РОЗВИТОК ПРИНЦИПІВ СИСТЕМНОГО, КОМПЛЕКСНОГО УПРАВЛІННЯ ЯКІСТЮ - Реферати статті публікації - ОСВІТА ПЛАЗА\nРозвиток світової економіки на рубежі тисячоліть свідчить, що якість продукції (послуг) стала визначальним чинником ус-пішної господарської діяльності підприємств та організацій. В останнє десятиріччя у сфері якості сталися докорінні зміни, що адекватно відбивають прискорення технічного розвитку промис-ловості та індустрії сервісу. З огляду на це варто розглянути суть основних етапів еволюції системи контролю та забезпечення яко-сті протягом ХХ сторіччя.\nКонтроль якості в сучасному розумінні цього терміна виник у 1905 р., коли Генрі Форд (США) розділив складний цикл виготов-лення автомобіля на короткі прості операції. Унаслідок цього по-стала можливість використовувати у виробництві некваліфіковану робочу силу, а контроль якості обмежити відокремленням неякіс-ної продукції від якісної. Система мотивації передбачала штрафи за дефекти і брак. Взаємовідносини із постачальниками та спожи-вачами будувалися на підставі технічних умов (ТУ). Концептуальні підходи цього етапу розвитку систем забезпечення якості обмежу-валися головним — споживач має отримувати лише добротні ви-роби, котрі вповні відповідають стандартам. Головні зусилля ви-робничого менеджменту спрямовувалися на те, щоб браковані вироби не потрапили до споживача. У рамках цієї концепції чисе-льність контролерів якості у високотехнологічних галузях інколи досягала 30—40 % від чисельності виробничого персоналу. Це су-перечило цілям підвищення ефективності виробництва. Подолан-ню такої суперечності сприяло широке застосування спеціальних карт, розроблених у 20-ті роки минулого століття американським ученим В. А. Шухартом. Їх запровадження започаткувало статис-тичний контроль якості. Статистичні методи уможливили збіль-шення виходу якісних виробів завдяки активному контролю та ре-гулюванню безпосередньо технологічного процесу. У такий спосіб було здійснено перехід від управління якістю окремих виробів до управління процесами. Водночас ускладнилися відносини між по-стачальником і споживачем. У них все більшу роль почав відігра-вати статистичний приймальний контроль.\nНаступний етап можна визначити як дії для забезпечення яко-сті. Цей термін упровадив Дж. Д. Еварс (США). Забезпечення якості покладалось на інженерів та менеджерів .\nУ роки Другої світової війни і після неї виник так званий загаль-ний (тотальний) контроль якості — TQC, що сприяв поширенню процесу забезпечення якості, починаючи від розроблення і виготов-лення продукції аж до початку її використання замовником. Забез-печення якості набрало комплексного характеру й охопило всі ета-пи життєвого циклу продукції (проектування, виготовлення, оборот, використання). Це сприяло розвитку концепції системи якості, управління нею та її забезпечення, а також стандартизації всіх про-цесів, пов’язаних з цими видами діяльності. Остаточно теорію ком-плексного управління якістю було сформульовано відомим амери-канським фахівцем Армандом Фейгенбаумом. Фундаментальні принципи комплексного управління якості полягають у такому:\n• якість продукції — це не специфічна відокремлена функція тільки технічних і спеціальних підрозділів, а різнобічний процес, що охоплює всі підрозділи компанії, а також її споживачів та по-стачальників, це спосіб управління організацією;\n• підвищення якості має забезпечуватися на етапах маркетин-гу, проектно-конструкторських робіт, виробництва й технічного обслуговування виробів;\n• постійне поліпшення якості потребує застосування нових технологій;\n• належної якості можна домогтися тільки тоді, коли створено чітко орієнтовану на споживача систему управління якістю.\nЕволюція стратегічних і тактичних підходів до питань забез-печення якості послідовно поширилася на відносини «спожи-вач—постачальник» (зовнішні стандарти гарантії якості). Спо-живачі почали здійснювати аудиторські перевірки якості для того, щоб упевнитися у відповідності придбаної продукції влас-ним стандартам. Однак практика аудиторських перевірок якості з боку споживача спричиняла величезні організаційні труднощі та матеріальні збитки. Тому почався загальний рух за стандартиза-цію цієї діяльності на національних, а пізніше й на міжнародних рівнях. Так, державні стандарти Великобританії стали вихідним пунктом для розроблення міжнародних стандартів серії IСО 9000.\nПоштовхом до створення міжнародних стандартів цієї серії можна вважати значне підвищення вимог споживачів до якості продукції. Ці вимоги фіксуються посиланнями на відповідну нор-мативно-технічну документацію (стандарти або технічні умови та регламенти). Проте ці документи ще не гарантують задоволення вимог споживачів до якості, оскільки затверджених стандартів (технічних умов) недостатньо для реального забезпечення якості конс-труювання виробу, технології його виготовлення або організацій-ної системи проектування, створення чи реалізації продукту. Міжнародний досвід свідчить, що продукція найбільше відповідає вимогам споживачів, якщо на підприємстві діє ефективна система управління якістю продукції. Такий підхід став причиною обов’язкового внесення до контрактів, що укладаються, вимог до систем якості, котрі доповнюють чинну нормативно-технічну документа-цію. Крім того, сучасні контракти надають споживачу право пере-вірки не тільки якості кінцевої продукції, а й усіх елементів її за-безпечення. Це, по суті, є реалізацією своєрідної філософії сучасного виробництва: споживач (покупець) завжди правий. Для регулювання процесу перевірки систем якості Міжнародною орга-нізацією зі стандартизації (IСO) було затверджено серію міжнаро-дних стандартів МС IСO 9000. Серію стандартів становили:\nМС IСO 9000 «Загальне керівництво якістю та стандарти із за-безпечення якості. Керівні вказівки щодо вибору та застосування».\nМС IСO 9001 «Системи якості. Модель для забезпечення яко-сті за проектування та (або) розроблення, виробництва, монтажу й обслуговування».\nМС IСO 9002 «Системи якості. Модель для забезпечення яко-сті за виробництва і монтажу».\nМС IСO 9003 «Система якості. Модель для забезпечення яко-сті за кінцевого контролювання та випробування».\nМС IСO 9004 «Загальне керівництво якістю і елементи систе-ми якості. Керівні вказівки».\nВ Україні, як і в усіх розвинутих країнах, ці стандарти було під-несено до рангу національних і використано для еталонного оціню-вання системи забезпечення якості під час укладання контрактів між підприємствами (ДСТУ IСO 9000—9004). З їхньою допомогою визначалися мінімальні вимоги, котрі постачальник повинен вико-нати, щоб гарантувати споживачу отримання продукції відповідно до його запитів. Перевірка системи якості підприємства постачаль-ника на відповідність цим стандартам здійснюється за взаємною згодою виробника та споживача і вважається однією із передумов для налагоджування господарських відносин. За домовленістю сто-рін вимоги до систем якості можна уточнювати, доповнювати та змінювати. Головним чинником вибору того чи того стандарту як моделі для створення та перевірки системи якості є особливості життєвого циклу відповідної продукції. Додатковими факторами вибору однієї із рекомендованих моделей можна вважати: обґрун-тованість проекту; складність виробничого процесу; характеристику продукції чи послуги; безпечність продукції чи послуги; економічні показники. Отже, моделі забезпечення якості відображають три різ-новиди взаємовідносин постачальника та споживача залежно від обсягів робіт, передбачених договором між сторонами.\nДетальний перелік усіх елементів системи і рівень їх викорис-тання в окремих документах системи стандартів IСO 9000 наве-дено в табл. 11.\nЗАСТОСУВАННЯ ГОЛОВНИХ ЕЛЕМЕНТІВ\nЕлементи системи IСO 9001 IСO 9002 IСO 9003\n1. Відповідальність керівництва за якість (орга-нізаційна структура, права та обов’язки) + + +\n2. Вимоги до системи забезпечення якості (ор-ганізація роботи, інструкції) + + +\n3. Аналіз контракту (договору) + + –\n4. Контроль проекту (контроль якості виконання проектних робіт) + – –\n5. Контроль документації + + +\n6. Праця з постачальниками щодо якості матері-алів та комплектувальних виробів + + –\n7. Поставка продукції замовнику + + –\n8. Маркування та облік продукції (ідентифікація) + + –\n9. Контроль у процесі виробництва + + –\n10. Контроль продукції, здійснення випробувань\n(у тому числі вхідний контроль покупної продукції) + + +\n11. Перевірка контрольно-вимірювального\nта випробувального обладнання + + +\n12. Статус служби технічного контролю (свідчен-ня щодо проведення контролю та випробувань) + + +\n13. Ізолювання браку (порядок використання продукції, що не відповідає вимогам норматив-но-технічних документів) + + +\n14. Аналіз якості, робота з рекламаціями + + –\n15. Вимоги до експлуатації (використання) про-дукції, збереження, пакування, перевезення + + +\n16. Вимоги до документації з якості + + +\n17. Систематична самоперевірка якості + + –\n18. Навчання персоналу + + +\n19. Застосування статистичних методів контролю + + +\nПідприємство-виробник повинно підтвердити, що воно має реальну систему управління якістю, тобто провадить скоордино-вану діяльність у галузі розроблення політики і цілей досягнення якості, здійснення робіт щодо планування, контролю, забезпе-чення і поліпшення якості. Достатніми доказами і підтверджен-нями цього вважають:\n• відповідність показників якості продукції встановленим вимогам;\n• належний стан виробництва та його здатність виготовляти продукцію згідно з вимогами покупця;\n• наявність на підприємстві задокументованих вимог до еле-ментів системи якості і їхня відповідність вибраній моделі;\n• дотримання вказівок документів системи.\nСлід зазначити, що характер та значущість доказів можуть змі-нюватися залежно від конкретної ситуації, зокрема: економічних умов і особливостей використання продукції або послуги; склад-ності продукції; вимог щодо функціональної безпеки продукції або послуги. Спрямовування та контролювання діяльності виробника щодо якості покладається на спеціальну систему управління.\nЗа визначенням міжнародних стандартів під системою управлін-ня якістю розуміють сукупність організаційної структури, відпові-дальності, процедур, процесів і ресурсів, що забезпечують здійс-нення загального керівництва якістю. Загальне керівництво — це аспект загальної функції управління, що визначає та здійснює полі-тику щодо якості. Таким чином, система створюється та впрова-джується як засіб, що забезпечує здійснення конкретної політики та досягнення визначеної найвищим керівництвом мети стосовно яко-сті. Тому особлива увага приділяється питанням формування та до-кументального оформлення керівництвом підприємства політики щодо якості продукції чи послуг, котрі надаються .\nПолітика у сфері якості — це офіційно сформульовані вищим керівництвом загальні наміри і спрямованість діяльності органі-зації у зв’язку з якістю. Політика щодо якості становить основу для встановлення конкретних завдань у цій сфері та їх відповід-ного документування.\nНайвдалішим вважається формулювання такої політики як стратегічного принципу розвитку і засобу спрямування зусиль підприємства для поліпшення показників його діяльності. На-приклад, бути постійно світовим лідером або значно збільшити частку ринку за рахунок переваг в технічному рівні та якості пе-вного виду продукції. Зрозуміло, що така мета під силу тільки фірмам зі сталим виробничим досвідом та традиціями, фірмам, що мають великий інноваційний потенціал. Наприклад, політика щодо якості в одній із філій корпорації «Ксерокс» має таке ви-значення: «Головна мета компанії — підтримувати лідерство що-до якості продукції, котра виробляється. Ця мета потребує мак-симального задоволення споживача з тим, щоб він віддавав перевагу продукції нашої компанії. Мета може бути досягнута тільки в тому разі, коли вироби функціонують у повній відповідності з вимогами до них і продаються за конкурентоспроможними цінами».\nНайчастіше політика щодо якості трансформується в систему цілей та завдань, виконання яких можна проаналізувати. Система передбачає реалізацію за такими напрямками:\n• підвищення рівня задоволення споживачів;\n• поліпшення економічного стану підприємства за рахунок поліпшення якості;\n• розширення або завоювання нових ринків збуту завдяки ви-робництву високоякісної продукції;\n• досягнення технічного рівня продукції, що перевищує рівень інших провідних підприємств і фірм;\n• орієнтування на задоволення вимог споживачів певних галу-зей економіки або певних регіонів;\n• освоєння виробів, функціональні можливості яких реалізу-ються на нових принципах;\n• зниження рівня дефектності продукції в процесі її виготовлення;\n• розвиток післяпродажного сервісу.\nНезалежно від спрямування політика вищого керівництва по-винна передбачати такий рівень якості, що гарантує отримання до-статніх прибутків. Тому способи досягнення цієї мети можуть бу-ти різними і визначатися загальною ринковою стратегією підприємства. Зрозуміло, що політика і цілі виробника періодично уточнюються з огляду на поточний стан виробництва, кон’юнктурні зміни, рівень галузевого технологічного розвитку. Можливі напрямки взаємозв’язку політики і цілей виробника що-до якості залежно від стану конкурентного середовища наводяться в табл. 12.\nМАРКЕТИНГОВА ПОЛІТИКА І ЦІЛІ ФІРМИ СТОСОВНО ЯКОСТІ\nстратегії підприємства Розв’язання проблем якості\nна ринку Освоєння виробництва принципово нових видів продукції Здійснення наукових до-сліджень для визначення перспективних напрямків у сфері якості продукції\nна певній частці ринку Лідерство стосовно якості продукції, що виробляється Забезпечення найвищого рівня якості продукції\nринкового стану Підвищення рівня якості та надійності продукції Підвищення якості проек-тування та виготовлення продукції. Підвищення рі-вня обслуговування\nчастки ринку Підтримка стабільного рів-ня якості продукції Забезпечення високої якості виготовлення продукції згідно з рівнем якості проекту. Га-рантія якості обслуговування\nвиробництва Досягнення рівня якості продукції та послуг, доста-тніх для проникнення у но-ві галузі та сфери бізнесу Визначення і підтримка необхідного і достатнього рівня якості продуктових інновацій\nпродукту Диференціація показників якості продукції Диференціація показників якості продукції однакового функціонального призначення\nВажливим документом систем якості є загальні настано-\nви, які складаються з опису елементів системи управління яко-сті та їхньої взаємодії, містять вказівки щодо можливих відхи-лень від певних вимог стандарту та їх обґрунтування. У зага-льних настановах описано також процедури системи управління якістю та наведено посилання на створені документовані методики.\nСистема управління якістю розробляється з урахуванням ви-робничої діяльності підприємства та особливостей конкретної продукції, що випускається. Це означає, що коли на підприємстві виробляють кілька видів товарних пропонувань, для кожного з них створюють відповідну систему управління якістю.\nСистема управління якістю має охоплювати всі стадії життє-вого циклу товарів. Процес створення, розподілу, реалізації та використання продукції складається з багатьох елементів і має назву «петля якості (спіраль якості)». До основних елементів «петлі якості» належать:\n1) маркетинг, пошук та вивчення ринку;\n2) розроблення технічних вимог, проектування продукції;\n4) підготовка та розроблення виробничих процесів;\n6) контроль, здійснення випробувань та обстежень;\n7) пакування та збереження;\n8) реалізація і розподіл продукції;\n9) монтаж і експлуатація;\n10) технічна допомога та обслуговування;\nСистема якості має функціонально керувати, забезпечувати та поліпшувати кожний етап «петлі якості».\nЗабезпечення якості — це сукупність запланованих і система-тично здійснюваних заходів, які cтворюють необхідні умови для виконання кожного елемента «петлі якості» так, щоб продукція задовольняла визначені вимоги. Інакше кажучи, система має за-безпечувати впевненість у безвідмовному функціонуванні всіх її складових. Це стосується вимог до обладнання, сировини, мате-ріалів, комплектувальних виробів, метрологічних засобів і виро-бничного персоналу. Особливе місце з-поміж усіх заходів нале-жить тим, які спрямовано на запобігання будь-яким відхиленням від стандартів. Система має функціонувати в такий спосіб, щоб забезпечувати впевненість у тому, що проблеми буде своєчасно розв’язано.\nЗапобіжні дії можуть передбачати заміну технологічного оснащення та інструменту, планово-запобіжний ремонт обладнання, технічне обслуговування, забезпечення необхідною документацією всіх робочих місць. Своєчасне усування невідповідностей та\nїх причин у продукції, виробництві або в самій системі якості\nзабезпечується управлінням системою, тобто постійною діяльніс-тю, спрямованою на задоволення вимог щодо якості. Управління якістю можна також визначити як регулювальну діяльність за відхиленнями. Вихідною позицією цієї діяльності є визначення будь-якого відхилення в продукції, в елементах виробничого процесу або в системі якості. Відтак здійснюється аналіз причин, нагромадження, облік і оцінювання зібраної інформації, ухвален-ня і реалізація рішень щодо усунення причин дефектів і відхи-лень. До такої діяльності, наприклад, відносять статистичне ре-гулювання технологічних процесів. Заходи з виявлення та усування невідповідностей та їхніх причин у вітчизняній економічній літературі, присвяченій проблемам якості, мають здебільшого назву «замкнутий цикл управління» . Отже, управління якістю — це контроль, облік, аналіз (оцінювання), прийняття та реалізація рішення.\nПоліпшення якості, як було вже сказано, пов’язують із постійною діяльністю, яка має на меті підвищення технічного рів-ня продукції, якості її виготовлення, удосконалення всіх елеме-нтів виробництва. Цей напрямок у системному управлінні якістю склався під впливом світового досвіду. Завданням такої діяльності є поліпшення параметрів продукції, підвищення яко-сті виготовлення виробів, зниження виробничих витрат та цін, тобто досягнення результатів, досконаліших за передбачені чинними нормами, а отже, підвищення якості за більш низьких цін. Поєднання цих переваг сприяє зростанню конкурентоспромож-ності продукції.\nБажання безперервного поліпшення якості має бути прита-манним не тільки організації в цілому, а й кожному її працівни-кові. Це бажання треба постійно підтримувати й розвивати. Така підтримка необхідна як виконавцям, так і вищому керівництву. Розуміння необхідності постійного руху наперед і змісту дій, пов’язаних з цим процесом, забезпечується регулярним оновлен-ням знань. Головними чинниками конкурентних переваг у вік ін-формації та інтегрованої у світову систему економіки є здатність учитися і швидше за конкурентів застосовувати нове на практиці. Рівновага цих трьох елементів (прагнення постійного руху напе-ред, оновлення знань і своєчасної їх реалізації) дає змогу досягти відповідності організації вимогам ринку, поєднати досвід і знан-ня спеціалістів з їхнім бажанням підтримувати програму поліп-шення якості.\nСпецифічною організаційною формою роботи поліпшення яко-сті є діяльність груп якості («гуртки якості»). Традиційно велике значення має також організація раціоналізаторської діяльності, створення тимчасових творчих колективів. Постійне поліпшення властивостей продукції може стати частиною загальної політики підприємства стосовно якості. Слід зазначити, що незаперечні ус-піхи провідних японських фірм щодо постійного поліпшення яко-сті пояснюються значно ефективнішою системою управління тру-довими ресурсами як порівняти з традиційною (табл. 13).\nПОРІВНЯЛЬНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ СИСТЕМ УПРАВЛІННЯ\nТРУДОВИМИ РЕСУРСАМИ ЩОДО ПОЛІПШЕННЯ ЯКОСТІ\nособливості Великий відсоток людей з ви-щою освітою;\nнаявність довічного найму на роботу;\nшлях до успішної кар’єри через нагромадження досвіду в різних сферах діяльності однієї компанії Нижчий національний внесок у вищу освіту;\nнайм за контрактом на певний період;\nнезалежність успішної службо-вої кар’єри від збереження вір-ності одній компанії\nуправління Рядові працівники поділяють з керівництвом відповідальність за цілі, а не за засоби виробництва;\nставлення керівників до рядо-вих працівників як до найбіль-шої цінності;\nоператори є експертами, здат-ними самостійно розв’язувати проблеми, які постають на ро-бочому місці Рядові працівники відповідають лише за засоби виробництва;\nрядові працівники оцінюються лише за витратами на їхню за-робітну плату;\nекспертами є лише фахівці;\nсистема проектується так, що глибинна її суть є недоступною оператору, котрий виконує тільки доведену до нього програму\nуправління Системи прості та життєздатні;\nсистеми допомагають операто-рам керувати станом справ;\nкерівники мають можливість планувати майбутній розвиток Системи складні для розуміння;\nстаном справ керують керівники;\nнайбільша увага приділяється управлінню сучасним станом ви-робництва\nоператорів Оператори добре освічені і мо-жуть бути експертами Освіта операторів розглядаєть-ся як марнотратство\nВаріанти синергічного ефекту Позитивні відносини між працівниками фірми на всіх рівнях Брак достатньо корисної взає-модії\nЗгідно з чинними правилами міжнародні стандарти серії IСO 9000 мають переглядатися кожні п’ять років. Першу ревізію ста-ндартів було здійснено 1994 року, але вона практично не стосу-валася змісту моделей забезпечення якості (IСO 9001:1994; IСO 9002:1994; IСO 9003:1994) та інших підтримувальних та допомі-жних стандартів і порадників.\nМіжнародна організація зі стандартизації 2000 року провела другу, більш глибоку ревізію стандартів серії IСO 9000 з метою їхнього дальшого вдосконалення. Згідно з цим розроблена й за-проваджується в господарську діяльність нова редакція серії стан-дартів IСO 9000:2000, яка замінить стандарти цієї серії у версії 1994 року. Головним результатом такої діяльності стало об’єднання головних «модельних» стандартів (IСO 9001:199-IСO 9002:1994.-IСO 9003:1994) в один документ — IСO 9001:2000 «Системи управління якістю. Вимоги». Крім цього, суттєво доопрацьовано стандарти IСO 9000:2000 «Системи управління якістю. Основні положення та словник», а також IСO 9004:2000 «Системи управ-ління якістю. Настанови щодо поліпшення діяльності» (табл. 14).\nВЕРСІЇ СТАНДАРТІВ ICO 9000\nзміст та вимоги Редакція стандартів\nIСO 9000:1994 IСO 9000:2000\nПідхід до форму-вання системи Функціональний\nВимоги до встанов-лення процедур Жорсткі Гнучкі\nвимог споживачів Орієнтація на задоволення вимог усіх заінтересованих сторін і підвищення конку-рентоспроможності фірми\nГоловний очікува-ний результат Запобігання\nневідповідностям Постійне вдосконалювання\nвстановлених вимог Досягнення\nСертифікація підприємств на відповідність вимогам стандарту IСO 9001:2000 сприятиме підвищенню його адаптованості до кон’юнктурних коливань, ефективнішому задоволенню потреб споживачів. Саме тому до процесу сертифікації систем якості за новітніми міжнародними стандартами активно включаються українські компанії, що прямують до лідерства на високорозвину-тих ринках: Дніпропетровський завод харчових концентратів (IСO 9001:2000), компанія «Глини Донбасу» (IСO 9001:2000), ТОВ «Тессарт Україна» (IСO 9001:2000), компанія «Укрферрі» (IСO 9001:2000), ЗАО «Київстар Дж.Ес.Ем.» (IСO 9001:2000), «Концерн СТІРОЛ» (сертифікат на систему екологічного мене-джменту згідно зі стандартом IСO 14000), завод безалкогольних напоїв «Росинка» (IСO 9001:2000) та інші.\nУ новій редакції міжнародних стандартів проводиться розподіл систем управління якістю і вимог до продукту. Вимоги до систем управління якістю встановлює стандарт ДСТУ IСO 9001-2001. Во-ни є загальними і поширюються на організації всіх галузей проми-словості і секторів економіки. Вимоги до продукту встановлюють-ся споживачами (або передбачають вимоги споживачів), організацією чи регламентами. Ці вимоги можуть міститися, наприклад, у технічних умовах, стандартах на продукцію та процеси, контракт-них угодах і регламентаційних вимогах. Нова редакція стандарту ДСТУ IСO 9001-2001 більше не користується терміном «забезпе-чення якості», оскільки головним у системному управлінні якістю нині визнано дії, спрямовані на задоволення споживачів. Досвід використання в країнах розвинутої ринкової економіки попередніх редакцій серії стандартів IСO 9000 засвідчив, що за умов жорсткої конкуренції та посилення суверенності споживача доцільніше під-ходити до розроблення, впровадження та підвищення дійовості управління якістю як з позицій системності, так і з позицій проце-су. Підхід з позицій системності передбачає кілька етапів розроб-лення і запровадження системи менеджменту якості:\n• визначення потреб і очікувань споживачів та інших заінте-ресованих сторін;\n• ухвалення політики і завдань організації у сфері якості, зок-рема процесів, обов’язків працівників, ресурсів і їх постачання;\n• установлення методів вимірювання результативності кожно-го процесу та порядку застосування одержаних даних для оціню-вання ефективності цих процесів;\n• визначення способів запобігання невідповідностям і усунен-ня їхніх причин;\n• розроблення і застосування процесу постійного вдоскона-лення системи менеджменту якості.\nТакий порядок забезпечує функціонування і створює можливості постійного вдосконалення чинної системи управління якістю, додає впевненості виробникові у своїх можливостях забезпечити задово-лення вимог споживачів та інших заінтересованих сторін, що в кін-цевому підсумку забезпечує успіх його господарської діяльності.\nПідхід з позицій процесу виходить з того, що процесом можна вважати будь-який вид діяльності чи їхню сукупність, коли для перетворення входів на виходи використовуються певні ресурси. Ресурсами можуть бути працівники, інфраструктура, виробниче середовище, інформація, постачальники та партнери, природні та фінансові ресурси. Для ефективної діяльності організаціям нале-жить визначити численні взаємозв’язані і такі, що взаємодіють один з одним, процеси й управляти ними. Здебільшого вихід од-ного процесу безпосередньо служить входом іншого.\nБудь-яка продукція — це результат процесу (послуги, програ-мні засоби, технічні засоби, перероблені матеріали тощо). Інакше кажучи, як продукт розглядають результат сукупності взаємо-зв’язаних чи взаємодіючих видів діяльності, котра перетворює вхідні елементи на вихідні. Такий порядок визначення, застосу-вання та управління організацією системи процесів та їхньої вза-ємодії забезпечує задоволення споживачів завдяки своєчасному передбаченню їхніх вимог.\nНова редакція серії стандартів IСO 9000:2000 визнає також і використання інших концептуальних підходів до формування си-стем якості. Наприклад, вісім засадничих принципів формування та функціонування систем якості за IСO 9000:2000 є тотожними відповідним підходам концепції всеосяжного управління якістю (TQM) .\nУспішне забезпечення функціонування організації потре-бує методичного і «прозорого» керування. Однак нині досяг-нення успіху можливе тільки завдяки запровадженню системи управління, спрямованої на постійне поліпшення показників роботи організації і урахування потреб заінтересованих сто-рін. Про це свідчить вивчення взаємозалежностей основних складових понятійного апарату, що стосується управління\nВи переглядаєте статтю (реферат): «РОЗВИТОК ПРИНЦИПІВ СИСТЕМНОГО, КОМПЛЕКСНОГО УПРАВЛІННЯ ЯКІСТЮ» з дисципліни «Товарна іноваційна політика»\nПереглядів: 1736 | Рейтинг: 0.0/0


Локшина Пхат Тхай з креветками і арахісом по-тайскі рецепт. Як приготувати правильно щоб було смачно - покрокова інструкція\nЦя страва придумали в Таїланді в 1930-х роках, і з тих пір воно залишається культовим по всій країні. Тонку рисову локшину обсмажують з тофу і креветками і приправляють цукром, тамариндом, оцтом, чилі і рибним соусом. Виходить дуже пряно і смачно.\nПхат тхай дослівно означає смажену в тайському стилі локшину. У тарілці з пхат тхаем укладена вся гармонія тайської кухні - збалансоване поєднання чотирьох основних смаків: кислого (оцет, лайм), гострого (чилі), солодкого (цукор) і солоного (сіль, соєвий або рибний соус). У Таїланді в залежності від провінції рецепт буде змінюватися, але незмінним залишаються свіжа зелень, спеції і, звичайно, рисова локшина. Готують пат тхай зазвичай на плоскому колі або в воке (конусоподібній сковорідці). Додаткові інгредієнти можуть бути різні: курка, свинина, яловичина, креветки, тофу або кальмари. Ця страва тайської кухні на даний момент стала моїм фаворитом серед азіатської їжі. Локшина виходить дуже насиченою, а арахіс дуже приємно доповнює блюдо. А ще, приємно те, що готується все дуже швидко і максимально просто! Одже класичний рецепт Пхат Тхай.\n3 столових ложки рибного або соєвого соусу\n4 столові ложки тамаріндового соусу\n1 столова ложка пальмового цукру\n150 грам свіжих очищених креветок\n3 дрібно нарізані зубчики часнику (я його зазвичай виключаю з рецепта)\n150 грам твердого тофу, порізаного кубиками\n2 чайних ложки пудри чилі\n200 грам свіжих паростків квасолі\nкілька стеблин зеленої цибулі\n2 жмені подрібненого на шматочки несолоного смаженого арахісу\n2 лайма, нарізаного клинцем\nЯк готувати "Локшина Пхат Тхай (Phat Thai) з креветками і арахісом по-тайскі"\n1. Замочіть суху рисову локшину в теплій воді на 20-30 хвилин, поки вона не почне розмокати, але все ще залишиться твердою. 2. У цей час змішайте рибний і тамаріндовий соуси з пальмовим цукром, щоб останній розтанув, підігрійте суміш. 3. У сковорідці розігрійте рослинне масло, і, окропивши рибним соусом, обсмажте з двох сторін до рожевого кольору креветки. 4. Витягніть креветки, а в сковорідку додайте ще одну столову ложку масла. Обсмажте до золотистої скоринки кубики тофу, часник (якщо ви його додаєте) і пудру чилі. 5. Процідіть локшину, додайте її в сковорідку і смажте, помішуючи 2-3 хвилини. Відсуньте локшину на край сковорідки, а в середину влийте 1 столову ложку масла і трохи збиті яйця, рівномірно розподіляючи їх по всій поверхні. 6. Отриманий млинець розріжте лопаткою на дрібні частини і змішайте з локшиною. Додайте суміш тамаріндового і рибного соусів з цукром і смажте помішуючи 2 хвилини. 7. І останніми додайте паростки квасолі, цибулю, арахіс і креветки, все гарненько перемішайте і смажте 4 хвилини. І вуаля - все готово! Готову локшину розкладіть по тарілках і прикрасьте кінзою, перед їжею кожну порцію полийте соком лайма. Рекомендую подавати локшину пад тай з салатом сом там, щоб відчути весь смак Таїланду. Смачного!\nВаріанти: При бажанні креветки можна замінити якимось м'ясом. Тоді його можна смажити разом з тофу. Якщо ви не можете знайти тамаріндовий соус, замініть його 5% білим оцтом в кількості 3 столових ложок. Рибний соус з легкістю замінюється на вегетаріанський соєвий, смак буде трохи інший, а стиль приготування чисто китайський, пальмовий цукор - на рафінований, арахісове, оливкове або кокосове масло - на будь-яку рослинне. Арахіс, паростки квасолі, тофу і креветки Ви можете замінити на те, що вам до смаку. Також при бажанні арахіс можна зовсім опустити.\nСхожий відеорецепт "Локшина Пхат Тхай (Phat Thai) з креветками і арахісом по-тайскі"


У МОЗ назвали фактори, які впливають на ріст захворюваності на COVI... | Обозреватель\nУ МОЗ назвали фактори, які впливають на ріст захворюваності на COVID-19 в Україні.\n2020-06-30 09:58 2 1\nКоронавірус в Україні розповсюджується через те, що люди не дотримуються рекомендацій щодо того, аби унеможливити його передачу.\nПро це на брифінгу 30 червня заявив міністр охорони здоров’я Максим Степанов (щоб подивитися відео, доскрольте новину до кінця).\n"Коронавірус має певні елементи передачі. І якщо ми не користуємося засобами індивідуального захисту, не дотримуємося інших рекомендацій – він передається. І звичайно росте рівень захворюваності в нашій країні", – підкреслив глава МОЗ.\nЗа його словами, якщо аналізувати ситуацію у регіонах, то спалахи COVID-19 найчастіше трапляються під час святкувань, наприклад, релігійних дат у сільській місцевості.\nТакож на активне зараження коронавірусом впливає ігнорування людьми правил, які встановлені власниками закладів громадського харчування і транспортних засобів, які здійснюють перевезення пасажирів.\n"Нехтування правил є основною причиною, яка впливає на рівень захворюваності людей коронавірусною інфекцією", – підкреслив Степанов.\nСтаном на ранок вівторка, 30 червня, в Україні офіційно підтверджено 44 334 випадки коронавірусної інфекції. З них 706 виявлено за минулу добу. Від COVID-19 в країні померло 1159 осіб, а 19 115 вилікувалися.\nВодночас у семи регіонах України за останню добу офіційно не зафіксовано жодного нового випадку зараження коронавірусом і смертей від нього. Йдеться про Житомирську, Дніпропетровську, Кіровоградську, Черкаську, Донецьку, Херсонську та Луганську області.\nЧастина України опиниться під впливом антициклону Valentin: що це означає.\n2 липня значна частина України опиниться під впливом антициклону Valentin. Тому буде багато сонця і купчастих веселих хмар.Але на Заході України, а також місцями на Луганщині, Донеччині, Запоріжжі та в Криму пройдуть локальні дощі з грозами, повід...\nGazeta.ua 2020-07-02 08:09 1\nОдежда на каждый день: Белла Хадид отдыхала с подругой в изящном спортивном костюме.\nОдежда на каждый день: Белла Хадид отдыхала с подругой в изящном спортивном костюме (ФОТО)\nГолосUA 2020-07-02 08:08 1\nСьогодні в Україні відбудеться ЗНО з фізики: що брати на тестування, правила та умови допуску.\nУНІАН 2020-07-02 08:05 1\nСиноптик: 2 июля в Украину вернется жара (КАРТЫ)\nГолосUA 2020-07-02 08:04 1\nЛяшко пояснив, навіщо обмежують час роботи кінотеатрів, ресторанів та нічних клубів.\nВідсьогодні в Україні відновлюють роботу кінотеатри, однак відкриті вони будуть максимально до 22:00.\nУНІАН 2020-07-02 08:01 1\nУ п'яти районах Дніпра відключать світло: кого торкнеться. У ВООЗ назвали новий епіцентр COVID-19 у світі: регіон на «критичному порозі» пандемії. ЗСУ потужно відбили атаку «Л/ДНР» на Донбасі, але є поранений, – ООС. Польща скасувала обов'язковий карантин для пасажирів з України. Іменини 2 липня: хто святкує День ангела та як назвати дитину.


Для вродженої краснухи характерно\n2 Детальніше про інфекції\n3 Як хворіють?\n4 Прояви набутої краснухи\n5 Симптоми набутої краснухи\n6 Завжди все так?\n7 Основа профілактики\n8 Причини виникнення\n9 Види краснухи\n9.1 Вроджена краснуха\n9.2 Набута краснуха\n10.1 Діагностика вродженої краснухи\n10.2 Діагностика набутої краснухи\n11 Методи лікування захворювання\n11.1 Лікування вродженої краснухи\n11.2 Лікування набутої краснухи\nМи продовжуємо розмову про інфекції, які відносяться до групи прищепних, і від яких всім дітям раннього віку пропонується проведення вакцинації. Сьогодні наша розмова буде про краснусі — однієї з вірусних інфекцій з проявами недуги та висипки на шкірі. Ця інфекція зустрічається сьогодні досить часто, особливо в зв’язку з активної анти-прищепної пропагандою.\nКраснуха або по-іншому, корева краснуха, це гостре вірусне захворювання дітей і дорослих, широко поширене по всьому світу, що володіє високою здатністью заражати. При краснусі зазвичай проявляються ознаки поширеною шкірної висипки і досить різко збільшуються лімфовузли. Саме по собі захворювання не вважається дуже важким, зазвичай протікає в досить легкій формі і досить нетривалий за часом перебігу. Однак, краснуха небезпечна для тих жінок, які самі в дитинстві не хворіли цією інфекцією, та вагітні. Якщо в ранні терміни вагітності переноситься краснуха, це може призводити до тяжких вад розвитку плода, з народженням дитини з глибокої інвалідністю.\nДетальніше про інфекції\nКраснуха відноситься групі гострих вірусних інфекцій з респіраторним компонентом, ураженням шкіри у вигляді мелкопятністой висипки і лімфатичної системи, що проявляється у вигляді збільшення групи потиличних і задньо-шийних лімфатичних вузлів. Краснуху викликає особливий РНК-містить вірус, який володіє низькою стійкістю у зовнішньому середовищі і часто цей вірус передається від людини до людини повітряно-крапельним шляхом (при розмові, крику, чханні або кашлі), а також специфічним способом його передачі є трансплацентарний шлях передачі при ураженні вірусом вагітної жінки, яка не має до нього антитіл (не хворіла на краснуху і не прищепленої від неї).\nВірус краснухи потрапляє до дитині або дорослому по повітрю з частинками слини і проникає в організм через носові або ротові слизові оболонки, і при проникненні вірусу в організм він накопичується і розмножується в лімфоїдної тканини, при цьому вражаючи селезінку та лімфатичні вузли.\nУ медицині виділяється дві принципово різні форми краснухи — придбану форму і вроджену форму. І якщо перша зустрічається в педіатрії, і відносно безпечна, то ось друга, вроджена форма краснухи має дуже велике значення у перинатальної смертності народження дітей з синдромом вродженої краснухи, при якій виникають важкі множинні потворності плоду. Класичними проявами синдрому вродженої краснухи є тріада Грегга — найбільш типові і часті вади розвитку плода — вроджена катаракта, важкі пороки серця і вроджена глухота. Крім класичної тріади при вродженій краснусі також може виникати і розширений варіант вродженої краснухи з численними іншими вадами розвитку — патологіями сечостатевої системи плоду, ураження травної системи малюків, важкими ураженнями центральної нервової системи з розвитком мікроцефалії або гідроцефалії, різного роду гормональними порушеннями і безліччю інших проявів. Тератогенні ефекти вірусу краснухи на малюка, будуть прямо залежати від термінів зараження краснухою і тривалістю інфікування.\nКлініка захворювання краснухою може розвиватися приблизно в 30-65% випадків контактів з хворіючими дорослими або дітьми. У грудному віці зараження краснухою майже не виникає, так як у немовлят зберігаються ще материнські антитіла до вірусу краснухи. При захворюваності припадає на вік від 5 до 15 років, але сьогодні далеко не рідкістю є виникнення краснухи і у дорослих людей, але випадків захворювання краснухою після сорока років практично не відзначалося. Однаково часто хворіють особи як жіночої, так і чоловічої статі, а після перенесеного захворювання швидко розвивається стійкий довічний імунітет. Підтверджені клінічними та імунологічними даними випадки повторного зараження поодинокі, тобто двічі на краснуху практично не хворіють. Для краснухи характерно періодичне підвищення рівня захворюваності з тимчасовими інтервалами приблизно три-чотири роки, виражені спалахи можуть реєструватися кожні сім-десять років. Між цими термінами відзначаються лише поодинокі епізоди краснухи. Для вірусу краснухи характерна сезонність — нею найчастіше хворіють в кінці зими — початку весни. Пік захворювання на краснуху припадає на березень-квітень.\nПрояви набутої краснухи\nУ дітей придбана краснуха найчастіше протікає як легка вірусна інфекція, і нею хворіють в основному діти організованих колективів і нещеплені діти у віці від двох до восьми років.\nУ немовлят, за наявності антитіл, переданих про час вагітності від матері, краснуха практично не виникає.\nДіти і дорослі є єдиними джерелами захворювання, тварини цією інфекцією не хворіють і переносниками її бути не можуть.\nАле варто також пам’ятати про те, що джерелом інфекції для оточуючих дорослих і дітей може стати новонароджена дитина з синдромом вродженої краснухи, який буде виділяти збудника інфекції протягом приблизно одного-шести місяців, а іноді може виділятися і довше.\nХворі діти та дорослі починають виділяти віруси в навколишнє середовище ще за тиждень до появи перших висипань і можуть залишатися заразними ще тиждень з моменту закінчення висипань на шкірі.\nВіруси краснухи поширюються від дитини до дитини повітряно-крапельно, вони виділяються з частинками слизу та слини при чханні і кашлі, при розмові, плачі або крику, але через іграшки вірус практично не передається, і для інфікування необхідні дуже тісні і тривалі контакти, ніж при вітряній віспі або кору, так як заразність вірусом не стовідсоткова.\nРизик заразитися краснуху буде збільшений при скупченні дітей в умовах одного приміщення, в умовах несприятливих санітарних умов, в погано провітрюваних приміщеннях — будинки-інтернати, гуртожитки, групи садочка або класи школи.\nСимптоми набутої краснухи\nПеріод інкубації, тобто час від моменту контакту із зараженим краснуху, до перших проявів захворювання, може коливатися в межах двох-трьох тижнів, в середньому цей час становить близько 18 діб.\nЧасто однією з перших, а іноді і взагалі єдиним симптомом може бути висип.\nУ періоді продромальних явищ, приблизно за два-три дні до проявів висипу можуть спостерігатися характерні для всіх вірусних захворювань симптоми — головний біль, незначне підвищення температури в межах 37.5-38.0 градусів, невеликий нежить або першіння в горлі, а також відбувається збільшення груп лімфовузлів — потиличних і задньо-шийних.\nПри типових проявах краснухи спочатку висип виникає в області обличчя і шиї, а також в області розгинальних поверхонь шиї, але потім швидко починає поширюватися по всьому тілу і може зберігатися в такому вигляді до трьох діб.\nУ початкових періодах хвороби прояви висипань часто супроводжуються ще й червоністю оточуючих елементи областей шкіри, що може робити висип схожою на таку при скарлатині.\nВсі інші прояви зазвичай можуть проявлятися тільки в легких формах. Температура взагалі дуже рідко буде підвищуватися більше 38 градусів і збережуться більше трьох-чотирьох діб. Після цього періоду всі хворі діти починають вже дуже активно і швидко йти на поправку. Але заразними ці діти залишаються близько двох тижнів, тиждень ще до висипань, і тиждень з моменту їх появ. А якщо це діти, які були заражені краснуху ще в період внутрішньоутробного розвитку, тоді вони залишаються заразними тривалий час, були відзначені випадки зараження краснухою при такому її вигляді до двох років.\nОскільки при краснусі се симптоми мало виражені, то багато батьків вважають за краще займатися самолікуванням і не викликають лікаря додому, не залишаються з дітьми на лікарняному і на карантині. У кращому випадку вони йдуть з дитиною на прийом до педіатра в поліклініку, або ведуть малюка в дитячий сад або школу, таким чином поширюючи захворювання серед інших дітей. Після контакту з хворим на краснуху всі прояви вилізуть лише через два-три тижні, і хвороба буде довгостроково циркулювати в колективі, поки не перехворіють у підсумку всі інші, у кого немає імунітету до неї.\nЗавжди все так?\nЯк би не здавалася краснуха простою і легкою хворобою, але і у неї існують різні варіанти в клінічному перебігу, і поряд з класичним проявом висипки і нездужання, іноді краснуха може себе проявляти невеликим кашлем з легким нежитем і червоністю кон’юнктив очей. Такі явища будуть настільки слабенькі, що часто ні батьки, ні лікарі на них не звернуть уваги, особливо якщо при цьому у дитини зовсім не буде температури. Але заразивши інших дітей, цілком можливі і важкі прояви краснухи, з вираженими проявами кон’юнктивіту, сильним болем в області м’язів шиї, і особливо з ускладненнями на нервову систему у вигляді менингеального синдрому, энцефалитических проявів або миелитических синдромів з паралічами, головними болями і судомами. У середньому хвороба триває близько п’яти днів, але при ускладненнях може затягнутися до трьох тижнів. Прогноз при такому захворюванні сприятливий, тільки якщо це не зараження вагітних.\nЩоб провести правильну профілактику при краснусі, потрібно знати основні правила та карантинні заходи при ній.\nПісля того, як дитина перенесла краснуху, його допускають в дитячий колектив не раніше, ніж через п’ять днів з моменту появи висипки.\nДіти, які були в контакті з хворим не підлягають роз’єднанню, але в групах чи класах встановлюється карантин на 21 день. Якщо захворює ще хтось, карантин продовжують знову на стільки ж.\nВакцинацію від краснухи в складі вакцини КПК (кір-паротит-краснуха) проводять дітям у віці 12 місяців і шести років, а також дівчаткам у віці 14 років. Застосування вакцини від краснухи заборонено за наявності імунодефіцитних станів, при наявності онкологічної патології, за наявності алергії на антибіотики з групи аміноглікозидів (мономіцин або канаміцин), при наявності вагітності, при вливанні препаратів крові в межах трьох місяців з моменту переливання.\nВірус краснухи володіє найбільш вираженим тератогенним дією. Частота ураження плода при захворюванні матері краснуху в першому триместрі вагітності складає від 16 до 59%. За даними А. П. Кірющенкова (1978),інфікування плода при захворюванні матері в цей період досягає 70-80%. Цим обумовлена висока частота пороків розвитку. Вроджені каліцтва спостерігаються в 61% випадків при захворюванні матері протягом першого місяця вагітності, в 26% — протягом другого і в 8% — протягом третього. Можливо інфікування плода і в пізні терміни вагітності.\nПрипускають, що вірус краснухи потрапляє в плід через кровотік матері в періодвіремії. При цьому він вражає епітеліальні покриви ворсин хоріона і ендотелій капілярів плаценти, у вигляді найдрібніших емболів заноситься в кровотік плоду і діссемінірует в тканинах. Формування вроджених аномалій розвитку під впливом хронічної інфекції може бути опосередковано кількома механізмами: прямим цітодеструктівним дією збудника, селективної інгібіції росту клітин, впливом вірусу на клітину або на її генетичний апарат; ішемією і гіпоксією тканин плоду вВнаслідок ураження судин плаценти.\nПатоморфологія краснухи. При дослідженні плодів і новонароджених, заражених вірусом краснухи, головним чином виявляють судинні зміни в різних органах. Переважно уражається ендотелій дрібних судин і капіляри, що призводить до множинних петехіальні крововиливи і присутності навколо вогнищ ураження фагоцитів, навантажених гемосидерином.\nЗапальні зміни представлені в основному лімфоцитарною інфільтрацією.\nКлінічна картина краснухи. Для вродженої краснухи характерні множинні вроджені вади та аномалії розвитку, а також запальні зміни різних органів. «Класичний синдром краснухи», описаний ще N. М. Gregg в 1942 р., включає катаракту, пороки серця і глухоту. Під час епідемії краснухи в США в 1964-1965 рр М. Siegel іін (1971) провели ретельне клінічне обстеження 376 дітей, народжених від матерів, які перенесли краснуху. Вони встановили, що хронічна внутрішньоутробна краснушная інфекція нерідко вражає і нервову систему. Це проявляється клінікою млявої менінгоенцефаліту, мікроцефалією, гідроцефалією.\nНеврологічні симптоми можуть виявлятися відразу ж після народження дитини. Характерно підвищення м’язового тонусу, різке звучання лабіринтового і шийних тонічних рефлексів. Відсутність реакції на оточуюче може бути пов’язано як з патологією формування зорового і слухового аналізаторів, так і з порушенням інших відділів центральної нервової системи. У більшості хворих з вродженими неврологічними порушеннями можна виявити виразні ознаки дізембріогенеза у вигляді аномалій лицьового скелета, прогнатізма, епікант, деформації вушних раковин, високого неба та ін\nІноді неврологічні порушення відсутні в період новонароджене ™, а з’являються дещо пізніше. Дитина стає млявим, сонливим або, навпаки, збуджений. Велике джерельце збільшений, напружений. Підвищується м’язовий тонус. Можуть приєднуватися судоми, гіперкінези.\nХарактерно відставання в психічному розвитку. У дітей можуть також виявлятися вади розвитку інших органів (серця, нирок, надниркових залоз, кишечнику), а також аномалії розвитку скелета. Характерне неонатальне прояв краснухи — тромбоцитопенічна пурпура, яка найбільш виражена протягом першого тижня життя. Типовими проявами в період новонародженості є також гепатоспленомегалія, гепатит з високим вмістом білірубіну в крові, гемолітична анемія з ретикулоцитозом, інтерстиціальна пневмонія.\nУ дітей з уродженою краснухою при народженні знижені маса і зростання. Надалі показники маси і зростання відстають від норми.\nДіагноз краснухи. У спинномозковій рідині виявляють білково-клітинну дисоціацію. Рентгенологічно може бути виявлено розрідження кісткової тканини, що чергуються з ділянками ущільнення. На відміну від подібних уражень при сифілісі кісткові зміни при краснусі зникають протягом 1 — 2 міс.\nНа ЕКГ — Зміни, подібні з такими при інфаркті міокарда.\nУ 89-90% новонароджених, Матері яких перенесли краснуху в ранні терміни вагітності, можна виділити вірус з носоглотки, крові, ліквору, кон’юнктивальної рідини, кісткового мозку, сечі. Вірус присутній в організмі від декількох місяців до року, тому дитина з вродженою краснухою є джерелом інфекції. Для діагностики захворювання застосовують також серологічні дослідження.\nПрофілактика краснухи. Захворювання жінки на краснуху в перші 3 міс вагітності є абсолютним показанням для її переривання. У разі контакту вагітної жінки з хворим краснухою протягом 10-12 днів з моменту контакту необхідно провести серологічне обстеження.\nОсобливе місце серед гострих інфекційних патологій займає краснуха у дітей або мовою медиків – корева краснуха.\nВірус, що викликає захворювання, здатний завдати серйозної шкоди багатьом внутрішнім органам, імунній системі дитини. Однак найчастіше краснуха протікає у малюків в легкому вигляді. Ніяких ускладнень після неї не залишається.\nЩо таке краснуха? Це дуже заразне вірусне патологія. Починається захворювання з короткочасного підвищення температури. Згодом на поверхні шкіри утворюється дрібна червона висипка. Перебіг хвороби супроводжується збільшенням лімфовузлів.\nСприйнятливість до вірусу в дитини у будь-якому віці висока. Але найчастіше діагностується краснуха у дітей з 3 до 12 років. Немовлята, що знаходяться на грудному годуванні, отримують з молоком матері (якщо вона раніше хворіла цією хворобою) захисні антитіла. Тому у немовлят зберігається несприйнятливість до вірусу.\nТакий захист може тривати навіть до 6 років.\nДжерелом патології є вірус, що проникає в організм дитини під час кашлю або розмови. Він зберігає свою життєздатність протягом одного тижня, що передує висипу, і 2-х тижнів після повного зникнення шкірних висипань.\nІнкубаційний період — від 10 днів до 25.\nПричини захворюваності приховані в ураженні організму вірусом із сімейства Тогавирусов, роду Рубивирусов, містять РНК.\nГоловною характеристикою даного збудника є здатність склеювати і руйнувати еритроцити. Крім того, він містить фермент нейраминидаза, який викликає ураження нервової тканини.\nВірус руйнується під впливом:\nДитина може заразитися коровий краснуху тільки від інфікованої людини.\nЗахворювання поширюється повітряно-крапельним чином. Вірус зі слизової дихальних органів зараженої людини потрапляє в повітря. Під час вдихання він впроваджується в організм здорової дитини.\nхворими атиповою формою захворювання (при характерному перебігу краснухи може повністю бути відсутнім висип, і багато інші ознаки);\nВірус здатний передатися від інфікованої матері через плаценту до плоду. У дитини розвивається вроджена краснуха. Збудник вкрай негативно впливає на розвиток плоду і може спровокувати безліч вад розвитку.\nСпостереження медиків показують, що частота розвитку відхилень при вродженій краснусі повністю залежить від періоду вагітності:\n3-4 тижня – ймовірність розвитку у новонародженого вад – 60%;\n9-12 тижнів – відхилення зустрічаються у 15 % немовлят;\n13-16 тижнів – вади розвитку діагностуються у 7 % новонароджених.\nПерші симптоми виникають через 10-25 діб після зараження малюка. За цей період вірус надходить у клітини слизової дихальних органів. Далі з током крові поширюється по організму. Такий період характеризується відсутністю скарг на самопочуття дитини.\nОзнаки, що виникають в інкубаційний період\nПерші ознаки краснухи у дітей дуже нагадують простудне захворювання. В інкубаційний період спостерігаються симптоми:\nЗагальне нездужання. Дитина відчуває підвищену стомлюваність, слабкість. Відзначається невелике підвищення температури.Почервоніння слизової оболонки глотки. Горло у малюка червоне. Іноді відчувається дискомфорт під час ковтання.Нежить. Дитина може відчувати закладеність носа. Можливо прояв рясних виділень з носової порожнини.Кон’юнктивіт. Вірус здатний вражати слизові очей. Спостерігається почервоніння, з характерним виділеннями з них.Збільшення лімфовузлів. Вірус зі струмом крові проникає в вузли. Накопичуючись, він провокує в них запальний процес. Збільшення вузлів прощупується в різних областях під шкірою.\nПрикінцеві симптоми, які характеризують закінчення даного періоду, – це висипання на шкірі.\nОзнаки періоду розпалу хвороби\nВірус чинить на дрібні судини, розташовані під шкірою, токсичну дію. В результаті цього на поверхні шкіри дитини утворюється червона висипка. Вираженість ознак повністю залежить від форми перебігу захворювання.\nМелкопятністая висип. Елементи відрізняються блідо-рожевим кольором, мають округлу форму з рівними краями. Діаметр плям – 2-5 мм. Вони володіють однаковою величиною і не схильні до зливання. Висип виглядає розрізнено. Висипання локалізуються на поверхні і не піднімаються. Спочатку вони проявляється на дитячому обличчі, шиї. Через пару годин висип охоплює все тіло. Найбільш рясні висипання на згинах кінцівок, сідницях, спині. На стопах і долонях висип при даній патології ніколи не з’являється. Такі симптоми дозволяють відрізнити краснуху від інших, не менш неприємних захворювань, таких як кір, вітрянка, паротит.Катаральні явища. У малюка спостерігаються ознаки застуди: рідкісний сухий кашель, першіння в горлі, почервоніння очей, закладеність носа.Симптоми інтоксикації. По своїй силі вони виражені слабо. На тлі невисокої температури (37,5 -38 градусів) дитина відчуває слабкість, головний біль, нездужання.Поліаденіт. У дитини збільшуються задньоийні, привушні, а також потиличні лімфовузли. Під час натискання на них малюк відчуває біль.\nВкрай рідко спостерігається краснуха у дітей до року. Дитина може заразитися, якщо його організм не захищений материнськими антитілами. Це може відбуватися в результаті наступних причин:\nмати не хворіла на краснуху і не отримала у свій час щеплення від патології;\nвідмова від грудного годування.\nОсновною особливістю протікання корової краснухи у немовляти є блискавична динаміка розвитку хвороби. Патологія може супроводжуватися сильними судомами, внутрішньосудинним згортанням крові.\nШвидка течія стосується і висипань. Іноді вони локалізуються на поверхні шкіри не більше 2 годин. Така симптоматика може відбутися в нічний час. Повністю зникнувши, висип не залишає слідів після себе. Якщо пропустити такий період, вкрай складно визначити краснуху.\nПрояви вродженої краснухи\nЯкщо вірус проникає в дитячий організм в утробі матері через плаценту, то при народженні немовля вже інфікований.\nКраснуха у новонароджених може виявлятися такими симптомами, іменованими синдромом Грегга:\nВади серця. Порушена міжшлуночкової перегородки, стеноз аорти, легеневої артерії, дефекти в міжпередсердній перегородці, неправильне розміщення великих судин.Ураження очей. Глаукома, мутний кришталик ока (катаракта), слабкий зір, недорозвинені повіки.Глухота.Різновиди захворювання\nПо своєму протіканню краснуха може бути:\nПридбана. Малюк інфікується протягом свого життя.\nТипова. Спостерігаються всі, характерні для краснухи, симптоми.\nЛегкий ступінь. У малюка температура тіла не підвищена. Помітно невелике почервоніння горла, легке першіння. Трохи збільшені лімфовузли. Висип тримається не більше 2 днів.\nСередньотяжка. Температура підвищена до 37,5 градусів. Спостерігається слабкість, нежить, головний біль, червоне горло. Хвороба супроводжується кон’юнктивітом. Збільшені лімфовузли викликають біль при натисканні. Висипання зникають через 2-3 доби.\nВажка. Температура може підніматися до 39 градусів. Яскраво виражені симптоми застуди. Дитина втрачає апетит, відчуває загальне нездужання. Висип блідне через 4-5 днів. Часто приєднуються різні ускладнення: судоми, парези, вторинне інфікування.\nАтипова. При захворюванні можуть бути відсутні головні симптоми.\nСтерта. У дитини підвищується температура, спостерігається збільшення лімфовузлів. При цьому відсутні висипання.\nБезсимптомна. Визначити патологію можна тільки серологічним дослідженням.\nВроджена. Зараження відбувається від матері до немовляти.Наслідки хвороби\nЗахворювання зазвичай протікає у малюків в легкій формі. Ускладнення при краснусі зустрічаються рідко. Неприємні наслідки, в результаті важкої форми хвороби, можуть спостерігатися у дітей, яким не було зроблено щеплення.\nВчасно щеплені діти переносять краснуху досить легко. Це підтверджують відгуки педіатрів та батьків.\nМожливі ускладнення придбаної форми:\nтромбоцитопенічна пурпура (на шкірі виникає багато синців, наявність у сечі крові, кровоточивість ясен);\nменінгоенцефаліт, енцефаліт (рідкісні ускладнення);\nНеприємні наслідки вродженої патології\nПри даній формі захворювання можуть проявлятися вкрай серйозні ускладнення:\nтромбоцитопенічна пурпура (порушується згортання крові);\nгепатолієнальний синдром (розміри печінки, селезінки дуже збільшені);\nнекроз міокарда (частина серцевого м’яза гине);\nураження кісток (порушений або неможливий їх зростання);\nПервинна діагностика проводиться на підставі:\nзагального огляду дитини;\nінформації про спалахи інфекції.\nОзнаки, що виникають при краснусі, схожі з багатьма іншими патологіями. Самостійно відрізнити хворобу від інших захворювань досить складно. Інколи навіть досвідчені педіатри та інфекціоністи відчувають труднощі в постановці діагнозу.\nЩоб не нашкодити дитині і не лікувати неправдиву краснуху, обов’язково довірте своє чадо в руки професіоналів-педіатрів. При необхідності дитину направлять до інфекціоніста.\nРеакція дитячого організму на краснуху може нагадувати наступні патології:\nТака діагностика затребувана при атипової формі захворювання, коли відсутність характерних симптомів ускладнює визначення хвороби. До лабораторним дослідженням вдаються в початковий період розвитку краснухи, при якій висип ще не проявилася.\nЗастосовують такі обстеження:\nсерологічне дослідження (виявлення антитіл у сироватці крові).\nМаленькому пацієнту може бути призначена додаткова діагностика, щоб виключити розвиток ускладнень.\nВірусна інфекція, що протікає в легкій формі, не потребує специфічного лікування і госпіталізації. Виняток становлять діти до року. Їх госпіталізують у зв’язку з блискавичним перебігом патології обов’язково.\nЗастосування медикаментів знадобиться в разі розвитку ускладнень і при наявності неприємною і тяжкої симптоматики у дитини.\nЛікування базується на наступних методах:\nвикористання народних засобів і фітотерапії.\nЛікування малюка зазвичай відбувається вдома. Для хворої дитини створити певні умови.\nНасамперед, слід повідомити про інфікування в садок або школу. У цьому випадку контактують з хворим вчасно зможуть звернутися до лікаря і запобіжать подальший розвиток патології.\nДорослі повинні забезпечити малюкові:\nПостільний режим. Імунна система дитини послаблюється вірусом краснухи. Тому на весь період, поки не зійде з поверхні шкіри висип, малюк повинен перебувати в ліжку. Навіть якщо він не відчуває себе хворим.Ізоляція малюка. Обмежте контакт хворого з іншими людьми до повного зникнення плям. Такі заходи дозволять запобігти поширенню інфекції.Вологе прибирання. Сприятливий результат принесе регулярне вологе прибирання.Щоб ефективно лікувати дитину, слід потурбуватися про зниження концентрації вірусу в кімнаті хворого. Для цього регулярно провітрюйте приміщення.Дієтичне харчування\nОсобливих рекомендацій по харчуванню при краснусі не існує. Однак більшість педіатрів наполягають на вживанні в період хвороби продуктів, збагачених вітамінами.\nМалюк потребує збалансованому легкому харчуванні. Корисні фрукти, овочі. Хворому давайте багато молокопродуктів. Обов’язковими в раціоні кефір, сир, йогурти.\nПри даній патології не існує етіотропного лікування. Терапевтичних заходів, здатних усунути збудника, не розроблено. Тому основне медикаментозне лікування – це симптоматична терапія.\nЄдиної рекомендації, як вилікувати захворювання, також немає. Лікування підбирається для кожного пацієнта індивідуально. Воно засноване на тій проявах і ускладненнях, які проявляються у дитини.\nПерелік використовуваних медикаментозних засобів при краснусі і її різних ускладненнях наведено в таблиці:\nЛікарська группаНазвание препаратовЭффект від примененияИнтерфероныВиферон, Інтрон A, ЛейкинферонЛекарства білкової природи сприяють запобіганню проникнення вірусу в клітини. Препарати блокують його розмноження в организмеДесенсибилизирующие препаратыЛоратадин, Клемастин, Димедрол, Дифенгідрамін, Супрастин, Піпольфен, ТавегилСнижают алергічну реакцію. В результаті зменшується набряклість слизової дихальних шляхів, усувається спазм бронховЖаропонижающиеПарацетамол, Ібупрофен, НурофенВ разі гіпертермії (більше 38 градусів) рекомендовано використовувати жарознижуючі ліки. Вони відрізняються відмінним знеболюючим і протизапальним воздействиемГлазные каплиОпатанол, Лекролін, Офтальмоферон, ПолуданЛекарства призначаються при розвитку у дитини кон’юнктивіту. Необхідний засіб лікар призначить, виходячи з перебігу патологииВитаминыВитамины В, Аскорбінова кислота, АскорутинВитамин С захищає судини, органи від ушкоджень. Вітаміни групи В сприяють відновленню нормального функціонування нервової тканиГлюкокортикоидыКортизон, ГидрокортизонПрименяются тільки в разі виникнення ускладнень. Використовуються винятково в умовах стаціонару і нетривалий времяАнтибиотикиПрепарат підбирається виключно після встановлення бактеріального агента, який спровокував осложнениеНазначаются при підключенні до патології бактеріальної інфекції. Їх застосування необхідно, якщо захворювання ускладнилося гнійним отитом, пневмонією, ангинойДиуретикиГидрохлоротиазид, Манітол, ФуросемидИх використовують в умовах лікарні. Сечогінні засоби дозволяють запобігти набряк мозку, знизити інтоксикацію дитячого організму\nДані кошти знищити вірус краснухи не здатні. Однак їх використання допоможе лікувати патологію і усуне деякі неприємні симптоми.\nЩоб уникнути виникнення негативних ускладнень, застосовуйте народні кошти тільки під контролем лікаря.\nЗатребуваними методами народного лікування є:\nЗбагачення вітамінами дитячого організму. Малюкові корисні настій шипшини, суниці, чорної смородини. У раціон харчування варто ввести петрушку, зелений лук, кріп.Стимуляція імунітету. Підвищити життєвий тонус і захисні функції дозволяють вітамінні чаї з чорної смородини, шипшини, брусниці.Змазування висипки. Висипання на тілі викликають у малюка свербіж. Усунути таку реакцію дозволяє змазування проблемних місць розчином соди (міцним). Рекомендується потримати його на поверхні шкіри хвилин 10. Сприятливий ефект принесе слабкий розчин марганцю. Змочену серветку слід накласти на свербіння область також хвилин на 10.Боротьба з температурою. Можна використовувати старовинний засіб. На гомілки малюка при підвищеній температурі накладіть вологу прохолодну тканина.Усунення набряклості лімфовузлів. Лікувати цей стан допоможе охолоджуючий компрес. Використовуйте домашній сир. Він володіє прекрасними протизапальними властивостями. На марлю викладіть сир шаром в 1 див. Такий компрес зафіксуйте у малюка на шиї. Залиште на всю ніч.Профілактичні заходи\nСама надійна і єдина профілактика краснухи у дітей – це своєчасна вакцинація. Вакцина містить в собі ослаблений вірус. Щеплення дозволяє захистити малюка від краснухи і запобігти (у дівчаток) у майбутньому ризик виникнення вродженої патології при вагітності.\nПерший раз щеплять дітей 12-15 місяців. Потім повторюють щеплення в 6 років.\nНайчастіше використовується тривакцина Пріорикс. Діти прищеплюються від краснухи, паротиту і кору. Іноді використовують моновакцину Рудивакс. Вона захищає виключно від краснухи.\nЯкщо у дитини виявлено краснуха, забезпечте від контакту з ним вагітних жінок. Навіть якщо хворий малюк – це ваш старший дитина, доручіть догляд за ним друзям або родичам. Оскільки наслідки від зараження чреваті серйозними патологіями як для плоду, так і для матері.Сьогодні стало модно відмовлятися від вакцинації. Тому батьки, які не виховують своїх дітей, повинні знати про ризик, на який приречують своє чадо. У жінки, непривитой від краснухи, високий ризик появи дитини з вродженою формою патології. Хлопчики, які перенесли хворобу в підлітковому віці або в юнацькому, можуть залишитися безплідними.\nВірусна інфекція, краснуха проявляється характерним висипом на тлі загальної інтоксикації. Патологія супроводжується гематологічної реакцією, лімфоаденопатія. Впроваджується вірус через слизові. Для краснухи характерно виникнення висипань спочатку на обличчі, потім швидке поширення висипки по всьому тілу. Дитині призначається симптоматичне лікування.\nКраснуха — це гостре інфекційне захворювання, що може мати вроджений чи набутий характер. Ця хвороба належить до розряду «дитячих», оскільки в основному зустрічається у дітей та підлітків. Вона характеризується інтоксикаційним синдромом, ураженням лімфоїдної тканини та появою на тілі дрібнокрапкового плямистого висипу. Чим старша дитина, тим складніше протікає хвороба.\nЗбудником краснухи є РНК-вірус роду Rubivirus, сімейства Togaviridae. Частіше за все інфекція потрапляє в організм повітряно-крапельним шляхом від хворої людини. Зараження контактно-побутовим шляхом малоймовірно через високу чутливість вірусу до ультрафіолетового випромінювання, нагрівання, інших фізичних чинників. У тих, хто переніс краснуху, формується стійкий пожиттєвий імунітет до захворювання. Якщо жінка перенесла цю хворобу під час вагітності, інфікування плоду відбувається внутрішньоутробно трансплацентарним шляхом. Така краснуха буде називатися вродженою.\nВроджена краснуха складає 10% від усіх вроджених аномалій. Вона передається дитині, якщо мати захворіла на краснуху під час вагітності. Через судини плаценти вірус проникає в кров плоду, де впливає безпосередньо на хромосоми та провокує множинні вади розвитку. Класичні симптоми вродженої краснухи сформульовані у так званій триаді Грегга. Це:\nвади серця (незарощення артеріального протоку, вади аортального клапану, дефект міжшлуночкової перетинки та стеноз легеневої артерії, коарктація аорти, транспозиція аорти та легеневої артерії, дефект міжпередсердної перетинки);\nОкрім вищезазначених симптомів, існує розширений синдром вродженої краснухи, для якого характерно:\nвади сечостатевої системи;\nСтупінь тяжкості прояву симптомів залежить від того, в якому триместрі мати перенесла захворювання. Так, за інфікування плоду в перші 8 тижнів гестації ризик розвитку патології складає до 80%, у другому триместрі — 10–20%, у третьому — до 4%.\nІнкубаційний період краснухи триває 10–25 днів (частіше за все 16–18 днів). Катаральний період виражений слабко і характеризується незначним підвищенням температури, легкими формами нежиті і кашлю, сльозотечею, світлобоязню, збільшенням та болючістю потиличних та задньошийних лімфовузлів, головним болем, загальним нездужанням. Оскільки перші ознаки можуть бути виражені слабко або не виражені зовсім, діагностувати у дітей краснуху одразу буває проблематично. Триває катаральний період зазвичай 1–3 дні.\nПісля нього наступає період екзантеми (шкірних висипань). На цьому етапі відчувається виражений підшкірний свербіж, після чого на тілі з’являється висип, який являє собою дрібні точкові округлі плями рожевого чи червоного кольору. Висипання виникають стихійно на всіх ділянках тіла, за винятком долонь та стоп. Найбільша концентрація елементів спостерігається на розгинальних поверхнях ніг і рук, сідницях, спині, зовнішній поверхні стегон. У деяких випадках відзначається наявність енантеми (дрібних одиничних плям) на слизових ротової порожнини.\nТемпература в період шкірних висипань нормальна або субфебрильна, регіональні лімфатичні вузли збільшені у розмірах та болючі при пальпації, відзначається помірне збільшення печінки та селезінки, біль у м’язах та суглобах, диспепсія. Як правило, протягом трьох днів висип повністю зникає, не залишаючи пігментації чи лущення.\nДіагностика вродженої краснухи\nОскільки клінічні прояви цієї хвороби схожі на інші вроджені інфекції (токсоплазмоз, вірус Епштейна-Барра, цитомегаловірус, вірус простого герпесу), основними методами діагностики є лабораторні дослідження. Вони полягають у визначенні Ig M-антитіл до вірусу краснухи в сироватці крові та виявленні вірусу в епітеліях слизових. Із цією метою проводяться такі дослідження:\nвизначення титру антитіл в сироватці крові;\nреакція зв’язування комплемента;\nДіагностика набутої краснухи\nПервинна діагностика здійснюється при клінічному огляді педіатром. Опорними симптомами є дрібний червоний або рожевий висип округлої форми з чіткими межами, без чіткої етапності висипання та характерної локалізації на тілі, збільшення лімфатичних вузлів та їх болючість. Для більш точного встановлення діагнозу, а також коли симптоми нечіткі або відсутні, використовують такі лабораторні методи діагностики:\nЗагальний аналіз крові. Допомагає визначити число нейтрофілів, лейкоцитів, лімфоцитів, ШОЕ.\nСерологічний метод. Дозволяє зафіксувати наростання титрів антитіл у динаміці в 4 та більше разів.\nПЛР крові, сечі або слини. Дозволяє безпосередньо виділити РНК вірусу краснухи.\nІмуноферментний аналіз (ІФА). Дає можливість виявити в крові специфічні антитіла Ig M в гострому періоді та Ig G — після перенесеної інфекції.\nНа сьогодні вроджена краснуха не піддається повному виліковуванню. Усі заходи спрямовані на покращення якості життя дитини. Медикаментозна терапія заснована на прийомі препаратів, що підвищують противірусний імунітет. Інші методи належать до купірування симптомів та усунення супутніх захворювань: критичні вади серця оперуються, по можливості усуваються порушення слуху й зору, корегується внутрішньочерепний тиск. Оскільки вроджена краснуха впливає на розумовий розвиток дитини й робить її інвалідом, у більшості випадків потрібна соціальна адаптація та допомога психолога.\nЛікування набутої краснухи\nЯкщо набута краснуха у дітей протікає без ускладнень, лікування проводиться амбулаторно. Як правило, одужання наступає самостійно в результаті вироблення імунітету до захворювання. Під час гострого періоду рекомендується ліжковий режим, рясне пиття, дотримання загальних санітарно-гігієнічних правил і часте провітрювання приміщення. За наявності ускладнень показана госпіталізація, призначаються симптоматичні препарати: дезінтоксикаційні, жарознижувальні, антигістамінні, седативні.\nВажливим кроком у боротьбі з краснухою є її профілактика. Вона здійснюється за допомогою вакцинації. Найбільш ефективною моделлю вважається щеплення дітей у віці 12–16 місяців і ревакцинація у віці 6 років.\nВ основному захворювання закінчується повним одужанням і ускладнень після перенесеної краснухи не виникає. Іноді спостерігаються такі наслідки, як пневмонія, отит, ангіна, артрит. Як правило, це пов’язано з приєднанням вторинної бактеріальної інфекції в організмі на фоні послаблення імунітету. Дуже рідко, але можливий розвиток таких ускладнень як енцефаліт, менінгоенцефаліт та енцелофаломієліт. Краснуха за вагітності не несе серйозної загрози здоров’ю матері, однак вкрай згубна для плоду.\nКоревая краснуха у детей симптомы и лечение Опасна ли прививка от кори краснухи паротита Наиболее характерно для врожденной краснухи осложнение Как отличить краснуху от укусов комаров?