Таємниці Карпат: Верховина та магічна Чорна Гора, де жили дракони - - Україна Молода\nГоловна > Суспільство > Таємниці Карпат: Верховина та магічна Чорна Гора, де жили дракони\nТаємниці Карпат: Верховина та магічна Чорна Гора, де жили дракони\nВ Українських Карпатах є чимало унікальних місць, оповитих легендами і таємницями. Їх не знайдеш у звичайних путівниках для туристів, але, відвідавши ці гори один раз, запам’ятаєш їх назавжди і захочеш повернутися сюди знову.\nПро мальовничі куточки Чорногірського хребта, драконів, що жили на вершині Піп Іван, гуцульську кухню та селище Верховина, звідки можна зручно дістатися одразу до кількох гір, спеціально для CityOboz розповідає гід-провідник та автор блогу Carpathians guide Фрідріх Єфімовський.\nЧорногірський хребет і дракони\nУсім відомо, що найвищою вершиною України є Говерла. Але мало хто знає, що для місцевого населення – гуцулів – головною вершиною Українських Карпат була не вона.\nЧорна Гора, або Піп Іван, як її називають частіше у наш час, із давніх давен вважалася магічним місцем, від якого пішла назва всього Чорногірського хребта в Карпатах. Саме тут розташовані всі шість двотисячників України. За легендами, на Чорній Горі колись жили дракони, що викрадали людей і тримали їх як рабів у печерах. Власне, за переказами, саме тому її колись і назвали Чорною Горою.\nВерховина і гуцульська кухня\nЗараз у Карпатах є кілька відомих туристичних центрів і, на жаль, у цьому списку немає селища Верховина, з якого найзручніше організувати собі прогулянку на Чорну Гору. Ще Іван Франко казав, що саме Жаб’є (стара назва селища) є столицею гуцульського краю.\nСаме тут можна познайомитися з автентикою Карпат. У наш час лише у Верховині можна скуштувати справжньої місцевої кухні. Звісно, це всім відомі грибна юшка і бануш, який більшість називає банош, хоча це неправильно. Також мало хто знає, що гуцульський борщ білий, а голубці — розміром із мізинець.\nСходження на вершини\nВерховина розташована неподалік від Чорногірського хребта у долині річки Чорний Черемош. Якщо ви бажаєте відвідати Чорногірський хребет, то саме у Верховині буде найзручніше проживати. Йдеться не про походи з наметами, а саме про більш європейський підхід до подорожей горами, тобто одноденні прогулянки на вершини.\nНаприклад, саме з Верховини можна зручно дістатися до підніжжя Чорної гори у селі Зелене, адже багато місцевих жителів заробляють тим, що підвозять туристів на своїх позашляховиках. І, піднявшись повз озеро Марічейка на Чорну Гору, пройтись хребтом до гори Вухатий Камінь, а звідти спуститися в село Дземброня, де вас зможе забрати водій і відвезти у Верховину.\nТак само зручно можна організувати поїздку на Говерлу чи гору Шпиці. Йти в туман і дощ на вершини гід не рекомендує. Якщо погода не дозволяє сходити на Чорногірський хребет, біля Верховини, є де прогулятись і на менші висоти.\nЗокрема, поруч із селищем є цікаве місце «Комори Довбуша». Це скельний каньйон, розташований на схилах гори Синиці над селом Криворівня.\nТакож із Верховини можна швидко і зручно з’їздити на Буковецький перевал, а звідти є два варіанти прогулянок до Магічних каменів Гуцульщини. Перший і коротший – це прогулянка до Терношорського святилища. А другий і довший – це прогулянка гірськими хребтами до Писаного Каменя. Саме це місце слід вважати головним язичницьким святилищем Українських Карпат.\nЩе над самою Верховиною височить гора Біла Кобила. Її вершина вкрита кам’яними осипами, які називають ґорґани, або ж ґреготи. Ця гора сильно відрізняється від багатьох інших вершин Українських Карпат. Також доволі зручно з Верховини можна дістатись до Кривопільського перевалу, а звідти піднятись на гору Кострича, де відкривається найкраща панорама всього Чорногірського хребта.\nЯкщо сильно дощитиме, то у Верховині є де прогулятись і в долині. Музей гуцульської магії, Музей музичних інструментів Романа Кумлика, Хата-музей фільму «Тіні забутих предків», а також ще кілька різних туристичних локацій роблять Верховину привабливою для туристів за будь-якої погоди.\nІ пам’ятайте, що саме у Верховині можна потрапити на найбільший рафтинг в Українських Карпатах на річці Чорний Черемош.\nПід шармом Шарм-еш-Шейха: «зимовий» Єгипет очима українського туриста\nОцю роздільність в Єгипті можна спостерігати повсякчас: наприклад, черга за квитками розділяється на дві лінії — для чоловіків та жінок. >>\nУкраїнка першою підкорила сім найвищих гірських вершин на різних континентах Землі\nТаня закохалася у гори з юних літ, коли їздила в Крим до бабусі саджати та копати картоплю і милувалася місцевими гірськими краєвидами. >>\nВ Іспанію закохуєшся з першого погляду, з першого кроку. >>\nКурорт Сонячний Берег у Болгарії: відпочинок із чайками, історією і ностальгією\nБолгарія пахне трояндами. Я це пам’ятаю з дитинства. Відтоді, як мамин знайомий привіз із закордонної мандрівки Балканами флакончик трояндової олійки і лукум із пелюстків троянди. >>


Нові ціни за вхід і фотографування у замках Тернопільщини – здивували\nНаціональний заповідник "Замки Тернопілля"оприлюднив нові ціни за відвідування, фотографування та екскурсії у замках області. Вони діятимуть уже з 15 березня.\nТеребовлянські школярі побували в гостях в артилеристів. Учні місцевої загальноосвітньої школи №1 завітали до військової частини, що у Теребовлі, де саме був День відкритих дверей.\nФахівці з профорієнтації Тернопільського міськрайонного центру зайнятості знайомили школярів з специфікою роботи структурних підрозділів ПАТ “Укрзалізниці”.\nТернополянам пропонують скупатися у підземному озері\nУ селі Королівка Борщівського району минулого року відкрили підземне озеро площею 500 квадратних метрів, та грибиною 6-7 метрів. Для тих, хто шукає екстрим організовують екскурсію.\nНа вихідних тернополян запрошують на екскурсії наймальовничішими місцями області\nНа вихідних, 28-29 квітня, тернополян запрошують екскурсії наймальовничішими місцями області. Зокрема, охочі зможуть побувати у Буцневі та Острові і глянути там місцеві пам’ятки, а також помандрувати тернопільськими підземеллями, які знаходяться під\nСтартував новий проект «Вихідні у Тернополі». Його організатори планують проводити екскурсії по місті і по області. Таким чином намагатимуться зробити Тернопільщину більш туристично привабливою. Очікують, що проектом скористаються мільйон туристів у\nСтартує проект «Вихідні у Тернополі». У місті і по області туристам готують екскурсії\nСтартує новий проект «Вихідні у Тернополі». Його організатори планують проводити екскурсії по місті і по області. Таким чином намагатимуться зробити Тернопільщину більш туристично привабливою. Очікують, що проектом скористаються мільйон туристів у рі\nНардеп Микола Люшняк провів учням Хоростківської гімназії екскурсію Верховною Радою (Фото)\nНародний депутат України Микола Люшняк, перебуваючи в Хоростківській гімназії в рамках робочого візиту, пообіцяв учням показати Верховну Раду і виконав свою обіцянку.\nМаловідомі міста та села Західної України, які варто побачити (Фото)\nУкраїна - напрочуд гарна країна, пам'яток якої ми не перестаємо дивуватися. Вивчаючи її локації, починаєш розуміти, наскільки наша країна багата цікавими місцями, дивовижними пам'ятками, красивими пейзажами. І Тернопільщина - не виняток.\nДіти з різних куточків області приїжджають помилуватися головною ялинкою Тернополя і подивитися на Різдвяну шопку посеред міста. Хлопчики та дівчатка прибувають з міст, сіл і селищ разом із батьками, а також з однокласникам і педагогами.\nМандрівка до «замку-корабля» на Тернопільщині (Фото)


Професійна серія фідерних вудлищ підвищеної потужності для лову в складних умовах і на далеких дистанціях.\nФідерна серія ZEMEX Rampage Feeder - це потужні вудлища спортивного класу, розроблені для лову на річках з сильною течією, а також для силових закидів на далекі дистанції. Вудилища мають швидкий лад, який дозволяє справлятися з бурхливими річковими потоками та здійснювати точні закиди при сильних поривах вітру. Збільшений діаметр кілець на квівертипі призначений для комфортного проходження шок-лідерів і товстих жилок, що особливо важливо на силовому закиданні.\nМоделі ZEMEX Rampage River 12.4ft - 110g і ZEMEX Rampage River 13ft - 150g підійдуть для риболовлі на річках будь-якого типу, починаючи від лову на невеликих дистанціях і помірній течії, і закінчуючи крутими бровками та стрімкими потоками великих річок.\nМоделі ZEMEX Rampage Extreme Feeder 14ft - 180g і Rampage Extreme Feeder 14.2ft - 200g - це потужні далекобійні фідери, що дозволяють рибалці підкорювати наддалекі рубежі, що робить їх незамінними інструментами для лову в стилі FLAT – Method.\nФідерні вудилища ZEMEX Rampage Feeder мають суворий зовнішній вигляд. Рукоятки виконані з комбінованого матеріалу EVA Cork, який є дуже довговічний та легко миється. На всіх вудилищах встановлені кільця Sea Guide моделей XOG і XQG зі вставками з оксиду цирконію. Рами кілець виконані з міцної сталі морського класу SS316, яка має високі антикорозійні властивості. Кільця Sea Guide призначені для лову як з моножилками, так і з плетеними шнурами. Вудилища поставляються в комплекті з трьома квівертипами різних тестів, що дозволяють максимально адаптуватись до різних умов лову. Серія вудилищ ZEMEX Rampage Feeder дозволить рибалці ставати переможцем в самих екстремальних умовах риболовлі.\nZEMEX Rampage Extreme Feeder 14,2ft - 200gZEMEX Rampage Extreme Feeder 14ft - 180gZEMEX Rampage River Feeder 13ft - 150gZEMEX Rampage River Feeder 12,4ft - 110g\nТр. Довжина (mm)\n8806066100652 ZEMEX Rampage Extreme Feeder 14,2ft - 200g 430 200 UH F 147 297 3 + 3 3,5 5 / 6 / 7 23510\n8806066100645 ZEMEX Rampage Extreme Feeder 14ft - 180g 420 180 XH F 147 295 3 + 3 3,5 4 / 5 / 6 22884\n8806066100638 ZEMEX Rampage River Feeder 13ft - 150g 390 150 H F 137 270 3 + 3 3,5 3 / 4 / 5 20999\n8806066100621 ZEMEX Rampage River Feeder 12,4ft - 110g 375 110 MH F 131 247 3 + 3 3,5 2 / 3 / 4 20603


Вантажі: Словенія — Грузія\nУ напрямку «Словенія — Грузія» в даний момент усі заявки виконуються.\nРозділ «Пошук вантажів / Вантажі Словенія — Грузія». Компанія DELLA™ Вантажні перевезення заснована у лютому 1995 року. Наша місія — зручний та якісний інформаційний сервіс у сфері автомобільних вантажних перевезень Україна — Україна та міжнародних вантажних перевезень. Наш головний пріоритет — актуальність інформації. Дякуємо за цікавість до нашого сервісу, завжди раді бути корисними для Вас!


Німецька розвідка та стеження за журналістами | Новини й аналітика про Німеччину, Україну, Європу та світ | DW | 14.05.2006\nНімецька розвідка та стеження за журналістами\nСеред головних тем коментарів німецької преси – черговий скандал навколо розвідувальної служби БНД. Як з’ясувалося, в 90-х роках працівники цього відомства вербували німецьких журналістів, щоб ті стежили за своїми ж колегами. Газета Südkurier пише:\nЦе просто круто, що дозволили собі працівники німецької розвідки, влаштувавши стеження за журналістами, яке поширювалося навіть на їхнє приватне життя. Але й це ще не все: інших журналістів вербували для того, щоб вони стежили за своїми колегами. Більш кричуще порушення принципів правової держави складно собі уявити: вітання від „штазі”. Подібні дії не можна допускати в правовій державі. Позитивною ознакою є те, що керівництво БНД та федеральний уряд навіть не намагаються захищати таке шпигунство. Але ще більше значення має ретельне розслідування скандалу й уникнення подібних порушень у майбутньому. Саме демократичні країни не повинні забувати: ефективність спецслужб залежить від ефективності контролю над ними, - читаємо в газеті Südkurier.\nГазета Berliner Kurier продовжує тему:\nБагато що нагадує методи „штазі”. За редакторами влаштовують стеження на роботі. Зовнішню розвідку цікавить, над якими темами працюють журналісти - це те, до чого вона взагалі не повинна мати жодної справи. Це обмеження свободи преси. Ще більш неапетитним є той факт, що за журналістами стежили власні колеги. Дехто навіть брав за це гроші. Не виправдався розрахунок, що спецслужбам вдасться приховати такі дії. Завдяки демократичному контролю все спливло на поверхню. В цьому й полягає різниця, якщо порівнювати зі „штазі”. Тепер шпигуни та їхні помічники опинилися в яскравому світлі, якого вони так бояться, - зазначає газета Berliner Kurier.\nГазета Berliner Morgenpost дотримується такої думки:\nДля спецслужб не може бути нічого шкідливішого, ніж стати предметом суспільних або парламентських дебатів. У такій ситуації опинилася німецька розвідка БНД. (...) Влаштувавши стеження за журналістами, БНД сильно згрішила. Її абсолютно не хвилював принцип свободи преси, гарантований Основним законом. Таким чином спецслужба порушила Конституцію. Крім того, розвідка вийшла за рамки своїх повноважень, згідно з якими їй дозволено діяти лише закордоном. Тепер і самим шпигунам не оминути прискіпливого розслідування аж до можливої кримінальної справи. Ще гіршого в ювілейний рік навіть не можна було собі уявити, - іронізує газета Berliner Morgenpost.\nНагадаємо, що цього року німецька розвідка відзначає своє 50-річчя. Газета Badische Zeitung пише про тих журналістів, які погодилися стежити за своїми колегами:\nОскільки представники професії, від якої очікують викриття скандалів навколо спецслужб, самі опинилися причетними до скандалу, то тепер журналісти мають вдатися до самоочищення. Це означає - жодної толерантності до зради серед колег. Спецслужбам нема чого боятися за свій імідж. Їм лише необхідно дотримуватися закону і намагатися діяти так, щоб їх не викрили. Ситуація з пресою зовсім інша: її імідж, як четвертої влади, що інформує громадян і уважно спостерігає за діями можновладців, є цінним здобутком, який, однак, перебуває під постійною загрозою. Коли йдеться про захист преси, то держава тут фактично нічим допомогти не може. Це вже справа самих журналістів, - вважає газета Badische Zeitung.\nІ на завершення – коментар з газети Flensburger Tageblatt. Видання порушує такий аспект проблеми:\nПісля терактів одинадцятого вересня 2001-го року принципи правової держави зазнали в багатьох країнах Заходу випробовування на міцність. Про це свідчать закиди на адресу німецької розвідки, так само як і скандал у США навколо програми з прослуховування телефонних розмов. Борючись з міжнародним тероризмом, спецслужби, вірогідно, почали вважати, що їм дозовлено поводити себе менш стримано, коли йдеться про дотримання громадянських прав. Демократичні суспільства тим більше покликані тепер розпочати дискусію про те, на скільки важлими залишаються для них громадянські свободи і передусім свобода преси. Звичайно, відкриті суспільства значно вразливіші, ніж країни з тотальним контролем. Але свобода, що охороняється правом, робить їх також сильними. Тому засоби масової інформації не можна вважати суперниками спецслужб. Преса лише з критичної точки зору супроводжує їхню діяльність, від чого відмовлятися не можна, пише газета Flensburger Tageblatt.


Монополія - MrGALL.com\nSan Diego Harbor Tour // 2015-03-22\n2007-02-19 • 1171939904 // 6 коментарів\nFireON написав допис Роздуми про монополію як відповідь на мій допис 1984.\nХочу продовжити дискусію 🙂\nКоли я писав про небезпеку від Microsoft я навмисне не згадав Ґуґл бо я вважаю, що він не зможе ще раз монополізувати ринок ОС. На це є декілька причин.\nMicrosoft змогла монополізувати ринок ПК лише за певних умов. Головна з них – відсуність альтернативи. Лінукс тоді переживав безтурботне дитинство, Unix’и були дуже дорогими а світ Apple був дуже далеким…\nІ нічого іншого, ніж DOS (а потім Windows) просто не було.\nЩо ми маємо зараз. Лінуксів розвелося дуже багато, навіть якщо Ґуґл випустить свій варіант і почне його активно просувати, він не зможу стати монополістом. Бо, по-перше, Microsoft має достатньо ресурсів щоб втримати частину ринку. А, по-друге, інших постачальників Лінуксу зараз дуже багато (Novell, Red Hat, Mandriva, Debian, Ubuntu і т.п.) і вони теж отримають частину ринку.\nВся справа в тому, що світ Open Source дуже відрізняється від світу Microsoft.\nЯкщо Ґуґл купить FireFox в Mozill’и то нічого не станеться – FireFox має відкриту ліцензію, за якою вихідний код має бути відкритим завжди, незалежно від власника і т.п. Та ж сама ситуація і з ядром Лінукса.\nВ світі Open Source продається не самі програми а їх підтримка. І якщо ви нею не користуєтесь то можете Лінукс не купляти а скачати з інтернету чи навіть зробити самому. І це буде повністю легально.\nСаме завдяки відкритості неможливе впровадження DRM як у Вісті. Бо є вихідні коди і навіть якщо Ґуґл щось запхне в ядро то його дуже лекго замінити на “чисте” з kernel.org 🙂\nЯ поки не торкаюсь можливості монополізації Ґуґлом Інтернету, про це я напишу в наступному дописі


39600, Полтавська обл., м.Кременчук, пл.Перемоги, буд.2, каб. 107\n- Забезпечує господарське обслуговування і утримання в належному стані адміністративного будинку, гаражів, інших приміщень, закріплених за виконавчим комітетом, та їх прилеглої території, згідно з правилами та нормами виробничої санітарії і протипожежної безпеки.\n- Вирішує питання водопостачання та водовідведення, теплопостачання, електропостачання приміщень, закріплених за виконавчим комітетом.\n- Забезпечує придбання, облік та збереження майна, інвентарю та інших матеріальних цінностей, закріплених за виконавчим комітетом, та оформлення відповідної документації належним чином.\n- Вирішує питання ремонту меблів, інвентарю та іншого майна виконавчого комітету.\n- Забезпечує контроль за правильним використанням, технічним обслуговуванням та ремонтом пасажирських ліфтів.\n- Вживає заходи щодо контролю, обслуговування, усунення несправностей та аварій систем тепло-, електро-, водопостачання та водовідведення.\n- Організовує ремонт приміщень, закріплених за виконавчим комітетом, їх інженерного обладнання.\n- Забезпечує економну і безпечну роботу енерго- та електро- устаткування, а також контроль за зняттям показників приладів обліку.\n- Забезпечує проведення перевірки технічного стану протипожежного інвентарю, заходів забезпечення протипожежної безпеки в приміщеннях, закріплених за виконавчим комітетом.\n- Здійснює контроль за санітарним станом приміщень, закріплених за виконавчим комітетом, вживає заходи із своєчасної очистки від сміття та снігу прилеглої території та покрівлі.\n- Забезпечує ефективну роботу автотранспорту, закріпленого за виконавчим комітетом.\n- Організовує укладення договорів з підприємствами торгівлі, електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, на технічне обслуговування ліфтів, вивіз сміття, дезінфекцію, договорів оренди приміщень, автомобілів, інших послуг, контролює їх виконання, своєчасну оплату та правильність її нарахування і ціни. Вирішує питання з відповідними службами по суті укладених договорів.\n- Організовує страхування службових автомобілів, своєчасне та якісне проведення технічного обслуговування і ремонту, технічний огляд службових автомобілів виконавчого комітету. Контролює проходження водіями щорічного медичного огляду.\n- Організовує чергування відповідальних чергових виконавчого комітету, проведення з ними інструктажів та перевіряє якість виконання службових обов’язків.\n- Організовує укладення договорів з службою охорони на охорону та обслуговування сигналізації об’єктів виконавчого комітету.\n- Організовує щорічне проведення спільної із відділом бухгалтерського обліку та звітності інвентаризації основних засобів та малоцінного інвентарю.\n- Відповідає за охорону праці, протипожежну безпеку та електробезпеку в структурах виконавчого комітету. Організовує проведення вступних, повторних, позачергових та цільових інструктажів в структурах виконавчого комітету, заходи для недопущення порушень законодавства з охорони праці, розробляє інструкції з охорони праці для структурних підрозділів виконавчого комітету.\n- Розробляє та забезпечує виконання заходів для підготовки приміщень виконавчого комітету для роботи в осінньо-зимовий період.


Як працює динамічне ціноутворення в таксі на прикладі Яндекс Таксі - ПСТУ\nHome/Новини таксі/Цікава інформація/Як працює динамічне ціноутворення в таксі на прикладі Яндекс Таксі\nЯк працює динамічне ціноутворення в таксі на прикладі Яндекс Таксі\nЯк працює динамічне ціноутворення в таксі\nРаніше для виклику таксі доводилося дзвонити на різні номери диспетчерських служб і чекати подачу машини півгодини або навіть більше. Тепер сервіси таксі добре автоматизовані, а середній час подачі автомобіля Яндекс Таксі близько 3-4 хвилин. Але варто піти дощу або закінчитися масового заходу, і ми знову можемо зіткнутися з дефіцитом вільних машин.\nМене звуть Скогорев Антон, я керую групою розробки ефективності платформи в Яндекс.Таксі. Сьогодні я розповім, як ми навчилися прогнозувати високий попит і додатково залучати водіїв, щоб користувачі могли знайти вільну машину в будь-який час. Ви дізнаєтеся, як формується коефіцієнт, що впливає на вартість замовлення. Там все далеко не так просто, як може здатися на перший погляд.\nЗавдання динамічного ціноутворення\nНайголовніша задача динамічного ціноутворення – надавати можливість замовити таксі завжди. Досягається вона за допомогою коефіцієнта surge pricing coefficient, на який множиться розрахована ціна. Ми називаємо його просто «сурдж». Важливо сказати, що сурдж не тільки регулює попит на таксі, але і допомагає залучити нових водіїв, щоб підвищити пропозицію.\nЯкщо виставити сурдж занадто великим – ми знизимо попит дуже сильно буде надлишок вільних машин. Якщо виставити занадто низьким – користувачі будуть бачити «немає вільних машин». Потрібно вміти вибирати такий коефіцієнт, при якому ми будемо ходити по тонкому льоду між відсутністю вільних машин і низьким попитом.\nВід чого цей коефіцієнт повинен залежати? Одразу на думку спадає залежність від кількості машин і замовлень навколо користувача. Тепер можна просто поділити кількість замовлень на кількість водіїв, отримати коефіцієнт і якийсь формулою (можливо, лінійної) перетворити його в наш сурдж.\nУ форумі таксі: Як працює динамічне ціноутворення в таксі\nАле в цій задачці є невелика проблема – вважати замовлення навколо користувача може бути вже занадто пізно. Адже замовлення – це майже завжди вже зайнята машина, а значить, підвищення нашого коефіцієнта завжди буде запізнюватися. Тому ми вважаємо не створені замовлення, а наміри замовити машину – піни. Пін – це мітка «А» на карті, яку ставить користувач, запускаючи наш додаток.\nСформулюємо задачу: нам потрібно вважати миттєві значення машин і пінів в якійсь точці користувача.\nВважаємо кількість пінів і машин навколо\nКоли положення піна змінюється (користувач вибирає точку «А»), додаток користувача надсилає в бекенд нові координати і невелику простирадло додаткової інформації, яка допомагає оцінювати пін більш точно (наприклад, вибраний тариф).\nМи намагаємося дотримуватися мікросервісної архітектури, де кожен мікросервіс займається відокремленими завданнями. Підрахунком сурджа займається мікросервіс Surger. Він реєструє піни, зберігає їх у базу даних, а також оновлює зліпок пінів в оперативній пам’яті, в яку вони досить непогано вміщаються. Відставання кешу при такій роботі всього кілька секунд, що прийнятно в нашому випадку.\nГарячий кеш будується з індексом геохэшу. Ми групуємо всі піни за геохэшу, а потім збираємо піни для потрібного радіуса навколо точки замовлення.\nЗ машинами ми чинимо також, але в іншому сервісі під назвою Tracker, в який Surger просто ходить з питанням «а скільки водіїв знаходяться в цьому радіусі».\nТак ми вважаємо миттєві значення коефіцієнта.\nКейс: ви стоїте в Москві на Садовому кільці і хочете замовити машину. При цьому ціна стрибає досить часто і це дратує.\nВже знаючи механіку, можна зрозуміти, що таке може бути із-за того, що на умовному світлофорі скупчуються водії у момент запиту сурджа і також швидко звідти виїжджають. З-за цього сурдж і ціна можуть помітно «стрибати».\nЩоб уникнути подібного, ми кешуємо значення сурджа за користувачам. Коли користувач приходить за сурджом, ми дивимося, чи є для цього користувача збережене значення сурджа в допустимому радіусі (лінійний обхід по всіх збережених сурджам користувача). Якщо є – віддаємо його, інакше розраховуємо новий і також зберігаємо.\nПрацювало це непогано, але бувають і інші ситуації.\nКейс: 2 користувача запитують сурдж. Один замовляє на 30 секунд пізніше іншого, коли машини зі світлофора з минулого кейса вже поїхали. Отримуємо картину, де 2 користувача, замовляють майже одночасно, можуть мати помітно відрізняється сурдж.\nІ тут ми переходимо від кешу користувачеві на кеш по позиції. Тепер, замість того щоб кешувати значення сурджа тільки користувачеві, ми починаємо кешувати його по вже знайомому нам геохэшу. Так ми майже чиним проблему. Чому майже? Тому що можуть бути відмінності на кордонах геохэшей. Але проблема не така суттєва, тому що у нас є згладжування.\nМожливо, читаючи кейс про світлофор, вам прийшла в голову думка, що це якось нечесно – вважати миттєвий сурдж, залежний від світлофора. Ми теж так вважаємо, тому придумали, як виправити ситуацію.\nМи вирішили запозичити у машинного навчання метод найближчих сусідів для задачі регресії для того, щоб визначити, як сильно значення миттєвого сурджа відрізняється від того, що зараз відбувається навколо.\nЕтап навчання, як і у формальному описі методу, полягає в запам’ятовуванні всіх об’єктів, у нашому випадку розрахованих значень сурджа в піні, ми всі це і так вже робимо на момент завантаження всіх пінів в кеш. Справа за малим – порахувати миттєве значення, порівняти його зі значенням в зоні і домовитися, що ми не можемо відхилятися від значення в зоні занадто сильно.\nТак ми отримуємо систему з швидким відгуком на події, що відбуваються, і дозволяє швидко рахувати значення підвищувального коефіцієнта.\nВодійська картка сурджа\nДля комунікації з водієм нам потрібно вміти відображати карту сурджа в додатку водія – таксометрі. Це дає водієві зворотний зв’язок про те, чи є попит в зоні, де він знаходиться зараз, і куди йому потрібно рухатися, щоб отримати найбільш дорогі замовлення. Для нас же це означає, що більше водіїв приїдуть в зону з підвищеним попитом і врегулюють його.\nМи живемо з парадигмою, що пристрій водія – це досить слабке пристрій. Тому рендеринг гексагональної сітки сурджа лежить на стороні бек-ендом. Клієнт приходить у бекенд за тайлами. Це порізані растрові картинки для безпосереднього відображення на карті.\nУ нас є окремий сервіс, який періодично забирає зліпки пінів з микросервиса Surger і розраховує всю метаінформацію, необхідну для візуалізації гексагональної сітки: де який гексагон і який сурдж в кожному.\nДинамічне ціноутворення – це постійний пошук балансу між попитом і пропозицією, щоб користувачам завжди були доступні вільні машини, в тому числі за рахунок механізму залучення додаткових водіїв в райони з високим попитом. Наприклад, ми зараз працюємо над більш глибоким застосуванням машинного навчання для розрахунку сурджа. В рамках одним із завдань цього напряму вчимося визначати ймовірність конвертації піна в замовлення та враховувати цю інформацію. Роботи тут вистачає.\nвартість таксист таксі технологии цена ціноутвореня яндекс яндекс такси\nЯкими додатковими послугами таксі можна скористатись пасажиру, крім поїздок?


Франція та Німеччина хочуть якнайшвидшої зустрічі в "нормандському форматі" (Відео). Ua24.pro — Українські новини щодня чесно і оперативно 24/7\nФранція та Німеччина хочуть якнайшвидшої зустрічі в "нормандському форматі" (Відео)\nУкраїнські новини | 9 грудня 2021, 21:28\nЗустріч мала відбутися ще в листопаді\nОрганізувати якнайшвидше зустріч в "нормандському форматі" на рівні міністрів хочуть Франція та Німеччина. Про це на спільній пресконференції заявили чільники закордонних відомств обох країн. Про таке повідомляє Le Fifaro, передає "5 канал".\nЗазначається, що міністерка закордонних справ Німеччини Анналена Бербок зазначила, що слід продовжувати втілення Мінських домовленостей, і пригрозила Росії санкціями в разі нового вторгнення в Україну. А глава МЗС Франції Жан-Ів Ле Дріан сподівається, що розмова Байдена і Путіна допоможе зняти напругу довкола України. Зустріч міністрів закордонних справ "нормандської четвірки" мала відбутися в листопаді. Втім Росія зірвала переговори.\nНагадаємо, Росія добиває "нормандський формат" і підриває залишки довіри до себе. Так міністр закордонних справ України Дмитро Кулеба прокоментував публікації Москвою дипломатичного листування глав МЗС РФ, Німеччини та Франції. Також повідомлялося, що президент України Володимир Зеленський заявляв, що до перемов у "нормандському форматі" можуть долучитися Сполучені Штати Америки, Канада та Велика Британія. Він також зазначав, що прагне внести зміни й до формату Мінських переговорів.\nЯк відомо, заступник голови Радбезу РФ Дмитро Медведєв назвав "безглуздими" переговори з Україною.\nПотяги Львів-Трускавець та Ходорів - Львів змінили графік руху\nГазу Україна видобуває у кращому разі 16 мільярдів кубометрів, - Володимир Майстришин


29 вересня 2020, Київ 17:46\n28 лютого 2019, 23:55\nДо 75-річчя від дня народження Євгена-Зенона Стахіва у Львові спеціально погасили маркований конверт. Євген-Зенон Стахів – син українського діяча ОУН І УПА Євгена Стахіва, відомий американський науковець, керівник Інституту географії та екології Університету Джонса Гопкінса (Балтимор, США), директор міжнародних проектів Інституту водних ресурсів Корпусу інженерів армії США.\nЄвген-Зенон Стахів уперше погасив маркований конверт штемпелем «Львів – відкритий для світу». І признався, що не очікував такої уваги до себе. Вперше він відвідав Україну у 1991 році як консультант Світового банку, допомагаючи Україні, зокрема Львову, вирішити проблему водних ресурсів.\nЗвісно, що за ці роки багато змінилось в Україні\n«Звісно, що за ці роки багато змінилось в Україні. Я і мої друзі з Канади, Австралії листуємось, багато говоримо про вибори в Україні, дискутуємо. Але це не настільки важливо, як те, що ми можемо впливати на уряди у наших країнах, допомагаємо Україні через наших політиків у Канаді, Австралії, США. Я займаюсь допомогою щодо зброї для України», – відповів на запитання Радіо Свобода Євген-Зенон Стахів.\nЄвген-Зенон Стахів вважає себе українським науковцем. Його мати зі Львова, а батько, український підпільник, член ОУН і воїн УПА Євген Стахів, народжений у Перемишлі (Польща).\nЯ виростав, як і мої друзі, у дусі патріотизму\n«Залишився спомин тата, що мамина родина жила у Львові на вулиці Зеленій. Я народився наприкінці 1944 року вже в Інсбруку (Австрія). Моя родина – християни, які вважають себе українцями, і я вважаю, що народився в Україні. Багато українців, які виїхали у 1944 році, були патріотами, вони були в ОУН і УПА. Я виростав, як і мої друзі, у дусі патріотизму. Це нам передали наші батьки. Школу українознавства я мусів відвідувати у суботу. І була, звісно, розмова, чому я мав у суботу йти у школу, бо всі інші діти бавляться. А після школи був «Пласт», потім народні танці. Тобто був зайнятий українськими справами всю суботу. На запитання: «Чому?» батьки відповідали: «Бо ми так сказали», – пригадує Євген-Зенон Стахів.\nБатьки разом із сином емігрували з Австрії у США у 1949 році. У Нью-Йорку він навчався у технічній школі, звідки вийшло чимало лауреатів Нобелівської премії. Учений досліджує водні ресурси, спеціалізується на розробці методів управління водними ресурсами великих річкових басейнів і розробляє протиповеневий захист у зв’язку з кліматичними змінами. Зокрема, він є автором численних проектів щодо водного та екологічного планування у США, Афганістані, Бангладеш, Іраку, Вірменії, Україні. Бере участь у проекті «Україна – Молдова – транскордонний Дністер».\nУ 2003 році Євген-Зенон Стахів працював навіть міністром водного господарства в Іраку у складі тимчасової військової адміністрації. А з 1989 року він був провідним спеціалістом у Міжурядовій групі експертів ООН щодо зміни клімату. У 2007 році ця організація отримала Нобелівську премію миру за зусилля, спрямовані на збільшення кількості знань про зміну клімату, що відбувається з вини людини, та опрацювання заходів, необхідних для боротьби з такими змінами.\nУкраїнці можуть вважати своїми Нобелівських лауреатів, які тут народились\n«Я працював усе життя і вирішував проблеми водних ресурсів у цілому світі. Це для мене було більше досягнення, аніж написати пару доповідей для Нобелівської премії. Моя практична праця у світі – підвищити рівень людей і бідних країн, щоб вони досягнули вищого рівня. Справа Нобелівської премії – це опинитись у потрібному місці у відповідний час. Багато людей повинні були б отримати Нобелівську премію, але їм не вдалось. Я був одним із співголів, головних авторів. У 2013 році написав статтю, тоді лауреатами Нобелівської премії стали троє громадян США, які сюди емігрували з різних країн у пошуках дослідницьких можливостей, тобто лабораторій, обладнання. Фактично 106 із 325 Нобелівських лауреатів зі США були іноземці. Українці можуть вважати своїми Нобелівських лауреатів, які народились в Україні», – наголосив Євген-Зенон Стахів.\nПід час погашення маркованого конверту\nЧерез 50 років буде інший світ\nСтахів прочитав лекцію викладачам і студентам Львівського університету про Паризьку угоду щодо зміни клімату, зокрема говорив про те, якою має бути інфраструктура, щоб забезпечити водою людей, про викиди парникових газів у світі. Метою угоди є стримати підвищення температури у межах 2 градусів за Цельсієм до кінця століття.\nПаризька кліматична угода і відповідно розроблені умови мають сприяти також і зменшенню в Україні викидів парникових газів. Для цього потрібно розвивати відновлювані джерела енергії.\n«США і Європа скорочують викиди парникових газів, а Китаєві дозволили збільшити цей рівень. Те, що Європа і США заощадили, Китай та Індія перевищують у 10 разів. Мені важко зрозуміти, як можна зменшити температуру і стримувати її, якщо наступні 20 років Китаєві й Індії дозволили збільшити викиди. Згідно з тією угодою, хочуть стримати температуру на 2 градуси за Цельсієм, але треба зменшити викиди. Пом’якшення чи адаптація? Пом’якшення не допоможе. Китай має 30% викидів усіх газів у світі, США – 15%, Європа – 9%, а Україна – 0,1%», – каже Євген-Зенон Стахів.\nУкраїна має збільшувати фінансування науки, щоб люди залишались\nЩодо перспектив у науці він виокремив кілька напрямків – розвиток штучного інтелекту, нанотехнологію, біологічну та інформаційну технології. «Це створить цілком новий для нас світ через 50 років. Студенти будуть працювати над цими темами. Україна має потенціал і таланти, освічену молодь, систему університетів. Україна має збільшувати фінансування науки, щоб люди тут залишались», – зауважив учений.\nТакож він звернув увагу, що від 1920 року у США суттєво зменшилась смертність серед людей від кліматичних катастроф. І цим люди завдячують сучасній інженерії.\nЄвгена-Зенона Стахіва університет «Львівська політехніка» удостоїв почесного звання доктора Honoris Causa. Диплом вручать 1 березня.


Стаціонарний телефонний зв'язок подорожчає - Люди і проблеми | Expres.online\nпублікація: 10:00 28.02.2020\nЗокрема, найдешевші пакети від “Укртелекому” коштуватимуть на 6,50 — 6,70 грн дорожче, ніж тепер, тобто майже 72 — 74 гривні. Інші подорожчають на 23 — 24 гривні — до 117 — 123 гривень.\n“На кінець третього кварталу 2019 року “Укртелеком” обслуговував 2,4 млн абонентів фіксованої телефонії — фізичних осіб”, — розповідає Михайло Шуранов, директор із корпоративних комунікацій “Укртелекому”.\n— Яка причина підвищення тарифів?\n— Зміна тарифів була анонсована ще в грудні минулого року (є відповідне рішення НКРЗІ), що зумовлено зокрема зростанням витрат на підтримку фіксованої телефонії.\n— “Укртелеком” регулярно, приблизно раз на рік, підвищує тарифи, — зауважує медіаексперт Олександр Глущенко. — Обслуговувати абонентів стаціонарного телефонного зв’язку компанії стає дедалі дорожче, а попит на цю послугу серед населення постійно падає. Через це абонентська база телефонного зв’язку компанії істотно зменшується. Користуватися фіксованим зв’язком стає дорого й невигідно. Думаю, років за п’ять ми будемо дивуватися людям, у яких ще залишився стаціонарний телефон. Люди користуватимуться інтернетом, IP-технологіями.\n— “Укртелеком” також підвищив тарифи на користування радіоточкою. Чи багато українців ще слухає таке радіо?\n— Оператор обслуговує близько 300 тисяч домашніх користувачів. Щороку від послуги відмовляються до 100 тисяч абонентів. У деяких регіонах кількість користувачів мізерна — менш ніж 1% населення — по кілька тисяч, тому там вирішено припинити надання цієї збиткової послуги. Зокрема, це стосується Дніпра, а також Одеської, Херсонської, Миколаївської та Закарпатської областей.\nЧитайте також текст про зниження промислового виробництва в Україні


Без чого не можна уявити сучасний автомобіль: 4 функції, які стають мейнстримом — Tokar.ua Без чого не можна уявити сучасний автомобіль: 4 функції, які стають мейнстримом — Tokar.ua\nОновлено 31 Липня 2018\nЗ кожним роком технологічний прогрес у автоіндустрії набирає дедалі більших обертів. Тож, якщо у 2018-у ви шукаєте новий автомобіль, вас може неабияк здивувати наявний асортимент обладнання та приладів, поміж яких доведеться обирати.\nPR tesla volvo авто безпека добірка транспорт\nІз усього запропонованого переліку експерти авторинку АвтоМото відібрали декілька найбільш цікавих та вражаючих технологій.\nЦе – щоб зрозуміти, що чекає на автомобілістів при купівлі нового авто цьогоріч. Врахуйте, що не кожен автомобіль буде мати такі функціональні можливості (подекуди ексклюзивні), та ми дивимося у майбутнє і знаємо, що варто очікувати їх стрімкого розповсюдження за рік-два.\nСьогодні невпинно зростає кількість транспортних засобів, оснащених додатками, які дозволяють сигналити, вмикати фари чи навіть запускати двигун дистанційно. Взяти хоча б Tesla Model 3, який узагалі продається без ключів, та має натомість безліч додатків.\nVolvo також рухається у цьому напрямку.\nУявіть, що вам більше не доведеться носити у кишені величезну в’язку ключів. Ви зможете відкривати чи закривати двері та заводити автомобіль незалежно від того, чи ви стоїте біля нього.\nЯкщо ви залишили ключі вдома, поїхавши на відпочинок, то, повернувшись, легко заведете авто і доїдете з аеропорту додому, скориставшись телефоном замість ключів.\nБренди, що пропонують подібні додатки (такі, як Ford та Chevrolet), зазвичай включають їх до стандартної комплектації авто або ж пропонують їх за незначну абонентську плату.\nМожливо, ви не оціните всю користь цього функціоналу, доки не відчуєте гостру потребу в ньому.\nНе так давно ми лише мріяли про автівки із автоматичним керуванням чи гальмуванням. Сьогодні нарешті можна сказати: технологія самоуправління стала реальністю. У центрі уваги із цим досягненням опинилася Tesla.\nПроте це лише один із прикладів реалізації цієї технології виробником автомобілів. Cadillac недавно презентував «Super Cruise», що пропонує автономне водіння у різноманітних ситуаціях, Nissan має ProPilot, а Volvo — Pilot Assist, з яким можна ознайомитись на прикладі Volvo V90.\nУ майбутньому очікуємо ще більше подібних систем.\nЙмовірно, для більшості людей — так. Якщо ви часто потрапляєте у затори в години пік чи пересуваєтеся людними місцями —технологія самоуправління позбавить вас багатьох незручностей.\nВи вже знайомі з відеокамерами заднього виду та камерами з радіусом огляду 360 градусів, що забезпечують контроль ситуації довкола автомобіля. Проте сучасні відеокамери виконують набагато більше функцій, ніж нам досі було відомо.\nКамери заднього виду мали неминуче з’явитися у всіх автомобілях. Та лише деякі виробники розширили перелік їхніх функцій для підвищення рівня комфорту та безпеки.\nВам потрібна відеокамера, щоб спостерігати за пасажирами у вашому мінівені? Сумніваєтеся у надійності режиму «valet», та хочете вести запис усього, що було зроблено з автомобілем за вашої відсутності? Швидше за все — ні.\nОднак, як і будь-яка інша технологія, вона має практичну цінність та трохи полегшує життя.\nУсе залежить від вашої готовності освоювати нові технології. Та якщо ви сядете за кермо автомобіля з прогресивним кластером цифрових приладів — вам буде складно повернутися до звичайної приладової панелі з фіксованими датчиками.\nЯк бачите, автомобільна галузь не стоїть на місці і щоразу готує нам нові сюрпризи, тож ми продовжимо слідкувати за ними на сторінках Tokar.ua.\nМенеджер сайту AutoMoto.ua\nTesla перетвориться з публічної компанії на приватну\nЯк Ілон Маск одним постом у твіттері збільшив ціну на акції Tesla на 7%


ГоловнаАрхів номерівСтаття опублікована в номері8 (100) ' 2018\nЖінки, діти і коти\nКультовий руйнівник реальності\nРозмовляючи з Богом\nЯ живий, це ви всі померли\nФіліп Кіндред Дік — один із найвидатніших письменників-фантастів ХХ ст. Автор романів «Чи мріють андроїди про електроовець?», «Людина у високому замку», «Убік», «Три стигмати Палмера Елдрича» та ін. був щиро переконаний: усе, описане ним, є реальністю. Його літературний хист і бурхлива фантазія перепліталися із численними діагнозами, серед яких агорафобія, параноя, наркоманія, роздвоєння особистості, гіперграфія, скронева епілепсія та ін. До того ж нерідко саму біографію письменника називають «найзахопливішим романом Філіпа Діка».\n16 грудня 1928 року у м. Чикаго в подружжя Дороті й Едгара Діків раніше строку народилися двійнята — хлопчик і дівчинка. Малюків назвали Філіп і Джейн. Чи то через нещасний випадок, чи через проблеми з вигодовуванням, але за шість тижнів Джейн померла. На її надгробній плиті написали імена обох близнюків, залишивши лише порожню дату смерті брата. Це стало постійним нагадуванням для хлопчика і розвинуло у нього комплекс провини. Пізніше Філіп говоритиме, що сестра продовжує жити в ньому, що насправді помер він.\nНаступною тяжкою психологічною травмою для нього стало розлучення батьків (1933). Розійшовшись із чоловіком, Дороті переїхала із сином до Вашингтону, а за декілька років вони перебралася до Каліфорнії, де осіли в університетському місті Берклі.\nОбділений батьківською увагою, Філіп із самого дитинства вирізнявся яскравою фантазією і сам вигадував казки. Підрісши, він став цікавитися музикою, дуже багато читав і навчився друкувати на машинці — усі ці захоплення залишилися з ним на все життя. У 14 років хлопчина написав продовження до роману «Пригоди Гуллівера» Дж. Свіфта під назвою «Назад до ліліпутів» (який, на жаль, не зберігся) та почав публікувати у місцевих газетах свої перші оповідання. У школі він не встигав, проте опанував німецьку мову і зібрав значну колекцію музичних платівок.\nУ підлітковому віці у Діка стала проявлятися невпевненість у собі, комплекси через власну зовнішність, замкнутість. Занепокоєна мати вирішила звернутися до фахівця. Так юнак уперше потрапив на прийом до психотерапевта і відтоді почав сам цікавитися психологією. Окрім дитячих травм, у нього було діагностовано цілу низку фобій: він боявся висоти, відкритого простору, громадського транспорту, соромився їсти на людях. Одного разу під час перегляду в кінотеатрі воєнної хроніки в нього стався настільки сильний напад паніки, що він іще багато років не міг відвідувати кіно. Також психотерапевт зауважив хлопцеві, що в нього можуть бути приховані гомосексуальні нахили.\nУ віці 16 років Філіп влаштувався продавцем платівок у магазин «Університетська музика», перетворивши своє захоплення на професію. Закінчивши школу, він залишив материнський дім і зняв квартиру зі студентами, під впливом яких активно займався самоосвітою. А згодом Дік вступив на факультет німецької філології до Каліфорнійського університету, хоча вже через семестр залишив навчальний заклад — чи то через розчарування, чи то через свої антивоєнні настрої, чи то через підозру у співпраці з комуністами.\nРобота в магазині досить позитивно позначилася на розвиткові в юнака комунікативних здібностей, зокрема з представницями протилежної статі. Саме в «Університетській музиці» він зустрів свою майбутню дружину.\nФіліп Дік, усупереч прогнозам психіатра, ніколи не мав гомосексуальних уподобань і був одружений п’ять разів. Про його першу дружину Джанет Мерлін фактично нічого невідомо. Їхній шлюб тривав усього декілька місяців — із травня до листопада 1948-го. Молоді люди досить швидко відчули свою несумісність і вирішили не зволікати з розлученням.\nКлео – друга дружина Діка\nта її троє дітей\nФіліп у юні роки\nДругою дружиною продавця платівок стала студентка-гречанка Клео Апостолідіс. Певний час вони зустрічалися і побралися лише влітку 1950 року. Молоде подружжя зняло старенький будиночок і для боротьби з мишами завело котів — відтоді ці тварини стали незмінними супутниками Філіпа у всіх його шлюбах, переїздах і пошуках себе.\nСаме в цей час письменник-початківець отримав свій перший гонорар за фантастичне оповідання «Рууг», звільнився з магазину і став професійним літератором. Кількість його публікацій зростала з геометричною прогресією, попри те, що він писав у різних жанрах, погоджувався на скорочення і підлаштовувався під видавців, жодного визнання у літературних колах так і не досяг.\nЗгодом подружжя Діків придбало будинок на мисі Пойнт-Рейєс. Їхньою сусідкою стала молода вдова Анна Рубінстайн, яка після смерті психічно хворого чоловіка самотужки виховувала трьох доньок. Між нею та Філіпом зав’язалися приязні стосунки, які скоро переросли в кохання. Зізнання чоловіка Клео сприйняла стоїчно і, залишивши йому дім, 1958 року виїхала. А 1 квітня 1959 р. Анна офіційно стала місіс Дік.\nТретій шлюб письменника розпочався досить щасливо: між подружжям встановилася справжня духовна близькість, разом вони цікавилися філософією та психологією, Анна підтримувала всі творчі починання чоловіка, Філіп займався вихованням її дітей. Проте виникнення побутових суперечностей було неминучим. На початку 1960 р. народилася їхня спільна донька Лора, грошові витрати стали просто непосильними. А вже наступну вагітність Анна вимушена була перервати за допомогою аборту. Щоб якось зводити кінці з кінцями, відкрила майстерню з виготовлення біжутерії. Філіп зняв хатинку шерифа неподалік, де цілими днями писав, опублікувавши за п’ять років шістнадцять творів. Роман «Людина у високому замку», який отримав престижну премію «Х’юго» і став першим проривом для фантаста, мав присвяту: «Анні, моїй дружині, без мовчання якої я би ніколи не написав цю книгу».\nЗ часом у Філіпа почали проявлятися симптоми депресії і параної (манія переслідування). Дружина, яку він вважав розумною і чуттєвою жінкою, почала здаватися йому озлобленою і неврівноваженою особою. Подружжя протягом двох років відвідувало психоаналітика. Дік незмінно нарікав фахівцю, що в Анни спорстерігаються симптоми шизофренії (ознаки цієї хвороби були у його тітки Меріон, яка померла у психіатричній лікарні).\nВін запевняв, що дружина намагається вбити його, як убила свого попереднього чоловіка. Нервові, істеричні жінки фігурують у багатьох романах фантаста (наприклад, «В очікуванні минулого», «Людина, яка мала абсолютно однакові зуби» тощо). Згодом Анна все ж була шпиталізована до психіатричної клініки. У Філіпа ж розвинувся комплекс вини за те, що він, сам невротик, звів наклеп на дружину. Після її повернення він намагався стати турботливим чоловіком і навіть вінчався з нею у церкві, однак їхні стосунки це не врятувало. Уже навесні 1964 р. письменник повернувся у Берклі до матері.\nЩе певний час його нав’язливою ідеєю була підозра, нібито Анна найняла детектива, щоб знайти на нього компромат, тому Дік носив із собою пістолет. Розлучення оформили лише восени 1965 року. Анна, яка пережила колишнього чоловіка на 35 років, на схилі віку так відгукувалася про нього: «Я не скажу, що він не був хорошою людиною. Просто його приховувала дуже темна тінь».\nІ вже наступного року Філіп одружився вчетверте. Його обраницею стала донька подруги, 19-річна Ненсі Гаккет. Дівчина нещодавно повернулася з Франції, де лікувалася у психіатричній лікарні через анорексію. Подружжя оселилося в новому будинку, в якому навесні 1967 р. народилася їхня донька Ізольда Фрея. Конфлікти у родині почалися, коли молода дружина, прагнучи незалежності, знайшла собі роботу і перестала займатися лише дитиною і чоловіком. Ще якийсь період вона намагалася терпіти Діка, який на той час уже відверто зловживав медичними препаратами, але 1970 р. терпець їй увірвався і, забравши дочку, Ненсі залишила чоловіка. Офіційно їхній шлюб було розірвано за два роки.\nП’ятою дружиною 45-річного фантаста стала 18-річна Тесса Басбі. Вони побралися у квітні 1973 р., а вже у липні народився їхній син Крістофер. Філіп насправді дуже любив дітей і сподівався, що нарешті зайшов у тиху гавань сімейного щастя. Проте згодом і ці стосунки зійшли нанівець. Дік почав обмежувати дружину в правах — забороняв їй не лише влаштуватися на роботу, а навіть виходити з дому. Врешті-решт Тесса, як і попередня його жінка, виїхала, забравши із собою сина.\nУ день від’їзду дружини Філіп прийняв справжній коктейль із медичних препаратів, порізав собі вени і ліг у гаражі, увімкнувши мотор автомобіля. Справжнім дивом стало те, що лікарям вдалося його врятувати. Після реанімації пацієнта направили до психіатричного відділення, де він пройшов нетривалий курс лікування.\nБіографи письменника говорять про те, що після останнього розлучення у нього були ще стосунки з іншими жінками, але жодна з них так і не змогла затриматися надовго. Дік переїхав до Каліфорнії та зняв собі квартиру в мексиканському кварталі Санта-Ана. Він знайшов собі нового психотерапевта і продовжив розводити котів, які, на відміну від жінок, завжди добре з ним уживалися.\nФіліп ніколи не відзначався міцним здоров’ям, хворів на тахікардію й астму, а також мав численні фобії. Тому ще з молодих років він призвичаївся до різноманітних ліків та антидепресантів. Наприкінці 1960 року фантаст уперше потрапив до клініки з діагнозом «зловживання медичними препаратами».\nФіліп Дік на відпочинку\nФіліп та Анна,\nДік під час танцю,\nПеребуваючи в четвертому шлюбі, Дік уже був повністю залежний від медикаментів. Він знав, до якого лікаря слід звернутися, щоб одержати той чи інший рецепт. Дослідник його творчості Емануель Каррер пише: «Він робив це для того, щоб надати собі сил, підняти моральний дух, зустрітися віч-на-віч з Іншим; щоб працювати і відпочивати; щоб засинати і прокидатися… Він знав, що за це йому доведеться потім розплачуватися довгими періодами депресії та навіть більш серйозними симптомами: проблемами зі сприйняттям, втратою пам’яті, спробами суїциду — але завдяки різноманітним седативним і транквілізуючим засобам йому щоразу вдавалося виборсатися».\nФантаст роками приймав амфетаміни, які допомагали йому продуктивно писати. Хоча дослідники не виявили жодних змін у манері його письма впродовж життя, але факти говорять самі за себе: протягом 1963–64 рр. вийшло відразу 11 романів Діка. Помилковою є поширена думка, що він творив під дією ЛСД («еталонний» галюциноген). Філіп, і справді, був завжди відкритий для нового досвіду щодо вживання різноманітних препаратів, тому спробував і ЛСД, але всього раз, 1964 року.\nДрузям він зізнався, що в нього були жахливі видіння, а повернення до реальності стало надзвичайно болючим. Біографи письменника пов’язують із цим інцидентом його подальшу госпіталізацію і клінічну смерть у лікарні. Однак це не завадило йому за кілька місяців знову потрапити до шпиталю з ознаками передозування героїном.\nПісля розриву із четвертою дружиною Філіп деякий час холостякував, і його будинок (на Гасієнда-вей, 707) став справжнім притоном для малолітніх наркоманів. Серед його «друзів» непоодинокими були випадки лікування у психіатричних клініках, сам Дік тричі потрапляв до згаданої установи через депресію і панічні атаки.\n«Для людини, що зловживала таблетками метедрину і приймала по сорок міліграмів стелазину на день, не враховуючи препарати для усунення побічних наслідків, — іронізує Емануель Каррер, — він почувався досить непогано».\nБудучи залученим до незаконного обігу наркотиків, Дік почав страждати на манію переслідування. Він вважав, що його помешкання прослуховується, агенти ФБР невідступно стежать за всіма відвідувачами, а серед самих мешканців може бути «стукач». Наляканий Філіп замовив навіть спеціальний сейф, у якому зберігав рукописи та особисті речі. Крім того, він боявся дилерів, у яких купував наркотики, оскільки вони могли продати йому не ту речовину і в такий спосіб змінити його свідомість. Він остерігався своїх «друзів», бо вони могли щось підсипати в його їжу або вколоти щось під час сну.\n17 листопада 1971 р. дім письменника все ж пограбували, забрали стереосистему, зламали сейф і розкидали рукописи. З’ясування подробиць цієї події стало нав’язливою ідеєю Діка на найближчі кілька років, він постійно очікував на нову крадіжку. Та найбільше Філіп остерігався, що через провал у пам’яті або через роздвоєння особистості цей злочин міг вчинити і він сам. Щороку у листопаді в нього незмінно відбувався напади паніки.\nПараноя змусила Діка змінити місце проживання. Отримавши запрошення на конференцію фантастів у Ванкувер, він виїхав до Канади. Загалом письменник провів за кордоном п’ять місяців, під час яких у нього розвинулася тяжка форма депресії. Перебуваючи в патологічному стані, він вчинив ще одну спробу самогубства, прийнявши бромід калію, однак сам викликав «швидку» і був вчасно шпиталізований.\nПід час виписування з лікарні Філіп пообіцяв повторити спробу суїциду і зізнався у своїй залежності від наркотиків. Огрядного здорованя, який нічим не нагадував наркомана, не відразу, але все ж погодилися помістити до реабілітаційної клініки «Екс-Келей». До речі, у пам’яті лікарів Дік залишився одним із найжиттєрадісніших пацієнтів: окрім лікування, він друкував звіти, підшивав газети, набирав листи, що дало змогу йому відчути себе корисним. Хоча параноїдальні думки не покинули фантаста.\nЙого новою теорією стала ідея про те, що реабілітаційна клініка сама ж виробляє і розповсюджує наркотики, щоб заманювати до себе пацієнтів, тому він весь час нав’язливо розшукував таємну лабораторію. Після курсу реабілітації (який тривав близько місяця), Філіп залишив Канаду і повернувся до Лос-Анджелеса.\n«Моя фантастика присвячена двом головним питанням, — говорив Філіп Дік про свою творчість, — Що є реальність? і Хто така людина?». Він сам усе життя шукав відповіді на ці питання. Однією з найулюбленіших його книг був подарований третьою дружиною китайський трактат «Іцзин» («Книги змін»). Підкинувши декілька разів монетку і склавши відповідну гексаграму, він отримував філософське пророцтво, якому беззаперечно слідував. «Книга змін» допомагала йому як під час прийняття важливих життєвих рішень, так і під час написання художніх творів.\nФіліп і Тесса,\nта Рідлі Скотт\nФіліп із сином Крістофером\nРомани й оповідання Діка, які дослідники відносять то до жанру кіберпанку, то до психоделічної фантастики, відзначаються багатоплановістю, нелінійним, еклектичним сюжетом і фактично завжди — обірваним, відкритим фіналом. При цьому письменника важко назвати хорошим стилістом. Він сам зазначав, що головне у творі — це ідея динаміки.\n«Події розгортаються довкола ідеї якогось припущення, що існує то в суспільстві, то в істотах, які його населяють. Ця ідея має бути новою, певною інновацією… Новий чинник і опис світу, основаного на його дії — це винахід автора, а не просто опис».\nВже у перших творах Філіпа наявний ключовий момент — пошук реальності. Герої його романів та оповідань, крім того, що живуть у світі майбутнього, але ще виявляється, що цей світ є несправжнім. Фантаст часто поміщає їх у тоталітарне суспільство, яке приховує від своїх громадян правду. Реальність відкривається їм не відразу і не всім. Те, що вони вважали вигадкою чи сном, стає ключем до реального життя. Книга з альтернативної історії виявляється насправді документальною. Розгадування логічних загадок відкриває спеціально створене психіатрами бутафорське містечко. Вважаючи себе живими, герої раптом усвідомлюють, що померли й існують лише у хворобливій уяві єдиного реального персонажа. Душа померлого священика переселяється до іншої людини. А зіткнувшись з андроїдами, наділеними вищим інтелектом, персонажі Діка постійно сумніваються у власному існуванні тощо.\nЯкщо вірити біографові письменника Емануелю Карреру, то самого Філіпа ще в молодості почали навідувати подібні думки. І всі його панічні атаки були пов’язані саме з усвідомленням того, що вся довколишня дійсність — лише декорації. Як говорить персонаж одного з перших його романів «Сонячна Лотерея»: «Я хвора людина. І чим більше я розуміюся на цьому житті, тим сильніша хвороба. Я хворий хоча б уже тому, що вважаю хворими всіх, а здоровим визнаю лише себе».\nГерої Діка, відкривши таємницю влаштування світу, або марно намагаються пояснити правду, або беруть участь у колективній змові. Одним із засобів маніпуляції свідомістю персонажів часто виступають наркотики. Так, наприклад, роман «Пролийтеся, сльози» оповідає про винайдення нового наркотику, що здатний пригнічувати нервові центри орієнтації в часопросторі. Палмер Елдріч із роману «Три стигмати…» привозить землянам препарат, що полегшує їхні страждання, переносячи їх до вигаданого світу. А в оповіданні «Віра наших батьків» наркотик, навпаки, допомагає побачити реальний світ.\nАнглійський критик Брайан Олдісс зазначав: «У його романах речі ніколи не бувають такими, якими вони здаються. Там, між життям і смертю, лежать тіньові землі Діка, лабіринти галюцинацій, печери відчуттів, савани тьмяного напівжиття, країни параної, світи-гробниці та найортодоксальніше пекло. На його сторінках трапляються найнеочікуваніші предмети й істоти — стародавні артефакти, люди-опудала і люди-вигнанці, досвідчені повії, дивні звірі, божевільні роботи й ексцентричні, але дружелюбні прибульці».\nТворячи в рамках жанру наукової фантастики, Філіп Дік умів порушувати цілу низку філософських питань. Для нього завжди було важливо окреслити, хто з персонажів є негативним, а хто — позитивним. Зло може ховатися в особі маніяка, наркомана, фашиста або андроїда, але воно незмінно позбавлене співпереживання і чутливості. Наприклад, у романі «Чи мріють андроїди про електроовець?» мисливці мають спеціально розроблений тест на емпатію, який дає їм змогу відрізнити андроїдів від живих людей. Проте в цього тесту є один недолік: він не може розмежувати андроїдів та осіб із шизофренією.\nЗагалом у творах Філіпа часто присутні персонажі з вадами психіки. Одним із найбільш промовистих щодо згаданого є роман «Клани Альфанського місяця», у якому йдеться про планету, заселену психічно хворими людьми. Письменник, який ще з юності цікавився психологією і психіатрією, дає цікаву класифікацію хворих: мани (маніяки), пари (параноїки), депи (хворі на маніакально-депресивний психоз), од-коми (одержимо-компульсивні), шизи (особи із шизофренією), геби (хворі на гебефренію).\nЧи не тому критик Девід Едельштейн зазначав: «Дік захоплений науковим майбутнім переважно як засобом для вивчення власних страхів, бажань і нестабільного світосприйняття. Було б правильніше називати його одним із найвідважніших психологічних дослідників ХХ ст.»\nСтаніслав Лем, відомий фантаст, вважав Філіпа Діка «єдиним справжнім візіонером американської фантастики». Польський письменник дуже високо цінував творчість свого заокеанського колеги і 1974 р. надіслав йому листа із запрошенням взяти участь у конференції й одержати солідний гонорар. Але американський фантаст, який завжди був схильним до параної, поставився до цього запрошення з підозрою.\nПриблизно у цей самий час він одержав також лист від шанувальника з Естонії, а також дві невідомі статті з журналу «Дейлі Ворлд», що теж його дуже сильно насторожило. Занепокоєний своїми підозрами, Філіп навіть наважився звернутися до ФБР, якого так боявся впродовж усього свого життя. Він надіслав до організації чотирнадцять листів, до яких долучив усі докази і підсумував: усе це — частина підступного плану радянського КДБ, який через посередництво поляків намагається заманити його за «залізну завісу», а самого Станіслава Лема як окремої людини насправді не існує. ФБР відповіло лише на перший його лист, запевнивши у підтримці; всі інші листи лишилися без уваги.\nТого ж 1974 року в житті Філіпа Діка сталася ще одна, дуже важлива для нього, подія.\nЩе під час свого третього шлюбу фантаст прийняв католицизм і став інтенсивно спілкуватися зі священиками. Проте переломний момент трапився 20 лютого 1974 р. Того дня Філіп потерпав від болю внаслідок видалення зуба мудрості і замовив ліки в аптеці з доставкою додому. Дівчина, яка привезла замовлення, мала на шиї золотий кулон у вигляді риби, який Дік прийняв за одкровення. Йому раптом відкрилася «істина», що він насправді живе у 70-х роках н. е., у часи переслідування перших християн. Риба є знаком, за яким таємні послідовники віри впізнавали одне одного — це були він та дівчина з доставки. Світ, який існує довкола, є насправді лише декорацією, що приховує від невтаємничених реалій кривавої Римської імперії І ст. н. е.\nДік із домашнім улюбленцем\nДіти Філіпа — Лора,\nКрістофер та Іза\nМогила Джейн і Філіпа Діків\nСаме з того дня в житті Філіпа Діка відбулися незворотні зміни. «Біоплазменна органоподібна енергія ввійшла в мене чи зросла в мені та стала причиною того, що я змінився. Зсередини мене, будучи частиною мене, вона виглянула назовні та побачила саму себе… Посилене усвідомлення спонукало мене побачити інший всесвіт», — пише він.\nФантаст запевняв, що Бог почав говорити з ним. Проте говорив він не прямо, а опосередковано — через сни, видіння в небі, голоси. Він посилав йому осяяння у вигляді рожевого проміння, показував таємні картини відомих художників, гортав перед ним загадкові книги. Саме завдяки таким провидінням Філіп зміг виявити у свого маленького сина Крістофера опущення грижі, і цей діагноз справді було підтверджено в лікарні.\nДік оповідав, що на певний час у нього вселився християнський проповідник Фома, який відкрив йому очі на безліч важливих речей, але при цьому спілкувався винятково давньогрецькою мовою. Філіп і Фома (ім’я якого, до речі, перекладається з грецької як «близнюк») нібито існували в одному тілі, тому свою дивну поведінку письменник завжди списував на пророка. Після того, як останній залишив його, Дік переоцінив усю свою попередню творчість і почав писати книгу, яку так і не закінчив до кінця життя, — «Екзегезу».\nФантаст запевняв близьких, що його місія полягає у тому, щоб записати слова Бога в сучасному вигляді. Цікаво, що, коли він говорить про вищу сутність, то ніколи не іменує її Бог — він вживає слово ВАЛІС (Всеохопна активна логічна інтелектуальна система).\n«Екзегеза» являє собою майже суцільний потік свідомості, своєрідний щоденник, адресований самому собі. Твір цей має величезний обсяг: при тому, що Філіп знищив левову її частину, залишок становить понад 8 тис. сторінок. Усе це дало підставу одному з біографів фантаста Томасові Дішу говорити про наявність у нього гіперграфії — нав’язливої схильності до написання довгих філософських трактатів із постійними повторами.\nДослідник називає книгу Діка «мемуари божевілля, складені воєдино у стані пограничного просвітлення». Сам автор виступає в ній у двох іпостасях: Філіп Дік — письменник, який усвідомлює, що всі містичні одкровення є лише літературними образами, та Хорсловер Фет — той, хто безпосередньо одержує всі послання від ВАЛІС за допомогою орбітального супутника. Ім’я останнього (в деяких перекладах — Конелюб Товстун) є ні чим іншим, як грою слів: Хорсловер = Той, хто любить коней = Філіп грецькою, а Фет = Товстий = Дік німецькою. Зіткнення письменника зі своїм альтер-его прослідковується також у його романах «Валіс» та «Вільне радіо Альбемута», які автор написав у період створення «Екзегези».\nНові ідеї настільки захопили Філіпа, що перетворили його на палкого оратора. Так, він наполегливо читав свої нотатки дружині Тессі, вимагаючи від неї визнання власної точки зору. А коли жінка залишила його, почав давати відкриті інтерв’ю. Знайомий письменника Хемптон Френчер пригадує: «Про двосторонню бесіду не могло бути й мови: в кімнаті просто не було місця для іншого «я». Він оповідав про різні речі, і я не міг зрозуміти, вірить він сам у них чи ні. Деякі з його теорій, якщо він і справді в них вірив (а я думаю, що мав), говорили про те, що у нього якщо не клінічний, то точно легкий напад параної. Потенційний клієнт ФБР. І він був схожий на драматичного актора мімікою і жестами; він грав — як кажуть у театрі — «на грані»».\nНаприкінці життя Філіп Дік однак отримав визнання і фінансову стабільність. Його книги перекладали іншими мовами, автор одержував гонорари за їхнє перевидання і продаж прав на екранізацію. Проте письменник-дивак продовжував жити самітником у своїй квартирці з котами, працював над «Екзегезою», дуже рідко виходив надвір.\nВін мріяв написати продовження «Людини у високому замку» і все ж створив ще декілька романів, останнім з яких став «Переселення душі Тімоті Арчера». Незважаючи на розлучення, Філіп підтримував стосунки з останньою дружиною Тессою і брав участь у вихованні сина Крістофера (за деякими даними, навіть придбав для них будинок).\nКоли Дік відвідав конференцію фантастів у Метці, його виступ викликав збентеження у присутніх. Письменник із трибуни проголосив: «Ні «Людина у високому замку», ні «Убік», ні «Пролийтеся, сльози» — це не плід моєї фантазії, як я вважав раніше. Або, якщо хочете, вони є ним тільки тут, у світі, у якому ми перебуваємо, і який завдяки Господу змінив той, звідки я прийшов». Не отримавши підтримки серед своїх читачів і критиків, він повернувся розчарований додому.\n1978 року померла Дікова мати. Ще 1954 р. вона знову вийшла заміж — за вдівця своєї хворої на шизофренію сестри. Дороті виростила своїх племінників-близнят, які, на відміну від її власних Філіпа і Джейн, залишились обоє живими.\n17 лютого 1982 року Дік ще приймав у себе журналіста, а вже наступного дня занепокоєні сусіди знайшли його на підлозі квартири непритомним. Біографи висувають припущення, що він знову повернувся до вживання амфетамінів — передозування препаратом на тлі прийнятої гарячої ванни призвело до апоплексичного удару. Його ушпиталили, в лікарні він прийняв соборування, після чого впав у кому. 2 березня того ж року фантаст помер. Філіпа поховали в одній могилі з його сестрою-близнючкою — на плиті, встановленій ще 1929 р., просто дописали дату смерті.\nОдин із перших біографів письменника Лоуренс Сьютин висував свою гіпотезу щодо діагнозу Діка. На його думку, фантаст усе життя страждав від епілепсії скроневої частки. Симптомами цієї хвороби є аудіовізуальні галюцинації, ілюзія зміни довколишнього простору, деперсоналізація та дереалізація, які й сформували його особливе світовідчуття.\nФіліп Дік не дожив кілька місяців до виходу фільму Рідлі Скотта «Той, що біжить по лезу бритви» (вільна екранізація твору «Чи мріють андроїди про електроовець?»). Усі права на творчий спадок фантаста перейшли до його учня та послідовника Пола Вільямса. Це саме він заснував «Товариство Філіпа К. Діка», яке впродовж багатьох років випускало бюлетені, присвячені його доробку. А Томас Діш започаткував 1983 року премію імені письменника, яку щорічно присуджують за кращий фантастичний роман, обов’язково виданий у м’якій обкладинці — саме в такому вигляді публікувалися твори Філіпа.\nМинуло вже понад 25 років зі смерті «культового руйнівника реальності», але інтерес до його творів досі не вщухає. Крім армії відданих читачів, вони приваблюють також режисерів, котрі не припиняють екранізувати романи й оповідання Діка. Ось лише останні з них: фільми за однойменними творами: «Особлива думка» (2002), «Затьмарення» (2006), «Вільне радіо Абельмута» (2010), фільм «Ті, що змінюють реальність» (за мотивами оповідання «Команда коригування», 2011); серіали: «Людина у високому замку» (2015) та «Електричні сни Філіпа Діка» (2017) за мотивами низки творів.\nНині, у добу інформаційний технологій, романи Філіпа Діка, як не дивно, не здаються примітивними чи смішними. Як і в 60-ті роки, вони змушують читача задуматися над місцем людини у сучасному світі й у майбутньому. І мабуть, кожен із них хоч раз боязко озирався довкола у пошуках доказів реальності довкілля і хоч раз сумнівався у справжності власного існування. Де не факт, що всі ми дійсно існуємо лише у свідомості Філіпа Діка? Може, то він сам звертається до нас устами Глена Рансайтера з роману «Убік»: «Я живий, це ви всі померли».


Червоний прапор над майданом Незалежності - BBC Україна\nЧервоний прапор над майданом Незалежності\nImage caption В Україні збираються підняти 9 травня червоний прапор\nЦе прямування російською дорогою. Це знущання над Україною, як державою. Ніхто не ставить під сумнів перемогу у минулій війні. Але не менш жахливою сторінкою історії була комуністична влада, яка знущалася над Україною\nДепутат від НУНС Вячеслав Коваль\nПредставники опозиції заявили, що цим законом будуть зневажені батьки, які були убиті більшовиками, які йшли під червоними прапорами. Це рішення, кажуть вони, сприятиме розколу у суспільстві.\n’’Це прямування російською дорогою. Це робиться, або за прямою вказівкою Кремля, або нинішня українська влада копіює те, що робить Москва. Це знущання над Україною, як державою. Ніхто не ставить під сумнів перемогу у минулій війні. Але не менш жахливою сторінкою історії була комуністична влада, яка знущалася над Україною,-’’ сказав В’ячеслав Коваль.\nНа думку депутата, в суспільстві виникає величезна напруженість і велика частина суспільства, вважає він, не сприйме рішення щодо підняття прапору неіснуючої держави.\nДепутат вважає, що червоний прапор – це атрибут колишнього СРСР, або нової імперії, яку будує Росія за допомогою української влади. Пан Коваль твердить, що такий крок парламенту не сприятиме єднанню українського народу.


Викладачі кафедри соціально-гуманітарних дисциплін відвідали десятий етнофестиваль «Петриківський дивоцвіт»\nГоловна сторінка Всі новини Викладачі кафедри соціально-гуманітарних дисциплін відвідали десятий етнофестиваль «Петриківський дивоцвіт»\nВ Петриківці вже є три зупинки, оздоблені розписом. Все завдяки праці учнів місцевого ПТУ, де навчають майбутніх майстрів.\nГоловним осередком петриківського розпису є Центр народного мистецтва «Петриківка», де працюють понад 20 майстрів, які створюють справжні шедеври.\nНа першому поверсі знаходиться виставковий зал, у якому представлені визначні твори майстрів центру та роботи корифеїв розпису.\nНа другому поверсі розташовані майстерні, де можна подивитися, як створюються шедеври, пройти майстер-клас та придбати сувеніри.\nБарвисті, просякнуті сонячним світлом і любов’ю до природи й рідної землі, полотна майстрів та вироби декоративно-прикладного мистецтва сповнили нас відчуттям гармонії Всесвіту і невичерпності творчого потенціалу українців. Про це наша делегація залишила запис у книзі відвідувачів.\nЯк відомо, на Дніпропетровщині два види українського народного мистецтва – петриківський розпис та козацькі пісні – занесені у список нематеріальної культурної спадщини ЮНЕСКО. За словами організаторів, етнофестиваль «Петриківський дивоцвіт» покликаний популяризувати традиції українського мистецтва, привертати увагу до надбань народної творчості.\nУ цьогорічному фестивалі взяли участь народні майстри, заклади культури та художні колективи, господарі «зелених» туристичних садиб, кухарі, вихованці дитячих художніх шкіл, молодь.\nДо пізнього вечора гості могли насолоджуватися виставкою декоративно-ужиткового мистецтва, виставкою-ярмарком у «містечку майстрів», виступами українських гуртів, брати участь у конкурсах, майстер-класах, спортивних змаганнях.\n«Родзинками» цьогорічного дійства стали «галявини» вареників, меду, випічки, сала.\nА ввечері в урочистій атмосфері було зареєстровано новий рекорд України – найдовше панно, оздоблене петриківським розписом.\nПоверталися ми зі свята сповнені гордощів за наш талановитий, щедрий, гостинний, працьовитий народ і за нашу Батьківщину з її унікальною, неповторною культурою.


Лікування міозиту — центр «Стаміна»\nТупий або ниючий біль в м'язах, що виникає при міозиті, знайомий майже кожному. Неприємні відчуття можна приглушити розігріваючими мазями чи пігулками, але їх ефект буде короткочасним, в той час як хвороба продовжить прогресувати.\nНе варто очікувати поки міозит «сам мине», адже це захворювання може призвести до компенсації іншими структурами та до появи патологічних процесів.\nМіозит — це запалення одного або декількох м’язів (переважно шиї та попереку). Найчастіше при цьому захворюванні страждають поверхневі м’язи, тому центр ураження легко помацати. При міозиті людина відчуває тупий або ниючий біль в області ураженої зони, який значно посилюється при натисканні або русі.\nПеренапруження під час фізичного навантаження\nІнфекції або аутоімунні захворювання (ГРВІ, грип, тонзиліт та інші), ослаблення імунітету\nСильний тягнучий біль в шиї, попереку, скронях, лопатках, іноді — у вусі, що посилюється під час руху та при натисканні\nПоява щільних вузликів в м’язах\nПочервоніння шкіри в області запаленого м’яза\nПосилення болів вночі та при зміні погоди\nБез належного лікування запалення поширюється на сусідні м’язи та починає доставляти ще більший дискомфорт. Боячись болю, людина намагається менше рухатись, а це призводить до атрофування м’язів та зменшення кровопостачання важливих структур опорно-рухового апарату. Особливо це небезпечно, якщо центр запалення знаходиться поруч з м’язами шиї, гортані або стравоходу.\nДля лікування шийного та поперекового міозиту ми використовуємо м’яку остеопатичну корекцію для зняття гострого стану, а потім опрацьовуємо проблемні зони методом кінезітерапії на лікувальних декомпресійних тренажерах.\nТакий підхід дозволяє купірувати біль, позбавити від запалення, зняти набряклість, поліпшити кровопостачання та стан ураженого м’яза в цілому.


Шахраї не дрімають, вони стають все креативніші\nПавлоградська поліція радить як не стати жертвою шахраїв\nКим тільки не прикидаються шахраї, аби виманити гроші у довірливих громадян. Найчастіше жертвами шахраїв стають люди похилого віку.\nАби зменшити шанси злочинців на успіх, дільничні офіцери Павлоградського відділу поліції радять дотримуватись декількох простих порад:\nне довіряйте тим, кого бачите вперше, якими б красномовними та доброзичливими вони не здавались! Надмірна довірливість — найперший ворог!\nЯкщо незнайомі вам соціальні працівники, медпрацівники, майстри по ремонту прийшли без вашого виклику — це привід занепокоїтись. Наявність білого халату, уніформи чи валізи з інструментами ще не доказ того, що перед вами справжній представник професії.\nОбов‘язково перевірте у цієї людини документи, запитайте, у якій організації вона працює. Не полінуйтеся зателефонувати до названого гостем підприємства та уточнити, чи дійсно до вас направляли такого фахівця. Якщо відвідувач пропонує допомогти вам набрати номер або взагалі зателефонувати до організації з його телефону — у жодному разі не робіть цього. Запишіть усі потрібні телефони заздалегідь у довіднику. Нехай вони завжди будуть під рукою.\nЯкщо до вас завітала людина, яка розповідає про те, що незабаром в державі мінятимуть старі гроші на нові, пам’ятайте, жодної грошової реформи в Україні не проводиться і найближчим часом не планується!\nЯкщо щось викликає сумнів, знайдіть спосіб порадитися із близькими людьми, не варто приймати не обдумані рішення.\nЯкщо ви запідозрили, що вас намагаються ввести в оману, негайно повідомляйте до чергової частини Павлоградського відділу поліції за телефоном “102”, або будь-яким зручним способом.


Аграрії області вже зібрали 1,8 млн тонн озимої пшениці » Газета "ЗОРЯ"\n1 год ago Зоря2 Комментарии к записи Аграрії області вже зібрали 1,8 млн тонн озимої пшениці отключены\nНа Дніпропетровщині зібрали вже понад 2,5 млн тонн ранніх зернових. З них 1,8 млн тонн – озимої пшениці. Про це повідомили в управлінні агропромислового розвитку Дніпропетровської ОДА.\n– Цьогоріч на Дніпропетровщині жнива ранніх зернових охоплять 792,5 тисяч га. 95% запланованих робіт вже виконали. Фінішувати збір врожаю має наприкінці липня, – зазначили в управлінні.\nАграрії вже зібрали 670 тисяч тонн озимого та ярого ячменю, 1,8 млн тонн – озимої пшениці.\nЗібрали і 245 тисяч тонн озимого і ярого ріпаку.\nПокровська ОТГ запрошує на багатожанровий фестиваль «Fest-party у селянській хаті!». 14 вересня тут продемонструють колоритні народні звичаї через музику, пісні, танці, художні читання та декоративно-ужиткове мистецтво. Під час фесту... Read More


6 ciчня 2005 року, четвер №1 (17412) останнiй номер RSS\nГоловна КИЇВ УКРАЇНА МАЙДАН КУЛЬТУРА ГІСТЬ "ЯСК" СПОРТ\nДитсадок із басейном і солярієм\nАрхітекторам роботи не бракує\nУ столиці народжується дедалі більше немовлят і потреба в нових дитсадках та школах постійно зростає. Тож столичні зодчі, окрім проектування сучасних торговельно-розважальних центрів, працюють і на благо дітей. Днями на містобудівній раді вони представили ескізні проекти дитсадка і школи, які мають звести на Печерську.Чудовим місцем для розташування ясел-садка стане нижня тераса Старонаводницької балки. Саме тут невдовзі розпочнеться будівництво сучасного дитячого закладу загального типу....\n06.01.2005 Прихисток і любов для сиріт.\n06.01.2005 Згуртують групи безпеки.\n06.01.2005 Шляхи співпраці.\n06.01.2005 Звершень на радість усім.\nТворити діла милосердя й любові\nРіздво Христове має пряме відношення до нашого сьогодення, до сенсу нашого життя. Дивлячись на гріховність світу і руйнівну силу зла, а також відчуваючи безсилля людей у боротьбі з цим світовим злом, один із древніх філософів, майже у відчаї, сказав: «Якщо Син Божий не зійде з неба і не визволить людей від гріха і смерті, то світ загине». У минулому 2004 році Господь показав нам обличчя зла і силу добра. На власному досвіді ми відчули їхню дію. Україна стала ареною боротьби свободи і неволі,...\n06.01.2005 Оптимістів стало більше. Насамперед зміни відбулися в людях\n06.01.2005 Вогонь із Вифлеєму.\n06.01.2005 Хто, де і як.\nЗ надією – у новий рік, у нове життя\nУсі волелюбні українці відчували себе киянами\nНоворічна ніч сяяла зорями, дихала таїною і очікуванням чуда. Майже як у дитинстві. Неабияк гріло душу те, що чуда всі очікували рукотворного – зародження у стражденній Україні нового життя. Демократичного і справедливого. І що сотні тисяч людей, як мурашки, несли по крихітці праці, душі й серця, аби воно стало можливим. Діставшись по десятій вечора 31 грудня до майдану Незалежності, ми побачили велелюдне море. Ошатні люди, забувши про теплі домівки і щедро накриті столи, прийшли на Майдан, аби...\nІ Білосніжка хоче бути феміністкою\nТут люстро набуло ознак...\nВ театрі оперети відбулася прем’єра знаменитої казки братів Грімм «Білосніжка та семеро гномів». Вистава йтиме і після новорічних свят – 6,8,9 і 16 січня.Відомий сюжет в інтерпретації художнього керівника театру Богдана Струтинського набув нових відтінків завдяки сучасним музичним ритмам та розкішним костюмам і декораціям. Святкові настрої, що панували в залі й на сцені, зробили терпимішими стосунки між мачухою і Білосніжкою, які під кінець вистави під голосні овації маленьких глядачів навіть...\n06.01.2005 Шапіро став гідом. Епатажна ідея – показ мод у крематорії\nГІСТЬ "ЯСК" 06.01.2005\nСтепан ГАЛЯБАРДА: «Душа бринить, іду колядувати»\nЧас, коли в криниці набирається свіжа вода\nДавно збиралася взяти в нього інтерв’ю, але щось ставало мені на заваді: то він готувався до свого чергового творчого вечора, то був далеко від Києва, то мої журналістські стежки стелилися в іншому напрямку. Одначе щоразу, почувши його «Пісню райського саду», яку народ назвав «Явориною», картала себе вкотре і записувала у блокнот: «Домовитися про зустріч із Степаном Галябардою». І от нарешті поет-пісняр – гість «Вечірнього Києва».Скарби з торбини пастушкаЗа вікном не вщухають новорічні...\nАндрій ШЕВЧЕНКО: «Пріоритет – інтереси українського футболу»\n«Золотий м’яч» у Києві\nНапередодні Новорічних свят у Києві побували найкращий футболіст Європи Андрій Шевченко та «Золотий м’яч», якого капітан української національної команди був удостоєний за підсумками 2004 року. Одним з найпочесніших спортивних призів сучасності милувалися вихованці Переяслав-Хмельницького ліцею-інтернату та футбольного клубу «Динамо» на Нивках, а також уболівальники, що зібралися поблизу пам’ятника Валерію Лобановському. А спортивні журналісти дістали нагоду поспілкуватися з Андрієм Шевченком...\n06.01.2005 П’ять років без Колотова. Легендарний капітан «Динамо»


Головна / Екологія / Балтійське море задихається\nОпублікував: Анатолій Шевченко в Екологія 11.07.2018\t212 переглядів\nКонцентрація кисню в морській воді падає через викиди промислових підприємств, стоків каналізації і сільськогосподарських відходів. У бідних киснем водах погано почувають себе риби і морські ссавці, зате активно розмножуються деякі види бактерій, що використовують антропогенні відходи як джерело поживних речовин і забруднюючі воду продуктами своєї життєдіяльності. Риби стає менше, від чого страждають і люди — і ті, хто займається рибним промислом, і споживачі змушені купувати рибу за більш високою ціною.\nДослідження групи екологів з Німеччини і Фінляндії, опубліковане на цьому тижні в журналі Biogeosciences, показало, що в наші дні Балтика переживає «кисневий мінімум»: концентрація кисню не опускалася до сьогоднішніх значень за останні півтори тисячі років.\n«Зміна клімату — не головна причина формування «мертвої зони», але потепління ускладнює повернення концентрації кисню до норми, тому що в теплій воді кисень розчиняється гірше», — пояснює еколог Тому Джіберт (Tom Jilbert), один з авторів дослідження.\nВ потеплінні вчені бачать причину неефективності заходів по відновленню концентрації кисню в море, нещодавно зроблених прибалтійськими країнами, що входять до Гельсінської комісії по захисту морського середовища Балтійського моря. Незважаючи на скорочення обсягів скидання забруднювачів, ніяких ознак відновлення не спостерігається, тому для порятунку Балтики потрібні більш рішучі заходи, попереджають автори дослідження.


Чому картопля темніє: основні причини, що робити, чи можна готувати, фото - Дачний Діапазон\nКожен городник витрачає багато часу і сил на вирощування, а після і на збір врожаю картоплі. Великим розчаруванням стає факт виявлення того, що запаси овоча починають псуватися з невідомої причини. Ще більше прикрість викликає те, що старанно приготовану страву раптом починає змінювати свій колір на вельми неапетитний. Чому так відбувається, спробуємо розібратися в нашій статті.\nМеханічні ушкодження під час збору врожаю\nЩо робити і як вирішити проблему потемніння\nЧи можна готувати і їсти картоплю, яка почорніла\nПричин потемніння картоплі безліч, і помітивши такі зміни, складно точно визначити, з якої саме причини все сталося. Розглянемо всі можливі варіанти цього явища.\nЗміна кольору картоплі після чистки — цілком природне явище, і боятися його не потрібно. Справа все в тому, що в бульбах містяться хімічні сполуки — поліфеноли — які при взаємодії з киснем починають окислюватися. Запускається довгий ланцюжок хімічних реакцій. Виникає вона тому, що фенольні речовини містяться в клітинному соку, а ферменти — в цитоплазмі. У нормальному стані вони не взаємодіють між собою, т. К. Відокремлені один від одного.\nВажливо! Різні сорти картоплі змінюють свій колір після очищення з різною швидкістю, оскільки в них міститься різна кількість поліфенолів. На швидкість зміни кольору також впливає середовище вирощування культури (грунт, кліматичні умови).\nКоли ви чистите картоплю, то механічним шляхом руйнуєте перегородку, що відділяє ферменти від фенольних речовин, і вони змішуються. Ця суміш на повітрі і утворює сполуки темного кольору. При смаженні відбуваються ті ж самі процеси, що були описані вище. До того ж, під впливом температури, запускається реакція між залізом і хлорогенова кислотою, що містяться в бульбах.\nЩоб такого не сталося, потрібно в посуді, де йде процес приготування, створити кисле середовище. Часто зміна кольору залежить і від надлишку азоту в ґрунті, який накопичився всередині бульб. Його надлишок накопичується під шкіркою, тому, щоб уникнути зміни кольору, бажано перед цим очищений овоч гарненько вимочити в воді, години 2-4.\nВід того, наскільки будуть дотримані умови зберігання врожаю, буде залежати не тільки тривалість його зберігання, але і якість. Деякі з помилок, допущених під час зберігання овоча, призводять до того, що вирощений за всіма правилами урожай швидко втрачає свою лежкість і змінює колір після очищення.\nОптимальні умови зберігання картоплі — + 2 … + 6 ° С, вологість повітря — 80-90% і хороша вентиляція приміщення. Зміни в ту чи іншу сторону цих показників скорочують термін зберігання бульб і провокують розвиток різних захворювань.\nЦікаво почитати Картопля Каменський: характеристика і опис, переваги і недоліки сорти, посадка і догляд, фото\nВажливо! Якщо температура в приміщенні, де зберігається картопля, знаходиться в межах 0 … + 1 ° С, то його м’якоть набуває солодкий смак і темніє. При температурі в діапазоні + 7 … + 12 ° С бульби розм’якшуються, пускають паростки, а м’якоть покривається плямами.\nТак, погана вентиляція приміщення стає причиною того, що овоч починає пріти. Негативно відображаються на лежкості і різкі температурні скачки. Це провокує підвищення вологості і, як наслідок, овоч псується.\nКартопля зазвичай прибирають за допомогою лопати або спеціальної техніки, що здатне завдати овочу незначні пошкодження. Зазвичай це легкі надрізи. На їх «загоєння» йде тижні 3. Якщо на цей час не будуть створені певні умови (бульби підсушені після вилучення з землі, витримані в прохолодному вентильованому місці), то картопля почне швидко псуватися, оскільки в «рани» може легко потрапити будь-яка бактерія.\nДізнайтеся як правильно зберігати картоплю в льосі і на балконі.\nЯкщо ж місце пошкодження зможе затягнутися, а шкірка встигне дозріти, то урожай буде зберігатися без проблем. Отримані в процесі збирання «каліцтва» можна «залікувати», а ось запобігти появі дефектів під час транспортування і упаковки складніше. Вони ж є хорошим середовищем для розвитку сірої плямистості.\nНайбільш частими захворюваннями, що викликають псування врожаю, є:\nчорна ніжка. Інфекційний недуга, що поширюється від хворого бульби до здорового. Відбувається це навіть після збирання врожаю. Вражений плід починає чорніти зсередини, виділяючи гнильний запах. Такі бульби в їжу вже непридатні.\nмеланоз. Найчастіше виникає через механічне пошкодження овоча. Поширюється зсередини і на зовнішній стороні бульби не проявляється, але, на відміну від попереднього випадку, уражений меланозом картопля придатний до вживання. Щоб зупинити поширення плям, при приготуванні в воду додають оцет з лимонною кислотою. Запобігти появі напасті допоможе зберігання картоплі упереміж з буряком.\nфітофтороз. Цю напасть можна виявити ще на стадії росту культури, т. К. Вона вражає листя. При своєчасному прийнятті заходів є шанс врятувати урожай.\nЩоб картопля зберігався тривалий час, потрібно дотримуватися деяких правил. Перш за все, це умови зберігання, описані вище. Потрібно також правильно вибирати сорт для тривалого зберігання. Так, ранньостиглі сорти абсолютно непридатні до тривалої лежанні. Їх потрібно встигнути з’їсти до початку осені, інакше вони почнуть швидко псуватися. А ось середньостиглі і пізньостиглі сорти добре лежать до весни.\nВажливо! Сорти з великою\nПри виявленні змін у зовнішньому вигляді врожаю потрібно терміново вживати заходів щодо його порятунку. Перш за все, потрібно перебрати всі запаси і видалити зіпсовані бульби.\nЦікаво почитати Картопля Альваро: історія селекції і характеристика сорту, особливості посадки і догляду, фото\nЧи знаєте ви? Понад 400 років тому іспанський священик та історик Педро Сьеса де Леон, будучи підлітком, таємно потрапив на корабель іспанських конкістадорів, які вирушали в Перу. Поки солдати в пошуках золота грабували і знищували майно місцевих жителів, юнак уважно вивчав побут населення і все записував. У 1553 році він видав книгу «Хроніка Перу», де, крім усього іншого, було приведено перший опис картоплі, спосіб його зберігання і приготування.\nДалі можна використовувати такі варіанти вирішення проблеми:\nРозкласти овочі по дерев’яних ящиках і помістити їх в прохолодне провітрюване приміщення, якщо до цього вони зберігалися в теплі або іншій тарі.\nУ погребі слід розміщувати ящики або мішки з картоплею на висоті 20 см від підлоги і на цьому ж відстані від стін. Можна не піднімати урожай, а просто поставити його на дерев’яні піддони.\nВідокремити картопля від інших овочів, крім буряка. З нею його можна зберігати упереміж.\nЩоб уникнути появи темних плям на коренеплодах, потрібно за зиму мінімум раз перебирати урожай. З такими напастями, як інфекційні та грибкові недуги, краще боротися ще на грядці. Слід своєчасно проводити профілактичну обробку культури бордоською рідиною.\nЯкщо картопля змінив свій колір під час готування, то нічого страшного в цьому немає. Вживати блюдо в їжу можна, а в наступний раз перед тим, як будете готувати овоч, замочіть його очищеним в воді. При варінні в каструлю додайте кілька лаврових листків. Остерігатися лише варта того картоплі, який в лічені хвилини змінив свій колір. Це свідчить про те, що в коренеплоді багато азоту, що не дуже добре позначиться на здоров’ї.\nЧи знаєте ви? Кількість цукрів, що містяться в картоплі, може змінюватися в залежності від умов зберігання овоча. Так, при + 10 ° С в 1 кг бульб накопичується 35,8 мг цукру і стільки ж витрачається. При більш високій температурі витрата перевищує накопичення, а при низькій — накопичення спостерігається до певного рівня, а потім припиняється.\nПри виявленні зіпсованого врожаю з ознаками гнилі краще викинути такі плоди. Чорні плями іншого походження можна обрізати і використовувати бульби за призначенням. Як бачимо, існує чимало причин зміни кольору картоплі під час зберігання і приготування. Виправити це досить часте явище не завжди можна, а ось запобігти — під силу кожному.\nКартопляКартопля Каменський: характеристика і опис, переваги і недоліки сорти, посадка і догляд, фото


Таїланд цікавиться російською системою охорони периметра для кордону |\nТаїланд цікавиться російською системою охорони периметра для кордону\nТаїландський прем’єр відвідав російський стенд на міжнародній технологічній виставці Thailand Innovation and Design Expo-2015 в Бангкоку.\nБАНГКОК, 17 сен — РІА Новини, Євген Бєлєнький. Розроблена в Росії унікальна автоматизована система охорони периметра дуже цікава для Таїланду, заявив РІА Новини в четвер прем’єр-міністр Таїланду генерал Прают Чан-Оча.\nГлава уряду Таїланду відвідав у четвер російський стенд на міжнародній технологічній виставці Thailand Innovation and Design Expo-2015, яка відкрилася в цей день у виставковому центрі імені королеви Сірик в Бангкоку.\n«Дуже цікава автоматизована охорона периметрів, технологія, яку я зараз подивився у вас на стенді», — заявив прем’єр-міністр.\n«У нас 5800 кілометрів кордонів, які необхідно охороняти так, щоб ніхто не міг нелегально проникати в країну. Повинні бути хороші системи виявлення порушників, такі датчики, які, у поєднанні з іншими, вже існуючими системами, і в сполученні з тією роботою, яку на кордоні виконує людина, реально покращили наші можливості по охороні кордонів», — пояснив він.\nЧан-Оча зазначив, що впровадження нових технологій слід сполучати з використанням вже перевірених і приносять хороші результати технологічних систем.\nПовний текст інтерв’ю читайте на сайті ria.ru>>\nНазад Предыдущая запись: Двоє біженців в Берліні погрожували вистрибнути з вікна\nДалее Следующая запись: Новим міністром будівництва та ЖКГ ДНР призначений Сергій Наумець


5 міфів про гіпертонічну хворобу — Новини Вінниці\nПаління стоїть першим у списку чинників, які збільшують імовірність розвитку артеріальної гіпертензії. Оксид вуглецю та смоли, котрі містяться в сигаретах, які впливають на частоту серцевих скорочень. Серце курця щодоби робить до 15 тисяч зайвих ударів. Отже, воно даремно вичерпує свій ресурс. Спазм судин після кожної цигарки триває 30-40 хвилин. Тому кров циркулює по організму, долаючи додаткове навантаження.\nПісля тимчасового розширення судин настає їхнє звуження, що може тривати до кількох діб. У цей період виникає дисбаланс електролітів в організмі і розвивається аритмія. Тому досить часто наслідком похмілля стає інсульт. А так звані «алкогольні інфаркти» — один із найскладніших варіантів серцевої катастрофи! Надмірне вживання алкоголю призводить до кардіопатії, тобто зниження скоротливої здатності органу. У людини формується так зване «пивні серце» — серцевий м яз патологічно збільшується в об ємі.\nУ багатьох випадках зменшення ваги тіла допомагає знизити тиск без гіпотензивних ліків. Альо схуднення мусить бути здоровим. Не голодуйте! Перегляньте меню та додайте фізичних вправ. Якщо Ваша робота пов’язана з мінімальною руховою активністю, вживайте до 1500 ккал замість 3000. Завжди рахуйте калорії і уважно читайте склад продукту на упаковці. Вживайте менше жирів та вуглеводів. Контролюйте кількість солі у стравах: вона затримує рідину в організмі, що заважає нормальній роботі серця. У практиці вінницьких кардіологів чимало випадків, коли за рахунок лише схуднення вдалося вирішити у пацієнта проблеми із тиском.\nСтрес — це надмірна емоція, яка супроводжується викидом адреналіну в кров, а отже, підвищенням тиску. Негативні і позитивні хвилювання запускають однакову хімічну реакцію. Тому навіть радісні події інколи супроводжуються загостренням хвороби. Захищайте організм від стресу! У період психологічних навантажень частіше перемикайте увагу на творчість, прогулянки, спорт чи домашніх улюбленців. Не соромтесь звернути до психолога чи психотерапевта, якщо самотужки впоратися не вдається.\nМіф 5: Дефіцит нічного сну можна відшкодувати день\nЗміна стилю життя, звичок, моделі харчування та режиму сну — найпростіша профілактика гіпертонічної хвороби. Вона здатна в рази збільшити Ваші шанси обійтися без ліків і подовжити активні здорове життя!


Фондові індекси США продовжують зростання на оптимізмі щодо стимулів - ТОВ «ФРIДОМ ФІНАНС УКРАЇНА»\nФондові індекси США продовжують зростання на оптимізмі щодо стимулів\nФондові індекси США закрилися у вівторок в плюсі (S&P500: +1,36%) близько рекордних рівнів, чому сприяли оптимізм з приводу можливого прийняття нових стимулів і сигнали щодо пом'якшення грошово-кредитної політики на останньому засіданні ФРС в цьому році.\nНа початку сесії Apple була головною рушійною силою зростання після того, як Nikkei повідомив, що компанія планує збільшити виробництво iPhone на 30% в рік у першій половині 2021 року. З точки зору макроекономіки, оптимізм повернувся на ринок після повідомлення про зустріч за участю керівництва Конгресу для обговорення стимулів. Надії на операцію зі стимулами призвели до лідируючого зростання циклічних і вартісних акцій, а також підштовхнули до зростання прибутковості казначейських облігацій.\nДолар США продовжив зниження по відношенню до основних світових валют близько дворічних мінімумів.\nКурс євро в свою чергу виріс до максимального рівня з квітня 2018 року $1,216 (+0,15%).


Лекції майстер-класу | Современная фармация\nЛекція містила цікаві, оригінальні за змістом частини: історія Національних з’їздів фармацевтів України, стан фармацевтичної галузі та, зокрема, профільної освіти в Україні, становлення і розвиток НФаУ, матеріальна базу університету, найвизначніші досягнення та плани на майбутнє. Гучними оплесками вітали присутні появу на слайдах фотографій затишних навчальних корпусів, лекційних аудиторій та гуртожитків, сучасно оснащених лабораторій, улюблених студентських ресторанів. Крім того, Валентин Петрович англійською мовою розповів студентам про перспективи на майбутнє, що забезпечить їм здобута освіта.\nДруга частина лекції була присвячена органічній хімії — королеві держави Фармація. З гумором, із залученням цікавих прикладів, викладених у яскравій презентації, Валентин Петрович пояснив, чому і як необхідно полюбити, зрозуміти та вивчити цю фундаментальну дисципліну. Розповів ректор і про сучасні тенденції у застосуванні лікарських препаратів, а саме — про хронофармакологію, фармакогенетику, гендерну фармакологію.\nДалі на студентів чекала третя частина майстер-класу під назвою «Я обираю здоров’я, успіх, життя!». Звичайно ж, про здоровий спосіб життя, шкідливість паління та вживання алкоголю і наркотиків молоді сьогодні розповідають ще в школі. Але у студентські роки на світогляд юнаків та дівчат, на жаль, зростає вплив оточення, реклами, що лунає з екранів телевізорів та інтернет-простору, а також кінематографу. Тому Валентин Петрович, не нав’язуючи нікому власних поглядів, просто і чесно розповів про наслідки для здоров’я такої згубної поведінки. Вражаючі документальні відеоматеріали та фотографії в цьому випадку переконливіші за будь-які слова. Не менш важливий також життєвий досвід ректора і власний приклад — відомі рекорди з гирями, ефектна стійка на пальцях — йогівська асана «крокодил». Звертаючись до аудиторії, Валентин Петрович зауважив, що для нього особистим досягненням буде, якщо навіть одна-єдина людина, яка почула цей заклик на лекції, кине палити. Інші, можливо, згадають слова ректора через багато років і дослухаються до них, що також безцінно.\nНепомітно, на одному подиху минає лекція майстер-клас і завершується тривалими оплесками вдячності за чудові студентські роки, за увагу, підтримку і повсякчасну турботу ректора про університет та про кожного у нашій великій фармацевтичній родині. Галина Григорів