В'єтнам є однією з найбільших країн Південно-Східної Азії зі своєю історією та самобутніми культурними традиціями. Його література й музичне мистецтво сягають найдавніших часів, як то свідчать музичні інструменти Дан да (первісний кам'яний інструмент, знайдений у Кхань-Шоні і Тай Нгуені у Середньому В'єтнамі) і Чонг-донг Донг Шон (мідні барабани з Донг Шону у Північному В'єтнамі та інші). На старовинних в» єтнамських барабанах нерідко можна побачити зображення юнаків та дівчат, котрі співають і танцюють. В'єтнам - це країна пісень. Кожну людину від народження до смерті супроводжує тут музика - від колискових пісень до звуків барабана й труби Кен тау та гонга, які проводжають всіх в останній путь.\nЧимало народностей В'єтнаму мають свою оригінальну культуру й мистецтво. Але національне обличчя країни визначає народ Кінь (В'єт), представники якого становлять переважну більшість населення й мешкають в усіх областях Північного, Середнього й Південного В'єтнаму. З давніх давен вони живуть у долині ріки Хонг («Червона ріка» Північного В'єтнаму) і на рівнинних берегах ріки Киу Лонг («Ріка дев'яти драконів» Південного В'єтнаму). Мешкаючи в різних кліматичних та культурно-матеріальних умовах, цей народ сформував свої культурні традиції й оригінальне мистецтво. Віддаючи належне внеску інших народностей В'єтнаму в мистецьку спадщину минулого й сучасності, у своїй роботі ми зосереджуємо увагу саме на жанрі Куанхо, формованому специфічними умовами побуту Кінь (В'єт).\nПРЕДМЕТОМ дослідження є територіально-культурний пласт народного мистецтва, в багатстві й різнобарвності якого ми виділяємо дивовижний за своїми художніми якостями жанр ліричної пісні, котрому відповідають самобутні традиції побуту і світогляду в'єтнамців Кінь. Дослідження народної пісні В'єтнаму допоможе усвідомити жанрові типології вираження за їх змістом. До прикладу, народ Кінь, який живе на території Південного В'єтнаму, віддає перевагу жанрам ліричних пісень «Лі», «Хо» та іншим, пов'язаним з календарним циклом трудових пісєнь, що мають жанрове розгалуження - «Лі кай луа» («Пісня польових робіт»), «Лі цай луа» («Пісня лущення рису») або «Хо за гао» («Пісня молотіння рису»), «Хо тео ге» («Пісня керуючого сампаном») та ін. Ці жанрові й піджанрові типи пісень характеризують Південний В'єтнам, хоч і в рамках етносу Кінь (В'єт).\nАналогічно в театральному мистецтві жанри «Тео» і «Туонг» уособлюють специфіку Півночі та Середнього В'єтнаму, а Кайлионг - Півдня країни. Середній В'єтнам, крім названих вище, характеризується також жанром «Лі», але в сукупності з типологіями «Ві-Зам» у місті Нге Тінь або «Хо бай чой» (ця пісня пов'язана з грою в карти «Там кук») і, нарешті, типом «Хо», який співається в басейні річки Хионг поблизу міста Хуе та багатьма іншими.\nПівнічний В'єтнам відомий своїми культово-релігійними піснями «Чау ван», а також жанром «А дао», театром «Тео» тощо. Але особливе місце належить традиції ліричної пісні Куанхо, яку співають у селах поблизу Бак Ніня. Культура Куанхо відома давно. Її опис знаходимо в багатьох працях в'єтнамських дослідників, хочь досі не ясною є генеза жанру і час його зародження.\nПредметом даного дослідження є специфіка жанру Куанхо в його музичній цілісності композиторської і виконавської творчості, в динаміці розвитку виконавської культури останніх десятиріч; жанр Куанхо розглядається в контексті культурних взаємодій націй та народів у минулому й сучасності. Куанхо - «змагальні пісні для слухання» - вивчаються в данній праці в контексті уявлень про культурні традиції розвитку подібних жанрів у різних народів світу у їх зв'язках з оригінальною в'єтнамською піснетворчістю.\nЦей аспект культурології музичних складових жанру Куанхо не порушувався у відомих нам працях, орієнтованих здебільшого на описання тексту Куанхо та етнографічні дані побутування даного жанру. Так, у 1962 році вийшла книжка «Народна пісня Куанхо Бак Нінь», в якій висвітлюється історія зародження жанру, розкривається етимологія слова «Куанхо», згідно з якою пісня такого роду могла бути створена в епоху династії Лі - в ХІ - ХІІІ ст. За цією версією Куанхо супроводжувала ритуал посвячення в чиновники, виходячи зі значення слів у мові В'єт: Куан - чиновник, Хо - «рід» і «зупинитися». Відповідно до значення цього терміну Куанхо вказує на приналежність витоків її як культури до ритуаліки чиновництва. Є й ще одна легенда, пов'язана з виникненням слова «Куанхо»: красива дівчина косить траву на горі і так гарно співає, що чиновники й солдати мимоволі зупиняються і слухають її. Існують і інші версії щодо походження цього терміну.\nУ названому виданні «Народна пісня Куанхо Бак Нінь» є опис побутування, звичаїв, правил виконання Куанхо; наведено понад 280 текстів пісень (без запису мелодій). Хоанг Тхао та інші автори досить щироко репрезентують музику Куанхо, але не дають її музикознавчого аналізу, не розглядають особливостей її мелодики і виконання. Праця «Куанхо - джерела і процес розвитку» з'явилась у 1978 році. Її автори використали матеріали видання «Народна пісня Куанхо Бак Нінь» і запропонували їх інтерпретацію у контексті історичних даних про витоки жанру Куанхо. Ця праця представляє гіпотезу щодо історії жанру, однак не порушує питання музично-жанрової специфіки Куанхо як пограничної між сферами фольклорності та професійної виконавської творчості. Зрозуміло, у названих дослідженнях відсутня й установка на наукове прогнозування особливостей розвитку жанру, можливостей його адаптації до нових умов побуту індустріалізованого соціалістичного суспільства.\n«Пограничний» характер жанру Куанхо, який поєднує в собі поетичне й музичне, виконавське й композиторське начала, становить предмет сучасного музикознавства, котре виділяє виконавську «співтворчість» (у поєднанні з композиторською і поетичною) у мистецтво «третього ряду». Водночас одразу відзначимо, що Куанхо випадає з напівпрофесійної сфери популярних жанрів і є реліктовою типологією, котра має, однак, тенденцію до «мутації», об'єднання з іншими жанрами в'єтнамської народної та професійної музики. Є також ряд статей з проблем культури Куанхо, які торкаються окремих прийомів виразності цього роду співу, але не претендують на характеристику жанру в цілому, тим більше на аналіз функціонування Куанхо в сьогоднішньому й майбутньому суспільствах. В них відсутня цілісність охоплення музичної своєрідності цієї ліричної пісні, яка існує у В'єтнамі в різноманітних формах, зберігаючи живу традицію провінції Бак Нінь, і продовжує інтенсивно розвиватися.\nТемою даного дослідження є життєва динаміка Куанхо, яка уособлює єдність процесів творення і виконання, побутування мистецтва класичного співу майстрів Бак Ніня в умовах адаптації жанру до інших районів В'єтнаму й опорі на особливості полістилістики жанру. Адже творці пісень Куанхо свідомо запозичують і пристосовують до стилю даного жанру матеріал інших пісень та стилів. Сьогодні ж, очевидно, зароджується зворотний процес - «втягування», включення жанрових особливостей Куанхо у пісенний побут В'єтнаму і в перспективі - у професійну композиторську творчість.\nОтже, метою дослідження є культурологічний аспект дослідження пісень Куанхо в єдності жанру і стилю творчості та поведінкових актів, культури вираження й виховання, що змінюються в сучасних умовах у зв'язку з художньою специфікою Куанхо. Відповідно до поставленої мети дослідження нашими завданнями є:\n1) опис традицій побутування Куанхо в селах Північного В'єтнаму і виділення оригінальної жанрової типології даної ліричної пісні;\n2) аналіз ритмо-мелодичної будови пісень Куанхо у співвідношенні з ритмо-фонічними й інтонаційно-мовними характеристиками віршів;\n3) аналіз творчого методу Куанхо й виконавських новацій, які несуть перспективи його жанрово-видової еволюції.\nВідповідного до цього робота має три розділи:\n1) висвітлення історичної традиції Куанхо;\n2) характеристика особливостей віршів і їх музичного втілення;\n3) виділення музичних констант жанру й перспектив розвитку виконавсько-стильових інтерпретацій.\nУ висновках розглянуто суть жанрової природи музики Куанхо й визначено шляхи розвитку й оновлення жанру й водночас збереження аутентичних форм його музичного побутування.\nМетодологічною базою дослідження є інтонаційний підхід, концепція базисності мовно-мелодичного начала в музиці, єдності виразових засобів пісенного жанру. Фольклористський і виконавсько-творчий досвід автора дослідження природно вписуються у постулати інтонаційного підходу школи Б. Асаф'єва.\nМатеріал дослідження складають пісні Куанхо, які виконує, зокрема, і сам автор праці, котрий свого часу брав участь у збиранні й вивченні Куанхо, співпрацював із засновниками художньо-етнографічного ансамблю «Бак Нінь» (з 1969 року), а в період роботи в інституті музичних досліджень у В'єтнамі опублікував наукові розвідки на цю тему.\nАктуальність теми дослідження визначається зацікавленістю слухацьких мас В'єтнаму та спеціалістів зарубіжних країн у збереженні і розвитку культури Куанхо, а також необхідністю орієнтації в еволюції жанру, зразки якого складають вагому частку репертуару професійних виконавців і допомагають композиторам у пошуках нових національно-художніх ідей. Куанхо спрямовує нашу увагу до практики сучасної творчості від традиції, від історично нагромадженого досвіду з тим, аби зрозуміти її, спираючись на стильові засади сучасного академічного навчання.\nПропоноване дослідження виконане згідно з планами наукових робіт Одеської державної консерваторії ім. А.В. Нежданової. Воно стане органічною ланкою в ланцюгу сучасних музикознавчих праць, які розробляють культурологічно-інтерпретаційні аспекти музичної діяльності, акцентовуючи увагу на специфіці жанрово-видової динаміки, «взаємопереходах» професійної та популярної, фольклорної та напівпрофесійної творчості.\nНаукова новизна дослідження полягає у виділенні жанрово-типологічних властивостей лірики Куанхо в динаміці стилістичних змін жанру. Останнє є певним вкладом у теорію жанру, який є «пограничним» між поетичною та музичною творчістю, композиторством та виконавством, нарешті, між художньою та дидактично-ритуальною діяльністю.\nПрактичне значення дисертації пов'язане з установками дослідження на узагальнення практики художніх колективів і спрямованістю на інтереси навчальних музичних закладів, які готують мистецькі й культурні кадри для країни, усвідомлюючи єдність національної традиції та світового художньо-прогресивного досвіду. Матеріали дисертації можуть бути використані у спеціальних курсах шкіл та музичних училищ-консерваторій В'єтнаму, а також у практичній діяльності художньо-етнографічних колективів.\nОсновні тези, які виносяться на захист: 1) специфіка жанру Куанхо як результат творчості «в'єтнамських шансоньє», котра має історичні аналогії з «авторською» піснею в різних країнах світу; 2) мелодико-інтервальна унікальність Куанхо як музики «великого дихання»; 3) жанрова полістилістика сучасної Куанхо у пролонгації «колажності» цієї пісенної класики на виконавську ініціативу сучасності.\nАпробацію матеріалу дисертації здійснено на кафедрі історії й етнографії Одеської державної консерваторії, у виступі на науково-практичній конференції «Творчість М.К. Реріха - безцінний дар людству» за участю вчених України та Росії (Одеса, 1997), у ряді публікацій в'єтнамською та російською мовами (див. список публікацій українською, російською та в» єтнамською мовами).\nДисертаційне дослідження обсягом сторінок складається з Вступу, трьох розділів, загальних висновків, Списку використаних джерел (позицій), Додатків (сторінок).\nкуанхо пісня жанровий мелодичний\nУ Вступі обґрунтовуються актуальність і науково-практична цінність теми дисертації, викладаються мета, завдання, об'єкт, предмет, метод дослідження, визначається новизна, теоретичне й практичне значення дослідження.\nУ першому розділі «Жанр Куанхо: генеза й онтологія фольклорної традиції» розглядається історія Куанхо. Пісні Куанхо зобов'язані своїм існуванням національному досвіду культурного становлення і є хранителями одного з найдавніших культурних шарів історії В'єтнаму. Район розповсюдження пісень Куанхо охоплює рівнинні землі сучасного Ха Бака. Народні джерела Куанхо пов'язані з календарним циклом, хоч ці пісні далекі від календарного фольклору й виявляють яскраво виражені «передренесансні» риси «змагальної» творчості індивідів, котрі у культурному відношенні гідні претендувати на більш високий соціальний статус у порівнянні з іншими.\nПравила виконання Куанхо визначаються також життєвим укладом і культурними навичками населення провінції Бак Нінь. Це стосується передовсім «змагальної» форми почергового співу у співвідношенні «музично-поетичної заявки» й вступу - «відповіді». При цьому виключається «сумарність» ансамблевого виступу - натомість нормою стає парний спів, який демонструє половинчастий індивідуалізм авторської творчої ініціативи.\nУ культурі Куанхо склалися певні форми побутування цієї пісні. По-перше, це твір, який виникає в момент конкурсного співу, тобто експромт (Кхук инг так). По-друге, це твір, що звучить впродовж тривалого часу у період підготовчого виконання. Саме ця друга, основна, форма і лягла в основу феномену Куанхо. Отже, передовсім, це створення нової пісні - музики і тексту. Ще один варіант - виникнення пісні на матеріалі іншого жанру. Нарешті, логічно продовжує комбінаторику «текст - мелодія» творення нової пісні за старою мелодією, тобто написання для старої пісні нового тексту. Такий підхід допомагає вистроїти «відповідний» спів у конкурсі Куанхо й поповнює багатство словесних варіантів однієї музичної теми-мелодії. Цей останній варіант творення за відомою мелодією підкреслює самозначущість тексту в мистецтві Куанхо - але в цілому структура поетичної мови дуже жорстко структурує форму-композицію й мелодичну лінію даного жанру, через що заслуговує на спеціальний розгляд.\nКласичні зразки жанру Куанхо-пісні Ле лой (пісні зустрічі), Зья Бан (пісні розлучення друзів) та ін. - містять «моделі поведінки», виховне значення яких є не менш важливим, аніж естетичне. Пріоритет естетичного над художнім у ліриці Куанхо також свідчить про виховну роль даного мистецтва, покликаного не «збуджувати пристрасть», а «гармонічно узгоджувати» індивідуальність із суспільством. І все ж Куанхо - це висока лірична поезія та музика, унікальна природа виразовості яких потребує спеціальної мистецтвознавчої уваги.\nУ другому розділі - «Ритмо інтонаційні та інтервально-мелодичні особливості пісень Куанхо» - є ряд глав, що характеризують ритміку, композицію, інтонаційний стрій та мелодику Куанхо. Якщо порівнювати пісню Куанхо з іншими жанрами народних пісень В'єтнаму, то можна констатувати, що кількісно вона представлена досить широко. Водночас цей тип народної творчості позначений яскравими художньо-поетичними виражальними якостями.\nАкцентування другого слова-складу у віршах Куанхо є закономірністю ритмічної організації поетичного тексту, адже ямбічність природна для лірики Куанхо. У цих піснях зрідка, але зустрічається акцентування першого складу - у віршах з рядками зі слів-складів. Зміна семи - та шести - восьмискладових віршових рядків створює перемінність не лише розмірів, а й ритмічних угрупувань по чотири, зумовлюючи особливу «мелодію ритму» поетичного тексту.\nФорма вірша з п'яти слів-складів взагалі-то не використовується в народній пісні Куанхо, зате характерна для народної пісні середнього В'єтнаму - «Ві Зам-Нге Тінь». Можна сказати, що цей ритмічний показник є однією з суттєвих відмінностей народної пісні Куанхо від народної пісні «Ві Зам-Нге Тінь». У кількох зразках народної пісні Куанхо можна знайти форми вільного вірша чи прози, але це свідчить про те, що вони виникли не раніше початку ХХ століття. Пропонуємо спостереження над ритмоорганізацією віршів Куанхо:\n- форма вірша у сім слів-складів та її змішання з іншими чи форма вільного вірша і прози мало використовуються в народній пісні Куанхо. Вона представлена лише 19-ма з 285 пісень записаних і виданих у праці «Народна пісня Куанхо Бак Нінь» (такою є думка автора книжки Чан Лінь Куя, на яку ми посилаємося);\n- переважають ямбічні структури у 6-8 складних (слівних) рядках;\n- тільки кілька старих пісень Куанхо, структура яких не має композиційної ясності пісень типу більшості «Зонг Ват» і «Зья Бан» і визначається наявністю лише однієї головної частини «Тхан», містять рядки з 6-8 слів-складів, але з включенням двох фраз з чотири - та восьмискладними рядками (як це у пісні «Хи Ла») або з включенням структури з третьою фразою в 6+8+6 складів у рядках (пісні «Тінь Танг», «Збирають квіти грейпфрута», «Лазанг» зі структурою рядків 6+8, які містять чотири фрази 6+8+6+8 складів-слів у рядках);\n- якщо в кількох старих піснях Куанхо й відсутня структурна ясність, то в більшості пісень «Зонг Ват» і «Зья Бан» слова визначаються формою вірша у 6+8 слів-складів;\n- головна частина пісні Куанхо «Тхан» може бути побудована на три-п'ятикратному повторенні основної мелодичної строфи, де кожна строфа має дві фрази з рядків у 6+8 слів. Це, наприклад, пісня «Ем ло кон чай Бак Нінь», яка складається з п'яти нормативних строф у співвідношенні: 6+8 складів-слів, а перша і фінальна частини виключені зовсім;\n- рифма у 6+8-складних віршах Куанхо втілює загальні закономірності інтонаційного озвучування такого роду віршів (6+8 складів у рядку) у в'єтнамській поезії в цілому за законом «Банг - Чак» (про це див. праці Буй Ван Нгуєна та Ха Мінь Дика). Цей принцип сприяє цілісності вибудовування музичних мелодичних послідовностей основної частини «Тхан» відповідно до різних строф пісні Куанхо;\n- формі віршів у 4 та 6+8 слів, фразам у 4 й 6 рядків завжди відповідає парний розмір фрази у 8 слів; можуть бути також мішані парні й непарні ритми-розміри;\n- у Куанхо відсутній вірш з п'яти слів у рядку, як це спостерігаємо в народній пісні «Нге Тінь» Середнього В'єтнаму;\n- вірш Куанхо, хоч і містить чергування або поєднання парних і непарних ритмів-розмірів, при включенні в музику утворює два ступені взаємодії - простий і складний.\nОкрема роль в естетиці Куанхо належить вставним словам-звуконаслідуванням, вигукам та звуковим сигналам, які сприяють стилістичній впізнаваності лірики цього типу і виступають у різних функціях і значеннях. Такі вставні слова й терміни виконують роль своєрідного акомпанементу на музичному інструменті.\nСуть вставних звукопоєднань у піснях Куанхо є такою:\n1) пісні Куанхо мають багату мелодику на різноманітні вставні слова;\n2) найбільш навантаженою щодо цього є основна частина Куанхо «Тхан»; найменшою мірою це стосується заключної частини «До».\n3) за фонічним набором вставних слів Куанхо дуже відрізняється від багатих на вставні слова будови жанрів «Ві», «Кола» та «Хать Зу», які тяжіють до стилістичної унікальності за їх поширеністю в тому або іншому районі В'єтнаму.\nПропонуємо ще ряд висновків щодо суті вставних слів-конструкцій у текстах Куанхо:\n1) використання вставних слів-термінів у народній пісні Куанхо допускається як один з прийомів розвитку художньої виразності мелодії; особливість його полягає в тому, що створюється відповідна структура пісні Куанхо за формою шести- й восьмискладових рядків віршів, але реально вводиться вільний, не регламентований текстом розспів;\n2) вставні словоконструкції вплинули на формування стилю Куанхо як у фонічно-стилістичному («слово-знак» цього жанру), так і в художньо-композиційному планах (відносна незалежність від текстового ритму мелодики Куанхо);\n3) використання вставних словопоєднань у Куанхо є однім із засобів її змінення (див. похідний жанр «Куанхо хоа»), створення нової пісні Куанхо на матеріалі іншого пісенного жанру, збагачення Куанхо різними стилістичними запозиченнями.\nКомпозиційні форми пісень Куанхо становлять особливий інтерес. Відомо, що в європейській професійній музиці є багато форм музичної композиції, в тому числі й обумовлених вокальною строфічністю одно, - дво - і тричастинних форм. У В'єтнамі в жанрі Куанхо застосовується чисмало різновидів цих форм. У народній традиції пісня Куанхо в принципі орієнтована на тричастинність, причому кожна частина має свою назву відповідно до її функцій в композиційному цілому: це «Бі» - перша, початкова; «Тхан» - друга, основна і «До» - третя, завершальна. В тому випадку, коли пісня Куанхо представлена двочастинною структурою, композиційне ціле відповідно утворюється із співвідношення першої («Бі») та другої («Тхан») частин без третьої («До») або з другої («Тхан») і третьої («До») без першої («Бі»).\nТакі композиційнї форми Куанхо ідеально співвідносяться із проявами процесуальності у формі музично-словесного вираження, зафіксованого знаменитою арістотелівською формулою: i-m-t, інтерпретованою Б. Асаф'євим як initium (початок) - movere (розвиток) - terminus (завершення). Фазовість IMT, спроецирувана В. Бобровським на композиційні норми, ідеально збігається з композиційною послідовністю «Бі - Тхан - До». Реальність музичної виразності завжди передбачає як художній прийом «згортання «однієї зі стадій процесуальності при тому, що загальне орієнтування на фази - етапи музичного інтонування залишається суттєвим.\nУзагальнюючи спостереження над співвідношенням тексту й музики у «Тхан», відзначимо, що головною відмінністю основної частини від початкової «Бі» є принципово інша ритмічна організація, а саме: якщо перша частина йде речитативом ad libitum, то в основній - «Тхан» панує мелодична ясність музичного ритму, що споріднює головну й фінальну частини Куанхо. У більшості пісень мелодію «Тхан» записують у парних розмірах на 2/4 та 4/8.\nЗаключна частина Куанхо - «До» - має свої ознаки, котрі дозволяють говорити про її стилістику в рамках даної жанрової єдності:\n1) безпосередній зв'язок з текстом у межах короткого віршового рядка-фрази;\n2) виділення початку розділу «До» за допомогою ладотональних засобів, хоч інтонаційно-мотивно мелодія залежна від «Тхан»;\n3) необов'язковість даної частини в більшості класичних зразків Куанхо.\nСпіввіднесеність інтонації-тембру слів і музики в народній пісні Куанхо виражено дуже ясно. Вона має два різновиди - простий і складний: 1) у першому випадку мелодія рухається безпосередньо за текстом, відтворюючи натуральність тембро-інтонацій мови; високі звуки мовного діапазону втілюються висхідною мелодією і, навпаки, нисхідна мовна інтонація передається такою ж плавною низхідною мелодичною фразою тощо; 2) у другому випадку кожне слово тексту розспівується багато разів, притому значення слів не змінюється, але складний мелодичний контур не відповідає природності тембро-інтонацій мови в'єтського народу, її мелодичному контуру й ритмо-інтонаціям.\nЦей феномен розходження мовно-інтонаційних та мелодичних контурів вартий спеціального дослідження, яке має грунтуватися на варіантах виконання пісень народними співаками. Адже у виконавській традиції Куанхо побутує термін «Буонг кау нха чи чо мем» - «співати правильно згідно з технікою й естетикою Куанхо», тобто чітко за текстом і мелодикою доносити значення слова в «мереживі розспіву».\nЗакономірності мелодики Куанхо включають принципи її інтервальної побудови і відночас типи відхилень від усталених нормативів цього ліричного жанру. В рамках мелодики строф мотивний розвиток забезпечується перемінністю устоїв.\nМузичні ознаки Куанхо як ліричної пісні виявляються:\n1) в орієнтації на досить складні композиційні нормативи;\n2) у мелодичній розвиненості побудов у межах «внутріскладових розспівів», тобто у вираженості «законів мелосу», за Б. Асаф'євим, зокрема, принципів «оспівування» й «ланцюгового зв'язку».\n«Мелос» Куанхо є предметом спеціального дослідження в наступних розділах праці, де інтерваліка дає уявлення про звукоряд як носія пермінності й «ланцюгового зв'язку». Інтервали чистої кварти і квінти у висотному строї мелодії Куанхо є аксіомою інтервального визначення звукоряду даного роду пісень.\nМелодика пісні Куанхо характеризується співвідношенням чистих кварт і квінт через їх поєднання з висотностями-» посередниками» («ам бак кау»). Поза музикою Куанхо є надзвичайно мало випадків застосування квартових і квінтових ходів у функції опосередкування - як таких, що «заповнюють» інтервально-нормативний «крок» висотностей. Поєднання нот-» посередників» («ам бак кау») з чистими квартою та квінтою є найважливішим моментом формування лірики Куанхо, порівнюваним із принципом «оспівування устоїв» у європейській пісні.\nВ цілому можна виділити інтерваліку, не типову для музики Куанхо. Так, в окремих мелодіях даного жанрового типу використовується стрибок на великі інтервали малої септими, октави, іноді навіть великої нони тощо. Аналіз мелодико-інтервальних особливостей Куанхо свідчить про:\n1) нормативність плавних, поступеневих послідовностей звукорядів квартово-квінтової орієнтації з підкресленням верхнього квінтового устою квартовим його оспівуванням;\n2) значущість широкоінтервальних ходів, передусім у першій частині - «Бі» - як вираження індивідуальної свободи висловлення співаків у відповідності з можливостями їх співацького діапазону й художньої фантазії;\n3) зв'язок з мовно-мелодичною практикою різних народностей, художні прийоми якої збагачують - згідно з текстовими «підказками» - нормативну лірику Куанхо.\nОсновні види висотно-ритмічного групування в музиці Куанхо, відносно незалежні від текстово-мовних побудов, які вони узагальнюють, визначаються нормативами ритмоконструкцій, які переважають у піснях Куанхо. Основні ритмо-формули та їх варіанти можуть використовуватися в умовах різних метрів та розмірів. Ритмічна варіантність пісень зумовлює «фольклорну серіалізацію» ритму як органічну особливість національного музичного мислення всупереч європейській традиції пов» язувати серійність і тим більше серіалізм з суто професійним («поствебернівським») мистецтвом.\nІнтерваліка Куанхо, яка визначає висотні межі фрази, користується: 1)інтервальною нормою мовної інтонації (секунда - мала терція), 2)єдність інтонаційної нормативності мови (низхідний рух) й естетичної нормативності консонантних співвідношень квінти-октави. Зауважимо, що інтервальна координація початку й завершення фраз, яка зумовлює форму мелодії, здебільшого визначається опорою на квінту. У цьому ж річищі культивування інтервальної нормативності формується й висотний діапазон мелодії Куанхо.\nПрактично Куанхо має найширший діапазон звукоряду мелодики В'єтнаму. Лише театральна пісня в рамках Тео - Туонг має подібну (але не більшу від неї) широту мелодії, яка значно перевищує обсяг мовних висловлювань і втілює художньо-естетичний пафос творчості. Звукоряди й лади нородної пісні Куанхо мають принципову схожість зі звукорядами й ладами інших жанрів. В музиці Куанхо зустрічаємо чимало типових для національного мистецтва в цілому послідовностей висотностей та інтервальних ходів. Здебільшого мелодії Куанхо побудовані на пентатоніці, позбавленій півтонів. У ряді пісень Куанхо з» являється звук, схожий на VII щабель семизвукового ладу, типу «висхідного ввідного тону». Але в музиці Куанхо він характеризує хід на другий щабель пентатоніки, нагадуючи ефект звучання неповного нижнього тетрахорду двічі гармонічного мінору. Явище альтерування ІІ щабля за типом «хроматизму на відстані» європейської музичної практики називають у Південному В'єтнамі «Ам зі донг» («перемінний звук»).\nПрийом завершення фраз і речень у музиці Куанхо є предметом спеціальнох художньої турботи для піснетворців. Заключний звук («ам кет») фрази чи речення звичайно розміщений на І і ІІІ щаблях, які перебувають у квартовій взаємодії в пентатоніці. Заключний звук «ам кет» в частині «Бі» завжди пов» язаний з висотно-ритмічною групою типу мелізмів («прикрас»), які «оспівують» довгу тривалість. Мелодика пісень Куанхо становить проміжну ланку між народною і професійною музикою, оскільки містить формотворчі прийоми, що характеризують професійну «музику для слухання»: ефекти репризи, використання композицій з трьох частин за принципом трифазності процесуальних побудов класичної музики; нарешті, імітацію «прихованого» дво-, три-, й багатоголосся складної мелодики ліричного співу Куанхо з оригінальними авторськими віршами «троваторів-шансоньє» Північного В'єтнаму.\nУ третьому розділі - «Розвиток Куанхо в сучасній виконавській практиці» - розглядається сучасний стан жанру й мистецтва Куанхо, котрі потрапили в умови урбанізованого й технізованого побуту, конкуренції з масовою культурою і професійною композиторською діяльністю європейського типу, що розвивається самостійно. Створюючи нові пісні, дбайливо ставлячись до мелодії і тексту, народ з покоління в покоління зберігав і примножував багатство Куанхо. Заради відтворення метафорично-образних конструкцій лірики Куанхо використовувалися ремінісценції з різних пісенних жанрів. Ці нові народні пісні запровадили практику «художнього імпорту», здійснюваного різними методами, які «зсередини» підказують варіанти адаптації старовинного пісенного жанру до динамічних умов сучасного життя нації і держави.\nЗ часом пісні Куанхо з'явилися на професійних і самодіяльних сценах, звучали на хвилях радіостанцій і з екранів телебачення. Камерно-дидактичний жанр ліричної пісні опинився в умовах «співіснування» з масовою естрадною культурою. Процес інструменталізації Куанхо, тобто запровадження інструментального супроводу до співу, виявився дуже глибоким - його не варто ігнорувати як якесь «вульгарне викривлення традиції». «Інструменталізація Куанхо» стала «піджанровим» показником гібридних утворень, котрі дістали спеціальні назви: «Куанхо на сцені» «Куанхо радіо-телебачення» і т.ін. В результаті цих типологічних перетворень надзвичайно розширився культурний простір Куанхо. Так, сьогодні практично весь В'єтнам охоплений естетично-художнім впливом Куанхо, що можна вважати дуже позитивним моментом у державно-національному масштабі.\nУ 1969 році народився Народний пісенний ансамбль Куанхо Бак Нінь, котрий поєднав у своїй діяльності творчо-артистичні, дослідницько-фольклористичні й етико-дидактичні принципи. Молодь звернулася до традиції, не втраченої старшим поколінням й актуалізованої сьогодні завдяки усталеній практиці «передання із уст в уста» навичок творчості й поведінки від минулого до сучасного, від старших до молодших, від майстрів до неофітів.\nПідсумовуючи особливості побутування Куанхо, варто виділити лабільні й константні аспекти його типологогії. Традиційний тип (Ле Лой, Зьонг Ват, Зья Бан) трактуємо як базову модель жанру. Відповідно сценічні варіанти Куанхо виступають як похідні, демонструючи «мутацію» жанру в сучасних умовах. Особливий випадок становлять куанхо, що зазнали втручання професійної композиторської ініціативи, яка змінила його мелодику, структурні показники і, звичайно, стиль виконання.\nЛабільні ознаки Куанхо визначаються стилістикою «іножанрових» нашарувань у Куанхо. Це: 1) ефекти «Хать нгат» і «Хать Зот», характерні для старовинних Ле Лой і не показові для більш пізніх Зьонг Ват і Зья Бан; 2) емоційна виразність, гучна вокальність сучасних варіантів Куанхо («Бо дой», «Гок», «Дай» тощо); 3) вузькість музично-художніх трансформацій виразових можливостей Куанхо.\nДо константних ознак Куанхо належать:\n1) образ-суть пісні як оспівування добрих справ, добродійності, доброзичливості, тобто втілення в ній художньої моделі гармонійних стосунків між людьми;\n2) нормативність побудованих за певними правилами мелодики і вірша, в основному з 6-8 складних рядків, підпорядкованих типовим біформульним ритмічним структурам у вираженні ідей гармонії та ввічливої стриманості почуття (але не його відсутності!), навіть у варіантах Бо Дой і Дай;\n3) пентатонність ладового колориту Куанхо, співвідносна з китайською пентатонікою і в цілому (за Б. Асаф'євим) з пентатонікою як «класикою співочого ладу», пов'язаного з деякими традиціями європейської піснетворчості;\n4)інтервальна координація мелодичних кроків по квартах-квінтах, що відрізняє Куанхо від інших в'єтнамських мелодій (тим більше від європейського «тонального» відчуття), але з чіткою орієнтацією на головну тоніку, розташовану частіше в низькому регістрі, що забезпечує пісні Куанхо «єдність афекту» у вираженні;\n5) композиційна розвиненість Куанхо (послідовності «Бі-Тхан-До»), яка створює аналогії з художнім цілим класичної «музики для слухання» європейського типу (порівн. i:m:t у Б. Асаф'єва);\n6) нормованість стилю виконання Куанхо в цілому, так чи інакше пов'язана з люб'язною привітністю, теплотою і делікатною стриманістю почуттів - передовсім це старовинний спів на «стулених губах» або засоби, які замінюють його в сучасних варіантах «Бодой», «Дай» (стримана жестикуляція, спроби танцювальності, але не «агітаційно-вольові» рухи і т.ін.);\n7) помірність загального руху - навіть при збільшенні темпу в «Лієн Чі - Лієн Ань молоді Куанхо».\nЦі особливості поступаються динаміці поп- і масового мистецтва, акцентуючи увагу і співаків, і слухачів на розумному осмисленні оповіді, на особливій ролі в пісні етичного значущого слова, яке в ідеалі звучить поза інструментальним супроводом.\nСучасна формально-виразова нормованість озвучування пісень (із введенням інструментів, сценічного руху тощо) свідчить про початок процесу розмежування жанру і стилю Куанхо. Народження «Лієн Чі - Лієн Ань молодих Куанхо» акцентує факт збереження жанру в діяльності етнографічних ансамблів, і в умовах побутової адаптації стилістики до виконання в неадекватній ситуації. І все таки попри всю збентеженість фахівців фольклористів «вульгарність» прийомів «Бо Дай» і «Дай», які ідуть від «Куанхо Гок» (оригінальна пісня), тільки життя винесе остаточний присуд правомірності чи неправомірності стильових розгалужень оригінальної лірики Куанхо сьогодні і в майбутньому. «В'єтнамський майстерзанг» Куанхо становить справжню реліквію, цінну для мистецтва всього світу своєю життєвістю і вкоріненістю в традиції, що так важливо для світової співдружності людства напередодні ХХІ століття.\nУ Висновках розглядаються перспективи розвитку жанру Куанхо й підкреслюється його роль у системі традиційної освіти В'єтнаму. Від 1954 року досьогодні в'єтнамське суспільство переживає етап інтенсивного розвитку, який впливає на музичну динаміку жанрових видозмін. Культура Куанхо зі своєрідного жанру-стилю провінції Півночі перетворилася на всенаціональне мистецтво сучасного В'єтнаму. Пісні 49-ти сіл, розташованих навколо міста Бак Нінь, стали джерелом художнього натхнення для професійних артистів та композиторів. Щодо цього мистецька доля Куанхо нагадує долю Мангеймської капели у ХVІІІ столітті, котра забезпечила музично-художні відкриття Віденської школи. А вже у ХХ столітті американський стиль «кантрі», створений народними майстрами, визначив характер національної популярної музики другої половини ХХ століття. Північний В'єтнам, котрий відіграв вирішальну роль у національному самовизначенні країни в 1950-1990 роки, обумовив вихід на авансцену музичного життя нації скромного і водночас глибоко оригінального жанру Куанхо.\nАналогії з «троваторами - трубадурами» Іспанії та Франції, з «майстерзінгерами» Німеччини правомірні лише частково. У композиційній динаміці, складній внутрішній структурі Куанхо значно яскравіше і чіткіше, аніж у давньоєвропейських пісенних школах, виражений феномен «музики для слухання»: процесуальність i:m:t (за Б. Асаф'євим) становить композиційний принцип Куанхо («Бі» - І, «Тхан» - ІІ, «До» - ІІІ). Причому, саме трактування «Тхан» як основної частини, що втілює ідею розвитку, пристосування мелодії куплета-строфи до тексту свідчить про органічність ідеї процесуальності для світовідчуття її творців. На нашу думку, в цьому виявляються сонатно-симфонічні тенденції (в асаф'євському розумінні) жанру Куанхо, очевидні саме при порівнянні його з близькими формами народної авторської творчості.\nТерміни, що відбивають сучасний стан типологій Куанхо як «Гок» (оригінальна), «Доан» («у стилі ансамблю Бак Нінь»), «Дай» (у стилі радіо), «Бодой» (у воєнному стилі), «Тай» (у європейському стилі) та ін., - все це разом називають «сучасною Куанхо», - вказують на внутрішні ресурси жанру, які визначаються колажно-стилізаторською установкою. Останнє дає надію, що актуальні для професійного мистецтва ХХ століття способи роботи з художнім матеріалом співвідносні з народною творчістю і стимулюють його розвиток.\nПорівняння стилю й особливостей Куанхо зі стилем і специфікою інших ліричних жанрів музики В'єтнаму виводить нас на театральну практику «Тео», «Кайлионг» або «Туонг», для яких показовими є ліричні структури, особливо суттєві в «Тео» та «Кайлионг». Співвідношення цих жанрів в умовах масової комунікації спричиняє їх активну взаємодію - значно більш активну, ніж це випливає з колажування в межах техніки Куанхо в процесі запозичення музичного матеріалу з різних джерел. Героїка «Туонг» більш далека від Куанхо, ніж лірико-комічна класика «Тео». У дусі «Тео» танцювальні рухи інколи надто часто супроводжують звучання «Куанхо молодих», обумовлюючи поєднання виразових засобів, не можливе в національній традиції.\nЛіричний пафос «Кайлионг» етнічно й культурно протилежний Куанхо: «Кайлионг» - дитя Півдня В'єтнаму, і там інший стрій вокалізації і водночас інтенсивніше, аніж на Півночі, йшов обмін з європейськими жанрами. Куанхо втілює ідею східного корпоративізму й мудрої нормованості нравів при цілковитій повазі до індивідуальної свободи вибору у творчості. Ця ясність світосприйняття більш за все споріднює Куанхо з театром «Тео». Однак слід усвідомлювати й протилежність цих пісенних типологій: Куанхо - суто співацьке мистецтво, а театр «Тео» невіддільний від звучання маленького барабана. Розвинутий інструментарій театрів «Кайлионг» і «Туонг» становить велику спокусу для «молодих Куанхо». Та варто пам'ятати, що Куанхо-жанр поетико-музичний. На відміну від тетральних п'єс, де сюжет (а не конкретно-словесне наповнення реплік героїв-типажів) є головним засобом художнього впливу, Куанхо високо цінує точність втілення витончено-ввічливого слова.\nПоряд з Куанхо існують інші пісенні жанри. Доцільно зіставити Куанхо з вищезгаданими жанрами «Кола» (робітнича пісня) і «Чонг куан», «Ві», «Дум», котрі представляють народні пісні ліричного складу в рівнінних районах Північного В'єтнаму. Ці останні різні за текстами, але мають єдину для цього жанру, закріплену за ними мелодичну модель, гнучко пристосовану до нових текстових утворень. Подібна техніка ліричної пісні рівнінного В'єтнаму прямо нагадує водевільну французьку традицію «temвrees», коли мелодія-куплет визначає жанр і форму цілого, а слова тексту вносять новизну у варіанти основної мелодії-моделі.\nЄ чимало спільного у стилі співу в жанрах «Адао», «Чауван», «Тео» і «Куанхо» - це «невокально-дихальне» звуковидобування «на зв'язках», спів на «стулених губах» («Най хать»). Стилістично вони є спільною ознакою культури народу Кінь (В'єт), бо в багатьох інших жанрах Центрального та Південного В'єтнаму ця співацька манера відсутня. Водночас у кожному з названих жанрів є свої відмінності у трактуванні методу «Най хать». Заради уточнення стилістичних позицій Куанхо нагадаємо, що «Най хать» у межах цього жанру стосується звукового руху у двох напрямках: 1) внутрігорлового («Хонг») і 2) носогорлового («Вом муй»).\nВідомі ще кілька жанрів, які за ліричною експресивністю співвідносяться з Куанхо: це «Лі» і «Візам» у Південному й Середньому В'єтнамі, котрі стилістично дуже відрізняються один від одного. Існують також жанри «Шлі» та «Лион» у народів Тай і Нунг з Північного В'єтнаму. Це теж ліричні жанри, але для них не показовий стиль співу «Най хать», характерний для Куанхо.\nНині Куанхо з'являється на сцені в традиційному театральному розумінні. Очевидно, слід налаштуватися на різні стилі виконання Куанхо на сцені. Свята Куанхо будуть цікавішіми, якщо пісенне мистецтво буде представлене в єдності різних стильових позицій. Такими є вимоги життя, і науковці повинні дослідити це явище («Конг фу»).\nЩоб усвідомити можливості Куанхо в оновленні системи освіти й виховання, слід спеціально вивчати цей жанр: адже він допомагає формувати культуру поведінки людей. Отже, варто впровадити вивчення принципів Куанхо у практику шкільної підготовки на рівні середньої та вищої шкіл хоча б у традиційних районах його побутування, а також в інших областях В'єтнаму. Освоєння культури поведінки і творчості, представленої в народній традиції, сприятиме вихованню молоді в дусі патріотизму й національної самосвідомості. Куанхо є водночас і базою для «інтернаціоналізації» народної культурно-художньої скарбниці. Досвід інших народів, який виплекав свою ліричну традицію, може суттєво збагатити національну творчість і дозволить «розпізнати своє» в суто в'єтнамському художньому феномені.\nПропонуємо тезу-завдання щодо коригування дій фахівців в екстремальних умовах об'єктивної різноспрямованості співіснуючих музично-виражальних якостей - це виховання виконавців-авторів, які володіють різними навичками-знаннями з елементами спеціалізації в народно-професійному чи професійно-композиторському стилі європейського типу. Фактично це комполексне завдання, розв'язання якого переростає рамки національного в'єтнамського мистецтва й виходить на глибинну культурну ідею: Захід - Схід, традиції і взаємовпливи. Як основні пункти такої освітньо-виховної програми висуваємо такі позиції:\n- розширення відомостей про культуру Куанхо для тих виконавців, котрі сприймають даний жанр тільки як «Куанхо Гок» (Куанхо оригінальна), «Куанхо Бодой», «Куанхо Дай», трактуючи їх як «Куанхо сучасну» з метою стилістичного охоплення усієї багатоманітності виразових засобів цього національного жанру;\n- паралельно з розвитком Куанхо на естраді, сцені, радіо і телебаченні підтримання того життєвого устрою в селах Куанхо, в умовах якого ця старовинна традиція житиме й далі в сучасності;\n- ставлення до факту використання музичних інструментів при виконанні Куанхо на естраді як до необхідної закономірності, що вимагає подальшого вдосконалення оригінальної стилістики Куанхо;\n- опору композиторської розробки стилістики Куанхо на «експериментальну творчість» задля простоти й вагомості вислову, адекватного художній дидактиці Куанхо.\nОстанній пункт сам по собі є складною програмою дій, яка є органічною частиною творення «нової музики» ХХ ст. У різних кінцях світу йдуть експерименти щодо пошуку змістових контактів між художніми традиціями різних регіонів і часів. В'єтнамський внесок у цей інтернаціональний мистецький процес є досить суттєвим. Сучасна музична цивілізація знає приклади творчої співдружності фольклористів і композиторів, які успішно освоїли національну й інтернаціональну художню специфіку. Культура ліричної пісні вказує шляхи розвитку музично-поетичної творчості від античності до наших днів. В'єтнам зберігає архаїку «позавокальної вокалізації», що органічно вписується в сучасні тенденції музичного професіоналізму. Актуалізація Куанхо в сучасному мистецтві істотно збагачує музичні уявлення ХХ ст. і вказує реальну перспективу оригінального оновлення старовинного жанру на основі «Куанхо Гок» та споріднених з ним еволюційних ліній національного мистецтва.\n1 Народна пісня в поховальному обряді народу Еде // Народна культура. - Ханой. - 1992. - №3 (в'єтнам. мовою).\n2 Колискова - особливий і спеціальний засіб навчання дитини // Матеріали Всев'єтнамської конференції з питань колискової пісні В'єтнаму. - Ханой: Інститут музики і танцю В'єтнаму, 1992. - С. 63-70 (в'єтнам. мовою).\n3 Ансамбль народної пісні Куанхо Бак Нінь у театральній п'єсі «Розповідь про кохання фей до юнака» // Музика. - Ханой. - 1982. - №2 (в'єтнам. мовою).\n4 Традиции духовности и их сохранение в культуре Куанхо // Материалы научно-практической конференции «Творчество Н.К. Рериха - бесценный дар человечеству». - Одеса 1997. - С. -.\n5 Композиційні та мелодичні ознаки пісень Куанхо // Культурологические вопросы музыкальной украинистики, вып. 2, Одесса 1998. - С. -.\n6 Жанр Куанхо: традиции и современность // Матеріали науково-методичної конференції «Трансформація музичної освіти в Україні: культура та сучасність», Одеса, 1997.\nавтореферат "Жанр Куанхо: традиції та сучасність" скачать


Надання робочих місць біженцям Президент Готелем\nГоловна > Партнери > Благодійники > Uncategorised\nПрезидент Готель було побудовано в 1990 р., а з 1998 р. він працює як чотиризірковий готельний комплексом з широкою інфраструктурою. Готель розташований у діловому центрі міста Києва, займає обширну територію та надає широкий спектр послуг. П'ятнадцять років плідної роботи готелю були відзначені нагородами, які стали предметом особливої гордості.\nПрезидент Готель входить до числа соціально-відповідальних підприємств, які приймають на роботу біженців. Першого з них було працевлаштовано у квітні 2011 р. З того часу готель забезпечив достойними робочими місцями ще чотирьох біженців.\nУспішний кар'єрне зростання деяких з цих біженців свідчить про те, що адміністрація готелю високо цінує переваги такого працевлаштування. Серед них - знання декількох іноземних мов, особливостей різних культур, готовність вчитися та підвищувати рівень своїх знань, доброзичливість тощо.


Коронавірус на подвійній передовій | СЬОГОДНІ\nКоординатор Гуманітарного штабу Фонду Ріната Ахметова\nКоронавірус на подвійній передовій\n4 травня 2020, 13:46\nВірус сьогодні – тема номер один у всьому світі. Він змінив і в рази ускладнив звичний уклад життя всього населення Землі. Ізоляція, карантин, нестача тестів і апаратури для порятунку… Світ завмер в очікуванні вакцини.\nА тепер уявімо на хвилину, наскільки складніше пережити це все в регіоні, що постраждав від війни…\nДля допомоги Україні, за особистим рішенням Ріната Ахметова, на боротьбу з COVID-19 було виділено 300 мільйонів гривень. Вони спрямовані на розв’язання основних медичних потреб країни, які були визначені в координації з МОЗ. Однією з першочергових стали експрес-тести для виявлення коронавірусу. Сьогодні це головний спосіб оперативно виявити й ізолювати інфікованих хворих і запобігти епідемії.\nТому Фонд оперативно закупив 300 000 таких тестів, доставив їх в Україну та передав регіонам. Тести вже надійшли до державних лікарень у Харківській, Донецькій, Луганській, Запорізькій, Івано-Франківській, Дніпропетровській, Львівській, Київській областях, а також у місті Києві. Зокрема, 30 000 отримала Луганська область. Також Донецькій області було передано дві партії по 50 000 експрес-тестів.\nНа думку фахівців, цих тестів вистачить, щоб найближчими місяцями контролювати поширення коронавірусу в Донецькій області.\nЦе дуже важливо, тому що в містах і населених пунктах Донбасу з початку бойових дій живе дуже багато переселенців, а система охорони здоров’я потребує особливої уваги.\nЩе одним дуже важливим кроком для виявлення інфікованих і для допомоги в боротьбі з поширенням COVID-19 став переданий Фондом до Маріупольської філії Донецького обласного лабораторного центру МОЗ України аналізатор проб у комплекті з тест-системою й боксом біобезпеки.\nАналізатор проб на коронавірус QuantStudio™ 5 – один із найсучасніших апаратів свого класу, достовірний, точний, швидкий, видає результат буквально за кілька годин.\nТепер медикам Донбасу не треба буде надсилати матеріали для аналізу в лабораторії інших областей – тести робитиме Маріуполь.\nДо комплекту переданого обладнання входить також унікальний бокс біобезпеки. Для лабораторії, яка працює з біоматеріалами на виявлення холери, гепатиту С та інших важких інфекційних захворювань, це надпотрібно, оскільки бокс гарантує безпеку медпрацівника. У бокс поміщають біоматеріал і вже всередині відбувається робота, у такий спосіб гарантуючи безпеку працівника й повну ізоляцію від усіх інфекцій.\nПід час пандемії дуже важливою є турбота й увага до медичних працівників, які перебувають на передовій. А на Донбасі – на подвійній передовій.\nРимма Філь Фонд Ріната Ахметова


Як перевести метри в сотки |ЯкПросто\nСоткою називають міру площі, зазвичай землі, що дорівнює ста квадратним метрам. Також для позначення заходи площі, що дорівнює площі квадрата зі стороною 10 метрів, використовують поняття ар. По суті, сотка і ар абсолютно ідентичні поняття.\nНехай дано ділянку землі прямокутної форми зі сторонами 42 і 21 метр. Необхідно обчислити його площу. Для цього скористайтеся формулою площі прямокутника, де площа прямокутника дорівнює добутку довжин його сторін. Тобто площа S = 42 * 21 = 882 квадратних метра.\nОтже, площа ділянки дорівнює 882 квадратних метрів. З визначення сотки випливає, що вона дорівнює ділянці площею сто квадратних метрів. Щоб з’ясувати скільки соток в ділянці площею 882 квадратних метра необхідно розділити 882 на 100 і отримати відповідь у сотках. Тобто 882/100 = 8.82 сотки або, що одне і теж, 8.82 ара.\nЯкщо площа ділянки більше 100 соток, то вводиться ще одна одиниця виміру — гектар. Один гектар дорівнює 100 соток або 100 арам. Тобто, якщо площа ділянки становить 20000 квадратних метрів, то вона дорівнює 200 соток або 2 гектарам.\nКількість соток залежить лише від площі ділянки і не залежить від його геометрії. Тобто, у разі круглого ділянки порядок розрахунків залишиться тим самим. Спершу розраховується його площу, а потім переводиться це значення в сотки діленням на 100.\nЯкщо площа ділянки більше 10000 квадратних метрів, то вона видається в гектарах, один гектар дорівнює 100 арам або соток і 10000 квадратних метрів.


Атестація кулінарних виробів | Газета "Земля Бердичівська"\nДодому НОВИНИ Атестація кулінарних виробів\nАтестація кулінарних виробів\n10 лютого делегація з району відвідала Бердичівське вище професійне училище, що знаходиться на території села Великі Низгірці.\nУчилище є навчально-виховним державним закладом, який забезпечує здобуття професійних знань і оволодіння робітничими професіями такими як: тракторист-машиніст, слюсар, водій, кухар, кондитер, офіціант, оператор комп’ютерного набору, адміністратор та багато інших.\nНа сьогоднішній день в училищі навчається 316 учнів, а це переважно жителі міста Бердичева та району.\nГолова районної ради Максим Самчик, його заступник Олена Рудик, перший заступник голови райдержадміністрації Тетяна Наумчук, керуючий справами виконавчого апарату районної ради Лариса Савенко, депутат районної ради Віктор Лащук, ділові партнери СТОВ “Урожай” с. Скаківка мали можливість разом із атестаційною комісією оцінювати кулінарні шедеври випускників училища, майбутніх кваліфікованих кондитерів ІІІ розряду.\nКожен майстер чи майстриня кулінарної справи презентували дві приготовлені страви із тіста, а саме: торти, тістечка, пиріжки, рулети, кекси, налисники. Учні по черзі коротко розповідали про технологію приготування страв та першоджерела якими користувалися. Крім того присутні могли ознайомитись з інструкційною технологічною картою в якій розміщено рецепт приготування та зображення готового кулінарного виробу, а представники кафе “Жолудь”, які теж були присутні на заході, мали можливість приглянутись до молодих майстрів кулінарної справи з метою їх працевлаштування.\nДиректор ліцею Тетяна Поліщук ознайомила членів делегації з навчально-виховним процесом ліцею. Представники району відвідали навчальний корпус, машинно-тракторний парк та майстерні училища та отримали задоволення від корисно проведеного часу.\nПопередня статтяСпогади устами очевидців\nНаступна статтяВітали ветерана з 90-річним ювілеєм


Прежде всего, необходимо учитывать, что подвеска и рулевое управление подвергаются повышенным нагрузкам, ведущим к усиленному износу. Особенно сильно страдает рулевая рейка , если браслеты монтируются на передние колеса. Вторым немаловажным фактором является сильный износ шиныи значительное сокращение ее срока службы. Страдает, хотя и в меньшей степени, коробка передач. Скорость передвижения ограничивается значением 50 км/ч. Не стоит забывать и об акустическом комфорте – цепи издают сильный шум.\nЛанцюги протиковзання на колеса — найкращий друг водія ― 130.com.ua\nНе кожен шлях по зубах вашому авто. Спеціальні зимові шини і навіть шипи на них не можуть гарантувати проходження вашого залізного коня по ожеледі та глибокому снігу. Підвищити прохідну здатність вашого транспортного засобу зможуть спеціальні зимові ланцюги протиковзання на колеса . Є версія, що їх вигадали на початку двадцятого століття. Група лижників потрапила у сніговий полон на підйомі в Альпи. Вибратися їм допомогли ланцюги, які вони намотали на колеса. З тих пір пройшло багато часу і технології перетворилися, але суть не змінилася.\nГоловне призначення ланцюгів — поліпшення зчеплення коліс автомобіля з дорогою, чим би вона не була покрита: снігом, ожеледдю або брудом. Ланцюги на колеса авто відрізняються один від одного матеріалом з якого вони зроблені, розміром ланок і конструкцією. Їх призначення міняється в залежності від величини ланки і матеріалу. Для ожеледі підійде ланцюг з дрібними ланками, а для бруду і глибокого снігу — з великими.\nМатеріал, з якого виготовляють ланцюги протиковзання , дуже різний: від пластику та спеціальної гуми до сталі і алюмінієвих сплавів.\nПластмасові ланцюги не псують покришки, але швидко рвуться, втім, як і алюмінієві, та підходять тільки для їзди по рихлому снігу.\nЛанцюги з стали не рекомендують використовувати для руху по твердій поверхні, оскільки вони сильно псують гуму колеса.\nПід час використання ланцюгів для колісслід обмежити швидкість пересування до 40–50 км/г.\nПо своїй суті ланцюги протиковзання на колеса є додатковим знімним протектором. Вони необхідні, якщо доводиться пересуватися по дорогах зі складними умовами (бруд, сніг), а перед цим їзда йшла по дорозі з нормальним покриттям.\nПеред з’їздом з нормальної дороги машину зупиняють, надягають ланцюг (причому, можна надіти ланцюг тільки на провідні колеса у випадку з передньопривідним автомобілем) і далі продовжують рух по дорозі зі складними умовами.\nЛанцюги протиковзання на колеса умовно діляться на два класу: м’які і жорсткі. У м’якому класі ланцюгів деякі елементи (поперечки) виконані з армованої гуми. У жорсткому класі всі елементи виконані з металевих ланцюгів.\nМалюнок ланцюгів може бути трьох типів:\n• Поперечки за своїм малюнком нагадують драбинку;\n• Поперечки мають ромбоподібний малюнок;\n• Поперечки мають малюнок стільники.\nКрім цього, ланцюги можуть оснащуватися грунтозацепами, зробленими з металу. Самі ланцюги можуть бути виконані зі сталі, більш дорогого титану, армованого пластику, алюмінію.\nХарактер зацепістості ланцюгів за грунт залежить від величини сегментів ланцюга і наявності грунтозацепов. Цілком очевидно, що чим більший ланки ланцюга, тим буде більше прохідність автомобіля. Але великі ланки таять у собі небезпеку більш швидкого зносу основних протекторів.\nДля різних умов їзди підходять різні класи ланцюгів. Якщо передбачається постійне переміщення по бездоріжжю, то має сенс використовувати ланцюги протиковзання на колеса жорсткого класу. Якщо бездоріжжя змінюється нормальною дорогою, а потім знову бруд, то найбільш прийнятний варіант – ланцюга м’якого класу. М’які класи ланцюгів дозволяють їздити з більш високою швидкістю, ніж жорсткі ланцюга, встановлені на колеса.\nПідвищимо прохідність: як зробити ланцюги протиковзання своїми руками і відео робочих моментів\nДосвідчені автомобілісти можуть навести тисячі прикладів, коли вдалому завершенню поїздки перешкоджають бруд, ожеледь або глибокий сніг. Потужність ведучих коліс безсила в подібних ситуаціях – тільки буксир або лебідка. Після таких неприємних моментів одні власники відмовляються від поїздок в негоду, інші – ставлять шиповані шини . Однак існує ще одна категорія водіїв, які воліють самостійно виготовити додаткове обладнання для збільшення прохідності.\nКонструктивні особливості саморобних ланцюгів на автомобільні колеса\nБазова схема являє собою елементарну конструкцію, яка складається з набору сталевих ланок або армованої дроту. Рівномірний розподіл компонентів по всій площі покришки є запорукою успішної експлуатації виробу.\nКласичні ланцюги протиковзання своїми руками на відео виглядають як два елементи, які розташовані поздовжньо по радіусу колеса з зовнішньої і внутрішньої сторони. Між собою вони з’єднані поперечними деталями, так званими грунтозацепами. Методика виготовлення не представляє труднощі навіть для початківців автомобілістів. Компонування деталей здійснюється за трьома схемами:\nКожен з наведених типів має своїми недоліками і перевагами. Перший варіант з «драбинкою» з фінансовими поняттями, а також роботи найбільш доступний. Не менш цікаво рішення з браслетами, які до того ж зручні при установці на колесо.\nЩо потрібно для виготовлення саморобних автомобільних ланцюгів протиковзання на колеса?\nВідсутність можливості придбання заводських пристроїв, що підвищують прохідність, а також їх висока ціна штовхають автолюбителів до вирішення проблеми своїми силами. Треба відзначити, що це цілком розумний вибір – потрібні комплектуючі можна знайти в будь-якому метизу магазині, а мінімальний набір інструменту є у кожного поважаючого себе шофера.\nСлід сказати, що не завжди інформація про те, як зробити ланцюги протиковзання своїми руками і відео . включають список елементів конструкції. Зупинимося на самій простій моделі, виготовленої за схемою «драбинка». Для її реалізації потрібні:\nланцюг перерізом не менше 5 мм з сталі; карабіни з муфтою на різьбі; механізм для натягування; шайби, болти і гайки; гаки, карабіни.\nВ середньому для складання ланцюгових пристроїв для ведучих коліс легкового авто потрібно близько 15 метрів ланцюга . більш точні цифри будуть відомі тільки після конкретних обмірів. В якості ланцюгів рекомендується використовувати метизи з нержавіючого металу. Підготовчий процес завершується збором інструменту:\nболгарка; лещата; молоток; набір гайкових ключів.\nЛанцюг Stihl на шину (40 см) 67 ланок 26 RS\nДіагностика та сервісне гарантійне обслуговування мотопил, Оригінальні запчастини Stihl до таким бензопил,кущорізів газонокосарок,мотокіс. Cервісне обслуговування мотокіс,кущорізів,висоторізів та мотоножиць, Cервісне обслуговування комбі-систем,сервісне обслуговування обприскувачів і розпилювачів, Cервісне обслуговування бензорізів та мотобурів,повітродувок вул.Богданівська 44, Телефони для обслуговування:097-004-88-64 / 095-867-3684 Сервісне обслуговування мийок високого тиску ремонт будь якоі бензо техніки Місто Львів вул.Богданівська 44. Якісна передсезонна підготовка мотопил,мотокіс,кущорізів,газонокосарок,міні-тракторів-газонокосарок,аераторів,садових подрібнювачів,культиваторів,бензорізів та мотобурів,висоторізів та мотоножиць- Львів вул.Богданівська 44. Професійна консультація, діагностика та капітальний ремонт мотопил,мотокіс,кущорізів,газонокосарок,міні-тракторів-газонокосарок,аераторів,садових подрібнювачів,культиваторів,бензорізів та мотобурів,висоторізів та мотоножиць Львів вул.Богданівська 44. Професійна консультація, діагностика та капітальний ремонт мийок високого тиску,мінімийок Львів вул.Богданівська 44.\nЛанцюги протиковзання – це дуже ефективне пристосування для комфортної та безпечної їзди по ожеледі і бездоріжжю. Однак не всі автомобілісти ними користуються і деякі просто тому, що не вміють їх одягати на колеса.\nДля того щоб надіти ланцюги протиковзання на автомобільні колеса їх розкладають перед колесами точно по осі напрямку їх руху. Роблять це так, щоб замки зовнішніх бічних ланок ланцюгів розташовувалися з зовнішньої сторони коліс і були спрямовані вперед (дивіться фото). Гачок заднього бокового ланки при цьому зобов’язаний перебувати з внутрішньої сторони колеса (під днищем автомобіля).\nРозташувавши ланцюга таким способом на дорозі, на них наїжджають колесами і зупиняють колеса в 20-30 сантиметрів від кінця конструкції ланцюгів. Після цього одягають велику не придавленную автомобілем частина ланцюга на колесо і зачіпають гачок з його внутрішньої сторони. Після цього розправляють всі ланки ланцюга (а у м’яких ланцюгів надягають регулювальний трос) і зачіпають замок зовнішнього бічного елемента.\nПісля того, як ви розібралися, як надіти ланцюги на колеса і зробили це, необхідно проїхати метрів 30-50, щоб всі елементи ланцюга розправилися, і знову підтягнути замки.\nВибираємо ланцюги протиковзання на колеса: на що звернути увагу\nСуворі зимові умови вимагають високого рівня підготовки. Необхідно замінити гуму, змінити двірники і залити незамерзайку в бачок омивача скла. Для міської експлуатації така кількість дій буде цілком достатнім. Проте любителям бездоріжжя доведеться ще дещо прикупити.\n1 Для чого необхідно надягати ланцюги протиковзання на колеса автомобіля? 2 Типаж існуючих конструкцій. Коли краще надягати гумові або пластикові ланцюги на колеса? 3 Подробиці всіляких виконань у «жорсткому» класі 4 Які краще вибрати ланцюга для колеса з 14 радіусом? 5 Вибираємо відповідні ланцюги на колеса розміром R15 без шкоди комфортабельності 6 Види ланцюгів, що встановлюються на R16 колеса машин\nДля чого необхідно надягати ланцюги протиковзання на колеса автомобіля?\nБагатьом власникам такий вид оснащення й зовсім не відомий. Це викликано тим, що на вітчизняних дорогах можна пересуватися на шипованих шинах. В той час, як в Європі наявність ланцюга є такою ж необхідністю, як аптечка і вогнегасник. На автобанах навіть застосовуються спеціальні знаки, в зоні дії яких потрібно взуватися в металеву зв’язку.\nОдягаючи ланцюги протиковзання на колеса , водії отримують наступні переваги :\nвисоку прохідність по глибокому снігу; відмінну керованість на крижаному покритті; прийнятні гребущі здібності в процесі подолання грязьових ділянок.\nВстановлюючи такий аксесуар, слід ознайомитися з мінусами , до яких приводить його застосування:\nпідвищені змінні навантаження для підвіски і рульового управління (особливо для рейки); скорочення терміну служби покришки; обмеження максимальної швидкості руху до 40 – 50 км/год; деталі КПП працюють в умовах ударних; порушення акустичного комфорту.\nІснує чимала кількість нестандартних видів обладнання підвищеної прохідності, позбавлені деяких недоліків. Наприклад, встановивши гумові ланцюги на колеса можна підвищити прохідність, не жертвуючи особливо швидкісним режимом. При такому апгрейді можна спокійно тримати стрілку спідометра в районі 90 км/год.\nВарто пам’ятати! Багатоланкова жорстка ланцюжок настійно рекомендується до застосування навіть на магістралях. Оскільки в умовах сильного снігопаду та ожеледиці подолання підйомів з кутом нахилу більше 12% на шипованной гумі стає майже неможливим.\nЖитомир.info | У Житомирській області випало близько 20 см снігу, водіїв закликають встановити ланцюги на колеса\n27 лютого в Житомирській області спостерігалися снігопади і пориви вітру, випало близько 20 см снігу, водіїв закликають та без нагальної потреби не користуватися автотранспортом.\nПро це 28 лютого повідомляє прес-служба Служби автомобільних доріг у Житомирській області.\n«Починаючи з учорашнього вечора та упродовж ночі на території Житомирської області спостерігався невеликий сніг з поривчастим вітром. Товщина опадів на поверхні ґрунту ставить близько 20-ти сантиметрів. Ускладнення погоди триватиме, Служба автомобільних доріг у Житомирській області звертається до учасників руху без нагальної потреби не користуватися автотранспортом, а при необхідності розпочати подорож краще скористатися залізницею», - попереджає САД.\nВодіїв вантажних транспортних засобів закликають обов’язково тримати при собі ланцюги протиковзання, передній та задній гаки для буксирування та буксирувальний ремінь.\nТакож у Службі автодоріг звітують, що в ніч на 28 лютого шляхи області розчищали від снігу близько 50-ти працівників підрядних організацій та 35 механізмів, роботи тривають.\nЯк повідомляв Житомир.info , обласний центр з метеорології попереджав про снігопадинайближчими днями, у ніч на 28 лютого на дороги і тротуари Житомира висипали 137 тонн піскосуміші , 20 тонн відсіву й тонну бішофіту.\nTVH : Купить цепи на колеса для погрузчиков\nЦепи на колеса для погрузчиков от TVH - европейское качество.\nСнежные цепи противоскольжения для погрузчиков и спецтехники.\nРазмер шины Наименование запчасти Вес *Цена/од. в €\n5.00х8 Снежные цепи противоскольжения 3,87 120,00 18х7х8 Снежные цепи противоскольжения 13,88 190,00 6.00х9 Ланцюги антиковзання 11,42 207,00 21х8х9 Снежные цепи противоскольжения 11,99 207,00 6.50х10 Ланцюги антиковзання 17,96 248,00 23х9х10 Ланцюги антиковзання 13,90 223,00 23х10х12 Ланцюги антиковзання 19,70 270,00 7.00х12 Ланцюги антиковзання 21,66 264,00 27х10х12 Снежные цепи противоскольжения 22,00 312,00 8.25х15 Ланцюги антиковзання 22,05 207,00 8.15х15 Снежные цепи противоскольжения 22,00 312,00\n*Цена для ознакомления.\nДля лучшей цены на снежные цепи противоскольжения для погрузчиков и спецтехники, свяжитесь с нашими менеджерами.\nЇзда в складних зимових умовах – традиційні ланцюги протиковзання\nНавіть досвідчені водії не завжди можуть впоратися з ситуацією на великих снігових заметах, або, коли дороги покриті кірками снігу. Оскільки шини не мають тяги на слизьких поверхнях, автомобілі виходять з-під контролю. З цим завданням цілком можуть впоратися спеціальні ланцюги протиковзання для автомобілів. Вони забезпечують додаткову тягу, яка запобігає замети і забезпечує краще зчеплення, ніж зимові покришки. Є багато провідних світових брендів, які виготовляють дані пристосування і різні типи ланцюгів, які краще автомобільних шин.\nЛанцюги протиковзання на вантажному автомобілі\nЛанцюги протиковзання на колеса використовуються для створення тяги шин при русі по засніжених дорогах. Це фактично ланки з металу, прикріплені до коліс (спереду або ззаду, в залежності від приводу автомобіля), що дозволяє їм захопити слизьку поверхню. Як тільки транспортний засіб виїхало із зони снігових областей, водії повинні зняти пристосування, інакше можна пошкодити дорогу. До речі, досить просто зробити ланцюги протиковзання своїми руками.\nСьогодні на ринку існують різні марки та виробники ланцюгів. Більшість з них класифікують свою продукцію або по класу або по конструкції. Перед покупкою переконаєтеся, які краще ланцюги протиковзання саме для вашого автомобіля.\nЛанцюги протиковзання для автомобілів мають різні візерунки, які служать різним цілям і мають свої переваги і недоліки:\nСходи; Алмаз; Зигзаг; Діагональні смуги.\nДана конструкція пристосувань, мабуть, найпопулярніша і одна з найстаріших у світовій практиці. Такі ланцюги виглядають у формі сходи зі сходами, що дозволяє шині захопити дорогу в ожеледь. Тим не менш, цей тип має свою слабкість, в основному за рахунок великих зазорів між «сходинками», які залишають шину без захисту на слизькій дорозі. Такі ланцюги протиковзання своїми руками можна зробити в домашніх умовах.


Гарячий тур в Michell Hotel 5*, Аланья, Туреччина | Гарячі тури\nТурагентство Бізнес Візит » Гарячий тур в Michell Hotel 5*, Аланья, Туреччина\n30.07.2017 - ціна актуальна на момент публікації, точну вартість уточнюйте у менеджера\nПроведіть літо на вищому рівні в п’ятизірковому готелі Туреччини! Michell Hotel в Аланьї запрошує з 18 по 25 серпня відпочити удвох за 1 394 долара. У вартість враховано: проживання в двомісному Land View, переліт з Дніпра, харчування по системі «все включено», трансфер і страховка. Віза не потрібна. Зручний ранковий виліт о 14:30 годин з Дніпра і о 10:50 назад.\nДетальніше про Michell Hotel 5*, Аланья, Туреччина\nП’ятизірковий готель Michell розташований біля моря і гір одночасно. Таврські гори і Середземне море дають унікальне поєднання ароматів в повітрі, який приємно вдихати, і який корисний для оздоровлення.\nДо власного піщано-галькового пляжу — 400 метрів, прохід лежить через підземний перехід. Ви можете позасмагати на дерев’яній платформі або прогулятися по пірсу. Парасольки, шезлонги — безкоштовні.\nНа території готелю обладнано 3 басейни: 2 – відкритих, 1 – закритий. Є 2 конференц-зали і навіть кабінет стоматолога. Передбачена безкоштовна автопарковка.\nГотель має садово-паркову зону, по якій приємно гуляти в жаркий час доби.\nУ всіх 200 номерах є кондиціонери, сейфи, телевізори, електрочайники, фени і безкоштовний вай-фай.\nВідео — огляд Michell Hotel 5*, Аланья, Туреччина\nВ Аланьї, як і скрізь в Туреччині, пропонується об’ємна екскурсійна програма. Слід знати, що з Аланії в Памуккале їхати набагато довше, ніж з інших міст. Але можна організувати цікавий відпочинок і в самій Аланії.\nВи можете з’їздити в дельфінарій або покататися на квадроциклах. Також цікаво відвідати печери: Дамлаташ, Піратська, Фосфорна або подивитися фортецю Клеопатри — дуже гарне місце.\nРушайте до величної мечеті Сулейманіє XIII століття, яка вже тоді будувалася з урахуванням всіх законів фізики й володіла унікальною по тим часам акустикою.\nА зважившись на поїздку в долину Дім-Чай, ви залишитеся неймовірно задоволені і будете під чудовим враженням від Туреччини. У цій долині розводять форель, а над водосховищем побудовано безліч кафе. У будь-якому з них ви зможете скуштувати чудові страви з свіжозловленої риби і насолодитися ними під красиве дзюрчання води.\nПриїжджайте в Туреччину і відпочивайте із задоволенням!\nMichell Hotel 5*, Аланья, Туреччина на мапі


Російські дипломати повідомили про вбивство у США прийомної дитини з України - dt.ua\nРосійські дипломати повідомили про вбивство у США прийомної дитини з України\n22 лютого 2013 в 09:58\nПосольство РФ у США дізналося про загибель 13-річного хлопчика, усиновленого в Донецьку. Півтора року тому його застрелив прийомний батько.\nРосія стурбована проблемами з усиновленими сиротами у США\nРозслідуючи випадки загибелі у США дітей, усиновлених у Росії, посольство РФ у Вашингтоні отримало сигнал про загибель ще однієї прийомної дитини. Як показала перевірка, він був усиновлений не в Росії, а в Україні - у Донецьку. Як повідомили російські дипломати, вони повідомили про те, що трапилося, українським колегам і держдепартаменту США.Загибла дитина не перебувала на обліку в російському консульстві, і відповідно справжні її ім'я і прізвище росіянам невідомі, передає ІТАР-ТАРС. У США його звали Ендрю Артур Батлер. На момент загибелі у червні 2011 року йому було 13 років.Повідомляється, що трагедія сталася в містечку Хеджсвілл у штаті Західна Вірджинія. Прийомний батько підлітка Вільям Аллан Батлер вбив його пострілом в голову. Він сам розповів про це поліцейським, заявивши, що оборонявся. Як стверджував Батлер-старший, якому тоді було 73 роки, він вирішив повчити прийомного сина поводженню зі зброєю, дав йому пістолет і вивів у двір. За його словами, він пішов встановлювати мішень і в цей час почув за спиною постріл. Вирішивши, що Ендрю намагався його застрелити, він розвернувся і вистрілив йому в голову. Вбивцю судили, але він пішов на угоду зі слідством і в підсумку визнав себе винним лише у злочинній недбалості - на тій підставі, що дав заряджену зброю дитині. Його засудили до тюремного ув'язнення. Про це стало відомо завдяки телефонному дзвінку в посольство одного з сусідів Батлера, який дізнався про проблеми з російськими дітьми у США і вирішив поділитися інформацією з диппредставництвом РФ, оскільки вважав, що загиблий хлопець теж був із Росії.У родині Батлерів було ще двоє прийомних дітей. Поки не вдалося уточнити, чи був Ендрю Артур Батлер на консульському обліку в українському посольстві.Нагадаємо, наприкінці грудня 2012 року у відповідь на прийнятий США "акт Магнітського" Володимир Путін підписав так званий "закон Діми Яковлєва", що забороняє американцям усиновляти дітей з Росії. Він був названий на згадку про дворічного російського хлопчика, який загинув у США через недбалість прийомних батьків.Закон викликав неоднозначну реакцію в російському суспільстві. Поправку про заборону на усиновлення критикували як представники громадськості, так і високопоставлені чиновники, зокрема глава МЗС РФ Сергій Лавров і міністр освіти Дмитро Ліванов.Новий виток скандалу між РФ і США з приводу усиновлених дітей спровокувала смерть у січні в Техасі трирічної дитини з Росії Максима Кузьміна (усиновленого з того ж дитбудинку, що і Дмитро Яковлєв). Передбачається, він був побитий прийомною матір'ю, яка довгий час годувала його сильними психотропними препаратами. За фактом вбивства Слідчий комітет Росії порушив кримінальну справу. А питання, пов'язані із загибеллю дитини, стане ключовим у ході переговорів наступного тижня глави МЗС РФ Сергія Лаврова з держсекретарем США Джоном Керрі. Читайте також:


Українські телеканали стали рідше показувати владу - всього в 2,5 рази частіше, ніж опозицію - dt.ua\nУкраїнські телеканали стали рідше показувати владу - всього в 2,5 рази частіше, ніж опозицію\n23 жовтня 2012 в 10:55\nУвага до представників правлячої коаліції на телебаченні в 2,5 рази більша, ніж увага до опозиції: 63% проти 25%. При цьому найбільшу увагу Партії регіонів приділяє телеканал СТБ - 52%, «Батьківщині» - 5 канал (47%) і TVI (25%).\nПредставникам української влади в телевізійних новинах приділяється уваги в два з половиною рази більше, ніж опозиції. Про це свідчать дані дослідження Академії української преси, проведеного спільно з Інститутом соціології НАН України.\nДослідження, результати якого були оприлюднені у вівторок в Києві, охопило 8 провідних українських телеканалів - «Інтер», «1+1», Новий канал, «Україна», СТБ, ICTV, Перший Національний і TВi.\nБув проаналізований інформаційний контент за перший тиждень жовтня. «Увага до представників правлячої коаліції в 2,5 рази більша, ніж увага до опозиції: 63% проти 25% (в перший тиждень вересня в 3 рази: 71% проти 23%)», - наголошується в дослідженні.\nПри цьому найбільшу увагу Партії регіонів приділяє телеканал СТБ - 52%, «Батьківщині» - 5 канал (47%) і TVI (25%).\nНайбільша увага до Компартії на «Інтері» та «1+1» (по 12%), до партії «УДАР» - на «Інтері» (6%), до партії Наталії Королевської - на Першому національному (9%).\nЛідерами уваги в телевізійних новинах залишаються президент Віктор Янукович - 12%, прем'єр-міністр Микола Азаров (7%) і екс-прем'єр-міністр Юлія Тимошенко (4%). Читайте також:


Вони благали врятувати їхню донечку\nВони благали врятувати донечку\nУсю вагітність маму готували: дитя з’явиться на світ із синдромом Дауна. Ніхто навіть не підозрював, що Елісабет народиться не з генетичною вадою, а із серцевою. І виживе дивом.\nДефект міжпередсердної перетинки – вада серця за якої між лівим та правим передсердям утворюється дірочка. Через неї під час скорочення змішується кров. Це перевантажує роботу органу і провокує появу серцевої слабкості та легеневу гіпертензію. Єдиний вихід – операція. Якщо вчасно її не провести, життя дитині врятує лише трансплантація. Та про все по черзі.\nЕлісабет народжується на 39 тижні вагітності. З пологової зали маму одразу забирають до операційної – видаляти каміння в нирках, донечку ж починають обстежувати. Синдром Дауна, на щастя, не підтверджується, за тиждень щаслива уже вдома. Про ваду в серці ніхто не здогадується.\nДивом батьки вирішують звозити донечку на УЗД серця, наче щось відчувають. Лікар одразу шокує – воно хворе, потрібна операція. Та призначати її не квапляться, мовляв, нехай підросте. Батьки знову, інтуїтивно, вирішують інакше – везуть донечку в Київ. І не помиляються.\nВ Інституті серцево-судинної кардіохірургії ім.М.М.Амосова одразу бачать – справи гірші, аніж думали їхні колеги. Гаяти часу не можна, бо з ладу вийдуть і серце, і легені. Тоді Елісабет врятує хіба трансплантація органів, а це в Україні поки майже вирок. Тож дівчинку терміново оперують.\nНа щастя, все минає успішно. З реанімації Елісавету переводять до звичайної палати, а згодом – виписують.\nНині дівчинка здорова. І це стало можливим зокрема завдяки і Вам. Адже витратними матеріалами під час операції і медикаментами в реанімації Елісабет була забезпечена за кошти, отримані від проекту Charity weekend. Здоровий день з Машею Єфросиніною. На жаль, батьки самостійно фінансово подбати про донечку не могли: мама сирота, а тато безробітний, доглядає своїх хворих батьків.\nАби далі допомагати малечі долати серцеві вади, тисніть «Допомогти», або відправляйте СМС зі словом «ЖИВИ» на номер 88 000.\nІ нехай кожна Ваша гривня стане для когось порятунком.


Автор работы: Пользователь скрыл имя, 03 Апреля 2014 в 15:31, курсовая работа\nУ цих умовах безвідповідальна поведінка є соціальним злом. Наприклад, безвідповідальне ставлення робітника до своїх обов'язків спричиняє вироблення неякісної продукції, незадоволення потреб громадян. У результаті безвідповідального ставлення учня до навчання з нього виросте неосвічена, некорисна для суспільства людина. Навіть за жартівливе пустування доводиться інколи «розраховуватися» з державою, нести законну, тобто юридичну відповідальність.\n2. Ознаки юридичної відповідальності.\n4. Кримінальна відповідальність.\n6. Цивільно-правова відповідальність.\n7. Дисциплінарна та матеріальна відповідальність.\nкурсова 2 .doc\nТема: «Юридична відповідальність».\nПраво завжди пов'язане з суспільним життям людини. Людина є носієм і основним споживачем його приписів (норм), а її інтереси і потреби - джерелом змісту правил поведінки людей в суспільстві. Право забезпечує загальний порядок, що проявляється в суспільній поведінці людей, установ, організацій і держави. Право проявляє себе як загальний - обов'язковий порядок, що панує над волею кожної людини. Правове регулювання – це проголошення державою вимог до людини в формі правових приписів, з одного боку, та виконання особою цих вимог (правових обов'язків) - з другого. Право - це специфічна форма регулювання поведінки людей, сукупність правил поведінки (норм), встановлених або санкціонованих державною владою, що виражають інтереси, потреби та надії переважної більшості громадян, що створили державу з метою захисту їх прав, свобод і власності, стабілізації суспільних відносин, встановлення цивілізованого правового порядку в країні, зміцнення і розвитку держави. Сучасне суспільство надало людині широкі права і свободи, до використання яких необхідно підходити відповідально. Можливості людини в сучасному суспільстві набагато зросли. Говорячи про особливості права, що відрізняють їх від інших соціальних норм, треба звернути увагу на винятково важливе значення правових обов'язків. У співвідношенні між правами та обов'язками (з прав та обов'язків головно складається право) провідне місце посідають обов'язки, оскільки від рівня виконання обов'язків залежить рівень прав. Адже права однієї особи залежать від виконання обов'язків іншою особою. Наприклад, право громадян на освіту залежить від виконання державою свого обов'язку щодо організації освіти в країні: будівництва шкіл, підготовки вчителів, забезпечення навчання в школах підручниками, обладнанням тощо. Якщо держава нічого не зробить у цій галузі, не виконає свого юридичного обов'язку перед народом, то право громадян на освіту не буде ними реалізоване. Основний соціальний обов’язок людини – це необхідність певної її поведінки, об’єктивно зумовленої конкретно-історичними потребами існування інших людей, націй, народу, його соціальних груп і всього людства. Але чим більше людині дається, тим більше з неї і питають. Ми живемо у світі, де кожний залежить від усіх, а усі від кожного. У цих умовах безвідповідальна поведінка є соціальним злом. Наприклад, безвідповідальне ставлення робітника до своїх обов'язків спричиняє вироблення неякісної продукції, незадоволення потреб громадян. У результаті безвідповідального ставлення учня до навчання з нього виросте неосвічена, некорисна для суспільства людина. Навіть за жартівливе пустування доводиться інколи «розраховуватися» з державою, нести законну, тобто юридичну відповідальність.\nОзнаки юридичної відповідальності.\nТака відповідальність завжди виражається у неприємних, небажаних, невигідних для самого громадянина наслідках. Втім, це властиво не лише юридичній, а й іншим видам відповідальності за антигромадські, аморальні проступки, наприклад, перед батьками, друзями, колективом класу, спортивної секції, навчальною групою.\nПо-друге, усі вони застосовуються лише тоді, коли вчинюються дії, що суперечать закону, праву. Отже, це відповідальність саме (і тільки) за правопорушення.\nПо-четверте, ці міри виражаються у примусовому позбавленні (або обмеженні) правопорушника певних благ, цінностей, можливостей. Отже. це примусово караюча відповідальність.\nПо-п'яте, ці міри завжди виражають осудження правопорушника саме державою, гостро критичну, безумовно незадовільну оцінку його поведінки. Така оцінка звучить не тільки у «відповіді» держави на правопорушення, а й у реакції на проступок з боку громадськості, колективу, батьків. Юридична відповідальність завжди поєднується з моральною відповідальністю.\nІз розуміння аморальності будь-якого правопорушення випливає практично значущий висновок: якщо не знаєте вимог закону, сумніваєтесь у правомірності своєї поведінки, то оцініть її з точки зору моралі. Поведінка, що відповідає моральним ідеалам суспільства, відповідає і приписам його законів. Аморальна поведінка у більшості випадків може викликати і негативну оцінку з боку суспільства, і тягти юридичну відповідальність.\nЮридична відповідальність необхідна насамперед в ім'я справедливості, щоб «відповісти» належним чином на негативне (байдуже, безвідповідальне, зневажливе, а іноді навіть вороже) ставлення до людей, суспільства, держави, що виявилося у правопорушенні, щоб обмежити в чомусь, покарати правопорушника. При цьому покарання не має на меті завдавати фізичних страждань або принижувати людську гідність — так вимагає закон, зокрема ст. 50 Кримінального Кодексу України.\n1) охоронна — захистити, охороняти від посягань на такі найважливіші для всіх людей цінності, як права і свободи громадян і організацій. Якщо такі посягання вчинено, то юридична відповідальність має на меті відновлення, відшкодування, «ремонт» блага, що постраждало;\n2) виховна — змінити погляди, свідомість правопорушника так, щоб він у майбутньому не допускав подібних проступків;\n3) запобіжна (профілактична) — на окремих людей, які могли б (через недостатню свідомість або з інших причин) вчинити правопорушення, вплинути таким чином, щоб вони утрималися від цього.\nЮридична відповідальність буває різною і залежить від виду правопорушення, «розмірів» шкідливості (або небезпеки) його наслідків, кола людей і організацій, яким заподіяно шкоду. Урахування цих обставин — неодмінна умова справедливості покарання.\nДві обставини — ступінь шкідливості (або, небезпечності) правопорушення і особа правопорушника — завжди беруться до уваги при встановленні міри юридичної відповідальності як при виданні закону, так і при його застосуванні до конкретних осіб. Це цілком відповідає засадам соціальної справедливості і\nвиражається у принципі індивідуалізації відповідальності: вона повинна відповідати ступеню тяжкості правопорушення (тяжкості «вчиненого», як виражаються юристи) і особливостям особи правопорушника.\nЮридична відповідальність — це передбачене законом і застосоване органами держави примусове обмеження або позбавлення правопорушника певних благ. Вона завжди супроводжується моральним осудженням порушника закону. Розрізняють такі основні види юридичної відповідальності: дисциплінарна, цивільна, адміністративна, кримінальна.\nЮридична відповідальність на відміну від інших видів відповідальності (моральної, громадської, сімейної) застосовується лише до тих, хто вчинив правопорушення, тобто порушив норму права, закон, адже юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст. 61 Конституції України). Правопорушення виражається у певних діях, частіше всього активних, хоч буває і в «пасивних». Правопорушення завжди виражається у поведінці, що суперечить юридичним нормам, тобто є протиправною. При цьому така поведінка завжди завдає комусь шкоди: іншим людям, організаціям, суспільству, державі. Власне кажучи, вона тому і забороняється правом, що викликає негативні соціальні наслідки.\nПравопорушення виражається в діях, що усвідомлюються, хоч трапляється і навпаки (останнє стосується переважно підлітків, тому момент настання здатності нести юридичну відповідальність за правопорушення прямо пов'язаний з настанням певного віку, який дає змогу судити і про рівень свідомості особи). Проте завжди особисте свідоме ставлення правопорушника до своїх вчинків, безумовно, заслуговує на осуд. Таке ставлення може виражатися насамперед в прямому умислі — цілеспрямованому, розрахованому вчиненні правопорушення, а може виражатися і в не обережності, тобто необачному, самовпевненому, легковажному ставленні до своїх протиправних дій та їх наслідків.\nЯк умисне, так і необережне вчинення правопорушення завжди свідчить про зневажливе — хоч і різною мірою — ставлення правопорушника до інтересів суспільства, держави, інших громадян. Це дає підстави обвинуватити правопорушника, вбачати в його поведінці вину, визнавати винним. Правопорушення — це протиправна винна дія, що завдає шкоди суспільству, людям.\nЩоб встановити, чи є конкретний вчинок або поведінка правопорушенням, необхідно з'ясувати принаймні такі питання; чи заборонений цей вчинок законом, правовою нормою? А для цього необхідно знати законодавство, вивчити встановлені державою правила поведінки людей у суспільстві. Чи завдано протиправною поведінкою шкоди суспільству, колективу, окремим людям? Які ступінь і характер шкоди? Тут оцінюється не тільки матеріальна, а й моральна та інша шкода, завдана правопорушенням. Хто порушник норми права? Чи дієздатна ця особа? Як ставився до правопорушення його «вчинитель», суб'єкт? Чи винний він у вчиненому? Встановити це буває досить нелегко, оскільки для цього треба проникнути у свідомість, психологію, наміри правопорушника.\nНеобхідність такого реагування держави виражається у принципі невідворотності відповідальності за правопорушення. Цей принцип цілком узгоджується з основами соціальної справедливості, демократії, рівності усіх перед законом. Він сприяє підвищенню ефективності боротьби з тими відхиленнями, які виражаються в правопорушеннях.\nВідповідальність за правопорушення має настати неминуче, «невблаганно». У протилежному разі у правопорушника, можливо, і у громадськості, формується уявлення про безвідповідальність, ослаблюються, «нейтралізуються» внутрішні сили, мотиви, що утримують від неправомірних дій. Розрахунок правопорушника на те, що його проступок залишиться нерозкритим, а якщо і виявиться, то йому якось «минеться», оскільки відповідати буде хтось інший, - глибока помилка. І розплачуватися за неї доводиться надто дорого. І все ж більшість людей дотримуються вимог закону не через страх перед покаранням, а тому, що законодавство відповідає як потребам суспільства, так і їхнім особистим інтересам, воно є справедливим і необхідним.\nЮридична відповідальність - це найсуворіший, «жорсткий», але все ж не єдиний примусовий засіб держави для боротьби з порушеннями права, для їх запобігання. Відомо, що до юридичної відповідальності може бути притягнута особа, яка досягла певного віку. Якщо ж порушення вчиняють підлітки, діти, то й тоді держава, її органи, службові особи (а в багатьох випадках і громадськість) не залишаються байдужими. Не вдаючись до мір юридичної відповідальності, вони, проте, застосовують до правопорушників інші - причому теж передбачені законом - заходи впливу: організаційні (такі, що застосовуються, наприклад, для відвернення, запобігання або припинення правопорушення, для відшкодування збитків, шкоди, що ним заподіяна), морально-виховні чи громадські.\nКожна людина, яка порушила своїми діями закон, не повинна уникнути, ухилитися від невигідних, небажаних, неприємних для неї заходів, що застосовуються примусово уповноваженими на це органами, особами. Невідворотність відповідальності як неминучість реагування, «відповіді» держави на будь-які і будь-чиї дії, що порушують закон, поширюється на всіх незалежно від віку.\nНезнання закону не звільняє від відповідальності. Уявіть собі, що сталося б, коли б цей принцип не діяв: тоді більшість правопорушників, очевидно, спробувала б послатися на своє незнання закону, щоб уникнути відповідальності за правопорушення.\nЗнати закони суспільства і додержувати їх — моральний обов'язок кожної людини. Як уже зазначалося, наше право пройняте гуманістичною моральністю, що значно полегшує знання і розуміння законів.\nНавряд чи знайдеться підліток, який наважиться заявити, нібито йому невідомі такі моральні принципи, що не можна чинити збитки, шкоду, неприємності іншим людям, суспільству, не можна псувати речі, не можна ставитися недбало і недобросовісно до навчання, роботи тощо. Принцип «незнання закону не звільняє від відповідальності», примушує людей вивчати, засвоювати основні норми законодавства, набувати навичок їх використання.\nИнформация о работе Юридична відповідальність


Менше чверті українців вважають вакцинацію найкращим захистом від COVID-19 - Волинь Online\n20:20, 13 Вересня 2021\nМенше чверті українців вважають вакцинацію найкращим захистом від COVID-19\nМенше 24 % українців вважають вакцинацію одним із найефективніших способів захисту від COVID-19.\nЯк повідомляє “Укрінформ”, про це свідчать результати дослідження, проведеного Фондом “Демократичні ініціативи” імені Ілька Кучеріва спільно з Центром політичної соціології упродовж 14–24 серпня 2021 року.\nТак, лише 23,4 % опитаних українців вважають повну вакцинацію рекомендованими вакцинами одним із найбільш ефективних засобів захисту. Водночас 54 % вважають найбільш ефективним миття рук після вулиці.\nОкрім цього, 41,7 % вважають ефективним дотримання соціальної дистанції; 38,9 % — уважне ставлення до свого самопочуття і здоров’я найближчих людей; 35,9 % — правильне носіння маски на обличчі; 31,9% — уникнення місць скупчень людей; 22,3 % вживання профілактичних засобів, зокрема, вітамінів; 19 % — правильне харчування; 14,5 % — заняття фізичною активністю.\n6,9 % вважають, що жодні способи захисту не допоможуть, а ще 11 % переконані в тому, що загроза COVID-19 перебільшена.\nЗагальна кількість опитаних — 2001 респондент по всій території України (за винятком окупованих територій). Вибірка репрезентативна за такими показниками, як стать, вік, тип поселення та область проживання. Похибка вибірки не перевищує 2,2 %.\nвакцинація від COVID-19 коронавірус опитування


Сонцезахисні засоби Yves Rocher із рослинними поліактівами пустельної зірки.\nПотрібна річ: гама сонцезахисних засобів Yves Rocher\nВ гаму увійшли олія, молочко-спрей, матувальний крем і зволожуюче молочко 3 в 1\nЕксперти рослинної косметики Yves Rocher змогли розшифрувати ген пустельної зірки: здатність адаптуватися до негативного впливу сонячних променів. З цієї рослини вони отримали рослинні поліактіви, які одночасно забезпечують ефективний комплексний захист від негативного впливу ультрафіолетових променів та гарну рівну засмагу. Рослинні поліактіви пустельної зірки:\nстимулюють вироблення меланіну – пігменту, який поглинає ультрафіолетові промені і захищає тканини глибоких шарів шкіри від пошкодження;\nактивують природні захисні механізми шкіри від негативного впливу сонячних променів;\nзахищають цілісність та структуру шкіри;\nстимулюють регенерацію клітин.\nШкіра ефективно захищена від UVA / UVB-променів та сонячних опіків. Засіб глибоко зволожує шкіру, пом’якшує та робить її більш еластичною. Шовковиста текстура олії живить шкіру та залишає на ній сяючу, ніжну вуаль.\nРекомендації щодо застосування: Перед використанням струсіть флакон та нанесіть сонцезахисну олію на все тіло. Не слід наносити на обличчя. Застосовуйте засіб перед кожним виходом на сонце, після купання, а також оновлюйте його кожні 2 години. Зменшуючи кількість засобу, який ви наносите на шкіру, ви також знижуєте рівень захисту. Надмірне перебування на сонці, навіть за умови використання сонцезахисних засобів, є шкідливим для здоров’я.\nШкіра ефективно захищена від UVA / UVB-променів та сонячних опіків. Засіб глибоко зволожує шкіру, пом’якшує та робить її більш еластичною. Освіжаюча зволожуюча текстура молочка легко наноситься на все тіло завдяки зручному формату спрея.\nРекомендації щодо застосування. Перед використанням струсіть флакон та нанесіть сонцезахисне молочко-спрей на все тіло. Не слід наносити на обличчя. Застосовуйте засіб перед кожним виходом на сонце, після купання, а також оновлюйте його кожні 2 години. Зменшуючи кількість засобу, який ви наносите на шкіру, ви також знижуєте рівень захисту. Надмірне перебування на сонці, навіть за умови використання сонцезахисних засобів, є шкідливим для здоров’я.\nЗахищає та матує шкіру\nСонцезахисний Матувальний Крем має легку текстуру, яка дозволяє шкірі дихати та перешкоджає появі жирного блиску.\nЗволожуюче молочко після засмаги 3 в 1 для обличчя та тіла\nІнтенсивно зволожує, відновлює та заспокоює шкіру після перебування на сонці, а також закріплює засмагу на тривалий час. Охолоджувальна кремова текстура молочка інтенсивно освіжає шкіру та зменшує відчуття дискомфорту і стягнутості, яке може виникнути після перебування на сонці.\nРекомендації щодо застосування. Наносьте на тіло та обличчя після перебування на сонці.\nУсі сонцезахисні засоби Yves Rocher містять понад 91% інгредієнтів натурального походження, не містять мінеральних олій, барвників, парабенів. Флакон містить перероблений пластик та підлягає вторинній переробці.\nКласна річ: персоналізовані маски для шкіри з екстрактами NUTRILITE™\nАромати кохання: нові парфуми Yves Rocher до Дня закоханих


Готель "Гелікон" Яноші - Яноші - Відпочинок в Карпатах\nГотель "Гелікон" Яноші\nАдрес: Закарпатська область, Берегівський район, Яноші, вулиця Тараса Шевченка, 45\nТелефон: +38 (050) 260 3591, +38 (031) 41 78651Показати телефони\nГотель "Гелікон" в селі Яноші - це чотириповерховий корпус на 52 номери (124 місця), окремий котедж зі сауною та 3 номерами (2-, 5-, 6-місний), ресторан на 250-300 місць, рецепція з холом і баром, працює ліфт. Є 2 номери пристосовані для перебування людей з вадами опорно-рухового апарату.\nНа кожному поверсі готелю є хол. Біля готелю — альтанки і гойдалки. Літня тераса з відкритим вогнищем. Готель відкрито у 2007 році. Поруч з готелем є двоповерховий будинок, стоматологічний кабінет, аптечний пункт, дитячий майданчик. Опалення: автономне водяне. Водопостачання: холодна та гаряча вода постійно.\nКотедж на 7-12 місць: на другому поверсі - вітальня (2 односпальні ліжка, розкладний диван, м'який куток, шафа для одягу, стіл зі стільцями, холодильник, електрочайник, кондиціонер), чотиримісна кімната (двоспальне ліжко, розкладний диван, шафа для одягу, телевізор, санвузол - душ, туалет, умивальник), тримісна кімната (двоспальне і односпальне ліжка, шафа для одягу, телевізор), санвузол (душ, туалет, умивальник). Господарі живуть у котеджі. Щоденне прибирання кімнат, зміна постелі та рушників (2 на особу) — 1 раз на 4 дні.\nСніданки (шведський стіл) - за доплату. Українська кухня, закарпатські та угорські страви. Є ресторан на 300 місць, велика тераса. На другому поверсі є їдальня.\nМагазин з речами першої необхідності. Продаж картин.\nЗал на 450 місць для проведення святкових вечорів, фуршетів (шведський стіл). Організація бенкетів, святкових вечер з живою музикою.\nСауна до 8 осіб — 250 грн за годину. Є контрастний басейн. Мінімальне замовлення — 2 години.\nСоляна кімната (26 м2) - 35 грн за сеанс (45 хв).\nСмерековий чан для 4-5 осіб - 300 грн за годину, мінімальне замовлення - 2 год.\nПоруч знаходиться стадіон (2 футбольні поля - основне і тренувальне).\nПоселення з 14:00. Виселення до 11:00.\nЗнижки для груп (для групи 26 осіб 1 супроводжуюча особа — безкоштовно). Знижки для дітей. Можлива оплата по перерахунку. Є термінал для розрахунку картками.\nЇдьте з Мукачевого до Яноші маршруткою або автобусом Мукачеве–Берегове. Автомобілем - трасою Київ–Львів–Чоп (М-06), за Мукачевим повернути на Берегове, перед Береговим у с. Яноші повернути біля ресторану "Зустріч" за вказівником готелю (дорога на Чоп).\nЩо подивитись навколо Готель "Гелікон" Яноші:\nНайближчі маршрути біля Готель "Гелікон" Яноші:\nЯкі відомі пам'ятки розташовані поруч з Готель "Гелікон" Яноші?\nБерегівське низькогір'я (3км), Костел реформаторів, Берегове (5км), Мала синагога, Берегове (5км), Костел Воздвиження Святого Хреста, Берегове (5км), Руїни костелу Святого Іоанна Хрестителя, Мужієво (10км), Костел реформаторів, Великі Береги (10км)\nЯкі маршрути проходять повз Готель "Гелікон" Яноші?\nПропонуємо пройти такі туристичні (пішохідні) маршрути через/біля Готель "Гелікон" Яноші: с. Кам'яниця – Анталовецька Поляна – с. Кам'яниця, с. Кам'яниця, через Анталовецьку Поляну, с. Ярок до м. Ужгород, с. Луково, через г. Бужора до м. Свалява, с. Ярок, через Анталовецьку Поляну до с. Невицьке, с. Ярок, через Анталовецьку Поляну до с. Ворочово