо.\nТеорія і практика класифікації органічних об'єктів отримали назву таксономія (від грец. Taxis - розташування, лад, закон). Необхідно розрізняти два поняття: таксони і таксономічні категорії, тобто ранги таксонів. Число таксонів як біологічних об'єктів по мірі пізнання органічного світу весь час зростає.\nСистематика (від грец. Systematikos - впорядкований) представляє собою розділ біології, в завдання якого входять, з одного боку, опис всього різноманіття як сучасних, так і вимерлих організмів, а з іншого, «упорядкований ієрархічне розташування таксономічних категорій по відношенню один до одного. Іноді терміни «систематика», «таксономія» і «класифікація» вважають синонімами, тому поряд з поняттям «таксономічна категорія» нерідко використовують поняття «систематична категорія». Таким чином, систематика (таксономія, класифікація) являє собою перш за все, процес дослідження, а побудова системи є кінцевим результатом.\nВважають, що поняття «рід» і «вид», а також бінарне назва (біном) виду вперше запропонував у середині XVI століття Конрад Геснер. Бінарна номенклатура (від лат. Binarius - що складається з двох частин і nomenclatura - перелік імен) означає, що вид отримує подвійне найменування: перше слово відповідала назві роду, а друге являло відповідно видову назву, наприклад Betula alba, тобто Береза біла.\nШироке застосування бінарної номенклатури почалося з робіт англійського священнослужителя Дж. Рея (1628-1705), який залишив помітний слід у розвитку природознавства. Ботанік-систематик, зоолог і мандрівник Дж. Рей запропонував розділяти рослини на дві великі групи (у сучасному розумінні однодольні і дводольні).\nТворцем наукової таксономії і систематики по праву є шведський натураліст К. Лінней (1707-1778). Він розробив правила і принципи класифікації і побудував ієрархічну систему для відомих у той час сучасних і викопних тварин і рослин. З його роботами з середини XVIII століття остаточно утвердилася застосування бінарної номенклатури.\nВ даний час число основних таксономічних категорій зросла до дванадцяти: вид, рід, триба, сімейство, загін, когорта, клас, тип, розділ, царство, домініон, імперія. Для ботанічних таксонів у ранзі загону та типу використовуються відповідно порядок і відділ, хоча деякі автори вважають, що типу в царстві тварин відповідає підвідділ в царстві рослин.\nЗавдяки систематиці різноманітність життя постає не як хаотичне нагромадження організмів, а як певним чином упорядкована система, що змінюється від простого до складного. Природно прагнення побудувати таку систему, яка відображала б послідовність «предки - нащадки». Вихідним може бути постулат, що більш прості організми відповідають предкової станам, а більш складні - наступним рівнями розвитку. Але й прості організми, розвиваючись, утворюють сукупності різної складності.\nСистему органічного світу зображують у двох основних варіантах: у вигляді родовідного древа, гілки якого пов'язані родинними відносинами і відповідають певним таксонам, або як перелік назв таксонів в ієрархічній послідовності. Излагаемая нижче система включає два надцарства і п'ять царств:\nДля двох найбільш великих царств - рослин і тварин - прийнята наступна ієрархія вищих таксонів:\nБагато організмів бактеріального, рослинного і тваринного походження на одноклітинному рівні мають ряд схожих рис. На це давно було звернуто увагу, і в 1866 році Е. Геккель виділив самостійне царство Protista (від грец. Protistos - найперший). Сучасні прихильники відокремлення царства Protista включають до нього як одноклітинних еукаріотів, так і багатоклітинні водорості.\nОснову живих організмів становить клітина, яка функціонує як самостійний організм - різноманітні одноклітинні, або клітини є складовою частиною багатоклітинних. Основне вміст клітини - цитоплазма укладає одну чи кілька ядер, вакуолі, мітохондрії і т.д. Наявність ядра, що представляє собою генетичний апарат, або відсутність оформленого ядра є морфологічною ознакою для розмежування надцарства прокаріотів (доядерние) і еукаріот (ядерні).\nІснує гіпотеза, що на перших етапах еволюції органічного світу широко проявлявся процес виникнення більш складних організмів за рахунок злиття декількох простих (Ендосимбіотична, вторинний ендосимбіоз). Сучасна еукаріотичної клітини клітини виникла в результаті тривалих і багаторазових вторинний ендосимбіоз. Можливо, що такі клітинні структури, як вії, джгутики, центріолі, з'явилися за рахунок серії впроваджень різних бактерій і ціанобіонтов.\nНадцарство доядерние організми. Superregnum Procaryota\nЦе одноклітинні і колоніальні організми, що не мають відокремленого ядра. Цитоплазма має стінку, генетична інформація зосереджена в єдиній хромосомі. Розміри прокаріотів від 0,015 мкм до 20 см. Вони з'явилися в інтервалі 3,8-3,1 млрд років. Прокаріоти поділяються на два царства: бактерії і ціанобіонти. Обмін речовин здійснюється в процесі хемосинтезу і фотосинтезу.\nЦарство Бактерії. Regnum Bacteria\nБактерії є мікроскопічні організми, розміри яких зазвичай близько 1-5 мкм. Гігантські бактерії розміром до 10 000 мкм виявлені в денсалі. Серед бактерій зустрічаються автотрофні і гетеротрофні форми. Перші створюють органічні речовини з неорганічних, другі використовують готові органічні речовини. Більшість бактерій є автотрофами, зазвичай їх називають літотрофамі. Процеси обміну речовин у автотрофних бактерій йдуть без використання світла (хемосинтез, хемолітотрофи) або тільки на світлі (фотосинтез, фотолітотрофи).\nДеякі дослідники об'єднують з бактеріями віруси, вважаючи, що спрощення їх будови обумовлено способом існування - внутрішньоклітинні паразити. Інші розглядають їх як доклеточний форму життя і виділяють у самостійне царство Virae. Віруси у викопному стані поки не виявлені.\nЦарство Ціанобіонти. Regnum Cyanobionta\nОдиночні і колоніальні організми з постійною формою клітин без відокремленого ядра. Розміри одиночних форм мікроскопічні - близько 10 мкм. Розміри колоній, а особливо продуктів їх життєдіяльності (строматоліти) можуть досягати багатьох сотень метрів. Колоніальні форми вкриті загальної слизовою оболонкою. У самому організмі, на його поверхні і в слизовій оболонці може відбуватися накопичення карбонатів, що приводить надалі до формування вапняків. Вапнякові шаруваті освіти отримали назву строматолітів.\nНадцарство ядерні організми. Superregnum Eucaryota\nЕукаріоти - одноклітинні або багатоклітинні організми, поділені на три царства: рослини, тварини та гриби. На відміну від прокаріотів вони мають відокремлене ядро. Розміри еукаріот змінюються в діапазоні від 10 мкм (одноклітинні) до 33 м (довжина китоподібних) і 100 м (висота деяких гігантських хвойних). Еукаріоти з'явилися пізніше прокаріотів, швидше за все на рівні 1,5-1,7 млрд. років тому (ранній протерозой), хоча не виключено і більш раннє виникнення.\nЦарство Рослини. Regnum Phyta.\nЦе різноманітні, переважно нерухомі одноклітинні і багатоклітинні організми, що мають верхівковий ріст, щільні, переважно целюлозні оболонки клітин і автотрофний спосіб харчування. Для всіх рослин характерний фотосинтез: за допомогою енергії світла, що поглинається хлорофілом, рідше іншими пігментами, вони виділяють молекулярний кисень, а з неорганічних сполук створюють органічні.\nЦарство рослин поділяється на два підцарство, що відрізняються між собою рівнем організації і середовищем проживання: Thallophyta (нижчі рослини) і Telomophyta (вищі рослини). Перші живуть у різноманітних водних басейнах, і для них використовується збірна назва «водорості», тобто ростуть у воді. Вищі рослини живуть в наземних умовах, зустрічаючись майже на всіх широтах, лише невелика кількість з них веде повторноводних спосіб життя.\nПідцарство Нижчі рослини.\nЦе нижчі рослини - одноклітинні і багатоклітинні організми, які мешкають у різноманітних водних басейнах, зрідка вони живуть у грунті. Водорості мають єдине тіло (талом, слань), в якому не виділяються корінь, стебло і листя. В основу виділення відділів, число яких перевищує 10, покладені число клітин (одноклітинні і багатоклітинні), різний набір офарблюючих пігментів і особливості мінерального кістяка.\nПідцарство Вищі рослини.\nПідцарство вищих рослин відрізняється від підцарство нижчих рослин наступними особливостями: 1) тіло розчленоване на корінь, стебло, листя та органи розмноження; 2) спеціалізація клітин призводить до утворення різних специфічних тканин, які здійснюють провідну, захисну, механічну та інші функції; 3) середовище проживання наземна, хоча є деякі вторинно-водні форми; 4) закономірне чергування статевого (гаметофіт) та безстатевого (спорофіт) поколінь. У відповідності зі способом розмноження підцарство вищих рослин розділене на два Відділ: Sporophyta (спорові) і Spermatophyta (насіннєві).\nНадотдел Спорові рослини.\nСпорові рослини характеризуються наступними ознаками: 1) розмноження здійснюється за допомогою спор, 2) гаметофит вільноживучих; 3) ксилема складається з трахеїдів - подовжених клітин з товстою оболонкою, яка несе різноманітну скульптуру і пори, 4) еволюція спорових пов'язана з виходом рослин на сушу і формуванням стовбура, листя і кореня.\nДо спорових рослин відноситься п'ять відділів: Моховидні, риниофитов, Плауноподібні, Хвощеподібні і папоротеподібних. Надотдел Насінні.\nНасінні характеризуються наступними ознаками: 1) розмноження здійснюється за допомогою насіння. Загальна ознака голонасінних і покритонасінних рослин - наявність насіння, але у голонасінних відсутня зав'язь, тому насіння вважають голим; 2) мегаспори дозрівають на спорофіті і не залишають його, 3) гаметофіт не існує як самостійне рослина, 4) вперше з'являється судинна система.\nДо насіннєвим рослинам віднесені два відділи: пінофіти, або голонасінні, і магноліофіти, або покритонасінні. Насіннєві рослини з'явилися в пізньому девоні, у сучасній флорі вони різко переважають над споровими.\nЦарство Гриби. Regnum Fungi\nЦарство грибів поєднує властивості як рослин, так і тварин. Загальні ознаки грибів і рослин: нерухомість, верхівковий ріст і розмноження за допомогою спор. Разом з тим у грибів, як і у тварин, відсутня фотосинтез, в продуктах обміну присутній сечовина, а в щільних оболонках клітин є хітин, тому оболонки клітин можуть зберігатися у викопному стані. Відомо близько 100 тис. видів грибів. За типом харчування гриби є гетеротрофами: сапротрофов, паразитами, рідко хижаками.\nЦарство Тварини. Regnum Zoa (Animalia)\nЦарство тварин включає одноклітинні і багатоклітинні організми, для яких характерні наступні ознаки: 1) харчування здійснюється готовими органічними продуктами (гетеротрофи). Для тварин на відміну від грибів характерний фаготрофний тип харчування, тобто захоплення (заковтування) харчового матеріалу; 2) клітини не мають целюлозної оболонки і різних пігментів, властивих рослинам; 3) протягом всього життя або на окремих вікових стадіях організми рухливі.\nРозмноження тварин відбувається двома способами: статевим і безстатевим. Статевий процес супроводжується виникненням статевих клітин, злиття яких дає початок новому організму. Безстатеве розмноження представляє собою розподіл або брунькування. У результаті утворюються колонії або єдиний організм розпадається на кілька собі подібних особин.\nПідцарство Найпростіші або Одноклітинні. Subregnum Protozoa\nЦе підцарство включає тварин, які хоч і складаються з однієї клітини, але характеризуються значною різноманітністю як за розмірами, так і за будовою клітини. Найпростіші численні й поширені всюди, загальне число сучасних і викопних видів наближається до 50 тис. За способом живлення найпростіші відносяться до фитофагам і зоофагам: вони харчуються мікроорганізмами рослинного і тваринного походження.\nДо підцарства багатоклітинних відносяться тварини, тіло яких складається з великої кількості клітин, що складають тканини і органи і виконують різні функції. За рівнем будови Metazoa поділяються на два надраздела: Parazoa - примітивні (? Несправжні) і Eumetazoa - справжні багатоклітинні. У першого з названих надразделов відсутня нервова система, а в другого є.\nНадраздел Примітивні багатоклітинні. Superdivisio Parazoa\nПримітивні багатоклітинні не мають стабільної диференціації клітин як по морфології і функцій, так і по положенню в тілі тварини. Тому в них відсутні тканини і органи, а в ембріогенезі не формуються зародкові листки. Це водні тварини, провідні прикріплений спосіб життя. Вони є фільтраторамі і отримують їжу разом з потоком води. Їм властиво пристеночное і внутрішньоклітинне травлення, що зближує цей надраздел з підцарство найпростіших. До надразделу Parazoa відносяться три типи: Spongiata, Placozoa і Archaeocyathi, третій з названих типів є вимерлим.\nНадраздел Справжні багатоклітинні. Superdivisio Eumetazoa\nСправжні багатоклітинні мають стабільної диференціацією клітин, у них є тканини і органи, в ембріогенезі закладаються два або три зародкових листка. Для цих тварин характерно позаклітинне «резервуарні» травлення, що відбувається в єдиній травної порожнини, або в серії порожнин, що утворюють травну систему. При такому типі травлення розмір поглинаються харчових часток не залежить від розмірів клітини, що різко підвищує кормову базу, а звідси і всі метаболічні та фізіологічні процеси. Тим не менш, зберігається внутрішньоклітинний і пристінкових травлення.\nНадраздел Eumetazoa відповідно до типу симетрії і числом зародкових листків розглядається у складі двох розділів. До першого належать тварини, які мають радіальної симетрією і мають у ембріогенезі два зародкових листка. До другого розділу належать організми, для яких характерні двостороння симетрія і закладка в ембріогенезі трьох зародкових листків. Двошарові знаходяться на більш низькому щаблі, ніж тришарові, тому нерідко йдеться про нижчих і вищих справжніх багатоклітинних.\nабо Двошарові. Divisio Radiata або Diblastica\nУ переважній більшості це радіально-симетричні багатоклітинні тварини, у яких закладається два зародкових листка (ектодерма + ентодерма). Травна система з єдиним ротовим отвором. До цього розділу належать два типи: Кнідарії і Реброплави, що відрізняються присутністю жалких клітин у першого типу і відсутністю таких у другого. До недавнього часу названі тварини розглядалися в ранзі двох підтипів, що входять в єдиний тип кишковопорожнинних.\nабо Тришарові. Divisio Bilateria або Triblastica\nДо двосторонньо-симетричним відносяться справжні багатоклітинні тварини, що володіють трьома зародковими листками (ектодерма + ентодерма + мезодерма) і травною системою, що має, як правило, два отвори: ротовий і анальний. Ектодерма дає початок покривним утворень, включаючи формування зовнішнього скелета, органів чуття та нервової системи; ентодерма - перш за все травній системі, а за рахунок мезодерми виникають внутрішній скелет, кровоносна і інші системи.\nУ розділі білатерій виділяють два підрозділи: первичноротих (Protostomia) і Вториннороті (Deuterostomia), що відрізняються між собою типом дроблення яйця, способом закладки мезодерми, а також різним становищем ротового і анального отворів на ембріонального і постембріонального стадії розвитку. Достовірні білатеріі відомі з вендського періоду.\nВ останні роки зростає число прихильників іншої концепції. Визнаючи, що розвиток тришарових тварин йшло за двома основними напрямками еволюційним, деякі дослідники вважають основним ознакою не положення ротового отвору, а тип дроблення яйця. Тварини, для яких характерні спіральне дроблення яйця і телобластіческій спосіб закладання мезодерми, об'єднуються в Spiraloblastica (= Spiralia), а ті, у яких радіальне дроблення яйця і найчастіше ентероцельний спосіб закладання мезодерми, - у Radialoblastica (= Radialia). Обсяг первичноротих і вторичноротих в основному збігається з знову пропонованими еволюційними стовбурами.\nНеобхідно відзначити, що більшість систем органічного світу побудовані за принципом монофілії та дивергенції. Останнім часом збільшується кількість прихильників паралельного розвитку різних гілок (парафилия, але не Поліфілія). Більше того, стверджується ідея про радіального многоцарственном розвитку органічного світу, що нараховує 22 царства. Про радіальному розвитку свідчить і схема еволюції живих істот, уточнена за допомогою геномних досліджень.\nДля вивчення процесу розвитку необхідно знати характер зміни структур у часі, їх динамічні параметри. Треба також уміти розкривати закономірності взаємозв'язку між структурою і проявляється системою функцією. До недавнього часу природознавство та інші науки могли обходитися без цілісного, системного підходу до своїх об'єктів вивчення, без урахування колективних ефектів і дослідження процесів утворення стійких структур і самоорганізації. В даний час проблеми самоорганізації, що вивчаються в синергетики, набувають актуальний характер в багатьох науках, починаючи від фізики і кінчаючи екологією. Питання про оптимальну впорядкованості та організації особливо гостро стоїть при дослідженнях глобальних проблем - енергетичних, екологічних, багатьох інших, які потребують залучення величезних ресурсів.\nІдея розвитку нерозривно пов'язана з концепцією ієрархії структурних рівнів природи, що виступають як ступені, етапи розвитку природних об'єктів. Це положення єдине для систем різної природи. Згідно зі схемою ієрархічного ступеневої будови матерії, окремі об'єкти певного рівня матерії, вступаючи у специфічні взаємодії, служать вихідними утвореннями у розвитку принципово нових типів об'єктів з іншими властивостями і формами взаємодії. При цьому основним вихідним положенням є наявність наступності. Якщо немає наступності, то ми будемо спостерігати не процес розвитку, а лише хаотичні зміни кругообігів. Нове завжди народжується в надрах старого.\nРозвиток неживої і живої природи розглядається як необоротне зміна структури об'єктів природи. Важлива проблема в теорії розвитку - виявлення об'єктивних критеріїв прогресу, які визначають перехід системи від одного рівня розвитку до іншого, більш високого. Таксономія має велике значення в розвитку синергетичної теорії еволюційного розвитку живого.\n1. Авер'янов О.М. Системне пізнання світу. М.: Політвидав, 1985.\n2. Андрєєв І.Д. Методологічні основи пізнання соціальних явищ. М., 1977.\n3. Бауер Е. Теоретична біологія. - М.; Л., 1935.\n4. Гурвич А. Теорія біологічного поля. - М., 1944.\n5. Йорданський М.М. Макроеволюція: Системна теорія. - М., 1994.\n6. Кремянского В.І. Структурні рівні організації живої матерії. - М., 1969.\nЗначення мутацій в еволюції живого світу\nУ пошуках системи світу 3\nСистеми освіти в країнах світу\nПравові системи сучасного світу


Головна » 2009 » Липень » 19 » Хортиця\nМешканці міста Запоріжжя називають Хортицю - "острів". Хортиця є найбільшим островом на Дніпрі. На північній стороні острова був останній дніпровський порог. Хортиця витягнута із північ-заходу на південь-схід, має довжину 12,5 км, ширину в середньому 2,5 км і площу приблизно З 000 га. Острів до останнього часу зберігав ліси в прибережних балках, а в післявоєнні часи був залісений лісовим господарством в північній частині, де грунти є пісчаними. В південній частині зберігається степ з багатьма реліктовими видами рослим, які зберіглися тількі на острові, але в давнини зростали на всій території півдня України. На крайньому півдні острова існують плавні. З геологічної точки зору, Хортиця являє собою частину Українського кристалічного щита. Доліна Дніпра в районі Хортиці є єдиною збереженою ділянкою порожистої частини ріки. До будівництва Дніпрогесу русло Дніпра перетинало дев'ять порогів. Безпосередньо біля о. Хортиці не було порогів, але збережені скельні острови й скельні структури в північній частині острова мають характерні для порогів особливості. Хортиця й прилягаючі до неї острови оголошені геологічним заказником «Дніпровські пороги». Геологічною основою острова служать докембрійські породи віком близько 2,5 млн. років, у першу чергу – граніти, покриті шаром більш молодих осадових порід. У північній частині Хортиці над берегом піднімаються скелі висотою 40-50 м, що спадають до півдня. Флора Хортиці нараховує більше 1000 видів вищих рослин, з яких 15% є ендеміками. На острові зустрічаються різноманітні природні зони: різнотравно-ковилові степи, дубові й хвойні ліси, заплавні луки. Завдяки особливим мікрокліматичним умовам, утвореним могутньою рікою, рослинні групування істотно відрізняються від материкових. У Воскресенському літопису під 1223 роком названий Варязьким островом. Костянтин Багрянородний називає острів Святого Григорія (гадають просвітника Вірменії, що колись мандрував на Русь по Дніпру), що мало бути надане християнами у оточенні київського князя Ігоря. В руських літописах він називається Хортичем, Кортицьким, Городецьким, Ортинським, Інтрським островом. Вперше назва Хортичий острів згадана у зв'язку з походом князя Святослава Ізяславича проти половців 1103 року. Еріх Лясота, Боплан називають його Хортицею та Хіртицею. Польський хроніст Мартин Більський — Хорчика. Василь Зуєв й князь Мишецький — Хортиц У атласі Дніпра 1786 року адмірала Пущина — Хитрицький. Рігельман — Хордецький острів. Дослідники виводять назву від тюрксько-половецького „орт”, „орта”, що означає „середній”. Слово Хортиця також виводять від «хорт» - «пес», і від давньослов'янського бога Хорса Згідно версії В. Фоменка, грецька назва Хортиці — острів Святого Георгія, походить від імені скіфів-землеробів, де грецьке георгія означає землеробоство. Завдяки стратегічному положенню Хортиця мала багате історичне минуле. Хортиця відіграла чималу роль у боротьбі козаків проти татар і поляків. 1965 року острів Хортиця став державним історико-культурним заповідником, в якому передбачено створити музейний комплекс, присвячений історії запорозького козацтва. Археологічні і історичні знахідки здебільшого зберігаються в Запорізькому історичному музеї у північній кінцівки острова. На острові багато назв пов'язаних з перебуванням запорожців: урочище Сагайдачного, Січові ворота, Козача могила, Совутина скеля та інші. У 15 сторіччі Хортиця стала центром формування протидії Польщі зі сторони козаків. Козаки будували тут, як і на інших островах «засіки». Саме на Малій Хортиці ( можливо в 10 км на північ від Хортиці, або на острові Байди), у 1550-х pp. князь Дмитро Вишневецький-Байда збудував фортецю, що планувалася польським урядом для контролю над рухом козаків через Дніпро і на Хортиці. У січні 1557 рр. турецько-татарські війська напали на фортецю і згодом зруйнували. На острові Байда були виявлені залишки дерев'яних укріплень, оборонні, господарчі споруди та житлові приміщения 16 сторіччя. У 1596—1648 рр. з короткими перервами на Хортиці перебувала залога реєстрових козаків; звідти починали повстанські походи Тарас Федорович-Трясило (1630), Іван Сулима (1635). Богдан Хмельницький 1648 розгромив на Хортиці польську залогу. У 1660—1670-х pp. Хортиця була військовою базою Івана Сірка. В балках Молодняга i Липова відкриті зимовники запорозьких козаків 18 сторіччя, де знайдені цвяхи, кераміка, ножі та інше. Багато пам'яток з російсько-турецької війни 1735-1739 років, в якій брали участь запорожці. У 1736 poці на Хортиці була заснована Запорозька верф, і для її захисту побудовані фортеця та ретраншемент. Декілька десятків чайок верфи затонуло біля острова. Монумент на честь розгрому запорізькими козаками на чолі з Б.Хмельницьким польських гнобителів у січні 1648 р. До зруйнування Січі (1775) Хортиця належала до володінь Запорізької Січі. Під час російсько-турецької війни 1735—1739 рр. на Хортиці збудовано укріплення, залишки яких збереглися.\nПереглядів: 2222 | | Рейтинг: 3.0/1


Сучасна шарлотка змінилася до невпізнання. Такий бісквітний пиріг тепер готують з різними фруктами і ягодами. І навіть знайшовши рецепт, господині іноді змінюють кількість основних інгредієнтів на свій смак. Ніхто не каже, що експерименти — це погане заняття. Сучасні яблучні пироги, безумовно, виходять дуже смачними, але інша справа — шарлотка класична. Саме в ній збереглося ідеальне поєднання начинки з кислинкою і ніжного солодкого тіста.\nПропонуємо згадати і спробувати класичний покроковий рецепт шарлотки з яблуками. Готувати таку випічку можна сміливо і в духовці, і в мультиварці. Однак пам’ятайте, що в мультиварці бісквітний пиріг не буде сильно рум’яним. Часу на приготування класичного яблучного десерту у вас піде зовсім небагато, що теж не може не радувати!\nвелике яйце (куряче) — 4 шт.;\nцукор-пісок (білий) — 200 г;\nпшеничне борошно (вищий сорт) — 180 р.\nсвіжі яблука (середні) — 5 шт.;\nмасло вершкове (72.5% жирності) — 10 г;\nцукор-пісок (білий) — 15 г\nПочинати рецепт яблучної шарлотки в мультиварці або в духовці необхідно з підготовки інвентарю та інгредієнтів. Переконайтеся, що продукти свіжі, адже від цього залежить успіх кулінарного процесу. З пристосувань і посуду вам потрібні наступні: обробна дошка, кухонний ніж, дві миски (одна — для тесту, друга — для яблук), міксер, чайна та столова ложки.\nВ залежності від того, чи ви будете випікати борошняний десерт в духовці або в мультиварці, вам також буде потрібен духовий шафа і будь-яка форма діаметром 25-26 см або мультиварка відповідно. Коли все перелічене вище виявиться у вас під рукою, можете втілювати рецепт в життя. Якщо ви будете намагатися максимально точно слідувати рекомендаціям по приготуванню, то шарлотка з яблуками вийде дійсно чудовою.\nЕтап №1. Підготовка яблучної начинки для пирога\nДля шарлотки ідеально підійдуть яблука кислих або кисло-солодких сортів (Антонівка, Гренні Сміт і т. д.). Також вдалим рішенням буде змішати яблука декількох сортів. Так смак бісквітного десерту вийде ще цікавіше. Для того, щоб зробити начинку, фрукти необхідно добре промити водою, бажано проточною. Потім викладіть їх на чисте кухонний рушник і дайте плодам обсохнути.\n1.Чисті яблука очистіть від серцевини з кісточками, від хвостиків.\n2. Після наріжте фрукти невеликими кубиками (приблизно 1×1.5 см) і перекладіть в глибоку миску.\n3. Посипте яблука меленою корицею і відставте на час в сторону.\nГотує начинку безпосередньо перед замешиванием тесту. Заздалегідь робити цього не потрібно, так як фрукти потемніють.\nЕтап №2. Замішування бісквітного тіста\nРецепт борошняний основи для класичної шарлотки з яблуками в мультиварці або в духовці базується лише на трьох інгредієнтах. Повірте, їх цілком достатньо, щоб тісто вийшло ніжним, смачним і пухким. Однак необхідно точно слідувати кожному кроці приготування, щоб пиріг з яблуками в духовці/мультиварці піднявся.\n1. В окрему чисту і суху миску акуратно розбийте яйця. Краще всього, якщо ви спочатку будете розбивати яйця в окремий посуд по одному, а потім виливати в загальну миску, щоб не наткнутися на несвіже.\n2. Коли всі курячі яйця опиняться в загальній мисці, додайте до них білий цукор і все ретельно збийте за допомогою міксера. У вас повинна вийти світла, однорідна, злегка тягуча маса. Цукор-пісок повинен максимально розчинитися. Якщо вам вдасться правильно збити яйця з цукром, то яблучна шарлотка буде пориста і повітряна навіть без розпушувача для тіста.\nУ приготуванні використовуйте пшеничне борошно виключно вищого сорту. І навіть її на всяк випадок просійте через спеціально призначене сито. Так ви додатково наситите борошно киснем, а також очистіть від грудочок, сміття.\n3. Обережно підмішайте пшеничне борошно в яєчно-цукрову масу і збийте тісто ще трохи. Досягніть однорідності борошняний основи, вимкніть міксер.\n4. Тісто для шарлотки з яблуками повністю готове. Як ви встигли помітити, рецепт не потребує великих зусиль, так що з ним впорається абсолютно будь-яка господиня.\nЕтап №3. Випікання яблучної шарлотки\nДаний рецепт спеціально розрахований на те, щоб ви могли випікати борошняний десерт так, як вам зручно (в духовці або в мультиварці). Різниці особливої немає, ось тільки мультиварка не подрумянит випічку так, як це може зробити духовка.\n1. Якщо ви визначилися зі способом, яким ви будете готувати пиріг, тоді підготуйте форму для випікання або чашу мультиварки.\n2. Дно і бокові стінки форми ретельно змастіть вершковим маслом і злегка присипте цукром. Таким чином, ви не тільки легко дістанете готовий бісквіт з форми, але і отримаєте солодку і хрустку скоринку з усіх боків.\n3. В підготовлену форму для випікання або чашу мультиварки викладіть яблучні кубики з корицею. Постарайтеся рівномірно розподілити начинку, щоб насолоджуватися кожним шматочком бісквітного пирога. При необхідності допоможіть собі руками, столовою ложкою. Якщо яблучних кубиків виявиться забагато, то використовуйте не всі. Особливо це стосується шарлотки, яку ви збираєтеся випікати в духовці.\n4. Потім продовжуйте рецепт шарлотки з яблуками. Залийте яблучні кубики приготованим бісквітним тістом. Борошняна основа по консистенції нагадує нежирну сметану. Також вона тягуча і легка, тому добре проникає між яблуками. Рецепт ретельно продуманий, так що перемішувати нічого не потрібно!\n5. Тісто намагайтеся розподілити рівномірно. Допоможіть собі столовою ложкою і акуратними плавними рухами розрівняйте борошняну основу зверху пирога. Тісто повинне покривати яблука. У процесі випікання начинка підніметься вище і відмінно розподілиться в шарлотці. Як бачите, рецепт сам по собі дуже швидкий, так що ви зможете легко приготувати такий десерт, якщо несподівано прийшли гості.\n6. Духовку розігрійте до 180°C і відправте в неї форму для випікання з пирогом хвилин на 45. Якщо готуєте шарлотку з яблуками в мультиварці, то щільно закрийте кришку, встановіть на панелі режим «Випічка» на 60-65 хвилин.\n7. Готовність шарлотки перевірте дерев’яної шпажкою або зубочисткою: з пропеченного десерту вони витягуються сухі. Коли випічка буде готова, остудіть її у формі для випікання або в чашу мультиварки. Потім акуратно перекладіть пиріг на велику тарілку. Ось рецепт і підійшов до кінця.\nПрикрасити шарлотку з яблуками можна цукровою пудрою, листочками свіжої м’яти, яблучними часточками, кокосовою стружкою або цукатами на свій смак. Для зручності бісквіт розріжте на невеликі трикутники і подавайте разом з чаєм, соком, компотом. Обов’язково збережіть або запишіть рецепт, щоб не забути його.


РБЖ-Азимут | as024 Лабіринт\nАвтор: Айяна Количество символов: 22978\nДо лісу не ходи - пітьму не буди.\nІнакше нечистю станеш і ти.\nКнига Захоплення Ірландії\n- Нудно, - зітхнула Леся, помішуючи какао в емальованій кварті.\n- Нудно, - кивнула Мар'яна.\nЖовті плями плями світла від старої лампи ковзали підвіконням, щоразу змінюючи форму. То вони ставали птахами і тваринами, то квітами, то просто дивними хмарками.\nЛеся щокою приклеїлась до скла, пальцем малювала візерунки, рахуючи сріблясті краплини дощу.\nЗ кухні їй було добре видно вкрите сірою мрячкою подвір'я, сарай з червоної цегли, а за ним вулицю, сусідський напівзруйнований будинок, верхівки чорних смерек і пагорби з печерами.\nКраєм ока Леся вихопила тінь, що промайнула повз сусідське подвір'я.\n- Олень? Глянь Мар'яно, там олень! Справжній!\n- Не може того бути, - сестра підскочила, ледь не перекинувши стілець.\nВона притиснулася чолом до шибки, вдивляючись в розмиту картину. Ліс був майже за рогом, та чого б це олень подався до людського житла?\n- Де ти його бачила? Тобі, певно, мариться.\n- Не мариться, - Леся ображено пирхнула і насупилась. - Я бачила його! Он там, коло гаража.\n- Сутеніє, ти могла не розгледіти. То може Красуня, боронить малечу.\n- Кажу тобі, то був олень. Справжнісінький олень, з великими рогами й копитцями.\n- То ходімо перевіряти?\nЛеся заплескала в долоні, але наступної миті замовкла.\nЖалібне скавучання увірвалося в затишок кухні. Воно ставало щомиті гучнішим, а тоді повністю поглинуло буркотіння дощу.\nЗвук ішов з-під скрипучої підлогової дошки. Здавалося, цуценята вовтузяться десь під ногами.\n- Чия сьогодні черга годувати?\nМар'яна і Леся переглянулися.\nВже місяць літніх канікул як вони з товаришами доглядають Красуню із цуценятами у підвалі лиховісного Забитого будинку. Павло сусід годує по понеділках та вівторках, Толік - по середах та четвергах, Марійка - по п'ятницях, а сьогодні - Максим.\n- Думаєш, треба? Дощ періщить.\nУ відповідь скавучання посилилося, наче хто викрутив звук на максимум. Повітря завібрувало, віддаючи тужливим зойком у вухах.\n- А хто щойно оленя хотів шукати? - Мар'яна всміхнулася сестрі. - Треба. Максим, напевно, забувся, то маємо йти ми.\nСестри позбирали по кухні усякі недоїдки та покидали їх у пакет. Увімкнули ліхтарики, схопили дощовики, Мар'яна зелений, а Леся свій улюблений - червоний, а тоді вистрибнули із затишку напівтемного коридору у зливу.\nСутеніло, холодний вітер жбурляв дощові краплі в обличчя, гнув вогке гілля. Злива лютувала увесь день.\n- Марю, а може, не варто?\n- Вони голодні, - наполягала сестра. - Треба йти.\nПеребіжками перетнули широкий двір, вийшли за хвіртку, човгаючи по калюжах, дісталися сусідського будинку.\nВін стояв на узбіччі, скособочене сіре громаддя з дверима, що просіли на іржавих завісах, з дірками замість вікон, побитий і вже трохи розібраний на будматеріал.\nУ будинку багато років ніхто не живе. Цегляні стіни були щедро вкриті кольоровими написами й моторошними картинками, вікна пустими очницями витріщилися в сіру млу. Подекуди на дерев'яних частинах ще досі виднілися сліди кіптяви: чорна згадка про страшну пожежу.\nВхід у підвал був закритий гнилими дошками. Якщо їх прибрати, з'явиться чорне вічко, а за ним - кілька метрів суцільної темряви. Схил до "Печери чудес", як казав Максим.\nДівчата увімкнули ліхтарики й по черзі увійшли в темряву. Цього разу їм доводилося пильнувати. Підошви чобіт ковзали у багнюці, а за слизькі стіни було важко триматися.\nПройшовши наскрізь захаращене приміщення, що вочевидь слугувало коморою, вони посунули червону дошку.\nЗа нею був тунель, все, що лишилося від казкового лабіринту. Довжелезний чорний коридор, що з'єднав Забитий будинком, кілька сусідських хат і печери - ті, що зачаїлися у лісі.\nСестри ніколи не ходили до печер, наслухавшись спочатку Максимових, а тоді ще Микитчиних байок про привидів та печерних гадів.\nОднак зловісні каменюки являлися їм у снах майже щоночі. Як казав Микита, це "нормально". Наче побачити міраж, блукаючи разом у пустелі. Ті кляті печери сняться усім без винятку.\nЗахований між чорними соснами вхід до печер нагадував пащу скам'янілого чудовиська, гострі ікла стирчали в усі боки. Достатньо було глянути на чорні пагорби, аби бажання йти далі зникало. То було прокляте місце.\nТуди бігали старші діти: підлітки й студенти. Тікаючи опівночі з домівок, вони не поверталися звідти до ранку. І навіть після того, як згоріла живцем сім'я, що орендувала Забитий будинок, зник сусідський хлопчик, а тоді й дівчинка, а Ринка - Максимова сестра - важко захворіла, надихавшись пліснявою - діти туди ходили. Адже під печерами був Лабіринт!\nМісцеві вже й не пам'ятали, хто, коли та нащо побудував це диво. Бабуся казала, що лабіринт під печерами проклали ще за часів війни, і тоді він слугував бомбосховищем.\nЗа призначенням ним давно не користувалися. Більшість тунелів були підтоплені чи закидані цеглою.\n"А кілька років тому там пропала Юна. Вона гостювала тут у своєї бабки, - раптом заговорив Микита, пильно дивлячись Мар'яні в очі. - Якось вночі вийшла погуляти, цікаво їй стало перевірити, чи існують печерні гади. На ранок вона не вернулася. З міста спелеологів викликали, аби її пошукали. Марно, звісно. Кажуть, вона потонула в печерному озері. А я точно знаю, її гади вполювали!"\nХлопець розповідав з дивним натхненням, а вогнище від його слів зашипіло, наче величезна гадюка.\n"Що за гади?" - Леся притисла коліна до грудей, обхопила себе руками.\nМикита посміхнувся, чорні очі засяяли.\n"В печері є озеро, вода там холодна-холодна, наче крижана. Кажуть, в тому озері живуть змії. Доісторичні печерні гади, що не вимерли від того метеориту. То вони тунелі проклали під землею, зробили цілий лабіринт. Вони велетенські. Три, п'ять, а то й десять метрів завдовжки. Прудкі сильно, з величенькими іклами та сліпі. Вони живуть під землею, наче хробаки, а ще в тому озері живуть, бо їм повітря не треба, як рибам, і холод полюбляють. Вони вдень сплять, а виповзають лише поночі, щоб уполювати собі щось".\n"А чим вони харчуються?"\n"Відомо чим - м'ясом! Крадуть кролів чи поросят, ті, що маленькі, кур жеруть, а от великі - полюють на людей".\nВід тих нічних оповідок Мар'яні хотілося втекти до хати, заховатися під ковдру, сунути голову під подушку і все забути.\n"В печерах і нині губляться люди, спелеологи, туристи, а ще діти, отакі, як ви. Кажуть, то гади беруть їх до себе. Тягнуть їх у свої підземні нори й там душать. Місцевих, правда, гади чіпають зрідка, як сильно голодні стають. В нас з ними наче перемир'я налагоджено, а от чужинців вони залюбки беруть. Їм діти з міста смакують найбільше".\nЛеся не витримала і заплакала. Микита навіть не вибачився. Він наче насолоджувався чужим переляком.\n"Ти все вигадуєш! - крикнула Леся. - Нема ніяких гадів! Не вірю тобі. Ти - брехло!"\n"Як ти так хочеш, Лесю, я тебе і сестру твою проведу до печери, крізь той лабіринт. Побачиш все на власні очі, зрозумієш, чи брешу я. То що, хочеш сходити зі мною?" - не дочекавшись відповіді, Микита заговорив тихіше: "Пам'ятаю, якось, один приїжджий уполював маленького змія. Хизувався перед усім селом, повісив його на тині. Запитай у діда, що з ним сталося, - Микита покрутив коло скроні. - Хата його згоріла, дружина задихнулася, а син - зник".\nТихенькі схлипи Лесі перетворилися на стогін. У сестри починалась істерика.\n"Замовкни вже! Не бачиш, ти її сильно засмутив", - Максим підхопився, став перед дівчатами, наче стіна.\n"Ну то що? Хай їй бабка переляк викатає, як така ляклива", - Микита знизив плечима й втупився у полум'я.\nМикита обхопив коліна, зчепив пальці й замовк, лише очі блищали від ненависті.\nБіля вогнища повисла гнітюча тиша. Певно, всі думали про печери та тих гадів.\nМикита більше не лякав нікого. Максим був старший на рік, вищий за Микиту. Ясна річ худорлявий, блідий хлопець побоювався старшого товариша.\nМаксим допоміг Мар'яні заспокоїти Лесю та провів їх до хати. Леся одразу чкурнула до світла, а Мар'яна затрималася на ґанку та зашепотіла: "То є там ті гади насправді?.. Знаєш, у нас же під хатою підвал, що начебто сполучений із Забитим будинком…"\n"Не слухай ти Микиту. Він ще тобі не такого понарозповідає! В нього занадто жвава уява, - Максим помовчав, видно було, що він задумався, чи казати далі. - Ти, головне, не пускай сестру до нього і взагалі… не треба вам з ним водитися".\n"Ну, розумієш, Микита… він - дивний. Ночами не спить, а блукає вулицями. Якось я помітив, що він стирчить за нашим вікном, витріщається на сестру. Я його гукнув, то він утік. Буває, він бігає до печер сам… повертається вранці веселий та усміхнений. Коли я спитав його, нащо він це робить, він відповів, що годує своїх улюбленців…"\nМаряна ахнула. Вона затремтіла, волосся на потилиці встало дибки.\n"Може, він в печері теж цуценят ховає?"\nМаксим похитав головою, ледь помітно всміхнувся.\n"Ні, Марю. То ви з сестрою такі добрі, що цуценят доглядаєте. Микита… він зовсім інший. Розумієш? Коли та біда сталася із Забитим будинком… Кажуть, що він стояв собі й дивився як вогонь все нищить. Навіть на допомогу не покликав… Слухай, просто тримайся від нього якомога далі, добре? Я не хочу, щоб він лякав тебе чи Лесю".\nТої ночі їй наснилося перше жахіття. Вони з сестрою сиділи на березі річки, що протікала повз печеру.\nРаптом сонце зникло з неба, з печери потягло холодом. Леся кудись ділася, а замість неї з'явився Микита.\nНа блідому обличчі завмерла лиха посмішка. З-під блідих вуст стирчали справжні ікла.\nХлопець зашипів, а тоді перетворився: руки та ноги вросли в сухе тіло, бліду шкіру покрили зморшки й вона сповзла наче слиз, відкривши м'які червоні нутрощі.\nЗамість голови у хлопця була паща повна іклів. Почвара шипіла і звивалася. Ще мить і Микита остаточно перетворився на хробака.\n"То що, тепер ти мені віриш?"\nПозаду щось ляснуло. Мар'яна озирнулась, та окрім мотлоху і битої цегли нічого не побачила. Хто в таку зливу сунеться у старий підвал? Хіба що двійко дівчат. Мар'яна посміхнулася і полізла слідом за сестрою.\nСкавучання було добре чути тут, унизу. У повітрі важко висів запах цвілі, моху, бруду і недоїдків.\n- Чуєш? Певно, то Чорниш. Він завжди голодний, - Леся все ще була десь попереду, швидко долаючи знайомий маршрут.\nМар'яна ледь встигала за сестрою. Вона намагалася не дивитися під ноги, щоб не бачити сміття, якого в підвалі було повно, тому трохи відстала.\nНарешті поворот, Красуня із цуценятами чекали їх за рогом. Червоний плащ Лесі зник у темряві.\nНавіть цей клаптик підвалу був лабіринтом, де лячно було заблукати.\n- Лесю, зачекай на мене! - Мар'яна хотіла повернути за сестрою, але щось вчепилося їй в коси.\nГумова рукавиця впала на чоло, накривши очі. Вона заклякла від несподіванки, а тоді скрикнула, вліпила ліхтариком кривдника по руці. Рукавиця одразу відпустила її і Мар'яна налетіла на Лесю, що саме визирнула із сутінків.\n- Марю, що трапилося?\n- Там хтось є, - ледь дихаючи пробурмотіла сестра. - Хтось мене вхопив...\nКілька хвилин вони мовчки вдивлялися у темряву, чекаючи що ось-ось кривдник вистрибне та вхопить їх, та нічого не відбувалося.\n- Там нікого немає. Тобі, напевно, здалося.\n- Мене хтось вхопив. Кажу тобі, там хтось є! - наполягала Мар'яна, вчепившись в руки сестри крижаними пальцями.\n- Це неможливо, тут ніхто не живе. Ми ніколи не бачили чужих слідів.\n- Але ж ми чули ті кроки вночі, - прошепотіла Мар'яна, затинаючись на кожному слові. - Пам'ятаєш?\nЯкось, ще на початку літніх канікул, вони вирішили перевірити байку про вбитого хлопчика з Забитого будинку. Привид сусідського хлопчика не знайшов спокою та жив собі далі, вночі він тинявся лабіринтом між сусідськими хатами. Його кроки та зітхання можна почути після опівночі.\nДочекавшись, коли бабуся і дідусь заснуть, вони пішли в кухню і, кутаючись у строкаті ковдри, стали вичікувати.\nВони все чекали й слухали, але окрім цокання годинникової стрілки нічого не чули. Коли сестри вже збиралися вертатися до спальні, вони почули, як хтось повільно крокує в підвалі.\nВранці бабуся запевнила, що то все дурня, що сусідські діти їм навигадували і що нікого вони почути не могли. То все дурні вигадки.\nКоли зник сусідський Мартин, дільничний перевірив кожен сантиметр під хатами та пройшов усі печери. Хлопчика так і не знайшли. Вирішили, що він втопився у озері.\n- Ходімо перевіримо, - Леся потягла сестру за собою.?За рогом на них хтось чекав, однак то була не людина.\nЛеся хихикала і випустила руку Мар'яни. Стіну, вкриту пліснявою і мохом підпирав пластиковий скелет. Такий ховали під склом у шкільній лабораторії. Він був одягнутий у потерту куртку, драні штани, гумові рукавиці й старий картуз.\nСкелет простяг гумові руки, наче сліпий, а в білих зубах затиснув недопалок. Дурний дитячий жарт.\n- Яка бридота. Ходімо, Марю, тут нічого лихого нема.\n- Агов!- Глухий бас прокотився вузьким тунелем.\nЛеся стрибнула за спину сестри, схопила її за плече.\n- Не знаю, чоловік якийсь, - Мар'яна завмерла, вслуховуючись. - Може, то Ковпак? Хоча, чого б він сюди поліз?\n- Ковпак? Той навіжений? - Леся вчепилася їй в руку, потягла в темряву.\nКовпак наганяв жаху на дітей. Справжній велет, бородатий та кремезний. Він ходив в брудних, старих лахах і чорних незмінних чоботях, щось постійно бурмотів собі під ніс.\nВночі Ковпак ходив до лісу, а вдень блукав селом, кричав і чіплявся до перехожих. Завжди п'яний, завжди злий.\nВін все торочив про голоси, що говорять до нього з печер. Казав, що там живуть духи невдоволені людською зневагою, що буде нова пожежа, як не умилостивить оті його голоси.\nМоже в печерах й жили якісь духи та боялися діти не їх, - а Ковпака!\nНавіть Максим казав, що старий збожеволів, що це він зарізав Мартина і заховав його десь у печерах. Хоча доказів тому не було - Мар'яна в це вірила.\nЯкось Ковпак прийшов на майданчик, де вони грали у волейбол і ганявся за всіма з канцелярським ножем.\nМаксим тоді ледь встиг утекти від навіженого. Врятував його Жульєн, що вискочив на зустріч господарю і покусав Ковпака.\nЧоловік клянучи все і всіх, пообіцяв помститися. Дивно, що його досі не замкнули в лікарні.\n- Хто тут є? А ну, геть з моєї хати, паршивці! - лютий голос ставав дедалі гучнішим.\nГупаючи кирзовими чоботами, Ковпак наближався.\n- Гаси ліхтар, - прошепотіла Мар'яна, до нори з цуценятами лишалося ще кілька кроків.\n- Агов, мерзото! Я вас чую!\nПозаду щось гепнулось, з темряви почулися вовтузіння і лайка. Мабуть, Ковпак наскочив на скелет. Мар'яна подумки дякувала тим, хто затягнув його у підвал.\nСестри заповзли в нору і майже одразу уткнулися в м'які, теплі грудочки. Із сутінок на них дивилися шість пар допитливих оченят.\n- Тихіше, тихіше, а то він почує, - благала Леся. - Ой, мамо, що ж робити. Що він там кричить? Його будинок?\nЗдавалося, цуценята відчули небезпеку, вони замовкли й стали тулитися до сестер. Лише найбільший з них - білий з чорним вухом, Максимів улюбленець - наїжився і загарчав.\nКовпак наближався, важко човгаючи кирзовими чоботями, а потім зненацька все затихло. Чути було лише завивання вітру та скавчання цуценят. Невже минулося?..\nКілька хвилин Мар'яна і Леся просиділи мовчки, напружено вслуховуючись у пітьму.\n- Де він подівся? І нащо ми сюди полізли? Він же нас вб'є! - Леся запхикала, тулячись до вологої стіни.\n- Не вб'є, не кажи дурниць. Я нічого не чую. Напевно, він пішов.\n- Точно? А раптом він чекає ззовні? Мені страшно, Марю, - Леся тихенько заскавчала наче цуценя.\n- Сюди він точно не полізе, - заспокоїла її Мар'яна, хоча сама вона й не почувалася такою певною. - Не влізе.\nВід навіженого можна чекати чого завгодно. Вона не раз чула жахливі історії про маніяків, але вперше потрапила в таку халепу. Що робити? Чекати чи тікати?\n- З лабіринту є ж інший вихід,- прошепотіла Леся. - Через печери. Пам'ятаєш, Микита розповідав…\n- В печеру? У темряву? До гадів? - Мар'яна підвищила голос, і, ніби відчувши її занепокоєння, цуценята заметушилися біля її ніг.\n- А що нам робити? Це єдиний порятунок…\nЛеся приречено зітхнула, опустила на підлогу цуценя, що до того стискала в обіймах. Її зелені очі, все ще нажахані, блищали в слабкому світлі, що лилося крізь щілини в стінах. Вона плакала.\n- Нема там гадів, ти сама казала! Нема ніяких духів та привидів… Микита - брехло. То він сам залазив у підвал і гуркотів. - вона закусила губу. - Я бачила його коло будинку.\n- Бачила, а мені не сказала?\nЛеся знизала плечима, наче нічого особливого не сталося.\n- Та він часто приходить уночі, стає коло нашого вікна і все дивиться і щось шепоче. Не вірю я в ті казочки про печерних гадів. Дурний він! Ходімо швидше, я вже змерзла.\nЛеся обтрусила джинси й дощовик, увімкнула ліхтарик, і подивилася на Мар'яну. Не встигла сестра щось відповісти, як цуценята зчинили шум. В нору повільно просунулась рука, потім друга. Голова Ковпака пролізла всередину, він вирячився на них. Посміхнувся, вишкірив жовті ікла.\n- Попалися, мерзотниці.\nВін сунувся до пояса і навис над Мар'яною, в ніс вдарив запах перегару. Чоловік схопив її за руку.\nУ лівій руці Ковпак тримав канцелярський ніж. Лезо тьмяно відсвічувало у світлі ліхтарика. Він підніс ножа до її зап'ястка.\n- Погань мала… - прошипів Ковпак, тіпаючи Мар'яну за руку, потяг її з нори. - Що не сиділося в хаті? До гадів хочеться? То я вам влаштую! Зараз підемо до печер разом! От дурні діти. Ті тварюки, вони завжди голодні, люті… завжди раді гостям…\nПід ногами дзявкав і гарчав Чорниш. Мар'яна сіпала рукою, вириваючись з чіпких пальців чоловіка. Горло у неї стисло, вона ледь дихала. В очах потемніло, світ поступово втрачав чіткість і кольори. Крізь дзвін у вухах до Мар'яни долітали крики й благання Лесі.\n- Ні, ні! Пусти, пусти її! - Леся накинулася на Ковпака з кулаками. - Пусти Марю!\nЧорниш підстрибнув і впився чоловіку в руку. Ковпак відхитнувся до стіни, викотився з нори. Він став відмахуватися від цуценяти ножем, але раз по раз хибив.\n- Забираємося звідси.\nЛеся перехопила руку сестри й виштовхала її в тунель. Мар'яна хитнулась і схопилась за стіну. Ноги не слухалися.\n- Ні, Лесю, стривай. Не лишай мене! - Вона потяглась до сестри, але майже одразу впала.\nЛеся тікала до печер, майже одразу зникла за рогом тунелю.\n- Дурепо, не можна до печери! - кричав позаду Ковпак. - Не можна, не можна!..\nСвіт поплив перед Мар'яниними очима. Останнє, що вона побачила, був червоний плащ сестри, що зник у пітьмі.\nМар'яна прокинулась від холоду і болю. Вона лежала наче безпорадна лялька. Руки, ноги не слухалися. Дощ вмивав бліде обличчя, щипав очі. Вона так змерзла, що не сила ворухнутися.\nЛабіринт, темрява, Ковпак і червоний дощовик - спогади ринули на неї, відігнали біль.\n- Лесю, - прохрипіла вона, ніхто не відгукнувся.\nПовернула голову: з червоної цегляної стіни на неї стрибало біле цуценя. То був малюнок Лесі. Мар'яна прокинулась на порозі бабусиної хати.\n- Лесю, - покликала вона вдруге, спробувала повернутися.\nНасилу присіла, озирнулася. Знайомий двір, стара ялина, жовтий велосипед. Вона вдома. Але де ж Леся.\nМар'яна опустила погляд, вона тремтіла, загорнута в червоний дощовик, а поруч лежало цуценя, біле з чорним вухом.\nЦуценя було холодне та тверде, наче каменюка. Мар'яна притисла його до грудей, заплакала. Під сходами у багнюці виднілися глибокі сліди від кирзових чобіт, що губилися за тином.\nСліди старого Ковпака. Чи це він приніс її додому? Врятував? Але чого ж не приніс Лесю? Нащо вбив Чорниша?..\nМар'яна насилу перевернулася на живіт і поповзла до хати. Двері лишалися прочиненими й вона втиснула себе в вузький передпокій.\nКоли дідусь і бабуся повернулися від тітки, Мар'яна ледь дихала. Насилу вона переказала всю історію. Дідусь одразу побіг до Забитого будинку, покликав сусідів та дільничного, та повернувся без Лесі.\nНадвечір у Мар'яни піднялась температура, вона захрипла і стала задихатися.\nТри дні вона пролежала в напівсні, напівмаренні. Щоразу як стуляла очі, вона опинялася у сирій темряві. Навколо були кам'яні стіни, що тяглися нескінченно далеко.\nВона бігла навмання, серце стискалося у грудях так сильно, що вона ледь мала сили дихати. Варто було помітити проблиск світла, як за спиною щось гучно зашипіло. Наче чиєсь шепотіння, голодне та лихе. Щось велике і важке ковзало між каменів, повзло слідом. Вона з останніх сил бігла до світла, а те шепотіння ставало дедалі гучніше.\nМар'яна щоразу схоплювалась від жаху, кашляла і задихалася з відчаю. Бабуся була поруч, переодягала її, повертала в ліжко, клала на чоло лід.\n- Ох, дурненькі мої… нащо ви туди полізли? - щоразу шепотіла старенька і плакала. - От горе яке…горе…\nДільничний кілька разів ходив до печер з дідусем. Вони спускалися до підвалу Забитого будинку. Ковпак зник. Лесю не знайшли.\nНа сьомий день дільничний приніс її жовті чобітки, що стояли коло печерного озера. Там він знайшов й старі кирзові чоботи Ковпака.\nКоли батьки приїхали, мама плакала коло сестриних чобіт, все не хотіла їх відпускати… з Мар'яною вона майже не розмовляла.\nТато організував цілу пошукову експедицію, та все марно. Леся не повернулася. Не вертався в село й Ковпак. Він став головним підозрюваним, таке Максим підслухав із розмови дільничного з батьком та передав Мар'яні.\nЗа тиждень, коли Мар'яні стало краще, батьки вирішили повернутися до міста. Вона одужала, та щоночі їй снилося нове жахіття: темрява, холод, голодне шепотіння за спиною. Інколи з темряви на неї дивилися велетенські сліпі очі, а тоді звідкілясь з'являвся Микита. Він ставав коло блідої наче хробак змії, торкався її слизького, пружного тіла, і радісно всміхався, точнісінько так, як тої ночі коло багаття.\n"Ну, що тепер ти мені віриш?" - Микита гиготів, наче той навіжений Ковпак: "Той дурний дід теж не одразу повірив. Думав, телепень, що з нами можна домовитися. Ми забрали його родину, а тепер забрали його життя".\nНаче в доказ він жбурнув їй під ноги брудні, закривавлені чоботи.\n"Все, що від нього лишилося. Тебе ніколи не знайдуть. Чуєш, дурепо? Ніколи! Ти тепер моя і залишишся тут, з нами, навіки!"\nМар'яна прокинулася з мокрими очима, простирадла під нею теж були мокрі. Ні мами, ні бабусі поруч не було, в темряві вона була на самоті. Важке відчуття провини нестерпно давило серце. Вона бачила осуд рідних і від того їй ставало ще гірше.\nВранці батьки наказали збиратися. Дільничний обіцяв, що продовжить пошуки, що сповістить їх, якщо Леся знайдеться.\nТато й мама мовчки посадили її в машину, а самі пішли прощатися з дідусем та бабусею.\nКоли Мар'яна глянула у вікно машини, то побачила серед сусідської юрми Микиту. Хлопець всміхався, а помітивши її погляд, помахав рукою. Його вуста рухалися, наче він щось шепотів.\n- Чекайте! Ми не можемо їхати! Леся жива! Вона в печері! Він її забрав! - Мар'яна вчепилася в крісло, подерла тканину обшивки.?Батьки мовчки сіли в машину.\n- Мамо… Леся жива! Вона в печерах, нам треба туди піти! Мамо!\n- Ви вже сходили, - прошепотіла жінка, навіть не глянувши на доньку.\nЗа ці дні вона дуже схудла і посивіла. Стала тінню від колишньої красуні. Мар'яні найбільш боліло, що мама її не чула, не розмовляла з нею, щоразу ховала погляд.\nБатько мовчки завів двигун. Марно Мар'яна плакала та просила зупинитися. Дідусь та бабуся усе віддалялися, а Микита стояв непорушно навпроти Забитого будинку, всміхався та щось безперервно шепотів наче змія.\nВремя приёма: 13:45 17.07.2020


Петро Бадло: "Якщо правильно працювати, то наші діти обов'язково стануть чемпіонами!"\nІнтерв'ю з старшим тренером та президентом дитячо-юнацького футбольного клубу "Чемпіон" Петром Бадло.\n— Петро Климентійович, розкажіть про перші кроки ДЮФК "Чемпіон" та завдання, які ставите перед клубом?\n— Як відомо, наш дитячо-юнацький футбольний клуб був створений завдяки зусиллям групи ініціативних батьків та кількох молодих тренерів. Наша мета була створити клуб, який за своїм принципом роботи відрізнятиметься від вже існуючих футбольних шкіл. Адже у наших дітей є великий потенціал, а немає правильного підходу та системи роботи з дітьми. Методика повинна бути такою, щоб дитина щотижня завдяки правильним тренуванням лише прогресувала. У Європі така методика діє давно та успішно. Навіть наймолодших діток тепер готують перш за все у технічному і тактичному плані. Власне, для цього ми і створили клуб "Чемпіон". Особисто у мене є чималий досвід у цій сфері і тепер я хочу свої знання застосувати для наших дітей. Щоб виховувати якісних футболістів у різних планах: тактичному, технічному та навіть психологічному. Якщо правильно працювати у цих сферах, то наші діти дійсно виростуть чемпіонами. Адже на Тернопільщині є дуже багато талановитих дітей.\n— Тобто у ДЮФК "Чемпіон" буде побудована абсолютно нова система підготовки дітей?\n— Однозначно. Я на власному досвіді переконався, що наших дітей виховують не зовсім правильно. Мої сини займалися у футбольній школі, тож я маю з чим порівняти. Я не стверджую, що та чи інша футбольна школа погана. Але сама система виховання футболістів не є досконалою. Як і будь-яка життєва сфера, футбол теж не стоїть на місці і постійно розвивається. Отож, ми також повинні підлаштовуватися під цей ритм та нові тенденції у футболі. На мою думку, ми дуже відстаємо від цього. Адже по закінченні футбольної школи футболіст повинен виходити повністю готовим — мати тактичну підготовку, бути підкованим технічно. Він повинен легко входити в склад будь-якої команди і працювати з будь-яким тренером. А зараз получається так, що футболіст приходить у команду після закінчення футбольної школи і тій же команді доводиться ще кілька років з ним працювати, щоб дати йому правильні навички. Так бути не повинно. Чому професійна команда повинна витрачати час та кошти, щоб довчити цього футболіста, скажімо, правильно переміщатися на полі? Це не правильно і це потрібно міняти. Дітей одразу ж потрібно навчати правильно. Усі тренери будь-яких вікових категорії повинні працювати за однією системою і тоді діти будуть "безболісно" переходити від одного тренера до іншого. Уже з дитинства футболістів треба вчити правильно атакувати та оборонятися. Та правильно переміщатися на полі. При чому це потрібно робити як у теорії, так і на практиці.\n— У ДЮФК "Чемпіон" тренерами є діючі і колишні футболісти. Як проводиться робота із ними?\n— Я взагалі вважаю, що майбутнє футболу за молодими тренерами. Вони хочуть вчитися, розвиватися та йти вперед. Зараз не лише у футболі, а й загалом у нашій державі ставка робиться на молодих спеціалістів. Саме тому ми до свого складу взяли наставників, які самі грали і грають у футбол і найголовніше — розуміють нашу мету і принципи нашої роботи. А ми хочемо тягнутися до європейського футболу. Хочемо грати як у Іспанії, чи Англії. Тому, як старший тренер, я буду працювати із нашими тренерами щоб вони мали правильний підхід до роботи із дітьми. У роботі з кожною віковою групою є свої особливості, перелік певних вправ. З тренерами у нас будуть відбуватися регулярні зустрічі на яких ми і будемо вчитись працювати за єдиною схемою виховання наших дітей.\n— Нещодавно тренери уже побували на стажуванні у одній з кращих академій України "Скали" з Моршина. Чи будуть проводитися подібні стажування і надалі?\n— Ми уже ведемо перемовини з кількома клубами Прем'єр-ліги, щоб наших тренерів відправити на навчання. Вчитись потрібно завжди і такі поїздки для наших тренерів проходять лише з користю. Це теж європейський підхід і хороша нагода перейняти досвід у потужних шкіл, які мають свої методики виховання дітей. Тренери повинні брати для себе краще і передавати це все своїм вихованцям під час тренувань та ігор. Від того, як тренери будуть вчити дітей, залежатиме їхня подальша доля у футболі.


Українців попередили про масштабну кібератаку - PRESSINFORM\n24.04.2021 23.04.2021 PRESSINFORM кібератака, кріптолокером «Qlocker»\nКіберполіції попередила українців про масштабну світову кібератаку на пристрої QNAP. Про це повідомляє прес-служба поліції. Як зазначається, програма-вимагач «шифрує» файли, а для відновлення доступу до них вимагає гроші.\nПравоохоронці зазначають, що потрапляючи в систему, шкідливе програмне забезпечення створює захищені паролем архіви 7-Zip розміром – 20МБ, в які «упаковує» файли, що містяться на пристрої.\nПостраждалі при відкритті текстового файлу, створеного кріптолокером «Qlocker», виявляють посилання на ресурс, розміщений в мережі TOR. Далі пропонується ввести персональний ID, який присвоюється пристрою вірусом-здирником, і в подальшому отримати електронний гаманець в криптовалюта. Для дешифрування жертві потрібно ввести пароль, відомий тільки оператору «Qlocker», – повідомили в поліції.\nЩоб відновити доступ, зловмисники вимагають у постраждалих гроші.\n← Huawei почала продавати електромобілі\nХто створює електронних гуманоїдів →


Астерс консультує ЄБРР у зв’язку з наданням першого кредиту на будівництво вітряної електростанції в рамках Програми фінансування альтернативної енергетики банку - юридична фірма Астерс\nАстерс консультує ЄБРР у зв’язку з наданням першого кредиту на будівництво вітряної електростанції в рамках Програми фінансування альтернативної енергетики банку\nГоловна / Прес-центр / Новини / Астерс консультує ЄБРР у зв’язку з наданням першого кредиту на будівництво вітряної електростанції в рамках Програми фінансування альтернативної енергетики банку\n17 травня 2012 Час для прочитання: 1 хв\nФірма Астерс виступила юридичним радником Європейського банку реконструкції та розвитку (ЄБРР) у зв'язку з наданням кредиту українській компанії "Еко-Оптіма" на будівництво повітряної електростанції потужністю 12,5 мегават у Старосамбірському районі Львівської області.\nДокументи було підписано 25 квітня 2012 р. у Києві. Пакет фінансування включає кредит ЄБРР у розмірі 9,5 млн. євро на строк 10 років та 15-літній кредит від Фонду чистих технологій (Clean Technology Fund) на суму 3,8 млн. євро.\nПроект покращить якість та надійність енергопостачання в області та забезпечить електроенергією понад 10 тисяч домівок. Введення в експлуатацію цієї електростанції, яке очікується наприкінці 2012 року, також призведе до зниження на 26 тисяч тонн викидів вуглецю в атмосферу.\nЦе перший проект, який отримає фінансування за Програмою фінансування альтернативної енергетики в Україні (USELF), в рамках якої ЄБРР планує надати кредити на загальну суму 50 млн. євро на розвиток відновлюваних джерел енергії в Україні. За підтримки USELF приватні українські компанії зможуть отримувати кредити на суму від 1 млн. євро, користуючись при цьому технічною підтримкою та консультаціями, що будуть фінансуватися Глобальним екологічним фондом. Фонд чистих технологій додатково виділяє 20 млн. євро на розвиток Програми.\nСупровід угоди з боку Астерс здійснила група у складі партнера Ірини Поканай, юристів Габріеля Асланяна, Оксани Мунтян та Вікторії Загреби. Робота над цим унікальним проектом дозволила фірмі продемонструвати свою відому майстерність у супроводі складних фінансових угод та додатково розширити свій досвід супроводу проектів у сфері зниження парникових викидів та альтернативної енергетики.


Подарунок чоловікові "Запаска" з склянками Jack Daniel's ⋆ Просто ТАК\nНа головну сторінку » Подарунки для чоловіків » Подарунок чоловікові “Запаска” з склянками Jack Daniel’s\nБажаєте відчути себе подарунковим гуру – замовте набір “Запаска”!\nВіскі Jack Daniel’s – 0,5 л (для естетичного вигляду акцизна марка не знімається, а обгортається)\nСклянки для міцних напоїв із гравіюванням напису Jack Daniel’s – 2шт.\nШоколадки якІ мотивують. Чорний шоколад рігельної форми з ніжною трюфельною начинкою. Кожна крафтового обгортка, з внутрішньої сторони містить один з 100 тематичних написів українською мовою і англійською. 21шт.\nГорішки фундук очищений 100г\nГорішки мигдаль в білому, чорному та молочному шоколаді 120г. Мигдаль, відомий ще, як «королівський горішок» – це неймовірно корисний, ароматний і смачний горіх, який в поєднанні з молочним шоколадом дає витончений смак. Ласощі, в основі яких лежить мигдаль, здатні викликати захват у будь-якого цінителя і гурмана вишуканих солодощів.\nПечиво з передбаченнями – 3шт. (Готуй кишені для великих грошей, на вас чекає романтична подорож, будьте уважні до підказок долі … ТОЩО)\nЛистівка в дизайні Jack Daniel’s «З днем народження!» напишемо ваші привітання.\nУпаковка: коробка картон чорного кольору, декорована під колесо, діаметром 30см\n*Набір може бути змінений за вашим бажанням. Алкоголь купуємо під замовлення. Ваші побажання вкажіть при оформленні замовлення.\n**Готуємо на замовлення 3-5 робочих днів.\nПодарунок чоловікові "Запаска" з склянками Jack Daniel's кількість\nАртикул: Запаска з склянками Jack Daniel's Категорії: Керівнику, Подарунки для чоловіків, Чоловікові Позначки: Запаска, серія Jack Daniel's\nПодарунки чоловікам із віскі “Запаска”\nНабір “Запаска W3” Jack Daniel’s з камінням для віскі і маскою\nБажаєте справити враження оригінальним подарунком. Набір “Запаска” – оригінальна класика. Класичний склад подарунка: спиртне і шоколад, горішки в незвичайній упаковці. Коробка діаметром 30 см. Круглої форми декорована під колесо з написом “Запаска”. Прекрасне рішення для подарунка керівникові на день народження. Подарунок на ювілей директору від колективу. Подарунок колезі чоловікові на день народження. Підпишемо вам стильну листівку;)\nНас знаходять, коли шукають: Подарунок на день народження чоловікам. Чоловічі подарунки. Оригінальні подарункові набори в дерев’яній коробці валізі (чемодані) . Подарункові бокси із дерева в Україні. Купити коробки із подарунками. Замовити подарунковий бокс в Києві. Подарунок Буча, Гостомель, Ірпінь. Що подарувати на День народження чоловіку, шефу, день народження другові подарунок. Чоловічі подарунки із віскі Jack Daniel’s. Коробка для подарунків із віскі та склянками, а краще купити склянки або замовити подарунок для чоловіка керівника. Що подарувати другу на день народження? Якісний алкоголь та шоколад + ваші вітання. Незабутній подарунок якісних чоловічих ласощів. Купити набір запаска. Подарунковий сервіс в Україні “Просто так”\nгорішки, склянки, спиртне 0,5л, шоколад


Про стан посівів озимих культур під врожай 2018 року\nПо Харківській області під врожай 2018 року посіяно озимі культури на площі 548,2 тисячі гектарів, в тому числі на зерно — 525,5 тисяч гектарів, що на 7% більше, ніж в минулому році. , в доброму стані перебувають 20% сходів, у задовільному — 50%, слабкі та зріджені сходи становлять близько 30%.\nСтосовно стану озимих по району можна сказати наступне проведено посів озимих зернових культур на площі 3637 га, що на 8% більше ніж в минулому році: в доброму перебувають 320 га (11%), в задовільному стані 1115га (37%), слабкі та зріджені 2158га (52%), не зійшли 40га (1,1%). Посіви озимого ріпаку, 171га перебувають в слабкому та зрідженому стані.\nВ минулому році опадів в районі випало на 159 мм менше ніж по нормі. Особливо недостатня кількість вологи припала на період з червня по вересень коли оптимальні терміни посіву озимих культур по нашому регіоні з 10 по 25 вересня.\nВипадання опадів у ІІ-ІІІ декадах жовтня більше на (13мм) від норми суттєво покращили запаси вологи в ґрунті та позитивно вплинули на схожість насіння, де сходів не було одержано, та ріст і розвиток рослин, де було одержано сходи, але посіви були зріджені, а ростки рослин були слабкі. Погодні умови, які склалися в жовтні-грудні сприятливо вплинули на розвиток кореневої системи рослин та накопичення в їх тканинах запасних речовин цукру, що позитивно позначиться на їх подальшому розвитку та перезимівлі.\nТак, як перша половина зими була доволі теплою та вологою як для цього періоду року, аграрії не спостерігають значного поширення хвороб на своїх посівах. Крім того, сніг, що випав по всій території Харківської області в другій декаді січня, покрив ґрунт та в подальшому сприятиме успішній перезимівлі озимих культур».\nПохолодання в другій та третій декаді січня призвело до зниження температури повітря до мінус 12-17 градусів. Це зниження температури було короткочасним і не створило суттєвої загрози перезимівлі посівів озимих культур.\nЛише навесні буде зрозуміло, як вплинуть цьогорічні погодні умови на посіви. Це залежить від багатьох чинників: яким буде температурний режим, наявність і висота снігового покриву, чи не утвориться на полях льодяна кірка.\nWeb-адреса: pechenigi-rda.gov.ua/news/id/153 | Переглядів: 39 Дата публікації: 10:45 12.02.2018


Експерт: Гречка та цибуля — лідери подорожчання у квітні\nСередня ціна на гречану крупу у квітні 2020 року зросла на 17,99% у порівнянні з березнем, що є одним із найвищих показників серед 53 найменувань товарів та послуг. Більше подорожчала за місяць лише ріпчаста цибуля - на 65,23%.\nТак прокоментував дані Державної служби статистики щодо зміни споживчих цін директор Національного наукового центру «Інститут аграрної економіки» Юрій Лупенко, повідомляє пресслужба ІАЕ.\n"У квітні 2020 року у порівнянні з березнем цього року середні споживчі ціни на крупи гречані зросли на 17,99 %. Серед 53 найменувань товарів та послуг, споживчі ціни яких відстежуються Держстатом помісячно, цей показник поступається лише цибулі ріпчастій (+65,26 %)", - поінформував Лупенко.\nВін нагадав, що, за даними Держстату, загалом споживчі ціни у квітні зросли проти березня на 0,8%, а на продукти харчування – на 2,2%.\n"Це вкотре підтверджує, що гречка є надзвичайно чутливим для внутрішнього ринку продуктом, динаміка цін на який визначається переважно психологічними чинниками", - додав Лупенко.\nЗа словами науковця, найвища середня споживча ціна на гречану крупу у квітні 2020 року була у Донецькій (40,30 грн/кг), Черкаській (39,21 грн/кг) та Київській (39,16 грн/кг) областях. Найдешевше гречка продавалася у Дніпропетровській (32,92 грн/кг) та Тернопільській (32,96 грн/кг) областях, а також у Києві (33,35 грн/кг).\nСеред інших продуктів харчування у квітні найбільше подорожчали картопля (+14,43%), капуста білокачанна (+12,89%) та яблука (+11,27%). Натомість подешевшали проти березня філе куряче (-14,21%), птиця (тушки курячі) (-13,51%), сало (-1,46%) та пшоно (-1,22%).\nЗагалом зростання споживчих цін на продукти харчування у квітні проти березня 2020 року стало найвищим серед усіх груп товарів та послуг, однак відносно невисоким для карантинних очікувань, підсумував Лупенко.\nЯк повідомляв Укрінформ, із 15 квітня на період надзвичайної ситуації в Україні Кабінет міністрів запровадив державне регулювання цін на соціальні продукти, лікарські засоби та медичні вироби.\nТакож, уряд встановив на час карантину державне регулювання цін шляхом декларування цін на 10 продуктових товарів і 20 засобів індивідуального захисту, а також на лікарські засоби і понад 10 видів антисептиків.\nЧитайте також: Уряд регулюватиме ціни на продукти та медтовари під час карантину\nЗ 12 березня в Україні на карантин закрили навчальні й торговельний заклади, крім продуктових магазинів, аптек, автозаправок і банків.\nДо 22 червня в Україні запроваджується адаптивний карантин, водночас із 22 травня розпочнеться другий етап пом’якшення карантинних заходів.


Снігопади в Україні - в «Укравтодорі» розповіли про наслідки - Автотема\nСнігопади в Україні — в «Укравтодорі» розповіли про наслідки\nПогода в Україні останніми днями спостерігалася по-справжньому зимова — одразу у восьми регіонах випав сніг. Станом на 6.00 ранку 551 снігоочисна машина та 629 людей працювали на автошляхах Сумської, Чернігівської, Київської, Черкаської, Полтавської, Кіровоградської, Миколаївської та Одеської областей.\nУ регіонах випало від одного до шести сантиметрів снігу. Про це повідомляє «Ракурс» з посиланням на прес-службу «Укравтодору».\nПовідомляється, що у північних та західних регіонах температура повітря коливається від −1° до −5°. У центральних, південних та східних регіонах — від −2° до +4°.\nДорожники «Укравтодору» посипали 7 тис. 257 т протиожеледних матеріалів, у тому числі використали 364 т чистої солі. Проїзд всіма ділянками державних доріг забезпечено. У регіонах, де були опади, покриття залишається мокрим. У решті областей автошляхи сухі.\nНа перевальних ділянках доріг — без опадів. Температура повітря коливається від −5° до −10°. Покриття на перевалах сухе, мокрі ділянки зустрічаються на Ужоцькому по Н-13 та Торунському на Р-21.\nНагадаємо, раніше ми повідомляли, що у Сумській, Полтавській, Кіровоградській, Дніпропетровській, Запорізькій та східних областях випало від 1 до 5 см снігу. Також сніги та морози накрили Карпати.


Підприємці – платники єдиного податку сплатили до місцевих бюджетів 446,3 млн.грн. | Про все – Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nПідприємці – платники єдиного податку сплатили до місцевих бюджетів 446,3 млн.грн.\n11 грудня 2017, 06:37\nДо місцевих бюджетів Черкаської області надійшло за 11 місяців п.р. 786 млн.грн. єдиного податку. Темп росту надходжень з єдиного податку становить 142,2 відс. Частка податку у доходах місцевих бюджетів становить 16,2 відсотки та 9 відс – у доходах зведеного.\n81,8 млн.грн. з загальної суми сплаченого єдиного податку становлять надходження від юридичних осіб – платників єдиного податку третьої групи; 257,8 млн.грн. – надходження від сільськогосподарських товаровиробників (четверта група). Фізичні особи – підприємці – платники єдиного податку цього року сплатили 446,3 млн.грн. Їхня частка у загальних надходженнях цього податку становить 57 відс.\nЦього року ФОП – спрощенці перерахували на 151 млн.грн. більше, ніж за аналогічний період минулого року (у січні – листопаді 2016 року надходження становили 295,3 млн. грн.).\n84 відсотки відрахувань (376,1 млн.грн.) припадають на підприємців третьої групи. Підприємці другої групи сплатили за 11 місяців п.р. 49,1 млн.грн. або 11 відс. та підприємці першої групи перерахували 21 млн.грн. єдиного податку.\nНа сьогодні спрощену систему оподаткування застосовує 34 тисячі фізичних осіб – підприємців. Порівняно з аналогічним періодом минулого року кількість зареєстрованих платників єдиного податку збільшилась майже на 1,8 тис. осіб. Кількість платників єдиного податку, що обрали першу групу спрощеної системи оподаткування становить 6946 осіб (або 20,4 відс.); другу групу – 16171 осіб (або 47,4 відс.); третю групу – 10974 особи (32,2 відс.).\nРічні очікувані надходження єдиного податку за 2017 рік очікуються в сумі 825,7 млн.грн., темп 140 відс. Очікувані надходження єдиного податку від підприємців першої – третьої груп за рік 468,6 млн.грн., що на 155 млн. грн. більше за відповідні надходження дванадцяти місяців 2016 року.\nНагадуємо, що 15 грудня – останній день подання заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування з I кварталу 2018 року (та розрахунку доходу за попередній календарний рік). 21 грудня – останній день подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування з I кварталу 2018 року.\nЛісівники Черкащини організували цілодобову охорону ялинкових насаджень\nЗ початку року в області близько 2000 слухачів пройшли антикорупційні навчання\n11 листопада 2014, 14:20\n“Черкаський Дніпро” розірвав контракти з п’ятьма футболістами\n15 травня 2015, 11:35\nСеред квітнучих зараз каштанів у Черкасах є унікальні (фотофакт)\n16 березня 2016, 13:10\nПробуджуємо совість чиновників судовими позовами, – Добровольський


Додаткові аукціонні торги з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2017 року ДЛГП «Галсільліс» у Львівській області. – ГАЛКОНТРАКТ\nHome / Torgy / Додаткові аукціонні торги з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2017 року ДЛГП «Галсільліс» у Львівській області.\nТоварна біржа «Товарно-сировина біржа «Галконтракт» повідомляє про проведення додаткових аукціонних торгів з продажу необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2017 року ДЛГП «Галсільліс» у Львівській області.\nДата проведення торгів 16.08.2017.\nРеєстрація учасників аукціоних торгів проводитиметься 16 серпня 2017 року з 10:00\nТорги проводяться однією аукціонною сесією.\nПочаток торгів о 11 год 00 хв.\nПрийом заявок проводиться до 15.08.2017 р. за адресою: м.Львів-11, Стрийський парк 14 у приміщенні Львіської Торгово-промислової палати (кімната №7).\nКінцевий термін прийому заявок на участь в аукціонних торгах – 15.08.2017 р. до 16:00.\n– гарантійний внесок у розмірі 5% (без ПДВ) від початкової ціни заявлених на купівлю лотів на рахунок: р/р 26008924420823 ПАТ АБ “Укргазбанк” МФО 320478, згідно з Вашою заявкою.


Енергетика. Для Індії важливі як промислові, так і традиційні джерела енергії. За рахунок останніх - дров, кізяка, відходів рослинництва задовольняється попит на паливо в сільських районах, хоча залежність від цих енергоносіїв зменшилася у зв'язку з електрифікацією і розвитком транспорту. Сучасний сектор індійської економіки спирається на національні ресурси вугілля і нафту, яка в значних обсягах імпортується, хоча видобуток нафти і природного газу в самій країні у 1980-х роках збільшився. Вугілля все ще утримує провідні позиції, особливо в електроенергетиці, де високою є також питома вага гідростанцій і АЕС. На ТЕС виробляється близько 75%


Робота в таксі Bolt у Полтаві: вигідно як ніколи | ВІКНА. Новини Калуша та Прикарпаття\nРобота в таксі Bolt у Полтаві: вигідно як ніколи\nРобота в таксі завжди приносила непогані гроші, незважаючи на будь-які економічні кризи. Ще більш прибутковою вона стала після появи на ринку таксомоторних послуг агрегаторів, які виступають посередниками між водієм і пасажиром.\n15\tВересня, 2021, 09:58\nРобота в таксі завжди приносила непогані гроші, незважаючи на будь-які економічні кризи. Ще більш прибутковою вона стала після появи на ринку таксомоторних послуг агрегаторів, які виступають посередниками між водієм і пасажиром. Один із них – це сервіс таксі «Болт», що зумів за порівняно короткий термін перетворитися з невеликого проекту в міжнародну компанію. Співпрацювати з нею дуже вигідно. Тому, якщо ви шукаєте високооплачувану роботу, саме час звернути увагу на вакансії Bolt в Полтаві на сайті https://bolt-ua.com/poltava та приєднатися до цієї служби.\nЯк почати заробляти в Bolt\nРобота в таксі «Болт» можлива як на своєму транспортному засобі, так і на авто компанії. Щоб приєднатися до сервісу, достатньо заповнити заявку на сайті, відправити копії необхідних документів електронною поштою або у Viber. Реєстрація не займе багато часу. Головне, щоб претендент і його транспортний засіб відповідали вимогам компанії.\nПісля того як заявка буде схвалена, новоспеченому таксисту залишиться пройти співбесіду та експрес-навчання, а також встановити спеціальний мобільний додаток. Тепер дозволяється брати перше замовлення. Отримувати ліцензію або реєструватися як ФОП немає ніякої потреби.\nВиходити на зміну можна в будь-який зручний час. Багато водіїв, які співпрацюють із «Болт», займаються пасажирськими перевезеннями виключно у вихідні, під час відпустки або після основної роботи. Такий підробіток дозволяє отримувати непогану суму грошей. Ті, хто постійно працює в сервісі таксі, мають стабільно високий дохід. Він забезпечується внаслідок:\nневисоких комісійних. Для Полтави вони становлять 12%;\nвідсутності партнерів. Робота в сервісі «Болт» здійснюється безпосередньо;\nпікових коефіцієнтів. Для водіїв, які займаються перевезеннями в годину пік або погану погоду, а також у районах, завантажених транспортом, розрахунок вартості поїздки здійснюється за вищим тарифом;\nбонусів за виконання певної кількості поїздок на місяць;\nнаявності декількох тарифних планів. Водій вибирає для себе варіант з урахуванням технічних характеристик та марки свого авто;\nчайових від вдячних клієнтів.\nКрім усього іншого, таксист може отримувати додатковий дохід за брендування свого транспортного засобу. Загалом водій, який регулярно виходить на лінію й виконує достатню кількість замовлень, здатний заробити до 40 тисяч гривень на місяць.\nНестачі в клієнтах у таксиста в Полтаві точно не буде. Компанія «Болт» активно завойовує ринок, пропонуючи найвигідніші умови для пасажирів. Це сприяє збільшенню клієнтської бази, формуванню постійного потоку замовлень. Розподіляються вони досить раціональним чином. Заявка направляється тим водіям, які знаходяться в безпосередній близькості від клієнта. Це дозволяє скоротити холостий пробіг і витрати палива. З тривалим простоєм теж особливих проблем не буде. Завдяки опції Back-to-Back водій може брати чергове замовлення ще до того, як виконає попереднє.\nЗручна система виплат\nБезперечною перевагою роботи в «Болт» є зручна система виплат. В основному клієнти компанії оплачують поїздки онлайн через додаток. Кошти автоматично надходять на рахунок водія. Якщо пасажир розраховується готівкою, гроші залишаються у водія. З усього доходу віднімається комісія сервісу. Сума, що залишилася на рахунку, переводиться на банківську картку таксиста. Виплати здійснюються раз на тиждень, без затримок і зволікань. У випадку виникнення будь-яких проблем таксист завжди може звернутися до служби підтримки.