Реферат - Запорозька Січ, її політичний устрій та право - История\n3. Судовийустрій та судовий процес\n5. Видизлочинів і система покарань.\n7. Списоквикористаної літератури.\nУкраїнськекозацтво зародилось і розвинулось як результат особливих умов життяукраїнського народу в степовій Україні. Спершу за Дніпрові порогиспрямовувалася хвиля уходників — сезонник здобичників, окремі з яких оселялисяв степу з метою його господарського освоєння. До лав козацтва вступала йукраїнська шляхта, ідо втрачала свої маєтності. Значна частина закріпаченихукраїнських селян і міщан утікала в малозаселені прикордонні райони йпоповнювала козацькі вольності.\nСлово«козак» з'явилося в українському лексиконі у 1490-х роках. Козак — вільнаособа, принципово ворожа до феодально-кріпосницької системи.\nЦентромзосередження козацтва стало Запорожжя, куди стікалися значні маси втікачів зукраїнських земель Королівства Польського та Великого князівства Литовського.Саме тут, на численних островах, у болотистій місцевості можна було знайтизахист від кріпосників і переслідувачів.\nНеменш важливим джерелом українського козацтва, крім утікачів, були ухідники —ватаги козаків, що влітку осідали в гирлах річок, вдавалися до полювання,рибальства, бортництва, чумацької справи. На зиму більша частина ухідниківповерталася до своїх домівок, де продавала здобуте за літо.\nВідтих і інших степове життя вимагало великого завзяття, мужності, а подекуди йвідваги. Промислами займалися найбільш підприємливі та енергійні люди, готовіпереборювати будь-яку небезпеку, зокрема — боронитися від набігів кримськихтатар. Це змушувало козаків об'єднувати зусилля, створювати укріплення, щоназивалися засіками, і зі зброєю в руках захищати свою свободу, відбиватися відтатарської навали. Сама назва «січ» походить від слова «сікти», тобто зводитиукріплення з порубаного дерева. З часом розрізнені січі об'єднувалися в єдинувійськово-політичну організацію, що називалася Запорозькою Січчю.\nЗапорозькаСіч стала притулком для всіх, хто протестував проти соціального і національногогніту, хто боровся за волю. Сюди приймали людей, незважаючи на національністьчи соціальне походження. Крім українців, що становили переважну більшість, булибагато росіян, білорусів, литовців і грузинів. Потрапляли на Січ італійці,французи, навіть араби.1\nДонаших днів не збереглося достовірних свідчень про місце закладення першоїкозацької Січі. Проте історична пам'ять народу пов'язує будівництво першоїфортифікаційної споруди на острові Хортиця з іменем Дмитра Вишневецького (1556р.) — волинського магната, який зібрав для боротьби з татарами кілька сотеньсвоїх земляків. Саме Дмитра Вишневецького історична традиція називаєзасновником Запорозької Січі.\nУподальшому військовий центр Січі — кіш переходив з місця на місце, змінюючисвоє розташування впродовж майже 250 років вісім разів. Коли 1775 р. ЗапорозькуСіч було ліквідовано Катериною II, частина козаків перенесла Січу гирло Дунаю, де вона існувала впродовж 1775—1828 рр. під назвою ЗадунайськаСіч.\nЗемліЗапорозької Січі займали майже всю територію нинішньої Кіровоградщини, всюДніпропетровщину, на Миколаївщині — лівий берег Бугу, частини Херсонської,Запорозької, Донецької та Харківської областей. За свідченнями сучасників, Вольності(володіння) запорозьких козаків становили близько 87 тис. квадратнихкілометрів. Отже, запорожці контролювали простір, що дорівнював територіямнинішніх Болгарії, Португалії та Угорщини. Населення Запорожжя в останній рікйого існування за офіційними підрахунками становило близько 120 тис. чол., ізних козаків-січовиків — 15 тис.\nТериторіальноВольності запорозьких козаків спершу поділялися на вісім, а до середини XVIII ст. на десять паланок, із яких тримістилися на правому березі Дніпра, а сім — на лівому. Паланка являла собоюпевну територіальну одиницю поза межами козацького Низу. Кожна з паланок маласвій адміністративний центр — містечко, селище чи село, в якому розташовувавсяорган управління — паланкова адміністрація. їй підпорядковувалися лише хуторипосполитих (селян) та одружених козаків.\nЗаможнікозаки освоювали територію паланки та закладали зимівники і слободи — своєрідніспостережні пункти, які слугували першим рубежем оборони від турецьких набігівіз півдня. Саме козацькі зимівники повідомляли Запорозьку Січ про небезпекунаближення ворожих загонів, попереджали про необхідність підготовки доорганізації відсічі нападника.\nЗимівникита слободи лише формально підпорядковувались адміністрації Запорозької Січі.Фактично ж вони мали значну автономію, а їх залежність визначалася припискоюгосподаря до одного з козацьких куренів.\nСічставала притулком для будь-кого, без різниці національності. За переказами,козаком міг стати будь-хто, якщо вмів перехреститися. Вважалося, що в такийспосіб претендент на покозачення зрікався своєї віри і ставав православнимхристиянином. Згідно з реєстром 500 низових козаків за 1581 р., українці табілоруси становили 83% особового складу, поляки — 10%, решту — росіяни, німці,татари.1\nЗапорозькаСіч мала більшість ознак державності: територію, населення та верховну владу.Проте в сучасному розумінні її назвати державою не можна. Як інші держави, вонане мала свого громадянства. Спершу козаки були підданими Литви, потім РечіПосполитої, пізніше Гетьманщини, зрештою, московського царя. В неї не існувалоповнокровної економіки, фінансової системи, господарської інфраструктури,власних грошей. Не було міст, узагалі кам'яних будівель. Навіть за часівнайвищого розвитку населення Запорожжя не перевищувало 100 тис. осіб. Алефактично від часу заснування до повної ліквідації Запорозька Січ зберігала свійавтономний статус.\nПолітичнийустрій Запорозької Січі базувався на принципах козацької демократії. Йдетьсяпро народовладдя в межах одного суспільного стану — козаків. Лише вони малиправо на вирішення внутрішніх справ, могли обирати, бути обраними, мали правообіймати військові, адміністративні, судові посади. У Запорозькій Січі хоча йперебували особи, що не належали до козацького стану, вони не були ані рабами,ані кріпаками. Майнова нерівність існувала, але мала лише економічний, а не юридичнийхарактер. Багатші не мали права-привілею над біднішими. Різниці між дуками(козацька аристократія) і голотою (плебсом) у правовому аспекті не існувало.Товариство обходилося без привілеїв, усі були рівними. Частина голоти мешкала всамій Січі, в курені, перебувала на утриманні коша, працюючи в паланках ізимівниках. Взаємини регулювалися не нормами писаного права, а звичаєвим правомвійськового товариства. Козацька правосвідомість забезпечувалася повагою дотрадицій та заборон, які мали силу закону.\nЯкзазначалося вище, за правовим статусом усі козаки були рівними між собою. Однакза соціальним становищем між ними існувало істотне розшарування. Диференціаціюв козацькому середовищі вміло використала польська влада. Найзаможніша козацькаверхівка у другій половині XVI ст. стала основною опорою для формування військових охороннихпідрозділів — реєстрового козацтва.\n5червня 1572 р. король Сигізмунд II Август своєю грамотою доручив коронному гетьманові Язловецькомуорганізувати з козаків загін, який контролював би діяльність козацтва наЗапорожжі.\nПершийзагін складався із 300 низових козаків, які отримували по 2,5 злотого наквартал на сукно та жупан. їх усіх було внесено до списку (реєстру). Відтодівони перебували на державній службі. Військо Запорозьке реєстроверозташовувалося на північ від Січі, охоплюючи територію від Чигирина доТрахтемирова. Йому надавалися військові клейноди, зокрема прапор (корогва),бунчук, печатка тощо. Реєстровці зобов'язані були тримати на Січі власнийгарнізон, кількісний склад і матеріальне забезпечення якого не було чітковизначене.\nРеєстровцімали низку привілеїв. Вступаючи до складу реєстрового козацтва, вони виходилиз-під юрисдикції поміщиків, звільнялися від влади воєвод і старост, якщопроживали на королівських землях. Вони звільнялися від податків, мали правокупувати землю, вести торгівлю, отримувати за службу платню та зброю. Реєстровікозаки мали право судитися своїми козацькими судами. Щоправда адміністраціяРечі Посполитої будь-коли могла розігнати реєстрове козацтво, а ті, хтовикреслювався зі списків, мав повернутися до своїх господарів.\nОтже,козаки поділялися на низових, або запорозьких, реєстрових, а також тих, що жилиу прикордонних містах і не мали певного офіційного статусу.\nЗаформою правління Запорозьку Січ відносять до типу демократичної республіки.Саме так визначив державний устрій Січі посол Венеціанської республіки АльбертоВіміні, який 1650 р. перебував в Україні. Органом прямої демократії виступалакозацька рада. Вона не була представницьким органом, як у Західній Європі. Вухваленні законів та управлінні справами безпосередню участь брали всі члениВійська Запорозького, тобто весь козацький стан. Раді належала вся повнотазаконодавчої та адміністративної влади. Вона ухвалювала закони, виносила рішенняз найважливіших питань внутрішньої та зовнішньої політики, контролюваладіяльність урядовців. Раду могли скликати гетьман, митрополит, а у воєнний час— просте козацтво і навіть сторонні особи. Вона збиралася залежно від ситуаціїв різних місцях. Загальновійськова велика рада збиралася щорічно на початкусічня — на свято Хрещення Господнього (Водохреще). Обговорення справ іухвалення рішень мали такі етапи: після вислуховування пропозицій кошового чигетьмана розташовувались у два кола: одне складалося зі старшин, а друге — з«черні», яка вимагала одностайного вирішення справи і силою змушувалаприєднатися до рішення більшості.1\nВиконавчавлада на Запорожжі належала кошу, тобто обраним на козацькій раді посадовцям.Усього була 21 посада, на яких перебувало по декілька урядовців одного звання.Наприклад, курінних отаманів було 38 (за кількістю куренів), гармашів(артилеристи) — 8, канцеляристів — 20, полкових писарів — 9. Загалом у владнихструктурах Запорозької Січі перебувало 120 осіб командно-адміністративногоперсоналу. Найвище становище в апараті управління мали військові начальники, анадто кошовий отаман. За сучасною термінологією він був главою Запорозькоїреспубліки, головнокомандувачем збройних сил і військовим комендантом Січі.Кошові отамани, як і решта управлінців, щорічно вибиралися на козацькій раді,знімалися з посад або продовжували на наступний термін їх обіймати.\nПрикошовому отамані діяла група радців — дорадчий орган, до складу якого надовічних засадах входили козацькі старійшини — авторитетна військова та куріннастарійшина у відставці.\nДоскладу військових начальників також входили:\n—Військовий суддя — друга посадова особа на Запорожжі. Він здійснював суд надкозаками, призначав начальника артилерії, інколи заміщав кошового отамана.\n—Військовий писар керував канцелярією, вів листування від імені усього ВійськаЗапорозького.\n—Військовий осавул наглядав за дотриманням козаками порядку на Січі, стежив запоповненням продовольчих запасів війська, організовував виконання судовихрішень, провадив дізнання щодо вчинених злочинів як на Січі, так і натериторіях паланок.\nОкрімперелічених посадовців, статус військової старшини мали й курінні отамани —обрані керівники військових підрозділів, що називалися куренями.\nСереднюланку виконавчої адміністрації становили військові чиновники, на якихпокладались обов'язки допомоги військовій старшині у здійсненні управліннякозацьким військом. З-поміж них вирізнявся довбуш, який не лише збирав козаківна раду, а й мав бути присутнім під час виконання судових вироків. До йогокомпетенції також належала організація стягнення податків і торговельного мита.Своєю чергою військовий пушкар відав козацькою артилерією, йомупідпорядковувалася військова в'язниця. Військовий тлумач виконував обов'язкиперекладача. Кантаржей наглядав за дотриманням еталону мір і ваг на всійтериторії Запорожжя.\nОстанняланка козацької адміністрації складалася з похідної та паланкової старшини. Похіднийполковник був командиром значного військового угруповання, що називалося полком.Окрім нього, до складу полкової старшини входили полкові осавул та писар.\nЯкзазначалося, влада паланкової старшини поширювалася на сімейних козаків і некозаків, що мешкали поза межами Січі, у слободах і зимівниках. Паланковий кішочолював полковник, йому допомагали інші управлінці. До повноважень паланковогополковника належали судові функції аж до засудження на смертну кару.\nУсяадміністрація Запорозької Січі разом із козаками підлягала владі РечіПосполитої. Але не завжди бунтівне Запорожжя виконувало її волю. Наприкінці XVI ст. Січ налагодила тісні контакти зТуреччиною, Угорщиною, Австрією, Московським царством, ставши таким чиномсуб'єктом міжнародного права.\nСамеЗапорозька Січ очолила селянсько-повстанський рух проти Речі Посполитої. Однакрезультатом масових виступів селян і козаків під проводом К. Косинського, Т.Федоровича (Трясила), І. Сулими, П. Гуні стало хіба що збільшення козацькогореєстру.\nПридушившиу 1638 р. останній виступ, польський уряд взявся за обмеження козацькихпривілеїв. Важливим правовим актом польської влади стала видана 1638 р.«Ординація Війська Запорозького реєстрового». Цим документом ліквідовувалисяправа і привілеї козаків аж до повернення тих, що не потрапили до 6-тисячногореєстру, до попереднього холопського стану. Реєстровці мали підлягати коронномугетьманові, а безпосередня військова і судова влада зосереджувалася в рукахпризначеного сеймом (замість обраного) старшого комісара. Військова старшинатакож призначалася польською владою зі шляхтичів, що мали військовий досвід.Польському панству заборонялося вступати до лав простих реєстрових козаків «підстрахом кари та конфіскації майна».\nТактривало впродовж десяти років, до 1648 р., коли Б. Хмельницький розпочавнаціонально-визвольну війну проти польської шляхти.\nКількістьсудових інстанцій у Запорозькій Січі не була чітко визначеною та законодавчоунормованою. Чинними на Запорожжі дослідники вважають такі судові установи:\n- паланковийсуд або суд паланкового полковника. Вважався судом першої інстанції. Його компетенціяпоширювалася на територію паланки, яку очолював паланковий полковник, він же —голова суду. Розглядалися справи про злочини, за які передбачалися незначніпокарання. На плечі паланкового суду лягала основна маса цивільних справ. Вонирозглядалися колегіально у складі паланкового полковника, осавула, писаря,обираних на три роки;\n- куріннийсуд, або суд курінного отамана — суд другої інстанції. Розглядав апеляційні справи зпаланкового суду. Його очолював курінний отаман, компетенція якого, як першоїінстанції, поширювалася лише на козаків одного куреня. У разі належностіпозивача і відповідача до різних куренів справу розглядав суд отаманів обохкуренів;\n- судвійськового (генерального) судді. Був у Запорозькій Січі судом першої інстанції з тяжкихкримінальних справ. Вирок міг бути оскаржений до найвищої судової установи —кошового отамана, а в тому разі, коли військовий суддя виконував обов'язкинаказного кошового отамана (за відсутності останнього) і від його імені виносиввироки, вони могли бути оскаржені лише до козацької ради;\n- судкошового отамана. Здійснював юрисдикцію на всій території Запорожжя. Його вироки булиостаточними, оскарженню не підлягали. Мав право помилування та перегляду вирокув бік його пом'якшення;\n- судкозацької ради — своєріднийверховний суд Запорозької Січі. Збирався кошовим чи наказним отаманом длявирішення найрезонансніших справ. Вирок виносився голосуванням чи підкиданнямшапок усього козацького загалу, у тому числі й паланкових козаків.\nСудовасистема на Запорожжі не розрізняла кримінального процесу від цивільного. Протекількість кримінальних справ, розглянутих січовими судами, значно перевищувалакількість справ цивільних.\nПосправах кримінальних судова практика передбачала проведення попередньогослідства, яке й проводилося самими членами суду. Для збору доказів на місцевчинення злочину суд часто направляв осавулів, які складали протоколи іпередавали їх на розгляд судової установи.\nПідозрюваниху вчиненні злочину арештовували, а місцем попереднього ув'язнення були пушкарніабо спеціально вириті ями. До винесення вироку обвинувачуваних могли передатина поруки рідних чи знайомих осіб. Під час допитів нерідко застосовувалисятортури.\nЯку незначних кримінальних, так і в цивільних справах суд намагався дійти допримирення обох сторін. Коли мета досягалася, провадження припинялося. Упротивному разі справа передавалася до вищої судової інстанції. Якщо сторони небажали примирення, то військовий суддя або кошовий отаман «заохочував» обидві сторонидубовими кийками. Шукачі справедливості, за традиційним запорозьким звичаєм,мали приносити до суду куплені на базарі калачі.\nВироку кримінальних справах оголошував довбуш. Він же вказував місце виконанняпокарання, якщо таке застосовувалося. У разі поручництва авторитетних осіб наСічі, суд міг припинити виконання вироку за умови недопущення в подальшому збоку засудженого кримінальних злочинів.\nЗвичаєвеправо Запорозької Січі мало у своєму арсеналі інститут помилування чипом'якшення покарання. Відомий випадок заміни смертної кари на побиття киями,пов'язаного з необхідністю засудженого паланкового козака матеріальноутримувати дружину й дітей. Помилування здійснювалося" козацькою радою.Відомі приклади, коли засуджений на побиття киями, простоявши кілька дібприкутим до ганебного стовпа, звільнявся від екзекуцій, не отримавши жодногоудару. На нього не піднялася рука побратимів.\nСудовасистема на Запорожжі базувалася на принципах демократичності, безпосередності,змагальності, колегіальності, що служили запорукою дотримання в суді особистихправ козаків.\nЗ-поміжнорм цивільного козацького права важливе місце належало тим, які регулювалиправо власності на землю. Звичаєве право запорожців установлювало порядокволодіння й користування землею та іншим нерухомим майном.\nНатериторії Запорозьких Вольностей земля на праві займанщини належала винятковокозацькому товариству. Земля та угіддя запорожців вважалися спільною власністюВійська Запорозького та були в повному розпорядженні козацького Коша.\nКозакий посполиті — піддані Війська Запорозького могли отримати землю в користування.Цю можливість використовували насамперед старшини та заможні козаки, які мализмогу її обробляти.\nЗемельніділянки відводилися Кошем (інколи паланковим урядом) козакам і посполитим наїхнє прохання. Претендентам на земельні ділянки дозволялося самим вибиратиземлю, після чого вони одержували засвідчений Кошем документ на правокористування нею. На відведеній ділянці дозволялося заводити своє господарство— зимівник, який разом із землею розглядали як неподільні частини одногогосподарства. За згодою кошової старшини, землю та зимівник дозволялосяпродати, закласти, подарувати.\nЗемельніугіддя запорожців розрізнялися за багатством тваринного світу: одні булибагатші на рибу та звірів, інші — бідніші. Кращими вважалися також ті угіддя,які розташовувалися якомога далі від південних кордонів Запорозьких Вольностей,оскільки вони зазнавали менших утрат від набігів татар. Щоб уникнутинепорозумінь, пов'язаних з експлуатацією різних за якістю земельних ділянок,земля в Запорозькій Січі щороку перерозподілялася шляхом жеребкування.\nПроцедураперерозподілу проводилася в такому порядку: спочатку жереб кидався міжкуренями, потім — між старшиною, духівництвом і, нарешті, між одружених козаківта інших верств населення. У запорозьких козаків існували дві категорії земель,які мали різний правовий статус. До першої належали мисливські та рибальськіугіддя, сіножаті, пасовища. Саме вони підлягали щорічному перерозподілу міжрізними суб'єктами землекористування. Курінь, військовий старшина або рядовийкозак мали право користуватися землею впродовж одного року.\nДодругої категорії належали вільні землі, якими, за дозволом Коша, міг довічноволодіти і користуватися кожен бажаючий із козаків чи посполитих. В окремихвипадках власник цих земель мав право розпоряджатися ними і навіть передавати успадщину. Особа, що користувалася землею, сплачувала податок і виконувала іншіповинності на користь козацького товариства.\nУXVI—XVII ст. земля, особливо орна, не мала длязапорожців вирішального значення. Адже основну частину козацьких доходівстановила воєнна здобич, а у вільний від воєнних походів час запорожці булизайняті рибальством, мисливством та іншими промислами. Саме тому практичнезначення мали тільки землі з угіддями.\nСтавленнядо землі змінилося після 1734 р., коли Запорозька Січ повернулася з-підтурецького протекторату. Воєнна здобич утратила своє значення, а основою життязапорожців стала господарська діяльність. Земля набула значної цінності.\nУтой період запорожців можна вважати лише номінальними власниками своєїтериторії. Від кінця XVII ст. московська влада вела наступ на землі Запорозьких Вольностей,передусім спорудженням фортець і створенням поселень на цих територіях. Прававерховного власника землі поступово перебирав царський уряд.\nПалітразлочинів і покарань на Запорозькій Січі була надзвичайно широкою тарізноманітною. Звичаєве кримінальне право найбільше виділяло такі:\n—злочини проти життя. Найтяжчим вважалося вбивство козаком козака, за здійсненняякого, «тільки в цьому докажеться», обвинуваченого закопували в землю разом ізйого жертвою. За стародавнім козацьким повір'ям вважалося, що під землею жертвавічно душитиме свого кривдника, адже вбивцю зв'язували і клали під труну;\n—злочинипроти здоров'я. Заподіяннятілесних ушкоджень у п'яному вигляді із застосуванням зброї інколи каралосяпереламуванням однієї ноги. За більшу провину переламували руку і ногу, що фактичноозначало відлучення від козацького ремесла:\n—військовізлочини. Найтяжчіз них — дезертирство, програш бою, ухилення від зайняття посади, на яку козакаобрало товариство, пияцтво під час походу. За здійснення протиправних діяньцієї категорії на злочинця очікувала смертна кара. П'яного під час морськогопоходу викидали за борт, а під час суходільного маршу — прив’язували до коня іганяли степом, доки винуватий не помирав. Для профілактики пияцтва на Запорожжііснував Гадючий острів, куди січовики відправляли невиправних пияків, де йкидали їх напризволяще;\n—майнові злочини. До них відносили крадіжку, розбій, неповернення боргу. Залежно відоб'єкта посягання розрізнялася крадіжка особистого майна і майна всьогозапорозького товариства. В останньому випадку обвинуваченого очікувала смертнакара. Неповернення боргу тягнуло за собою приковування до лафета гармати.Винний звільнявся лише в тому разі, коли повертав борг, або хтось із родичів чидрузів поручався за нього.\n—статеві злочини. Позаяк жінки не могли перебувати на Січі, досить поширеними видамизлочину були мужолозтво і скотолозтво, за вчинення яких також передбачаласясмертна кара.\nКарана смерть у Запорозькій Січі була достатньо різноманітною. Серед простихрозрізняли відрубування голови, рідше розстріл, повішення. Останній видпокарання застосовувався до рецидивістів. Мали місце повішення козака догориногами та ребром за гак. У такому положенні небіжчик перебував доти, докикістки не опадали на землю.\nРідшена Запорожжі застосовувалася така люта страта, як посадження на палю. Паля — цевисокий дерев'яний стовп із металевим наконечником. Для того, щоб стратитизлочинця, його піднімали кілька осіб і насаджували на штир. Під вагою своготіла засуджений повільно конав. Зняти небіжчика ніхто не мав права під загрозоюсмерті.\nЗакозацьким звичаєм смертної кари можна було уникнути лише в тому разі, якщокотрась із дівчат бажала вийти за приреченого заміж. Однак такі факти булипоодинокими і мали місце лише в середовищі паланкових козаків.\nНайбільшпоширеним покаранням серед козаків було приковування до ганебного стовпа ізабивання буковими киями осіб, що вчинили конокрадство, пограбування купців,порушували військову дисципліну. Винного прив'язували до стовпа і тримали, докивін не помирав. Кожен, хто проходив мимо, міг бити прикутого киями. Процедуранайчастіше закінчувалася смертю від фізичних страждань або забиванням людини.Майно загиблого передавалось усьому товариству. Втім, траплялося й таке, щодеякі засуджені не лише залишалися живими, а й отримували від товаришів грошіза мужність.\nЗастосовувалисятакож покарання, що спрямовувалися на обмеження козацьких вільностей. Так, завчинення дрібних правопорушень передбачалося обмеження певних прав, зокреманакладалася заборона на зайняття виборних козацьких посад.\nЗавсього розмаїття каральних санкцій звичай не передбачав судових виконавців, а вразі страт — катів. Оскільки лицарству не личило бруднити руки кров'юбеззбройної жертви, було знайдено оригінальний спосіб виконання вироку. Стратадоручалася іншому засудженому на смерть, який чекав своєї смерті від наступногозасудженого. Якщо ж такого на момент страти не було, то суд відкладав виконаннявироку доти, доки до в'язниці не потрапляв новий звинувачений. Привертає увагутака особливість запорозького судочинства: тілесно карали переважно за майнові,економічні провини, а на смерть — за злочини проти особистості.\nПокаранняна Запорозькій Січі мало на меті підтримання військової дисципліни в козацькомусередовищі та служило своєрідною профілактикою для тих, хто бажав стати лицаремі оволодіти козацьким ремеслом. У такий спосіб товариство намагалосявідгородитися від тих бажаючих покозачитися, хто мав кримінальне минуле або, зависловом Миколи Гоголя, «у кого вже металася біля шиї мотузка».\nТакимчином, уся процедура, від розслідування злочину до винесення вироку, зокрема йвибір покарання, у Запорозькій Січі базувалася винятково на звичаєвому праві.Причини тривкості козацьких правових традицій і відсутності писаних норм правабули такими:\n—історія запорозьких козаків мала незначний історичний період, впродовжякого вони не встигли звичаєве право систематизувати і оформити у письмовійформі;\n—життя козаків минало у походах і війнах, що не сприяло розробленнюнормативно-правових актів;\nзапорожціне бажали ймовірного обмеження наявних прав і привілеїв писаними законами.\nВиникненняЗапорозької Січі в другій половині XVI ст. зумовлювалось як внутрішніми потребами козаків, щоперебували на південному порубіжжі, так і необхідністю захисту українськихземель від зовнішньої загрози. Ці обставини справили безпосередній вплив наформування демократичних засад суспільно-політичного устрою січовиківЗапорозька Січ постала як специфічне соціальне утворення, що поєднувало в собіриси військової спільноти, політичного та соціального інститутів, і сталапотужним імпульсом формування самосвідомості українського козацтва, утвердженняйого організаційної структури, а в підсумку — створення життєздатногополітичного організму, який мав державотворчий потенціал. Уся система органіввійськово-адміністративної влади мала можливість виконувати як внутрішні, так ізовнішні функції, що властиві державній владі. Запорозька Січ була державою,козацько-християнською республікою, важливим етапом розвитку української національноїдержавності.\n1. ЗахарченкоП.П. Історія держави і права України: Підручник. – К.: Атіка, 2004р. – 368с.\n2. Кузьминець О., Калиновський В. Історія держави та права України. –К., 2002;\n3. ТерлюкІ.А. Історія держави і права України. (Доновітній час): Навчальний посібник. –К.: Атіка, 2006. – 400с.;\n4. МузиченкоП.П. Історія держави і права України. – К.,1999.\n5. За ред.Тація В.Я. Історія держави і права України: У 2т. – К., 2000. – Т.1.


Ємність ринку - на основі норми споживання\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді > Економіка > Ємність ринку – на основі норми споживання\nОдна з найпростіших і досить універсальних методик розрахунку ємності ринку – на основі споживчого принципу. Або інакше розрахунок місткості ринку на основі норми споживання. Як зрозуміло з назви обчислення можливого обсягу реалізації товарів тут засновано на середній кількості придбаних споживачами продукції і послуг, тобто на нормі споживання. Знаючи чисельність населення в досліджуваному регіоні і норму споживання товару, спрогнозувати місткість ринку не складе великих труднощів.\nФормула розрахунку ємності ринку по нормі споживання\nде: Чн – загальна чисельність населення в регіоні, для якого необхідно розрахувати місткість ринку, чол .;\nЯкщо норма споживання в штуках, але розраховане значення ємності ринку слід перевести в вартісне вираження, помноживши на середню ціну товару.\nДізнатися середньорічну норму споживання можна за даними продажів торгових посередників, з результатів опитування споживачів і т.п.\nПриклади розрахунку ємності ринку по нормі споживання\nМ’ясокомбінат планує почати реалізацію своєї продукції (ковбаси) в місті N. Чисельність населення цього міста – 200 000 чол. При цьому за даними проведеного опитування 5% населення – вегетаріанці (а значить, вони не можуть бути споживачами нашої продукції). З решти 95% близько 3/4 регулярно купують ковбаси. За даними продажів середньорічна норма споживання 50 кг на людину. Середня ціна 1 кг ковбаси – 250 грн.\nТоді місткість ринку по нормі споживання:\nТаким чином, річна ємність ринку ковбас в даному регіоні – 1,78 млрд. грн.\nОБЛАСТЬ ЗАСТОСУВАННЯ ЦЬОГО МЕТОДУ РОЗРАХУНКУ ЄМКОСТІ РИНКУ\nЗастосовувати метод розрахунку ємності ринку по нормі споживання можна, коли справа стосується головним чином споживчих товарів, таких як продукти харчування, одяг, побутова хімія і т.п. При цьому повинні бути відомі чисельність споживачів і норми споживання.\nОСОБЛИВОСТІ ЦЬОГО МЕТОДУ РОЗРАХУНКУ ЄМКОСТІ РИНКУ\nрозрахована таким способом місткість ринку – потенційно можлива. За фактом вона буде менше, так як зазвичай крім нашої фірми на ринку діють конкуренти, які пропонують покупцям аналогічну продукцію. Тому отримане значення слід помножити на прогнозовану частку ринку нашої компанії;\nспочатку слід провести опитування споживачів, щоб з’ясувати їх середньорічну норму споживання і бажання (а також можливість) купувати даний товар.\n« Частка ринку – доповідь Медіана в статистиці »


Франція та Німеччина закликали Сербію змиритися із втратою Косова - Korrespondent.net\nФранція та Німеччина закликали Сербію змиритися із втратою Косова\n24 лютого 2010, 08:59\nСербії слід змиритися з втратою Косова, що є неодмінною умовою для подальшого зближення між Белградом і Євросоюзом, повідомляє Deutsche Welle.\nТаку думку висловили посли двох найбільших країн ЄС - Франції та Німеччини - в інтерв'ю белградським газетам, опублікованим у вівторок, 23 лютого.\nДипломати, зокрема, зазначили, що населене переважно албанцями Косово ніколи не повернеться в сферу впливу Сербії. Тому Белграду слід встановити добросусідські відносини з Приштиною, передає Deutsche Welle. Це є однією з головних умов для подальшого зближення між Сербією та Європейським союзом, наголосили посли.\nУ Берліні питання про статус Косова вважають вирішеним, заявив газеті Press глава дипломатичного представництва Німеччини у Сербії Вольфрам Маас. За його словами, Берлін розглядає Косово як сусіда Сербії, тому хороші стосунки з колишньою провінцією є важливою передумовою для вступу в ЄС.\nУ свою чергу посол Франції в Белграді Жан-Франсуа Терраль в інтерв'ю газеті Vecernje Novosti зауважив, що сформована ситуація незворотна і з цією обставиною потрібно рахуватися.\nНагадаємо, в грудні 2009 року в Міжнародному суді в Гаазі почалися слухання про законність проголошення незалежності Косова. Офіційний Белград попросив з'ясувати, як може частина території міжнародно-визнаної держави проголосити незалежність без згоди центральної влади.\nНезалежність краю визнали 65 держав, серед яких США, Японія і більшість країн Євросоюзу. Росія, Китай, Іспанія відмовилися визнати самопроголошену державу. Зокрема, Росія пообіцяла не допустити членства Косова в ООН. У лютому міністр закордонних справ Петро Порошенко заявив, що не бачить підстав для визнання незалежності Косова.


Клітка для кролика маткова одноярусна купити\nМаткова одноярусна клітка для кролика купити\nВ асортименті товарів інтернет-магазину "Мегакролик" є широкий вибір обладнання для комфортного існування цих тварин. Ми пропонуємо різноманітні клітки; однією з таких, що має великий попит, є маткова одноярусна клітка для кролика купити яку можна за вигідною ціною. Розрахована вона на 6 кролематок з молодняком. Для її виготовлення використовувались тільки якісні матеріали: оцинкована сітка і оцинкований металевий лист. До її переваг належить спеціальне облаштування, яке складається із систем напування та годування. Вона легко миється та дезінфікується.\nПараметри клітки можна переглянути на сторінці товару. Ціни уточнюйте у менеджерів компанії.


Несподіваний фініш перегонів із магазинним кошиком у Херсоні — Новый день\nХерсонська малеча просто обожнює ходити з батьками на шопінг. І не тільки тому, що на прилавку магазину можна вгледіти та випросити якогось смаколика. Улюблена забавка хлопців та дівчат : гарненько вмоститися у кошик для товарів, аби дорослі мчали з ним по просторому залу. Персонал до таких витівок ставиться поблажливо, хоча кошики для перевезення дітей не призначені, і не є для них безпечними. Тож у супермаркеті на вулиці Кирила і Мефодія обласного центру сталося те, що мало статися рано чи пізно. Там любляча матуся також підсадила до кошику свою маленьку донечку, та й відправилася за покупками. А трирічна дівчинка з кошика випала, сильно вдарившись тіменем об підлогу. Дійшло навіть до виклику бригади «швидкої допомоги», та рекомендації їхати до лікарні.\nХоча мати крихітки від її шпиталізації відмовилася та рвонула додому. Мабуть, второпала, що в такому разі до з’ясування обставин залучили б і поліцію. А там і притягнення до адміністративної відповідальності через недбалість не забарилося б.


Кам’яні люди. Частина перша. | Журнал Пробудження\nУ долині Сінгнапан біля підніжжя гори Манталіджан проживає невелике, ізольоване від всього світу плем’я палаванів, прозваних «кам’яними людьми». Їх не більше 250 осіб. Вони вирощують в долині рис, полюють, рибалять, але вечорами грають на двуструній лютні, супроводжуючи спів хитромудрими ритуальними танцями, збереженими з давніх часів. Палавани чудово пристосувалися до специфічних умов навколишнього середовища – світу каменів, листя, води і глини. Високі вапнякові скелі, що обрамляють долину, містять велику кількість печер, глибоких ущелин і вузьких проходів. Коли на зміну мусонам приходять холодні поривчасті вітри і руйнівні бурі з проливними дощами, плем’я покидає долину і ховається в горах. Лише з настанням сухої погоди люди повертаються в свої будинки на палях, розкидані по берегах швидкоплинних річок.\nСорок сімей, які загубилися на високій полонині, що періодично затоплюється водами тамтешніх річок, які періодично виходять з берегів, називають себе палаванами, хоча і є лише частиною цього народу, що живе на півдні острова Палаван, однієї з 90 народностей Філіппін, вони належать до аборигенної етнічної групи, яка говорить на австронезійській мові. Їх налічується трохи більше 50 тисяч чоловік. Територія, займана палаванами, порівняно невелика – 140 км. в довжину і 25 км. в ширину.\nНезважаючи на різницю діалектів, віросповідань та традицій, палавани відчувають себе єдиним народом. Два палавани, ніколи не підозрюючи про існування один одного, випадково зустрівшись у лісі, завжди визнають у зустрічному собі подібного. Але жителів долини Сінгнапан вони виділяють в окрему групу і називають «то Бату», що значить «люди, що живуть в каменях».\nСпосіб життя «то Бату» дійсно разюче відрізняється від життя мешканців низин. Але це не є достатньою підставою, щоб виділити їх в окрему етнічну групу.\nТак що ж означає бути «то Бату»? Це означає, по-перше, що людина живе в долині Сінгнапан. Долина має форму сковороди, біля основи якої тече річка Сумар. «Сінгнапан» на місцевому діалекті – «місце, де зникає річка». Річка насправді зникає з одного боку гори, з’являється з іншого і тече до моря на відстані 10 км. Відрізані горами жителі долини знають, що у них є сусіди, близькі за духом жителі долини річок Рансанг і Кенлавага.\nБути «то Бату» – означає також бути гірським жителем, який не довіряє всяким прибульцям з низин. На їхню думку, жителі рівнин можуть принести то Бату нещастя: хвороби, неврожай, ворожнечу. І це не випадково. У поселеннях по берегах річок часто трапляються зіткнення сусідніх кланів, нерідкі і вибухи епідемій. Туди легше потрапити приходькові, що несе «плоди цивілізації». То Бату дотримуються свого зводу правил. Вони дуже незалежні по характеру. Життя їх протікає між двома пристрастями – полюванням у лісі з собаками та культивуванням полів.\nБути то Бату – значить бути і палаваном – з покоління в покоління жити на острові, на північ від якого Китайське море, на південь – море Сулу. Палавани називають себе «бідними», «забутими». Вони знають, що дуже слабкі перед зростаючою кількістю емігрантів, що приїжджають на острів з інших кінців архіпелагу і окуповують величезні території, вільні від вапнякових утворень. Палавани шукають засоби, щоб вижити як специфічний етнічний клан, зберегти традиції і культуру від експансії представників «цивілізованого» суспільства, до якого вони не належать.\nІ, нарешті, бути то Бату – значить бути частиною маленької групи людей, яка в 1977-1979 роках привернула до себе увагу всього світу. Президент Маркое власною персоною з родиною та командою дослідників з Національного музею, Мануель Елізальде з армією охоронців на цілій армаді вертольотів, журналісти, антропологи, туристи – далеко не повний перелік відвідувачів, які пожвавили долину Сінгнапан своєю присутністю. Вони їдуть до цих пір і всі хочуть побачити то Бату.\nЗверху долина Сінгнапан схожа на витягнуту тарілку, обрамлену гірським розсипом і має плоске дно. Три гірських потоки протікають по долині і, з’єднуючись в один, зникають у величезній печері біля підніжжя великого вапнякового утворення, яке є бар’єром між долиною і узбережжям. Вода, вітер і сонце не пощадили вапняк, грою випадку створили цілий світ ходів, гротів, галерей і печер. Але природа щедро обдарувала цей регіон і тропічними лісами, що встеляють дно долини, і багатим тваринним світом.\nРік ділиться на два періоди. З січня по червень дують північно-східні вітри, погода відносно тепла і менш волога. Дощовий період починається в липні і кінчається в грудні. У цей час річки виходять з берегів, затоплюючи долину своїми водами.\nТо Бату добре знають свій світ. Століттями пристосовуючись до незвичайних кліматичних умов долини, вони виробили правила життя, які дозволяють благополучно існувати, не порушуючи крихкого біологічного балансу долини. Але вже зараз, коли цивілізація крадькома проникає і в цей загублений куточок, дідусі скаржаться, що ночами не чують звичного курликання голубів, їх розполохали помповими рушницями, купленими в мусульманських місіях на узбережжі, а молодь не може похвалитися зустрічами з манту-руном, ведмедем-кішкою, що належать до рідкісних зникаючих видів.\nТо Бату – одночасно мисливці, рибалки, садівники і фермери. Джунглі долини дають достатньо їжі, щоб прогодувати 200-300 чоловік. Люди добре знають, де що росте. Вони збирають гриби, ягоди, саго, фрукти. У річці Сумар водяться вугрі, коропи. Жінки дрібними сітками ловлять креветок і крабів. На рибалку ходять з сіткою і отрутою, не токсичною для людини, але риби від неї задихаються. Сіткою перегороджують річку, а потім просто виймають заснулу рибу з води. Дари лісу відіграють велику роль в раціоні то Бату. Якщо на полях і трапиться неврожай, вони дозволяють досить стерпно прожити до наступного року. Але землеробство і полювання вносять найбільший внесок у раціон то Бату.\nСистема землеробства дуже архаїчна і своїми коренями йде углиб століть. На гірських схилах то Бату розчищають маленькі ділянки землі, на яких вони висаджують рис, маніоку, касаву, маїс, батат, бобові. Але головним елементом живлення то Бату вважають рис. Процес вирощування рису освячений стародавніми традиціями, суворо регламентований ними і передається з покоління в покоління.\nЦикл вирощування рису багато в чому визначає життя цих людей. Землеробство в основі своїй – сімейне. Кожна родина має поле величиною приблизно з гектар. Підготовка до сівби починається в січні. Спочатку поле ретельно обробляється – вичищається від каменів, викорчовуються пні, знищується стара трава. Після цього вирвана рослинність залишається на полі і сушиться протягом двох місяців. І лише в березні, самому теплому місяці року, все спалюється і золою удобрюється землю. За повір’ями тубільців, чим більше вогонь, тим краще буде врожай рису в цьому році.\nСівба проводиться колективно. Всі чоловіки сім’ї шикуються в ряд і роблять лунки спеціальними паличками, за ними йде ряд жінок, які висівають рис. У період дозрівання рису жінки стежать за полями, виривають бур’яни, охороняють від птахів і комах. Після збору врожаю на тому ж полі садять маїс, тютюн, овочі. Таким чином, протягом року на полі постійно щось росте. Але використовувати поле можна тільки один раз в п’ять років.\nПрактикована система дуже давня. Вона дозволяє нечисленним народам, які живуть на великій території, часто міняти поля, даючи можливість попереднім відпочити. Земля не виснажується. Уряд Філіппін намагається обмежити таку систему, вважаючи її нераціональною, але то Бату продовжують жити за своїми законами, вважаючи їх єдино правильними.\nЩе одна сфера діяльності то Бату – садівництво. У садах ростуть манго, банани, грейпфрути. Поряд з будинками сім’ї розбивають городи, де садять помідори, баклажани, боби, гарбуз. Укорінена тут система землеробства дуже тісно пов’язана з поняттям то Бату про власність. Як такої, власності на землю у них немає. Можна говорити лише про те, що дане дерево або даний врожай, вирощений на цій землі, належить окремій сім’ї. А землі вздовж річки, як і саме користування річкою, належать всій громаді.


Komforto, Author at Комфорто\nКомфорто / Archives for Komforto\nІсторія виникнення ліжка налічує тисячолітню історію. Багато тисяч років тому купити ліжко було просто нереально. Доводилося конструювати ложе з підручних матеріалів, розташовуючи матрац, набитий відходами, прямо на землі. Скажемо чесно: таке ліжко було незручним, небезпечним, абсолютно не гігієнічним. Перше ліжко на високих ніжках з'явилося, мабуть, тільки в Стародавньому Єгипті в…\nНа цій сторінці зможете переглянути нові відео по збиранню ліжок від фабрики Richman. Даний відео матеріал значно полегшує та пришвидшує процес складання ліжка. Тому всім хто придбав у нас меблі цього виробника, сміливо рекомендуємо починати розпаковувати ліжко, паралельно переглядаючи наш відео матеріал. Збираємо ліжко у комплектації Стандарт Збираємо ліжко у…\nНові відео з телевізійної програми “Майстри ремонту” вже на нашому каналі! Цього разу у кадри попали три ліжка: Дует, Венеція Люкс та Селена Аурі.\nНедорогі металеві ліжка – це особливий вид виробів. Вони відрізняються великою різноманітністю модельного ряду. Покупець може налічити десятки унікальних моделей. Які ідеально віллються в дизайн того або іншого приміщення. Якщо ви вирішили купити металеве ліжко, то інтернет-магазин меблів Комфорто знайде, що вам запропонувати. На сторінках нашого онлайн-каталогу представлені кращі товари від українських, а також європейських компаній. Будь-яке ліжко з металу здатне впоратися з максимальним навантаженням.\nСпершу треба знати, чому вона так називається. І це адже торкається не лише подушки. Зараз додавальне “ортопедичний/ортопедична” використовується з багатьма товарами, і іноді не завжди виправдано.\nВ той час, коли тільки почали з’являтися ортопедичні матраци у вільному продажі, суспільство відносилося до них з певною часткою недовіри – адже усе життя спали ж на ватних матрацах і все гаразд. Реклама всюди повідомляла про багато чудових властивостей і переваги, аж до лікувальних властивостей – лікування радикуліту, сколіозу і тому подібне.\nАле на сьогодні індустрія виробництва ортопедичних матраців розвиненіша, з’явилися вітчизняні виробники, наприклад, Matroluxe, Velam, Come-For та ін., які відкрито заявляють про екологічні технології виробництва, про специфіку кожного матраца і його застосування.\nKomforto – недорогі ліжка з шухлядами\nПередусім, в спальні треба облаштувати комфортні умови. Багато хто прагне наповнити кімнату дорогим декором або зробити поверхневий ремонт. Проте, це не зовсім ті кроки, які варто зробити. В першу чергу, “перлиною” будь-якої спальні є ліжко. Воно виконує не лише роль декору, доповнює образ, але і є необхідними меблями. Ліжко з шухлядами є центром. Навколо нього створюється інтер’єр. До того ж, зараз є присутнім великий вибір товарів для кожного.\nКовдра належить до категорії довговічних виробів, проте для цього за ним треба правильно доглядати. Багато хто, на жаль, забуває про це, і ковдра швидко робиться непридатною. Хтось просто викидає старе і купує нове.


Види садових басейнів — Фабрика ремонта\n20.06.2022 admin Корисна порада 0\n1 Типи садових басейнів, їх переваги та недоліки\n2 Надувний басейн-ідеально підходить для дітей\n3 Розширюваний басейн — як проміжне рішення\n4 Басейн розвага для всієї родини\n5 3 елементи, на які слід звернути увагу при виборі садового басейну\nСадовий басейн-це відмінна альтернатива для тих, хто хоче мати в своєму саду елемент для купання в спекотні літні дні без великих витрат і будівельних робіт. Однак перед покупкою варто ознайомитися з доступними на ринку варіантами і дізнатися, на що звернути увагу, щоб обрана модель виконувала свою функцію на 100%.\nТипи садових басейнів, їх переваги та недоліки\nВ даний час на ринку можна виділити три основних типи садових басейнів в залежності від їх призначення і конструкції. Однак в цей поділ не входять такі моделі, як надувні джакузі, які представляють собою рішення, орієнтоване в основному на дорослих користувачів, а не на всю сім’ю. Однак кожен тип басейну має як переваги, так і недоліки.\nНадувний басейн-ідеально підходить для дітей\nНадувний басейн-це один з найдешевших варіантів на ринку, а також найменш універсальний. Цей тип басейну особливо підходить для людей, у яких є діти і які хочуть забезпечити їм місце для ігор в саду в літній час. Вони відрізняються невеликими розмірами і малою висотою стінок і здатні вміщати кілька кубічних метрів води. Тому до їх переваг відносяться:\nлегко зберігати після сезону завдяки невеликим розмірам,\nневеликий простір, необхідний для їх установки в саду.\nОбратите внимание: Для каких зданий подходят фасадные термопанели?\nОднак недоліки надувних басейнів полягають в наступному:\nвони призначені в основному для самих маленьких,\nвони сприйнятливі до механічних пошкоджень, особливо кігтями собак або кішок,\nвони вимагають регулярної заміни води, так як до них неможливо підключити насоси для басейнів.\nРозширюваний басейн — як проміжне рішення\nПроміжним рішенням між каркасним і надувним басейном є розширюються басейни, які мають круглу форму, а їх форма тримається за рахунок води, що розширює стінки зсередини. Вони відрізняються простою конструкцією, проте їх висота дозволяє вільно використовувати їх навіть дорослим.\nПереваги розширення басейнів включають:\nвідносно низької вартості,\nможливість його використання всією сім’єю,\nз матеріалів, стійких до пошкоджень,\nможливість підключення до них насосів для басейнів,\nширокий спектр моделей за своїми розмірами, а значить, і по місткості.\nЯк недоліки басейнів, в свою чергу, можуть бути перераховані:\nдоступність в основному в круглих варіантах,\nнеобхідність постійно контролювати процес їх заповнення через ризик невдачі,\nнеобхідність встановлювати їх на рівній поверхні.\nБасейн розвага для всієї родини\nОстаннім з представлених на ринку типів садових басейнів є каркасні моделі. Їх відрізняє сталева рама, яка підтримує їх форму. Завдяки цьому вони можуть приймати різні форми і розміри, навіть нагадувати класичні басейни. Вони також характеризуються великою висотою, завдяки чому їх можуть успішно використовувати і дорослі.\nКаркасний басейн має наступні переваги:\nширокий вибір моделей за формою і розмірами,\nможливість підключення насоса для басейну і фільтрів,\nу разі великих моделей дозволяє вільно плавати в ньому.\nОбратите внимание: Как выбрать плитку для пола.\nДо недоліків стоєчних басейнів, в свою чергу, відносяться:\nціна, яка є найвищою серед згаданих моделей,\nнеобхідність мати великий простір в саду для їх установки,\nпроблеми зі зберіганням після сезону через їх розміри.\n3 елементи, на які слід звернути увагу при виборі садового басейну\nВибір садового басейну — це не тільки вибір типу басейну. Перед покупкою також слід звернути увагу на кілька ключових елементів, які вплинуть на зручність використання і довговічність самого виробу.\nТому першим з них є матеріал, з якого виготовлений Садовий басейн. Він повинен бути стійкий до сонячного світла і погодних умов, а також до проколів. Тому кращі моделі виготовляються з ПВХ, збагаченого додатковими армуючими елементами, як, наприклад, садові басейни від https://waterstream.com.ua/ будівництво басейнів під ключ.\nДруге важливе питання, особливо в разі стоєчних і розширюваних басейнів, полягає в тому, чи продаються вони разом з обладнанням, призначеним для турботи про якість води в них. Він складається в основному з насоса для фільтрації води. Якщо він не прикріплений до басейну, необхідно врахувати додаткові витрати, пов’язані з його придбанням.\nОстаннім важливим елементом є розмір басейну. Вона повинна відповідати не тільки кількості людей і їх віку, але, перш за все, кількості вільного місця в саду. Плануючи, де його розмістити, пам’ятайте, що Вам також буде потрібно не менше 1,5 метрів навколо басейну, щоб їм можна було вільно користуватися.\nКакой забор выбрать — современные и классические ограждения\nНа кухне пол больше подвержен разным влияниям, чем в остальных помещениях. Обратите внимание: Двухъярусная кровать — виды и особенности выбора


Пробки у вухах – що робити? >>> Корисно для вас\nПробки у вухах – що робити?\nПробки в вухах що робити?\nФормування сірчаних пробок у вухах відбувається в тому випадку, коли організм втрачає контроль над нормальним фізіологічним процесом освіти вушної сірки. При цьому у людини, як правило, виникають неприємні відчуття в вусі, найчастіше після попадання в нього води, так як пробка розбухає і тисне на слуховий прохід.\nЩо таке вушна пробка і чому вона утворюється?\nСірчана пробка – це скупчення сірки, яке утворюється в зовнішньому слуховому проході. Виділяють сірку церумінальние залози забезпечують видалення з зовнішнього слухового проходу залишків епітелію, частинок пилу, бактерій. Тому в складі сірчаної пробки виявляється не тільки сама сірка, але і відмерлі епітеліальні клітини, мікроорганізми і елементи пилу.\nДеяким людям ніколи не доводилося стикатися з таким явищем, а інших воно турбує досить часто. Від яких же факторів залежить поява сірчаної пробки? Основні причини, що сприяють її виникненню, такі:\n• зневажливе ставлення до гігієнічним нормам;\n• індивідуальні анатомічні особливості вуха, зокрема, занадто вигнутий або дуже вузький канал зовнішнього слухового проходу;\n• надмірна в’язкість сірки;\n• підвищена секреторна активність церумінальних залоз.\nСимптоми освіти сірчаної пробки\nЛюдина, у якого виникла сірчана пробка, схильний до неприємних відчуттів, відчуває дискомфорт. В першу чергу, це почуття часткової або повної закладеності вуха, тиску в слуховому проході. Хворий, як правило, скаржиться, що погано чує. В окремих випадках, якщо сірчана пробка стикається з барабанною перетинкою, з’являються шум у вухах, запаморочення, нудота, головний біль. Якщо сірчана пробка перебуває в зовнішньому слуховому проході довгий час, то можливий розвиток запального процесу, супроводжуваного болем у вусі.\nЗвичайно, коли вас турбують подібні симптоми, слід звернутися до лікаря-ЛОР. Однак не завжди життєві обставини складаються сприятливо для того, щоб людина мала можливість потрапити до лікаря. В такому випадку можна спробувати надати собі допомогу самостійно.\nЯк позбутися від сірчаної пробки самому?\nПробку можна спробувати розмочити і розчинити за допомогою 1-2% -ного розчину перекису водню або 3% -ного спиртового розчину борної кислоти. Треба закапати в слуховий прохід 5-6 крапель розчину, лежачи вухом догори. Необхідно залишатися в такому положенні кілька хвилин, щоб пробка просочилася лікарським розчином. Потім треба повернутися на інший бік і підкласти теплу (але не гарячу) грілку під хворе вухо. Таку процедуру необхідно виконувати три рази протягом дня.\nСучасне гігієнічний засіб для догляду за вушної порожниною називається ремо-вакс. Воно допомагає не тільки позбутися від сірчаної пробки, але і запобігти її повторна поява, оскільки містить спеціальні компоненти, які розм’якшують і руйнують сірчані скупчення. Щоб видалити сірчану пробку, закапайте приблизно 20 крапель ремо-вакса в хворе вухо, закрийте його шматком вати і залиште на ніч. Таку процедуру необхідно повторювати 3-5 днів.\nПрофілактика появи сірчаної пробки\nКожна людина повинна дбати про гігієну своїх вух. Рекомендується систематично видаляти з вуха надлишки сірки. Для цього слід чистити зовнішній слуховий прохід спеціальними вушними паличками або маленьким ватним тампоном, намотаним на сірник. Запам’ятайте, що категорично забороняється засовувати паличку занадто далеко в слуховий прохід! Оскільки при цьому ви можете ненавмисно пошкодити чутливу шкіру слухового проходу або навіть серйозно травмувати барабанну перетинку і викликати незворотні порушення слухового аналізатора.\nЩо ж робити тим, у кого сірчані пробки утворюються досить часто? З метою профілактики можна один раз в тиждень капати в кожен вушної прохід 2-3 краплі 2% -ного розчину оцтової кислоти, ліки отипакс, ремо-вакс або мінерального масла. Медики також рекомендують регулярно проводити таку нескладну процедуру: після миття голови лягати на теплу грілку спочатку одним вухом, а потім – іншим. Під кожним вухом витримувати тепло близько п’ятнадцяти хвилин. Користь подібної процедури подвійна: вона не тільки очищає вуха, попереджаючи утворення сірчаних пробок, але і забезпечує хорошу профілактику отиту.\nДжерело картинки: news.\nАвтоматично підібрані записи, які може бути схожі на цю:\nЯк зробити трафарет своїми hellip; Інформація про те, як зробити трафарет своїми руками, стане в нагоді під hellip;\nЯкі продукти розріджують кров Кожна людина в певний момент, задається питанням, які продукти розріджують hellip;\nЩо пити при отруєнні Знати, що пити при отруєнні, а також, що робити в hellip;\nЧи варто здобувати другу вищу hellip; Іноді люди задаються питанням: чи потрібно другу вищу освіту. Кому-то hellip;\nЧим лікувати кон’юнктивіт у дітей Поява в родині малюка тягне за собою масу риторичних запитань, hellip;\nЯк красиво порізати джинси У гардеробі будь-якої сучасної дівчини є джинси, і, як правило, hellip;\nЯк розраховуються відпускні? Розрахунок відпускних простому працівникові здається таємницею за сімома печатками. Нарахували hellip;\nЯкий нормальний тиск у hellip; Цікаво? Але ж ви не дарма цікавитеся, яке нормальне тиск hellip;\nЯк варити варення з полуниці Коли настає сезон царювання королівської ягоди, будь-яка господиня повинна мати hellip;\nЗасіб від пробки у вусі\nВид і засіб зв’язку\nНу і гнус! Мошки лізуть в труси і в години\nКорисні статті про рослини


Сімейні цінності, чи є вони зараз? - Новости архитектуры и дизайна\nСімейні цінності, чи є вони зараз?\nСучасний світ стає все більш жорстоким і самобутнім. Люди, тільки завдяки соціальним мережам збираються в групи за інтересами, спілкуються і починають дружити «просто так». Адже так мало сьогодні залишилося справжніх цінностей. Однією з них, яку капіталістичне суспільство і ринкові відносини хочуть стерти з лиця землі, залишається поки родина.\nБагато під цим словом мають на увазі зовсім не те, що є насправді. Можна часто почути, що сім’я — це колеги по роботі, друзі та інше. Насправді сім’я — це неподільна частина, хоча і складається з кількох людей.\nСімейні цінності — це, перш за все сукупність моральних підвалин і звичаїв, які виконуються і зароджуються всередині самої сім’ї. У наш час все більше популяризується не створення міцної осередку суспільства, а автономність і незалежність чоловіки від жінки і жінок від чоловіків.\nТакий підхід в корені руйнівний. І чим більше буде проводитися пропаганда «незалежності» і самостійності, тим менше залишиться міцних сімей, а відповідно і цінностей. Адже саме батьки прищеплюють дітям все чесноти, які є, разом з мораллю і моральністю. Відповідно сім’я — найважливіший етап і період в житті кожної людини.\nПредыдущая записьЦілюща музика Моцарта замість пігулокСледующая записьПри виборі СВЧ печі, а по іншому «мікрохвильовки», слід орієнтуватися на основні характеристики


Амортизатор задній (ориг.) Чері Біт Смига: купити дешево s12-2915010\nСмига амортизатор задній Чері Біт s12-2915010\nМагазин м. Смига пропонує купити недорого запчастину амортизатор задній s12-2915010 для експлуатації та ремонту автомобілів Chery Beat. Ми пропонуємо постачання з кількох складів комплектуючих, розташованих по всій території України. Це дозволить виконати ваше замовлення в найкоротші терміни. Тут ви можете оформити заявку на отримання даної деталі в місті Смига з доставкою вже на наступний день. На продукцію Chery Beat надається гарантія (можливість заміни або повернення грошей) протягом 14 днів з моменту придбання.


Номенклатура хвороб (групи і класи)\nНоменклатура хвороб - перелік прийнятих, встановлених медичною наукою назв хвороб, об'єднаних в групи і класи.\nУ медичній практиці застосовується більше п'яти тисяч позначень діагнозів. При цьому одна і та ж хвороба часто іменується по-різному. Для вивчення захворюваності населення необхідна раціонально побудована номенклатура хвороб, завдання якої полягає в тому, щоб величезне різноманіття діагнозів об'єднати в порівняно невелика кількість назв класифікаційних.\nВ межах однієї країни без єдиної номенклатури хвороб неможливо порівняння захворюваності і смертності в окремих областях, містах, районах. Для порівняння захворюваності та смертності населення різних країн, необхідна єдина міжнародна номенклатура хвороб. Встановлення правильних назв діагнозів необхідно при реєстрації хвороб, яка є початковою ланкою дослідження захворюваності та смертності населення.\nУ зв'язку з розвитком медичної науки і завданнями вивчення захворюваності та смертності населення номенклатура хвороб періодично переглядається та вдосконалюється.\nЗ 1965 р. Радянський Союз перейшов на міжнародну номенклатуру хвороб, прийняту в більшості країн.\nНова номенклатура хвороб має триступінчату будову. Першу, найбільш широку ступінь становить номенклатура хвороб. Кожна з них має свій номер і становить окрему рубрику номенклатури.\nДругу сходинку становлять групи, кожна з яких формується шляхом об'єднання того чи іншого числа рубрик. Нарешті, третю, найбільш високу і узагальнюючу щабель, сформовану шляхом об'єднання того чи іншого числа груп, складають класи. Всього номенклатура включає 17 класів і 999 рубрик.\nНомери і назви класів:\nI Інфекційні та паразитарні хвороби\nII Новоутворення (пухлини)\nIII Хвороби ендокринної системи, розлади харчування та порушення обміну речовин\nIV Хвороби крові і кровотворних органів\nV Психічні розлади\nVI Хвороби нервової системи та органів чуття\nVII Хвороби системи кровообігу\nVIII Хвороби органів дихання\nIX Хвороби органів травлення\nX Хвороби сечостатевих органів\nXI Ускладнення вагітності, пологів та післяпологового періоду\nXII Хвороби шкіри та підшкірної клітковини\nXIII Хвороби кістково-м'язової системи та сполучної тканини\nXIV Вроджені аномалії\nXV Деякі причини перинатальної захворюваності та смертності\nXVI Симптоми і неточно визначені стани\nXVII Нещасні випадки, отруєння і травми\nXVII клас особливо багатий групами і рубриками (39 груп і 369 рубрик, тобто найменувань окремих видів травм та отруєнь). Така обширність цього класу пояснюється головним чином тим, що в ньому є дві незалежні один від одного класифікації: а) за причинами травми (нещасні випадки на залізниці, на водному, повітряному транспорті тощо); б) за видами травм ( переломи черепа, переломи кінцівок, вивихи без перелому кісток, удари, опіки тощо).\nЗастосування єдиної номенклатури хвороб у практиці вивчення причин захворюваності або смертності населення полягає у наступному.\nВ процесі обстеження хворих встановлюються і записуються в медичних документах (амбулаторних картах, історії хвороби) їх діагнози захворювань.\nВ цілях вивчення захворюваності велика різноманітність застосовуваних діагностичних позначень зводять до порівняно небагатьом рубриками єдиної номенклатури. Для цієї мети застосовують шифрування діагностичних позначень - поруч з діагнозом медпрацівник ставить номер, під яким це захворювання позначено у міжнародній номенклатурі хвороб.\nПісля шифрування документи розкладають за цими номерами з подальшим підрахунком числа захворювань по кожному шифру.\nДля успішного вивчення захворюваності і полегшення роботи по шифровці діагнозів велике значення має точне і докладний позначення діагнозу хвороби в медичних документах. Замість діагнозу не можна ставити симптом (головний біль, задишка, кровотеча тощо). Для статистики захворюваності необхідні уточнені заключні діагнози, що встановлюються після спостереження за хворим і проведення спеціальних досліджень (лабораторних, рентгенологічних та ін).\nДля вивчення захворюваності і правильної шифровки діагнозів по багатьом формам хвороби необхідно в діагнозах писати певні уточнення, від яких залежить їх правильна шифрування, наприклад при таких хворобах, як ларингіт, трахеїт, фарингіт, синусит, тонзиліт, бронхіт, гастрит, ентерит, коліт, нефрит, апендицит та ін, слід зазначати їх характер - гострий або хронічний. При встановленні діагнозу новоутворення вказують його локалізацію і характер (злоякісне або доброякісний); при діагноз грижі відзначають - неущемленная або защемлена і т. д.\nПри діагнозах судинних уражень центральної нервової системи вказують, чи пов'язані вони з гіпертонічною хворобою, атеросклерозом або іншими захворюваннями. При встановленні діагнозу гіпертонічної хвороби відзначають її стадію і який орган переважно вражений (серце, мозок, нирки). При діагноз ревматизму вказують - гостра або хронічна форма протікає захворювання з ураженням серця або без нього, з ураженням будь клапанів серця.\nПри нещасних випадках і травмах відзначають локалізацію травми, її характер (перелом, вивих, забиття, опіки та ін); чітко характеризують травму ока, зокрема наявність впровадження чужорідного тіла і опіків.


SIMBA DICKIE GROUP :: Гарантія Smoby\nНедiля, 18.08.2019 · 01:21\nГоловна: Новини / 2019 / Гарантія Smoby\nКупуючи товари ТМ SMOBY, ви отримуєте Гарантію виробника терміном 2 роки на міцність та довговічність кожного продукту Smoby. Дефекти виробництва, конструкції або матеріалів, що були виявлені протягом гарантійного періоду, безкоштовно виправляються Сервісом SMOBY шляхом ремонту або заміни Товару в залежності від рішення компанії SMOBY. За Гарантією необхідно звернутися напряму до Сервісного центру концерну SIMBA DICKIE GROUP. Гарантійний період починається з дати придбання Товару кінцевим споживачем.Згідно Гарантії виробника для заміни або ремонту Товару, необхідно пред’явити оригінал квитанції (чек), де чітко вказана назва товару, дата та місце придбання. SMOBY залишає за собою право відшкодовувати витрати на доставку пошкоджених деталей чи товарів за рахунок Покупця.


«Відпустка за власний рахунок – це попередження, щоб готувалися до скорочень» — Високий Замок\n«Відпустка за власний рахунок – це попередження, щоб готувалися до скорочень»\nЛікарі обурені такою політикою і не збираються писати заяв.\nМедиків на Львівщині відправляють у відпустки за свій рахунок на два тижні, а тих, хто досяг пенсійного віку, - на місяць.\n«У понеділок на адмінгодині головний лікар повідомив нам, що не вистачає коштів на зарплати. Незабезпеченість фонду заробітної плати патанатомічного бюро становить 1,8 млн. гривень, судмедекспертного — 1,7, ОХМАТДИТу — 2 млн., фтизіопульмонологічного центру на Сихові — 2 млн., перинатального на Батальній (його працівників “розкидали” по цілому місту, бо центр досі закритий на ремонт) — 2 млн., обласної лікарні — 8 млн. Зарплату нам наразі виплачують. От 5 травня дали (з 1-го числа вона навіть зросла на 10%). 20-го чекаємо на аванс, але як буде далі — невідомо, - каже одна із лікарів Львівської обласної лікарні, яка побажала залишитись інкогніто. - Юрій Підлісний, який проводив нараду для головних лікарів (заступник голови Львівської ОДА. - Авт.), наголосив, що керівництво має показати приклад підлеглим, але наш головний не поспішає брати відпустку за свій рахунок. Каже, у нього є право підпису, тож мусить залишатися на посту. Простих лікарів це обурює, бо отримують 2,3-2,5 тис. гривень зарплати, у той час як головний - більше 10 тис. Особисто я заяви писати не буду. Мої дві тисячі “погоди не зроблять”.\n“ВЗ” звернувся по коментар до директора Департаменту фінансів ЛОДА Олега Демківа. У бюджеті на поточний рік було передбачено, що найбільше коштів скерують на охорону здоров’я (1 386 млн. гривень) — більше, ніж на транспорт (980 млн.) та освіту (682 млн.). Половина цих коштів (724 млн. гривень) мала піти на виплату заробітної плати медичним працівникам. Чому тоді вже у травні постало питання, що медиків треба добровільно-примусово відправляти у відпустки за свій рахунок, бо грошей на виплату зарплат не вистачає?\n“Набрав чинності наказ Міністерства охорони здоров’я про зменшення кількості ліжок у лікарнях. У кожному закладі їх має бути не більше 60 у розрахунку на 10 тис. населення. По Львівській області середній показник — 82 ліжка. Пропозиція взяти відпустку за свій рахунок — це перший крок по запланованій оптимізації. Це - попередження, аби медики готувалися до скорочень. Буде скорочуватися ліжковий фонд, відповідно, скорочуватимуть штатні посади”, - пояснює чиновник.\n“У бюджеті утворилася “дірка” — 63 млн. гривень. Пишемо звернення, щоб нам допомогли з коштами, але на 99,99% впевнений, що ситуація не вирішиться на нашу користь. Тому й попросили, щоб медики взяли відпустку за свій рахунок. Це — найбільш безболісний спосіб вийти з тієї ситуації, в якій опинилися, - переконаний директор Департаменту охорони здоров’я Богдан Чечотка. - Якщо цього не зробити, у листопаді платити зарплати взагалі буде нічим. Але хто про це зараз думає? Не дивуюся медсестрам чи санітаркам — дивуюся лікарям, які вперто не хочуть брати ці відпустки. Будемо відверті — вони ж не за зарплату там працюють, могли би походити на роботу як волонтери. От ми, у Департаменті, вже написали заяви і нічого — далі працюємо. Це — тимчасовий захід, бо штати у нас роздуті і з цим треба щось робити. Субвенція з держбюджету виділяється на кількість жителів. Вже немає підстав говорити, що Донбасу дали багато грошей, а нам, бандерівцям, виділили копійки. Лікарня у Бібрці (місто районного значення у Перемишлянському районі Львівської області. - Авт.) розрахована на 200 ліжок, а насправді там лікується 35 хворих. Пройдіться по лікарнях у п’ятницю після 16.00 — порожньо. У Берестечку (Волинська область) була лікарня на 420 ліжок. Кількість ліжок скоротили до 25. Але місто під землю не провалилося. У Лопатині (смт Львівської області) планували скоротити 10 ліжок зі збереженням штату - медики вже третій раз виходять пікетувати райраду. Українці довіряють популістам — вийде політик на трибуну, скаже, що громаді потрібна велика лікарня, і все, свою справу він зробив. А нам, чиновникам, яких ніхто не любить, треба ламати голову над тим, де взяти на це гроші”.


У Туреччині розбився автобус з російськими туристами | Новини на Gazeta.ua\nЧетвер, 04 жовтня 2007 16:52\nУ Туреччині потрапив в аварію мікроавтобус з російськими туристами. Інцидент відбувся в середу, 3 жовтня, недалеко від аеропорту Анталії, коли автобус врізався в стовп.\nВ результаті інциденту постраждали четверо туристів з Росії і водій автобуса. Почато розслідування причин аварії.\nОстанній аналогічний інцидент відбувся менше місяця тому, 9 вересня. Тоді в Туреччині в районі курорту Белек мікроавтобус з російськими і білоруськими туристами зіткнувся з автомобілем. В результаті зіткнення загинув український гід туристичної групи, решта пасажирів отримали поранення.\nРаніше, в липні 2007 року, на гірській трасі між Кемером і Анталією перекинувся ще один мікроавтобус з відпочиваючими з РФ. Поранення різного ступеня тяжкості отримали 18 чоловік, що знаходилися в автобусі, повідомляє РБК.\nЗараз ви читаєте новину «У Туреччині розбився автобус з російськими туристами». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


План-конспект ділової гри "СПІВБЕСІДА" | Конспект. Економіка\nЄрофеєва Ганна Анатоліївна\nКожного року тисячі молодих спеціалістів шукають собі роботу. Важливим завданням навчальних закладів є формування у молодих людей вмінь презентувати тебе на конкурентному ринку праці. Дана гра може бути використана на уроках економіки, громадянської освіти.\nДІЛОВА ГРА «СПІВБЕСІДА»\nКожного року тисячі молодих спеціалістів шукають собі роботу. Важливим завданням навчальних закладів є формування у молодих людей вмінь презентувати тебе на конкурентному ринку праці.\nДана гра може бути використана на уроках економіки, громадянської освіти.\nУчні ( в залежності від кількості) діляться на 5-7 команд.\n3-5 (по 2-3 людини) команд стають роботодавцями і мають виробити основні вимоги до претендентів, провести співбесіду. Після співбесіди роботодавці мають аргументовано повідомити кандидатам на посаду про свій вибір.\nЩе одна команда (6-10 учнів) – кандидати на посаду. Учні мають обрати фірму і посаду, на яку вони претендують, і підготуватись до співбесіди, відповідно отриманого завдання.\nОстання команда (2-3 людини) – експерти. Вони мають спостерігати за ходом гри, надавати (за потребою) консультації, а в кінці гри – повідомити, яка з фірм найкраще провела співбесіду і повідомила про вибір кандидата на посаду, хто з кандидатів на посаду найкраще представив себе під час співбесіди, відповідно до отриманого завдання, проаналізувати типові помилки.\nБЛОК А. ВАКАНСІЇ\nНайпоширеніші питання, які може поставити потенційний роботодавець претенденту на вакансію?\n• Розкажіть стисло про себе.\n• Ваші сильні сторони?\n• Ваші слабкі сторони?\n• Чому Ви хочете одержати цю роботу?\n• Чому Ви вибрали саме цю організацію (цю компанію, фірму)?\n• Чи були у Вас інші пропозиції роботи?\n• Чи проходили Ви співбесіди в інших місцях?\n• Що б Ви хотіли знати про майбутню роботу?\n• Чи не буде заважати Ваше особисте (сімейне) життя даній роботі, яка пов’язана з поїздками і ненормованим робочим часом?\n• Чому Ви пішли з попередньої роботи?\n• На яку заробітну плату Ви розраховуєте?\nКоли і як повідомити претенденту про результат співбесіди?\n• Якщо під час бесіди з'ясувалося, що кандидат не підходить, то йому треба сказати приблизно так: "У мене складається враження, що ця робота вам не підходить".\n• У разі позитивної думки можна сказати: "Вашу заяву буде, без сумніву, розглянуто дуже серйозно", або: "Ваша кандидатура становить для нас великий інтерес".\n• Якщо рішення стосовно кандидата не можна прийняти негайно, то визначаються умови його інформування. Наприклад, це може бути лист-пропозиція кандидатові.\nГРУПА 1. ПРИВАТНА ШКОЛА\n1) розробити вимоги до кандидатів;\n2) конкретизувати запитання до претендентів;\n3) провести співбесіду;\n4) повідомити претенденту про результати співбесіди.\nГРУПА 2. КОМПʼЮТЕРНА ФІРМА\n2) менеджер по роботі з клієнтами.\nГРУПА 3. РЕСТОРАН\nГРУПА 4. АВТОСАЛОН\nГРУПА 5. ТУРИСТИЧНА ФІРМА\n2) керівник туристичної групи.\nАКТУАЛЬНІ ВАКАНСІЇ ( дата)\nБЛОК Б. КАНДИДАТ НА ПОСАДУ\nЗАПАМʼЯТАЙТЕ: фрази «я ненавидів свого шефа», «я нічого не знаю про вашу компанію», «найбільше за все я не виношу….», « я не маю запитань» можуть звести нанівець будь-яку співбесіду?\nЦі фрази демонструють нелояльність, байдужість до нової роботи і компанії, фокусування претендента на своїх інтересах, проблемах, неадекватність, можливу конфліктність, невміння працювати в колективі тощо.\nВи – впевнений у собі висококваліфікований спеціаліст. Ви хочете отримати цю роботу, але маєте певні вимоги ( ? ), яким навряд чи зрадіє роботодавець.\n1) підготуватись до співбесіди;\n2) переконати роботодавця взяти саме Вас на роботу.\nВи –людина здібна, амбітна, творча, але без досвіду роботи.\nВи –маєте необхідну освіту і досвід роботи, але, за сімейними обставинами, потребуєте особливого графіку роботи.\nУ Вас мало досвіду у даній сфері, Ви не впевнені, що зможете справити на роботодавця потрібне враження, але дуже зацікавлені у вакансії.\nВас направили на співбесіду з Державної служи зайнятості. Вам не подобається запропонована вакансія, але, у разі позитивного результату співбесіди, Ви не зможете відмовитись від роботи.\n2) делікатно переконати роботодавця відмовити Вам у працевлаштуванні.\nГультяєва Тетяна Володимирівна


Дмитро НЄМЧАНІНОВ: "Мій підкат був фінальним акордом ситуації" | НК Верес\nДмитро НЄМЧАНІНОВ: "Мій підкат був фінальним акордом ситуації"\nЗахисник Вереса Дмитро Нємчанінов прокоментував контрольний поєдинок проти Окжетпеса, який було перервано за рахунку - 1:1 через занадто бурхливі емоції.\n- Гра в цілому давалася нормально, стан команди був хорошим, адже ми планомірно готувалися до цього спарингу і підходили до нього у оптимальних кондиціях. Вчора ті гравці, що сьогодні вийшли на поле, по суті відпочивали. Мали тренування, де відпрацьовували стандарти. Тому ми дійсно чекали на цей матч і хотіли якісно його відіграти, бо це був останній шанс перевірити свої сили перед офіційними поєдинками.\nМомент із пропущеним голом - це прикра помилка. Ми намагалися зберегти м‘яч, тому не варто говорити про те, що хтось помилився більше, а хтось менше. Таке трапляється у футболі, тим більше це збори.\nЩодо сутички - мій підкат був уже фінальним акордом ситуації. Все почалося з того, що один із гравців команди суперників (під номером 22) декілька разів грубо зіграв проти нашого молодого півзахисника Дахновського, якому як мінімум двічі дісталося ліктем. Рефері на це ніяким чином не реагував, як і на інші грубощі суперника. По суті, арбітр втратив важелі управління грою. Десь і наша команда фолила, але казахи діяли більш грубо.\nВсе це стало причиною того, що ви побачили. На відео не було помітно цього епізоду, але Дахновський в черговий раз отримав по голові від суперника ліктем. Далі пішла передача, після якої і стався той самий мій підкат. Суперник, який першим кинувся на мене після підкату - не встиг завдати удару. Я його зупинив. І бійки у буквальному значенні слова на полі не було.\nПісля матчу я зателефонував гравцю Окжетпеса Віталію Гошкодері і запитав про стан здоров‘я того футболіста, на якому я сфолив. Мене запевнили, що все з ним добре і проблем зі здоров‘ям немає. Так, я хотів зіграти жорстко, але ні в якому разі не хотів нанести супернику травму, це не в моїх правилах.\nПісля матчу ті, хто був у складі плюс три воротарі - поїхали на тренування, отримали навантаження і тепер чекаємо матчу проти Зорі у Кубку. Загальні враження від зборів - максимально позитивні. Для команди були створені всі комфортні умови: поля, проживання, харчування. Вважаю, що для Першої ліги - це топ. Взагалі, цьогоріч в Туреччині якість газонів на дуже високому рівні. Навіть вчора говорили про це в команді - ми уже завершуємо збори, а й досі тренуємось на максимально рівному полі.\nХотілося би подякувати керівництву за рішення залишитись у Туреччині ще на кілька днів для більш ефективної підготовки до матчу із Зорею, а не повертатися в Україну раніше. Це великий плюс для нас.


В СБУ підтвердили, що, зниклий екс-суддя Чаус у них | Klymenko Time\nГоловна сторінка / Новини / Не пройшло і року. Чаус «сплив» в СБУ\nСлужба безпеки України повідомила про те, що екс-суддю Чауса вони не викрадали, а він сам попросив з викликати.\nВ СБУ підтвердили, що, зниклий екс-суддя Чаус у них\nРубрики: Кримінал, Новиниважлива, НАБУ, Микола Чаус, викрадення, СБУ, суддя Чаус\nУ Відомстві повідомили, що екс-судді надають необхідну медичну допомогу.\nСлужба безпеки України нарешті вирішила пролити світло на питання, де суддя Чаус, яке хвилює всіх вже майже добу. За інформацією прес-служби відомства, СБУ нікого не викрадала, а співробітники діяли в рамках закону і своїх повноважень.\n«У своїх діях Служба безпеки України виходить з того, що згідно з Конституцією України життя людини є найвищою цінністю. І співробітники СБУ виконували свої посадові обов'язки в рамках розслідування відповідної кримінальної виробництва. Будь-які спроби представити суспільству інформацію в іншому ключі є звичайними маніпуляціями », - заявили в СБУ.\nТакож вони підтвердили інформацію, яку Klimenko Time отримав від джерела в МВС про те, що екс-суддя сам попросив викликати саме співробітників СБУ.\n«Окремо звертаємо увагу на те, що вчора на гарячу лінію Служби безпеки звернулась особа, яка повідомила, що в один з селищних рад Вінниччини прибув чоловік, який представився Миколою Чаусом і попросив викликати саме співробітників СБУ», - відзначили в прес-службі відомства.\nНе зрозуміло поки, хто і де утримував Миколи Чауса, але в СБУ запевнили, що «вживаються заходи для встановлення всіх обставин викрадення екс-судді Чауса, позбавлення його волі і встановлення осіб, які це вчинили», ну і, по крайней мере, ясно , що «пропажа» таки у Служби Безпеки.\nКрім того, в СБУ зазначили що Миколі Чаусу надається необхідна медична допомога в зв'язку з фізичним і моральним станом після тривалого позбавлення волі, а також, що його дружину і родичів поінформували про місце знаходження екс-судді.\nЧому цю ж інформацію можна було оприлюднити ще вчора, відразу після інциденту, можна тільки здогадуватися. Тепер хід за НАБУ.\nНагадаємо, що вранці 30 липня немолодий чоловік в одних трусах зайшов в будівлю сільради села Мазурівка Вінницької області. Візитер повідомив, що він є тим самим суддею Чаусом, і що йому потрібна допомога.\nПізніше адвокат колишнього судді Миколи Чауса Ростислав Кравець прийшов в СБУ, щоб зустрітися зі своїм клієнтом, але його не пустили, мотивувавши тим, що офіційно екс-судді немає в будівлі СБУ.


("розщеплення") завжди домінує тільки одна категорична позиція. Найполярніші точки оцінювання дістали назву самостійних прийомів захисту: девальвації і примітивної ідеалізації (всемогутності). Девальвація - це зведення значення чогось важливого до мінімуму, що передує його відкиданню: "Навіщо мені ця фізика?" або: "В мене все одно нічого не вийде, тому не варто й пробувати". Примітивна ідеалізація - перебільшення сили і престижу іншої людини, віра в її всемогутність. "От розкажу татові, він вам усім покаже", - кричить маленька дитина. "Припиніть хуліганити, бо покличу директора", - заявляє класові вчитель. Усемогутність - це перебільшення й власної сили, і могутності: "Та якби я тільки захотів, краще за всіх навчався б!"\nЦікавим засобом захисту є проективна ідентифікація (проекція своїх почуттів на якусь людину, над якою потім встановлюється контроль). Наприклад, роздратований учитель вважає, що учень увесь час ціле-спрямовано порушує дисципліну на уроці. І не помічає, що сам постійно прискіпується до цього учня, викликає в нього негативну реакцію своїми критичними поглядами, кепськими зауваженнями, фіксацією та обговоренням кожного поруху. Таке перенесення джерела неприємностей на іншу людину дає змогу не аналізувати власну поведінку.\nПроективний механізм психічного захисту є дуже поширеним. Проек-ція найчастіше виявляється у формі приписування іншим людям виявлених у себе негативних якостей. Думка ніби працює за такою схемою: "Якщо ці недоліки є в інших, то мені тоді не соромно, що вони є в мене". Так, вирішивши, що "всі люди - звірі, а світ - цілковита боротьба", ми можемо не хвилюватися з приводу власної моральної недосконалості. Зла людина в своїх думках і вчинках виходитиме з того, що всі навколо неї злі і їх слід випереджати, першою завдаючи ударів. Є і зворотний процес: людина добра приписуватиме іншим таку саму доброзичливість.\nПроекція виразно виявляється під час інтерпретації картинок із зоб-раженням потенційно неоднозначних подій. Якщо людина перебуває в пригніченому стані, у неї переважають описи негативних сюжетів (підкреслюється безвихідь ситуації, безперспективність будь-яких дій). У стані збудження вона приймає більше агресивних рішень; під впливом радості вона трактує ситуації доброзичливіше, оптимістичніше, прогнозує позитивні наслідки.\nТак само і в житті. Учитель, який не симпатизує певному учневі, схильний приписувати йому погані наміри, з негативною установкою реагує на його поведінку, надає власну недоброзичливу інтерпретацію. Навіть у нейтральних репліках і вчинках він бачить негативний смисл.\nПротилежне почуття - зміна імпульсу, переведення його з активного в пасивний і навпаки. Наприклад, у той момент, коли, здавалося, людина має відчувати позитивні емоції (склала останній іспит, досягла перемоги), вона відчуває байдужість, спустошення. Так, на випускному вечорі багато старшокласників замість радості відчувають глибокий сум. Одна випускниця після отримання атестата зрілості гірко ридала: "Як страшно! Цього ніколи-ніколи більше не буде! Не буде ні школи, ні нашого класу, ні нашої дружби! Нічого не повториться! Все вже закінчилося!"\nНародна мудрість давно зафіксувала цей механізм захисту у вислов-люванні: "Від любові до ненависті - один крок" (і навпаки).\nЩе один спосіб захисту - відступ: людина, відчуваючи, що вона не в змозі впоратися з певним завданням, кидає свої спроби, але при цьому знаходить якісь виправдання такого відступу (наприклад, намагається применшити значущість ситуації або ж оголосити проблему такою, що принципово не може бути розв'язана). Якщо проблема виникла на рівні міжособистісних стосунків, винуватець може визнати свою помилку і вибачитись. Якщо відступ здійснюється свідомо ("В суперечці перемагає той, хто перший замовкне"), така стратегія зветься стримуванням. Цей спосіб захисту справді ефективний. Проте блокування імпульсів не означає їх усунення. Вони можуть накопичуватись, а згодом зумовити відповідну реакцію. Ця реакція може бути спрямована на себе - знайти вихід у вигляді нервових розладів, соматичних захворювань, оскільки блокована енергія імпульсів начебто "роз'їдає" організм, шукаючи в ньому найслабшу ланку. Багатьом батькам та вихователям знайома така картина: дитина, яку нескінченно "виховують", зовні спокійно сприймає зауваження, докори дорослих, але потім раптом починає чинити незрозумілі дії: ламати іграшки, рвати книжки, зошити, вигукувати безладні слова. Блокаду стримування прорвано.\nКоли між протилежними збудниками виникає гострий конфлікт, відступ відбувається неусвідомлено. Такий психологічний захист отримав назву пригнічування. Найболючіші спогади виводяться зі свідомості, хоча й не усуваються цілком. Людина певною мірою весь час перебуває в стані напруги, бо неусвідомлено прагне не дати відповідним спогадам повернутися до свідомості. Проте пригнічувані імпульси часто повертаються в "замаскованому" вигляді: в обмовках, жартах, снах. Психологи вважають, що насолода деяких людей від збирання та поширення пліток є засобом отримання опосередкованого задоволення від нападів на репутацію тих, хто їм неприємний або кому вони заздрять.\nПригнічення нерідко виявляється як обмеження думок або дій для того, щоб уникнути чинників, які можуть спричинити тривогу. Наприклад, учень, який боїться іспиту, повинен стримувати своє хвилювання, інакше під час екзаменування відчує повну дезорганізацію мислення. Тому він відганяє від себе думки про можливий негативний результат.\nПригнічування часто спостерігається в ранньому дитинстві. Здавалося б, людина про це нічого не пам'ятає, але в психіці залишаються відповідні "рубці". Пряме або опосередковане "доторкання" в зрілому віці до цих "рубців" може викликати в людини негативні реакції, джерело яких буде їй незрозумілим. Так, якщо в дитинстві вчитель був під гіперопікою когось із батьків, він може болісно переживати втручання колег, адміністрації у свої справи, адже сприйматиме це як прагнення обмежити його особисту свободу, встановити контроль над його поведінкою. Якщо, караючи за дитячі пустощі, його позбавляли батьківської любові (уваги, емоційного тепла, збільшували психологічну дистанцію або просто залишали на деякий час самого), то його ставлення до інших людей буде вкрай тривожним. Що ближчою стає для нього людина, то більше відчуває він до неї недовіру, адже весь час він очікує, що ось несподівано почнеться різке погіршення стосунків. У необразливих жартах, репліках він вбачатиме подвійний смисл, додаткові негативні значення.\nЛюдина може змусити себе не думати про неприємні події, а може звернутисядо ще одного виду психологічного захисту - так званої ізоляції афекту. Спогади не хочуть іти зі свідомості, але людина прагне розглядати їх без емоційного супроводу. Тамуються почуття, пов'язані з певною думкою.\nОволодіння таким прийомом захисту дуже важливе для вчителя. Адже, виконуючи свої професійні обов'язки, він повинен постійно аналізувати те, що відбувається, утримувати в свідомості, осмислювати навіть емоційно неприємні події. Якщо він не навчиться відокремлювати думки про подію від її афективного сліду, то його психіку постійно травмуватимуть негативні емоційні наслідки.\nОднак у своєму крайньому


26.07.2018 / 18:00\nВідділення Асоціації правників України в Одеській області відкрите для підкорення нових видів спорту. Ще декілька століть назад з берегів Туманного Альбіону світ почув про ДАРТС, а сьогодні ми запрошуємо членів нашого відділення випробувати свої вміння потрапляти в яблучко.\nНа учасників чекатиме:\nорієнтовно 3 години захоплюючої гри від Всеукраїнської федерації дартсу (під керівництвом професійних тренерів – майстрів спорту);\nцікавий та пізнавальний екскурс в історію виникнення та розвитку гри;\nіндивідуальні заліки з турнірними таблицями (гра у групах, визначених жеребкуванням, а також «на виліт» до визначенням перших трьох місць);\nпам’ятні призи та нагороди;\nтепла атмосфера, смачна кухня та напої в затишному місці.\nПокажіть на що ви здатні та підтримайте своїх колег\nДля участі в турнірі обов’язкова реєстрація за посиланням\nТермін реєстрації - до 22 липня 2018 року (при наявності вільних місць).\nРеєстраційний внесок для учасників змагань: 200 грн (включає покриття організаційних витрат, оренду залу та призовий фонд, але не включає вартість напоїв та страв, які кожен охочий може обрати за своїм смаком).\nВхід іншим гостям – безкоштовний та без обмежень.\nМісце проведення: м. Одеса, вул. Тираспольска, 22, кафе «Unit Men`s Life Cafe».\nЗа додатковою інформацією щодо заходу звертайтеся до Секретаріату АПУ за тел.: (044) 492-88-48 або пишіть на адресу: branches@uba.ua – Катерина Пищик, або безпосередньо до Відділення АПУ в Одеській області за тел.: (093) 530-20-37 чи адресою: vd@cls.ua– Вікторія Дробуш.\nспорт, Асоціація правників України


«ВЕРЕС» - зразковий ансамбль танцю | МПК ім. Леоніда Бикова\nГОЛОВНА » Колективи » «ВЕРЕС» — зразковий ансамбль танцю\n«ВЕРЕС» — ЗРАЗКОВИЙ АНСАМБЛЬ ТАНЦЮ\nДитячий ансамбль танцю «Верес» заснований в 2011 році. В ансамблі займаються діти віком від 4 до 14 років. Всього колектив налічує понад 70 осіб.\nТанцювального мистецтва діти навчаються з великою охотою і задоволенням. Деякі з учасників за порівняно короткий час існування колективу досягли хороших виконавських результатів. Про це свідчать нагороди, отримані колективом на фестивалях і конкурсах, що проводяться в області та за її межами.\nВідмінною рисою колективу є гармонійне поєднання пластики, артистизму і інтерактиву. А з огляду на те, що колектив спочатку працював в народному напрямку, то для нього характерним також є відображення в танці особливостей національної танцювальної культури.\nЗ дня заснування дитячим танцювальним колективом «Верес» керує молодий і талановитий педагог-хореограф Катерина Валеріївна Коробка.\nКерівник ансамблю — працює і навчає дітей за програмою, складеною на основі класичних танців XX століття, народного танцю ХІХ-ХХ століття, сучасного хореографічного мистецтва, які стали основою сучасних конкурсів.\nІ якщо спочатку основним напрямком був обраний народний танець, то з часом в колективі стала переважати багатожанровість — народні, естрадні та навіть спортивні танці.\nЖиття в колективі насичене і захоплююче: репетиції, концерти, конкурси. Діти з великою охотою і задоволенням навчаються танцювальному мистецтву. Є і ті, що займаються в ансамблі не один рік і досягли найкращих результатів. Вихованці ансамблю «Верес» охоче приймають участь у міських урочистих концертах, присвячених державним, професійним та народним святам. Також колектив регулярно проводить відкриті заняття, а в кінці року — свій творчий звітний концерт. Є вже і свої традиції: щорічно 1-го березня «Верес» вітає своїх глядачів індивідуальною концертною програмою з Першим днем весни.\nУ травні 2016 року ансамблю «Верес» присвоєно звання «зразковий аматорський колектив».\nКерівник ансамблю особливу увагу приділяє техніці виконання. Індивідуальна риса характеру Катерини Валеріївни — виховання артистичного танцюриста. Заняття проходять на високому емоційному напруженні. Керівник не допускає сірої повсякденності занять.\nКатерина Валеріївна не стоїть на місці: систематично займається підвищенням свого професійного рівня. Кожного року (з 2006 по 2011р.р.) відвідувала майстер-класи від Вадима Писарєва з народного та класичного танцю.\nУ жовтні 2013 року відвідала майстер-класи з сontemporary і джаз-модерн від переможця танцювального шоу «Танцюють всі» — Василя Кобзаря.\nУ 2015 році набула досвіду з сontemporary від асоціації спортивного танцю України та Донецької області.\nУ січні 2016 року відвідала майстер-клас від громадської організації «Всесвітня Унія Культури та Мистецтв».\nУ лютому 2016 року отриманням сертифікату про проходження майстер-класу з сontemporary від суперфіналіста танцювального шоу «Танцюють всі» — Іллі Падзина.\nМайстерність Коробки К.В. відзначена багатьма грамотами, одна з яких, чи не найвагоміша для неї — Подяка організаторів фестивалю «Єзерськи бисери» (Македонія) за хореографічну підготовку солістки зразкового вокального ансамблю «Melody» Даніели Лебєдєвої та за прославлення національної культури за межами країни. Також керівник має багато численні грамоти відділу освіти м. Краматорська за високий професіоналізм, багаторічну самовіддану і сумлінну працю, досягнення в реалізації державної політики в галузі національної освіти; Подяки від організаторів дитячих фестивалів за багаторічну співпрацю та відкриття нових талантів.\nТанець – моє життя\nМій перший останній дзвінок\nШкола має таланти!\nДень пам’яті і примирення\nВітаємо «Melody» і «Експрес» з блискучою перемогою!\n«Експрес» у Миргороді\nДень пам’яті Леоніда Бикова\n«Білий лелека» приніс перемогу\nПрем’єра театру «Вікно»


Більше 10 тисяч віруючих УПЦ пройшли Хресною ходою на Вінниччині | ГОЛОС ПРАВДИ (18+)\nУ Вінницькій області, у Шаргородському районі, відбулася традиційна Хресна хода на Іосафатову долину, до місця явлення у 1923 році Пресвятої Богородиці. У молитовній процесії взяли участь архієреї, священики з різних єпархій канонічної Української православної Церкви та близько 15-ти тисяч віруючих.\nПро це повідомляють журналісти українського опозиційного видання «Голос Правди» з посиланням на прес-службу єпархії.\nБагатотисячна хода вирушила до Іосафатової долини з села Голинченці, від храму святого великомученика Димитрія Солунського. Під час ходи люди несли хрести – маленькі і великі, – щоб встановити їх у долині.\nДуховенство і віруючі йшли до Йосафатової долини зі співом церковних молитов і з проханнями до Бога і Божої Матері про себе, свою сім'ю, свій край, свою Церкву і за мир в Україні.\nПісля того, як Хресна хода прийшла до долини, розпочалася урочиста Божественна літургія. Після завершення богослужіння і вітальних слів люди ще довго не розходилися, співали молитви, встановлювали нові хрести, брали воду з цілющого джерела. Кожен молився і просив заступництва Пресвятої Богородиці – Покровительки цього святого місця.\nНагадаємо, в 1923 році в Іосафатовій долині явилася Божа Матір. Після цієї події до місця явлення Пресвятої Діви почали відбуватися паломництва. Люди несли хрести і встановлювали їх в долині. Місцеве радянське керівництво всіляко цьому перешкоджало. Міліція зупиняла потоки паломників, хрести пиляли на дрова. З 2000-х років відновилося паломництво в долину хрестів.\n15 серпня 2006 року в Іосафатовій долині була звершена архієрейська Літургія. В урочистостях взяли участь два єпископи та близько 200 священиків. З того часу кожен рік з села Голинченці до долини проходять багатотисячні Хресні ходи і відбуваються Літургії на місці явлення Пресвятої Діви Марії.\nТеги:Війна в УкраїніГолос ПравдижурналістиНовиниОпозиціяТОПУкраїнаУПЦ КПУПЦ МП\nрубрики:Війна в УкраїніГолос ПравдижурналістиНовиниОпозиціяТОПУкраїнаУПЦ КПУПЦ МП