Юристи та медіаексперти закликали ліквідувати НЕК | НМПУ\nЮристи та медіаексперти закликали ліквідувати НЕК\n16:31 22 жовтня 2014\nСьогодні, 21 жовтня, правозахисники, медіаексперти та громадські активісти звернулися до премєр-міністра України Арсенія Яценюка та Кабінету міністрів з проханням ліквідувати Національну експертну комісію з питань захисту суспільної моралі (НЕК). Про це вони заявили під час прес-брифінгу, присвяченого темі боротьби з державним регулюванням у сфері моралі.\nІніціаторами звернення виступили представники Незалежної асоціації телерадіомовників (НАМ), Інституту масової інформації (ІМІ), Української асоціації видавців періодичної преси (УАВПП), Національної спілки журналістів України (НСЖУ), Інституту медіа права (ІМП), ГО «Центр UA» та руху «Стоп цензурі!». Головною причиною своїх дій учасники прес-брифінгу назвали неефективність та велику кількість витрат бюджетних коштів на НЕК. Виконавчий директор Незалежної асоціації телерадіомовників Катерина М’ясникова назвала рішення Комісії такими, що можуть трактуватися як цензура.\n«На нашу думку, діяльність такого органу як Національна експертна комісія з питань захисту суспільної моралі не є прийнятним в державі, яка декларує свою відданість праву свободи слова і доступу до інформації. Довше півроку після Революції Гідності ми чекали, що уряд зробить належні кроки для ліквідації цього органу. Тим більше що вже декілька років існує нова редакція закону про суспільну мораль, яка передбачає належний механізм саморегулювання в цих питаннях. На жаль, цей законопроект все ще не переданий Кабінетом міністрів на розгляд Верховної Ради. Тому наразі ми звертаємося до Арсенія Яценюка, Кабінету міністрів і закликаємо їх звернутися до цього закону, аби вирішити питання існування такого органу як НЕК», – заявила Катерина М’ясникова.\nВона додала, що подібні рішення також мають бути прийняті в рамках указу президента і рекомендацій Ради Європи. «Необхідність ліквідації НЕК прямо випливає з діючих нормативних актів – Указа Президента України від 2010 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади України» та наших зобов’язань, що випливають з членства Ради Європи. Відповідно до них Рада Європи рекомендувала Україні переглянути своє ставлення до цієї Комісії, яка не є експертним органом», – наголосила пані М’ясникова.\nПри цьому вона закликала РНБО, МВС та інші правоохоронні органи звертатися по співпрацю саме до діючої системи експертних органів в Україні.\nЯк зазначив юрист Інституту медіа права (ІМП) Ігор Розкладай, питанням суспільної моралі мають займатися всі державні органи, діяльність яких так чи інакше пов’язана із її регулюванням. «Це і Міністерство освіти і науки, і Міністерство культури і мистецтв – яке впливає на мораль шляхом просування культурних цінностей, це й Інститут національної пам’яті, і МВС, яке має боротися з дитячої порнографією, і Генпрокуратура, і Мін’юст, і Держкомтелерадіо, і Нацрада… Хто точно не може регулювати суспільну мораль – то це орган, відсутній в Державному реєстрі судових експертів. Орган, що фінансується за досить прихованими механізмами, має офіс в центрі міста і ухвалює банальні рішення», – повідомив Розкладай.\nЯк зазначила головний юридичний консультант НСЖУ Тетяна Котюжинська, щороку на діяльність Комісії витрачається від 4 до 9 мільйонів гривень. «При тому, що штатними працівниками НЕК є близько 80-и людей. Ефективність їхньої роботи можна аналізувати з 2005 року», – повідомила Котюжинська.\nЗа словами виконавчого директора ІМІ Оксани Романюк, аналіз 28 останніх рішень НЕКу, оприлюднених на сайті цієї установи, свідчить про недоліки, які полягають в некоректній кваліфікації інформаційних матеріалів. «Один із прикладів – новина із заголовком «У Донецьку розклеїли листівки, ображаючі євреїв». Нацкомісія винесла осуд цій новині, хоча вона є суспільно важливою, оскільки в ній йдеться про дискримінацію певної національної спільноти. НЕК мав би звернутися за даним фактом до правоохоронних органів», – наголосила Оксана Романюк.\nВона додала, що ІМІ передав свій експертний аналіз рішень НЕК до Ради національної безпеки і оборони і готовий надати його всім державним інституціям, які потребуватимуть оцінки діяльності Комісії.\nНа думку Тетяни Котюжинської, найдоцільнішим рішенням стосовно Національної експертної комісії з питань захисту суспільної моралі було б перетворення її з державного на громадський орган. «Зараз ми вже втретє знаходимося на стадії розробки законопроекту Міністерством юстиції України, яким передбачається, що громадськість зможе самостійно сформулювати такий орган та регулювати його», – зауважила юрист.\nНатомість, на думку, озвучену з зали членом Національної експертної комісії з питань захисту суспільної моралі Оксаною Рублюк, існування такого органу як НЕК в часи інформаційної війни є необхідністю для України. «Замість того, аби підтримати комісію, на нашу адресу звучать несправедливі обвинувачення – передусім, з боку тих, хто представляє інтереси бізнесу та індустрії», – заявила вона, наголосивши, що Комісію «завжди підтримувала громадськість, яка усвідомлювала необхідність існування такого органу в період інформаційної війни».\nВтім, як нагадала журналістка та учасниця громадських рухів «Стоп цензурі!» і «Чесно» Аксинія Куріна, за час протестів на Майдані Незалежності «Євромайдан» засідання Національної експертної комісії з питань захисту суспільної моралі не відбулося жодного разу. Перше ж рішення НЕК було прийнято після перемоги Майдану, 27 лютого і стосувалося визнання Тараса Шевченка національним символом України. Тетяна Котюжинська у відповідь Оксані Рублюк заявила, що з часів початку антиукраїнської інформаційної агресії з боку Росії НЕК не винесла жодного рішення, яке б було покликане припинити таку кампанію.\n«Натомість, Комісія з журналістської етики звернулася до Громадської колегії Російської Федерації з приводу програми Дмитра Кисельова від 8 грудня і одержала рішення від журналістів цієї колегії. В ньому зазначалося, що пан Кисельов дійсно поширював пропаганду, що відеоряд програми («Вести недели» на телеканалі «Россия 1» – прим. ТК) був підігнаний під ведучого. Рішенням також визнавалося, що велика кількість відео були підробними та не відносилися до подій Майдану, в самих матеріалах було використано «мову ненависті», а повідомлення про те, що телебачення України насправді фінансоване урядом Сполучених Штатів – неправдиві. Це рішення на 10-и сторінках було відповіддю на заяву на 6-и сторінках. За вісім місяців з часів Євромайдану НЕК не виніс жодного такого рішення», – наголосила пані Котюжинська.\nНагадаємо, Кабінет міністрів досі не розглянув Проект закону щодо ліквідації Національної експертної комісії з питань захисту суспільної моралі (НЕК), хоча Мін’юст вніс його ще 1 серпня.\nЗа результатами розгляду законопроекту на засіданні профільного Комітету з питань свободи слова та інформації було прийнято рішення рекомендувати Верховній Раді ухвалити проект за основу. Проте 27 лютого цей законопроект було відкликано, оскільки згідно з регламентами уряду та парламенту, відкликаними вважаються подані Кабміном законопроекти, не прийняті у першому читанні за основу на момент припинення повноважень Верховної Ради чи Кабінету міністрів (у цьому випадку – уряду).\nЗаконопроект був підготовлений на виконання указу Президента України про ліквідацію Національної експертної комісії з питань захисту моралі від 9 грудня 2010 року.\nРух «Стоп цензурі!» 6 червня, у переддень інаугурації звернувся до Петра Порошенка з переліком першочергових медіареформ, серед яких – ліквідація НЕК.\nПозначки:Головною причиною своїх дій експерти назвали


Уникати фальшивих нот — у музиці і повсякденніУникати фальшивих нот — у музиці і повсякденні — Диригент Оксана Мадараш\nЗ іншого боку, аби досягти успіхів у «чоловічій» професії, жінці зазвичай доводиться докладати неймовірних зусиль, адже колеги за кожним її кроком спостерігають більш ніж прискіпливо і, в разі чого, обов’язково дорікнуть помилкою, яку легко пробачили б своєму братові-чоловіку. Тож хочемо ми того чи ні, але умовний розподіл професій на чоловічі та жіночі існуватиме завжди. У ці весняні дні в гостях в «УМ» представниця саме такої «не зовсім жіночої» професії — диригент Київського національного академічного театру оперети, заслужена артистка України Оксана Мадараш.\n— Чому диригент вважається професією «чоловічою»? Насамперед із психологічних причин. Не всі музиканти готові сприймати жінку-диригента. Але те саме можна сказати про будь-яку керівну посаду. Однак у сучасному світі є жінки i директори, і міністри, і президенти країн. Візьмемо, наприклад, Далю Грібаускайте. Я досить часто буваю в Литві, співпрацюю з Каунаським музичним театром, тож мала змогу зблизька спостерігати за їхнім президентом і знаю, наскільки Грібаускайте, з одного боку, жіночна і чарівна, а з іншого — владна і вимоглива… Жінок-диригентів, які працюють в оперно-симфонічному жанрі, раніше було зовсім мало. Люди старшого покоління мають пам’ятати ім’я Вероніки Дударової (перша жінка-диригент у Радянському Союзі, працювала в Центральному дитячому театрі в Москві, диригувала Московським державним симфонічним оркестром. — Авт.) У нас, у Києві, в оперній студії при консерваторії багато років викладала та диригувала оркестром Галина Ткаченко… Сьогодні жінка-диригент — уже не таке рідкісне явище. Причому ця тенденція простежується як на пострадянському просторі, так і за кордоном. Власне, в нашій професії, як і в будь-якій іншій, головне — не хто ти, а наскільки добре ти здатний виконувати свою роботу.\n— На диригентське відділення консерваторії зазвичай приймають студентів, які вже мають одну вищу музичну освіту. І якщо додати ще й роки занять у дитячій музичній школі, то за тривалістю навчання диригенти, напевно, абсолютні рекордсмени у світі професій…\n— Давайте порахуємо. Одразу після школи я вступила до Миколаївського музичного училища — це три роки. Потім була Київська консерваторія: п’ять років на відділенні хорового диригування, а згодом ще чотири — оперно-симфонічному. Додаємо сiм років занять у дитячій музичній школі плюс три роки асистентури-стажування й маємо…\n— 22 роки суцільного навчання. Так і хочеться провести паралель з кельтськими жрецями-друїдами, які навчали своїх учнів упродовж чверті століття і лише після цього випускали в світ…\n— Що таке конфлікт у колективі? Це зупинка творчого процесу. Переконана, що справжній професіонал заради справи завжди знайде в собі сили уникнути конфліктної ситуації, навіть коли для цього доводиться поступатися власними амбіціями. На щастя, за всі роки диригування у мене жодного разу не виникало відкритої конфронтації з кимось із музикантів. У цьому плані мені дуже допомогли уроки й поради викладачів. Професор Євген Дущенко нам постійно повторював: «Оркестранти — це не люди по той бік бар’єру, а ваші друзі в музиці». Дійсно, диригент без музикантів нічого не вартий, бо сама по собі диригентська паличка ніяких звуків не створює…\n— Ідеальний варіант, коли в день вистави немає ранкових репетицій. Але так буває не завжди. В будь-якому разі стараюсь закінчити всі справи до 14-ї години і на кілька годин повністю «відімкнути» себе від зовнішнього світу — ніяких розмов по телефону, інтернету чи телебачення. Проганяєш подумки кульмінаційні моменти твору, вибудовуєш, так би мовити, стратегію і тактику диригування. До речі, повертаючись до запитання про жіночі й нежіночі професії… Чому хоровим диригуванням, на відміну від оперно-симфонічного, займається багато жінок? Рiч у тiм, що хорові твори — вони, в основному, невеликі за формою. А опера, симфонія, балет — це твори величезні, вже сам розмір партитури багатьох відлякує. Вважається, що жінка бiльш прискіплива в деталях. Проводячи паралель з музикою, жінці легко «вичистити» до ідеального звучання невеличкий твір. Тоді як симфонія чи опера вимагає масштабного мислення. Власне, мабуть, саме тому і серед композиторів, що працюють в оперно-симфонічному жанрі, жінок дуже мало.\n— Чи існує якась спеціальна гімнастика для диригентів? Бо ж при всій зовнішній легкості ваша професія, знаю, важка навіть із фізичної точки зору…\n— Є спеціальний комплекс вправ для рук, шиї, спини. Мені їх ще на першому курсі консерваторії (коли я опановувала хорове диригування) показав мій професор, народний артист україни Віктор Вікторович Петриченко. А ще, пам’ятаю, він порадив записатися в секцію бадмінтону — ця гра допомагає відпрацювати правильні рухи для диригування. Тож упродовж усіх років навчання в консерваторії я грала в бадмінтон. Також у нашому студентсько-викладацькому колі дуже популярним було веслування на байдарках… Взагалі, Петриченко заклав фундамент моєї майбутньої професії — це справжня легенда українського хорового мистецтва. Паралельно з викладанням він упродовж багатьох років був диригентом у знаменитій капелі «Думка». Чистота звучання, прискіплива робота над партитурою були його основними вимогами. Це піднімало виконавську майстерність колективу на найвищий щабель. Минулого року Віктор Вікторович пішов з життя — мав невиліковну хворобу. Хоча до останнього працював, ще влітку ходив разом з нами на байдарках. Тепер ми, його учні, готуємо до 12 травня — день народження нашого професора — пам’ятний концерт, який пройде в костьолі Святого Олександра.\n— Не знаю, чи можна це назвати словом «кредо», але мені дуже подобається один вислів. Хто такий диригент? Це людина, яка здатна знайти найкоротший шлях для розв’язання певної музичної задачі. В ідеалі всі інструменти в оркестрі мають звучати так, як це було задумано композитором (як ми кажемо, виконуються всі «штрихи і вилочки», записані в партитурі)… До приходу в театр оперети я досить тривалий час працювала як співачка у вищезгаданій капелі «Думка». Гастролювала разом із нею в багатьох країнах. Ми часто виступали з місцевими оркестрами, з різними диригентами. Диригенти теж були різного рівня — від найнижчого до напівбогів. І я вже тоді розуміла, наскільки велике значення в музичній професії має дисципліна. В Європі музиканти вирізняються саме цим — максимально відповідальним ставленням до справи. Була вражена, коли дізналася, що, наприклад, в Італії є така практика: готуючись до виконання нового твору, оркестрант не просто розучує свою партію, а й повинен детально ознайомитися з усією партитурою твору. Навіть якщо ви сидите в останньому ряду других скрипок і граєте далеко не основні теми, але твір маєте знати цілісно. Оце професійний рівень!


Стамбульська нерухомість - КОЛИ ЗЕЛЕНИЙ І СИНІЙ ЗРОБИТИ СЦЕН З ВАШОГО\nКоли зелені та сині роблять сцену з вашого балкана\nПочаткова ціна $ 99.500\nЯ хотів би отримати більш детальну інформацію про власність RP2419, КОГО ЗЕЛЕНУ І СИНУ ЗРОБИТИ СЦЕНУ З ВАШОГО БАЛКОНУ\nRP2419\t- Коли зелені та сині роблять сцену з вашого балкана На продаж бюджет, Інвестиції, Схема оплати, Другий будинок, Завершений, Гарячі пропозиції\nСПЛЕНДІДНИЙ ПОГЛЯД НА ТУРКОЗІ КУКУКЄКМЕЦЬКОГО ОЗЕРА ТА МАРМАРИ\n♦ KÜÇÜKÇEKMECE ПОГЛЯД НА ОЗЕРО ♦ МАРМАРСЬКИЙ МІСЬ МАГАЗИНИ ENS САДКИ ♦ БАЛКОНИ ♦ GYM\n♦ КІНО ЛОБІ ♦ ПРИЙМАННЯ ITY БЕЗПЕКА 24 / 7 VI ВИДИ ЛІКУ ЗЕЛЕНА ЗОНА P ЛІКАРНЯ\n♦ РЕСТОРАНИ ♦ КАФІ ♦ АПТЕКА PLA ДІТИ\n♦ ВИДИ МІСТА ♦ СІМЕЙНЕ ЖИТТЯ ♦ ТЕННІСЬКИЙ СУД ГАРАЖНИЙ ГАРАЖ\nПРОЕКТ БУДУЄ НА ЗЕМЛІ 40.835m².\nВона складається з житлових блоків 3.\nПОТЕНЦІАЛЬНІСТЬ АПАРТАМЕНТІВ 523 ТА БАГАТОГО МАГАЗИНІВ ДЛЯ РОБОТИ ЦІЙ ПРОЕКТ.\nРОЗМІР МОЖЛИВОСТІ ЗВ'ЯЗАТИ МІЖ 68m² І 202m².\nКРАЩЕ ПРОЕКТ "КАНАЛЬ СТАМБУЛЬ", ЩО ЗРОБИТЬ ОБЛАСТЬ ДРУГИЙ БОСФОР ПІСЛЯ РОКІВ РОКІВ.\nМІТРО СТАНЦІЯ, ЩО БУДУТЬ ГОТОВИЙ КІНЕЦЬ 3, ХУНУКС МІНУТУ.\nМІНТУБУСЬКА МІЖНАРОДНА СТАНЦІЯ НЕМАЄ МІНТУРИ 2.\nВІД ХВИЛЬСЬКИХ МІНУТІВ ДО ФЕРРИБАТУ, ЯК ВИ БУДЕ ВАМ ПРЯМО ДО БОСТАНКІ, КАДІКОЙ, ЯЛОВИ, АЛЬБА 5 ISLANDS.\n10 MINUTE до аеропорту Ататюрк та 12 МИНУТІ ДО "CNR EXHIBITION CENTER".\nОКОЛО ВСІХ ЗРУЧНОСТІ З ЛЕГКИМ ДОСТУПОМ ДО ВСІХ ТИПІВ ПЕРЕВЕЗЕНЬ.\n50% DOWNPAYMENT, І 24 МІСЯЦІВ РІВНИХ УСТАНОВОК.\nТИП ВЛАСНОСТІ: 1 + 1, 2 + 1, 3 + 1, 4 + 1\nМІСЦЕ: AVCILAR, ISTANBUL\nRP2229, ЛОГІЧНІ ЦІНИ ПІД МОРЕ МАРМАРИ І ОЗЕРО


Черкаська обласна рада ухвалила бюджет на 2021 рік | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\n24 грудня 2020, 12:07\nБюджет Черкаської області на 2021 рік депутати ухвалили на сьогоднішній сесії Черкаської обласної ради. Як зазначав раніше очільник обласної ради Анатолій Підгорний, бюджет збалансований, проте в ньому наразі практично не передбачена розвиткова частина, а 87 відсотків видатків спрямовані на захищені статті.\nДиректорка департаменту фінансів Черкаської ОДА Наталія Кравченко доповіла, що у порівнянні з минулим роком обсяг бюджету зменшився на 269 340,1 тис. грн або 9,1% за рахунок зменшення обсягів трансфертів з державного бюджету. У співставних умовах він залишився на рівні 2020 року.\nЧеркаські депутати внесли зміни до “Безпечного міста” (фото, відео)


З Івано-Франківська до Попасної волонтери доправили гуманітарну допомогу ВІДЕО\nвівторок, 08 травня, 2018 20:26\n12 років тому подружжя Зіммхен, Курт та Мирослава, переїхали з Німеччини в Україну, поселилися на Прикарпатті та зайнялися волонтерством.\nПід свою опіку інтернаціональна пара взяла багатодітні і малозабезпечені родини та дитячі будинки. Активно допомагали під час Майдану. А з початком війни на сході країни почали збирати та привозити в Україну гуманітарну допомогу із Саксонії – від небайдужих німців. Подружжя підготувало посилку у місто Попасна, йдеться в сюжеті ТРК "Вежа".\nКрім того, Зіммхени намагаються поширювати серед співвітчизників відомості про реальну ситуацію в Україні. А "Великодні поїздки за свободу і єдність України та мир у всій Європі" уже не вперше направляються саме в Попасну.\nНині, кажуть військовослужбовці, усе це медобладнання та лікарське "обмундирування" стане для них добрим запасом на майбутнє. Наразі тамтешні лікарні усім цим забезпечені. Проте ніхто із них не впевнений у завтрашньому дні.\nТеги: допомога армії, волонтери, Попасна, Курт Зіммхен


10 найбільш дивовижних напрямків на півдні Франції\nНебагато місць у Європі пропонують більш пам'ятний досвід подорожей, ніж блискучий, гламурний і приголомшливо розкішний південь Франції. Від теплоти своїх сонячних пляжів до ароматів смачної кухні, свято в цьому сонячному регіоні - це задоволення для всіх почуттів. Візьміть декорації, які надихнули художників з Ренуара і Ван Гога на Матісс і Сезанн. Послухайте концерт у стародавньому римському амфітеатрі. Вечеряйте розкішно в ресторані з зірками Мішлена. Відмінна транспортна система дозволяє легко дістатися до кожного морського курорту, середньовічної фортеці та музею світового класу. Де б ви не подорожували, пам'ятки, звуки та відчуття, які ви зустрінете на півдні Франції, залишиться з вами довго після закінчення подорожі.\nВулиці з деревами, пам'ятники та елегантна архітектура вітають вас, де б ви не мандрували в Екс-ан-Провансі. Екс-ан-Прованс, заснований римським генералом у 123 р. До н.е., став епохою епохи Відродження, коли художники, вчені та аристократи зробили культурний капітал своїм домом. Щороку близько 40 тис. Студентів розбухають населення, Екс залишається визнаним університетським містом. Головним претендентом на славу міста є його рідний син Пол Сезан. Робочі простори імпресіоністів і пасторальні пейзажі, які його надихнули, - це деякі зоряні пам'ятки регіону. Завдяки поєднанню романських і готичних елементів, багатофункціональний катедраль Сен-Совєр також є обов'язковим.\n9. Канни Де зупинитися\nВам не доведеться відвідувати Канн під час свого щорічного кінофестивалю, щоб зрозуміти привабливість цього прибережного міста. З довгими ділянками піщаних пляжів і 300 сонячних днів щороку Канни приваблює прихильників сонця в теплу пору року. Почніть свій візит з прогулянки по бульвару Круазет. Вигинаючись навколо глибокої блакитної затоки міста, набережна відкривається вид на море і пісок з одного боку, а з іншого - на висококласні готелі і бутіки. Виділіть деякий час, щоб дослідити історичний квартал Канн-Ле-Сюке. Декілька барів і ресторанів тепер пролягають по звивистих, брукованих вулицях. Підніміться на вершину горбистої околиці для панорамних краєвидів порту В'є.\n8. Lourmarin Де зупинитися\nОточений виноградниками, садами і лісами, Lourmarin є одним з найбільш мальовничих сіл в Провансі. Менш переповнений туристами, ніж у інших містах регіону, він пропонує справжній провансальський досвід. Гарні площі Лурмаріна, звивисті вулиці та кафе під відкритим небом запрошують прогулятися по місту. Однією з найкрасивіших споруд для вивчення є Château de Lourmarin. Побудований як фортеця в 12 столітті, він був перетворений в елегантну ренесансову садибу в 15 і 16 століттях. Відвідувачі можуть відвідати затишні реставровані номери, щоб побачити рідкісні предмети старовини та мистецтва. Автор лауреатів Нобелівської премії Альберт Камю, який жив у Лурмаріні з 1957 року до смерті в 1960 році, похований на сільському кладовищі.\n7. Біарріц Де зупинитися\nРозташований в південно-західному куточку Франції вздовж узбережжя Басків, Біарріц був популярним місцем відпочинку з часів Наполеона III та його дружини Євгенії вперше відвідав у 1854 році. Розташований через дорогу від готелю знаходиться Eglise Orthodoxe Russe. Побудована в 1892 році, російська церква відрізняється позолоченим куполом. Униз по дорозі є місце Sainte-Eugénie, елегантний старий plaza що оглядає Port des Pêcheurs, або порт рибалок. Сьогодні Біарріц також відомий як столиця Франції для серфінгу. La Côte des Basques вважається оптимальним пляжем для катання на хвилях.\n6. Arles Де зупинитися\nРозкинувшись на березі річки Рона на півдні Франції, Арль був важливим культурним центром і торговим портом, оскільки Юлій Цезар заснував його як римську колонію в 46 році до нашої ери., де протягом літа виконуються п'єси, концерти та макети гладіаторів. У амфітеатрі також тримаються корида провансальського типу, в якій бик не вбитий. Вінсент Ван Гог створив 300 творів мистецтва, живучи в Арлі, а його жовтий будинок - популярна пам'ятка. Пішохідна карта веде вас до місць і пейзажів, зображених на його знаменитих картинах, включаючи "Зоряні ночі над Роною".\nМальовнича краса Сен-Поль-де-Ванса є достатньою підставою для відвідування цієї села на вершині пагорба на південному сході Франції. З його товстими валами, багатовіковими спорудами та мощеними вуличками, це дитина плаката для добре збереженого середньовічного міста. Художники з Модільяні та Шагала до Пікассо виконували свої ремесла в Сен-Поль-де-Ванс, торгуючи картинами для їжі, напоїв і борту в Auberge de la Colombe d'Or. Їх творіння все ще прикрашають стіни готелю сьогодні. Мистецтво - головна визначна пам'ятка за межами готелю. Звивисті вулиці міста обшиті галереями та музеями. Всі стежки ведуть до фортечної вежі та готичної церкви на вершині пагорба.\nОдин з найстаріших укріплених міст Франції, Каркассон розташований недалеко від мальовничого Каналу дю Міді. Встановлення збірника оповідань приваблює 4 мільйони туристів щороку, більшість з яких приїжджає на екскурсію до Сіте, майже занадто відмінно відновленої середньовічної цитаделі. Тури ведуть відвідувачів повз горгуль, турелі та трав'яні списки до внутрішніх кілець фортеці. З його примхливими музеями та єдиними у своєму роді магазинами, ville basse на нижній землі біля річки Од весело досліджувати теж. Завершіть день, обідаючи в одному з смачних закусочних, розташованих уздовж траси каналу.\nАвіньйон найвідоміший за Палац Пап, найбільший готичний палац у Європі. Побудований у 14-му столітті як акт повстання проти обрання Папи Климента V, укріплений склад охоплює вершину пагорба з видом на річку Рону. Всередині тимчасового місця папства є скарби, як серія фресок, написаних Маттео Джованетті в 1300-х роках. У палаці також проходять художні виставки, з'їзди та фестивалі. Зовні, сади на пагорбах, ставки і ландшафтні тераси запрошують розвідку. Упроваджуючи єдину картину Ван Гога в Провансі, Музей Англадон також варто відвідати.\nВід мистецтва світового класу та середньовічної архітектури до чудових пляжів, Ніцца пропонує все, що подорожують від відпочинку на Французькій Рив'єрі. Цей жвавий місто на південному сході Франції також пропонує безліч пішохідних атракціонів, включаючи набережну, великі площі та ринки під відкритим небом. Vieux Nice, італійський стиль старого району міста, дозволяє досліджувати минуле міста, вибираючи делікатеси з випічки до піци в ресторанах району. Коли мова йде про культуру, відпустка в Ніцці не завершена без відвідування Музею Марка Шагала та Музею Матісса, де виставляються сотні робіт двох французьких художників.\nНезважаючи на те, що Монако є незалежним містом-державою, його відмінне розташування на Французькій Рив'єрі робить його привабливим місцем для відвідувачів на півдні Франції. Легендарний майданчик для багатих і відомих, Монако є привабливим місцем для бюджетних одноденних поїздок. Екскурсія по меморіальному рожевому саду, присвяченому пам'яті принцеси Монако і актриси Грейс Келлі. Подивіться на зміну варти та огляньте "Les Grands Appartements" в королівському палаці. Навіть якщо ви не граєте в знаменитому Казино де Монте-Карло, ви можете вивчити його позолочені номери будь-який ранок за невелику плату.\nКарта Південної Франції


У Раді засекретили імена помічників депутатів\n29 Червня 2011 16:27\nВерховна Рада відмовилася називати імена і загальну кількість помічників-консультантів, які працюють з народними депутатами України.\nНавіть попри те, що ці люди щорічно отримують з держбюджету майже 100 мільйонів гривень, – пише Дело.\nЗа законом про статус народних депутатів, кожен із 450 народних депутатів може мати 31 помічника-консультанта. При цьому четверо із трьох десятків помічників можуть бути прийняті у штат, отримавши статус держслужбовця і зарплату.\nНа створення своєї інтелектуальної свити, пише видання, народні обранці щомісячно отримують із держбюджету по 18 тисяч гривень незалежно від загальної кількості помічників.\nТаким чином, 450 депутатам щороку виділяється близько 100 мільйонів гривень на оплату праці консультантів.\nВидання «Дело» надіслало запит в Апарат Верховної Ради із проханням надати повний список помічників українських парламентаріїв. Юристи Верховної Ради відмовили у цій інформації.\n«Слід враховувати положення частини другої статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, та частини другої статті 32 Конституції України, якою не допускається збір, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах нацбезпеки, економічного добробуту та прав людини», – йдеться у відповіді «Делу», яку підписав керівник Апарату парламенту Валентин Зайчук.\nЯкщо опублікувати список консультантів, то деяким народним депутатам буде досить непросто пояснити громадськості, чому ті чи інші люди опинилися в числі їх помічників, – пише видання.\nПрикладом може бути список помічників-консультантів колишнього народного депутата від Партії регіонів Миколи Джиги.\nЯк пише «Дело», на депутата працює 31 помічник, серед яких був і Микола Миколайович Джига – очевидно, син парламентарія.\nУ нинішнього міністра екології та природних ресурсів Миколи Злочевського, якому вдалося до кінця минулого зими поєднувати високу посаду з мандатом народного депутата, помічником був сирійський бізнесмен Мунзер Юссеф – віце-президент холдингу Hares Group. Це брат колишнього радника президента Віктора Ющенка Юссефа Хареса Абдулрахман (президент холдингу Hares Group).\nКрім оплати праці консультантів народних депутатів, у держбюджеті окремо передбачено 1,8 мільйона гривень на відрядження помічників парламентаріїв у виборчі округи – з розрахунку по 4 тисячі гривень на команду кожного народного обранця.\nВалерій Показати IP 30 Червня 2011 11:42\nПри такій владі іншої відповіді не чекав.


Молдова знайшла альтернативу російському газу - Гроші - TCH.ua\nМолдова знайшла альтернативу російському газу\nГроші 20 серпня, 12:32\nЧинний договір діє до кінця 2019 року.\nВлада Молдови після 2019 року може відмовитися від співпраці з російським "Газпромом". Принаймні, підписувати новий договір поки що не планують. Газ хочуть купувати в сусідній Румунії – новий газопровід почнуть будувати вже цього року.\nПро це в інтерв'ю одному з телеканалів заявив міністр економіки та інфраструктури Молдови Кирило Габуріч, передає "Інтерфакс-Росія".\n"Нинішній договір був неодноразово продовжений. Він діє до кінця 2019 року. Тому ми поки не будемо вести переговори про підписання нового договору з "Газпромом", - сказав Кирило Габуріч.\nБудівнитво газопроводу Кишинів-Унгени, який зв'яже молдавську газову систему з румунською, розпочнеться наприкінці серпня.\nЧитайте також: Іноземні банки відмовляються давати кредити "Газпрому" через арешт активів за позовом "Нафтогазу" - Reuters\n"Поки не буде зданий в експлуатацію газопровід Кишинів-Унгени, уряд Молдови не буде вести переговори щодо укладення нового контракту на постачання природного газу з російським концерном "Газпром". Ми дуже хочемо, щоб у нас якомога швидше став доступний альтернативний газ. Тоді з'явиться конкуренція, і всі будуть боротися за нас як клієнта. І одні, й інші будуть пропонувати нам кращі ціни. Ті, хто займається продажами, знають, що потрібно робити для того, щоб клієнт купував саме у тебе. І тоді у нас будуть розв'язані руки, і ми будемо знати, як вести подальші переговори, щоб отримати найбільш вигідні умови", - сказав міністр.\nНині Молдова купує газ у "Газпрому" за чинним договором, який був підписаний 2008 року. Щорічно договір продовжується. Згідно з умовами, ціна розраховується щокварталу залежно від ціни нафти на світових ринках. Нинішня угода про постачання газу в Молдаву діє до 31 грудня 2019 року.\nБудівництво газопроводу Унгени-Кишинів планується почати до кінця серпня і завершити протягом 10 місяців. Будівництво газопроводу дозволить завершити проект зв'язки газотранспортних систем Молдови та Румунії, на першому етапі якого був побудований газопровід Ясси-Унгени.


Як вибрати електричний тример і який, в основному цим питанням задаються практично всі дачники, а також власники присадибних ділянок. Це й зрозуміло, адже кожний господар у своєму домі хоче, щоб навколо його дачного будинку чи присадибної був повний порядок, і вся непотрібна трава була акуратно скошена.\nЦей інструмент можна назвати, як «електрична коса». Але у нього є свої відмінності від газонокосарки. Їм легко управляти під час роботи, і не потрібно докладати особливих зусиль. Для того щоб знати, як правильно вибрати триммер електричний, в першу чергу необхідно реально оцінити обстановку (ситуацію) на вашому присадибній ділянці, саду, городі.\nРозглянемо, які основні моменти необхідно звернути в першу чергу свою увагу при покупці і виборі тримера в магазині.\nКритерії вибору электротриммера\nРослинна завантаженість ділянки. На Вашій ділянці може зростати не тільки газонна трава, але всякі великі бур’яни, порослі в саду і так далі. Тут потрібно звертати особливу увагу, тому, що від цих моментів залежить потужність інструменту. Якщо Вам доведеться скошувати усю рослинність, то потужність повинна бути більшою, інакше Ви роботу як слід, просто не зробите.\nПлоща території. Якщо площа, яку потрібно обробляти на присадибній або дачній ділянці становить до трьох соток, то доцільно придбати тример, з розташуванням двигуна знизу під інструментом. Потужності 400 Вт цілком буде достатньо. Такі тримери мають невелику вагу, і ними легко управляти.\nВони мають поворотну ріжучу частину. Це зручно, коли потрібно скосити у важко-доступних місцях. Наприклад, потрібно зрізати траву на клумбі, квітнику між квітами, то це легко можна зробити, оскільки ріжуча жилка обертається по маленькому діаметру.\nПлоща ділянки більша і занедбана. В такому випадку краще вибирати садовий інструмент, де двигун знаходиться зверху. Він трохи важче попередніх інструментів, але має більшу потужність, більш довговічний і цілком практичний. У такій моделі є свої достоїнства. Приміром, вологу з росою траву їм можна спокійно косити.\nУ попередньому тримери двигун розташований внизу, тому вологу траву косити не можна, оскільки двигун швидко вийде з ладу. Інструмент з верхнім розташуванням двигуна може косити змішану рослинність. Волосінь в електричних тріммера має діаметр (1.2 – 2.4 міліметра).\nІнструменти, які мають верхній двигун, забезпечені волосінню від двох міліметрів і більше, а з нижнім двигуном – до двох міліметрів і нижче.\nОсновні моменти при експлуатації тримера\nВикористовувати спецодяг. При роботі з інструментом обов’язково треба надіти захисні окуляри, рукавички, довгі штани, і можна легку курточку. Це вбереже Вас від можливих травм.\nЕлектричний кабель. Свій електричний шнур в інструментах досить таки короткий. Тому потрібно використовувати свою перенесення. Уважно дивіться, щоб Ваш подовжувач не був пошкоджений, використовуйте тільки справні розетки. Бажано, щоб розетка була заземлена.\nВикористовуйте електричний тример тільки при стабільному мережевому напрузі. Бо скачки в напрузі сильно впливають на термін служби Вашого помічника. В цьому випадку можна використовувати стабілізатор напруги, він гасить і вирівнює скачки.\nЗахисний кожух. Ніколи при роботі не знімайте захисний кожух. Волосінь обертається на великих оборотах і може розкрутитися, і Ви отримаєте неприємну травму. Спеціально встановлений кожух захистить від подібного інциденту.\nДовжина волосіні. Якщо спеціально збільшити розрахункову довжину ріжучої ліски, то на двигун йде велике навантаження, і він перегрівається і може навіть загинути.\nЦиклічність роботи. Працюючи цим інструментом потрібно не забувати про перервах в роботі. Електричний двигун повинен відпочивати (охолоджуватися), інакше може перегрітися. Скільки можна без перебою їм працювати уважно читайте в інструкції з експлуатації. Є моделі, у яких встановлена система термоотключения. Коли температура двигуна наближається до критичної, то система відключає двигун, поки не охолоне.\nСезонна змазка. Навіть електричні інструменти вимагають в кінці сезону масляного змащення. Потрібно змащувати збірні елементи штанги. Є моделі, в яких замість волосіні вмонтовані ріжучі ножі, так от їх треба обов’язково змащувати. Мастило накладають один раз після закінчення сезонних робіт.\nЧистка голови тріммера. Після роботи голову тріммера, де намотана волосінь, обов’язково потрібно чистити від набившейся трави. Це багато часу не забере, але інструмент буде повністю готовим до нових покосам, і буде довше служити.\n«При виборі моделі слід знати, що чим більше потужність інструмента, тим довше він прослужить при використанні на незначних середніх навантаженнях»\nДрузі, сьогодні ми розібрали дуже важливе питання для дачників: як вибрати тример електричний. Можливо для Ваших умов буде зручніше використовувати газонокосарку, або ви зупините свій вибір на тримери, вибір за Вами. Ці інструкції по вибору електричного тримера будуть для Вас дуже корисними, а так само при експлуатації даного дачного інструменту.


Супутник, розроблений студентами КПІ, сім років працює на орбіті Землі, 32 його конкуренти вже поламалися / ГОРДОН\nСупутник, розроблений студентами КПІ, сім років працює на орбіті Землі, 32 його конкуренти вже поламалися\n| 7 липня, 2021 17.33 | коментарів:\nСупутник PolyITAN-1 забезпечує себе живленням і безперебійно передає сигнал на наземну станцію КПІ\nСкріншот: КПІ. Підкорення космосу / YouTube\nУкраїнський супутник PolyITAN-1, розроблений студентами Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського, сім років працює на орбіті Землі, хоча його космічна місія була розрахована на рік. Про це повідомила пресслужба вишу на своєму каналі в YouTube.\nЗа цей час 32 конкуренти супутника вийшли з ладу. Супутник PolyITAN-1 забезпечує себе живленням і безперебійно передає сигнал на наземну станцію КПІ.\nУ 2014 році український наносупутник типу Cubesat вивела на орбіту Землі разом із 33 іншими аналогічними апаратами із 17 країн ракета-носій "Дніпро".\nПісля успішного запуску PolyITAN-1 з'явився PolyITAN-2. Апарат вийшов на орбіту з борту Міжнародної космічної станції в межах проєкту QB50. Головним завданням супутника було вимірювання концентрацій атомарного кисню в шарі атмосфери на висоті 80–400 км.\nВідео: КПІ. Підкорення космосу / YouTube\nТеги: Україна, космос, КПІ, супутник, CubeSat, ракета-носій\nУкраїна планує до кінця року вивести в космос власний супутник\n1 лютого, 2021 22.05 |коментарів:\nSpaceX виведе на орбіту військовий супутник США\n1 листопада, 2020 08.38 |коментарів:


Севастополь як приклад патріотизму\nГоловна > Севастополь як приклад патріотизму\nВідбулася прем’єра документального фільму режисера Івана Канівця «Тризуб Нептуна»\n30 вересня, 2010 - 00:00\nІван Канівець — цьогорічний випускник Київського університету театру, кіно і телебачення ім. І. Карпенка-Карого, учень режисера Василя Вітра. Свій фільм «Тризуб Нептуна» він створював як дипломну роботу, проте стрічка вже отримала спеціальну відзнаку п’ятого Львівського міжнародного кінофестивалю незалежного кіно «КіноЛев 2010».\n«Тризуб Нептуна» — це документальна хроніка не надто відомих широкому загалу подій. Фільм розповідає про те, як у 1918 році, у вирі революції, без централізованої підтримки з боку лідерів УНР морякам-українцям вдалося підняти національні прапори на всіх кораблях Чорноморського флоту. У результаті без революцій та кровопролиття був сформований національний Чорноморський флот.\n— Під час створення фільму я прагнув показати на прикладі, що для того, аби творити вільну незалежну Україну, не потрібно чекати команди згори — розбудовувати флот, берегти мову чи реформувати економіку. Українці Севастополя дали нам у цьому дуже гарний приклад. З тих документів, які я вивчав під час роботи над фільмом, зрозуміло, що організації, яка б цілеспрямовано працювала над створенням флоту, не було. Була лише ініціатива моряків, яка доносилася до офіцерів, а далі втілювалася в життя, — говорить про авторський задум фільму Іван Канівець.\nІнший наскрізний мотив стрічки — це підйом українського життя у Севастополі на тлі національного самовизначення, про що сьогодні теж мало хто знає. А насправді напередодні більшовицького перевороту навіть дружина адмірала Олександра Колчака ходила Севастополем у полтавському національному вбранні.\nКінострічка створена на основі хронік з французького та німецького архівів. Окрім режисера Івана Канівця, над фільмом працювали народний артист України Богдан Бенюк, звукорежисер Андрій Пархоменко, військові історики Андрій Лубенець та Ігор Гриценко. «Тризуб Нептуна» — це фактично другий фільм за період незалежності, який звертається до теми національного флоту. 15 років тому з’явилася стрічка «Загибель ескадри», але вона так і не дійшла до масового глядача.\n— Перевага цього фільму у тому, що авторам, розкриваючи складні історичні події, які, по суті, завершилися поразкою, вдалося створити позитивний емоційний фон. І це має оцінити глядач, — вважає кінорежисер, викладач Київського університету театру, кіно і телебачення ім. І. Карпенка-Карого Василь Вітер. — Водночас ми не очікували, що фільм так швидко набуде розголосу. Адже такі теми у нас не завжди вітають.\nПоки що Івана Канівця запросили показати стрічку «Тризуб Нептуна» слухачам Національного університету оборони України. Але чи отримає вона доступ до широкого глядача, зважаючи на ситуацію в українському інформаційному просторі, — під запитанням.\nSource URL: http://day.kyiv.ua/uk/article/taym-aut/sevastopol-yak-priklad-patriotizmu


Доброго дня, дорогі читачі! Сьогодні четвер, 15 вересня. Будьте впевнені у власних силах і робіть те, що вам до душі. Робота стає творчістю, коли подобається. Нехай у вас буде саме так. Насолоджуйтеся життям, щиро кохайте і віддавайте любов оточенню. Гармонійного вам настрою і гарного, продуктивного дня!\nРожищенський професор написав 35 книжок за неповні піввіку життя\nВихідець Рожищенського району (село Ужова), науковець, письменник, професор Ігор Павлюк 13 вересня в Луцьку представив свою нову книжку.\nАнгеліна Данилюк: «За любов до своєї держави ми заплатили високу ціну»\nЖиттєва історія цієї жінки є яскравим прикладом жорстокості тоталітарного сталінського режиму, що найжахливішими методами намагався знищити національний дух українства.\nКупуйте свіжий і цікавий випуск тижневика «Сім’я і дім» та переконуйтеся - наше щасливе майбутнє залежить від нас!\nТроє друзів скинулись і зробили європейський спортмайданчик у рідному селі. Не політики, не владці, а прості жителі-підприємці із села Вишнів, що на Любомльщині. Саме ці чоловіки стали героями тижня у газеті «Сім’я і дім».\nУ Рожищенській районній раді розказали про свої зарплати\nСамооборонівці повідомили, що Рожищенська районна рада не проігнорувала аналогічний запит та надала повну відповідь на поставленні запитання.\nДіти писатимуть ікону для бійців АТО.\nНезабаром у Будинку дитячої творчості писатимуть ікону «Покров Божої Матері».\nФОТОФАКТ Без правил та культури: У центрі Рожища припаркували авто майже на пішохідному переході\n16:25 У Рудні жінку попередили про можливість позбавлення батьківських прав 1303\n15:20 «Did Uhim»: за підтримки Євросоюзу в Копачівці облаштували молодіжний центр 391\n13:25 ФОТО Рожищенська міська рада купила сміттєвоз за 1,2 мільйона гривень 862\n12:23 ФОТО На місці знищеного пожежею будинку у Рожищі вже звели стіни 1795\n10:37 На Рожищенщині виявили ще три випадки COVID-19 2244\n09:10 Житель Рожищенського району підробив 5,5 тонн антисептика 963\n16:14 Вандалізм дев'ятирічної доньки у Рожищі обійшовся матері у понад тисячу гривень 5752\n15:15 БЛОГ, ФОТО, ВІДЕО Прогулянка Башовою: стимул до внутрішнього туризму та поради початківцям 1792\n12:22 ФОТО Рожищенські футболісти зустріли луцький «Вотранс» у товариському матчі 1561\n17:43 ПЕРЕЛІК У десяти селах Рожищенського району можуть вимикати світло у середу 1119\n15:29 ФОТО Школярі з Рожищенського району складають зовнішнє незалежне оцінювання 2515\n14:03 ФОТО У рожищенському магазині «Ґудзик» – оновлення термосумок та сумок-бананок 1873


Євген Маланюк (1897-1968) — один із найобдарованіших і найінтелектуальніших митців української еміграції та новітньої вітчизняної літератури в цілому. Походив із старого козацького роду, здобув непогану різнобічну освіту. В буремні 10-ті був спочатку поручиком царської армії, потім — старшиною армії Української національної Ради (УНР). Після упадку УНР 1920 з тисячами таких, як сам, подався на еміграцію. У таборі для інтернованих заснував літературний журнал «Веселка». В Чехословаччині закінчив гідротехнічний відділ Української господарської академії. Хвилі другої світової війни занесли його аж до Америки. До самої смерті він прожив у Нью-Йорку, працюючи в інженерному бюро.\nСтавлення поета до України було дуже складним і неоднозначним. Воно просякло як художню, так і публіцистичну спадщину поета. Найглибшою теоретичною працею є стаття «Малоросійство», опублікована 1959 року у Нью-Йорку. Маланюк розглядає «малоросійство» як типове поняття, відносячи його не тільки до українців: «Згадаймо ще донедавна пам’ятний нам тип, наприклад, австрійця, який, без особливих перешкод, міг бути одночасно чехом чи хорватом, поляком чи русином-українцем». З його точки зору «малоросіянин» пересічний тип імперської людини, позбавленої своєї національності. Причому проблема полягає не в систематичному знищенні української культури Росією, а в «національній капітуляції», визнанні своєї вторинності й «неповноти» свого народу і культури.\nТаким чином, Маланюк – поет глибокої думки і вольової напруги. Він ворог ліричної розслабленості. Поезія, на його думку, повинна бути наповненії волею до перемоги. Лиш така поезія може формувати активну, ділову людину. А нинішня Україна саме таку людину і потребує.


Главная : Events : Announcements : Event in Kiev: презентація нового альбому гурту Вій, клуб ROUTE 66,10.06.2010\nMaryna Evilly on Май 16, 2010\nУкраїнський Готичний портал з радістю представляє чудову новину української музичної сцени - гурт ВІЙ видає новий повноформатний альбом "Йшов я небом". Презентація відбудеться 10 червня в клубі ROUTE 66, що знаходиться за адресою вул. Жилянська 87/30.\nВ програмі презентації заявлено повноцінний концерт гурту, де будуть виконуватися пісні з нового альбому, а також старі та заслужені хіти. Всі бажаючі зможуть придбати новий диск "Йшов я небом" і отримати автографи від Дмитра Добрий-Вечір та інших учасників гурту. Байкерський клуб ROUTE 66 для такої події було обрано не випадково - завдяки гарному технічному обладнанню в гурті ВІЙ вважають, що звучать вони там якнайкраще.\nНе обійдеться і без сучасних технологій - на київському концерті-презентації буде присутній молодий український поет, блогер та музичний критик Максим Солодовник, який вестиме прямий твіт-репортаж до офіційного твіттера гурту ВІЙ - http://twitter.com/viyfromkiev. А за добу до презентації музиканти обіцяють викласти повний альбом в мережу для вільного скачування в найкращій якості, що в наш час є серйозним кроком на фоні широкого розповсюдження піратства.\nДійство розпочнеться о 21:00.\nРекомендуємо всім відвідати таку визначну подію, що має важливий вклад в українську готичну сцену!\n2819 раз прочтено


Всі жовчні кислоти, що виробляються нашої печінкою, є токсичними. А якщо говорити більш точно, вони відносяться до групи цитоксичних речовин – таких, які вміють шкодити клітинам. Навіщо наш організм виробляє щось, здатне надавати токсичну дію? Тут все максимально просто: щоб захистити себе від численних потенційно небезпечних мікроорганізмів. Іншими словами, жовч чудово справляється з мікробами, а значить, без неї наш організм просто не змогла б нормально функціонувати.\nВтім, з цього правила є лише один виняток. Мова йде про урсодезоксихолевої кислоти, яка є нетоксичною. Сьогодні ми поговоримо про цьому унікальному речовині більш докладно, а також згадаємо його медикаментозний аналог і дізнаємося, у яких випадках його вживання.\nУрсодезоксихолева кислота: що це таке?\nКислота на сторожі печінки від алкоголю\nНавіщо приймають медикаментозний аналог?\nЧим обумовлений нетоксичний характер даної речовини? Насамперед, воно ставитися до третинним кислот, які переробляються нашим організмом токсичних первинних. Це речовина примітно наступним:\nвоно повноцінно виконує свою роботу і навіть при нетоксичном характер нарівні з іншими кислотами бере участь у процесі травлення, а якщо говорити конкретніше, відповідає за емульгування, тобто розщеплення на дрібні частинки жирів;\nнарівні зі своєю найближчою «родичкою» хенодезоксихолевой кислотою перешкоджає надмірному синтезу і осадженню на стінках жовчного міхура холестерину, а отже, запобігає формування нових жовчних каменів і навіть сприяє зменшенню вже утворилися.\nАле при цьому зміст УХДК в людській жовчі вкрай низьке і ледве сягає п’яти відсотків. В середині минулого століття дослідники зробили сенсаційне відкриття, їм вдалося з’ясувати, що в жовчі ведмедів цієї речовини практично 50 відсотків. Природно, цей факт не міг залишитися без належної уваги, і люди активно почали лікуватися вмістом жовчних міхурів ведмедів. Так тривало досить тривалий час, поки таким же невгамовним дослідникам не вдалося синтезувати цю речовину штучним шляхом.\nСьогодні на підставі хімічно чистої кислоти виробляється величезна кількість медикаментозних препаратів, які використовуються для терапії цілого ряду недуг.\nНасамперед, УХДК допомагає нейтралізувати всі види шкідливого впливу алкоголю на організм:\nЦікаве за темою: Хронічний гастродуоденіт: причини, класифікація та симптоми\nЗахищає печінку від негативного впливу речовин, що містяться в алкоголі, на клітинні мембрани. Тут має місце подвійний ефект: з одного боку, кислота запобігає шкоду від потрапляння нових міцел, а з іншого, нейтралізує вже присутніх.\nВідновлює желчеотток. Цей ефект стає можливим за рахунок зниження концентрації токсичних жовчних кислот. У свою чергу, цей ефект забезпечує відновлення нормального процесу травлення, а також приводить у норму розміри печінки. Це вкрай позитивно позначається на стані людини, зокрема, позбавляє його від неприємного відчуття тяжкості і болю в правому боці.\nАнтиоксидантну дію, зумовлену зниженням кількості вільних радикалів в організмі, а значить, і припиненням загибелі клітин із-за окислення.\nЗменшення кількості холестерину в жовчі, яке досягається за рахунок зниження його всмоктування в кишечнику, синтезу в печінці, а значить, і виділення в жовч. Поряд з цим відбувається підвищення показників розчинність холестерину в жовчі.\nНормалізація імунної відповіді, що особливо важливо при гепатитах. Мова йде про зниження ймовірності того, що імунна система почне боротися з власними клітинами.\nПоряд з усуненням наслідків вживання алкоголю застосування препаратів на основі УХДК доцільно і при ряді інших захворювань і патологічних станів. Мова тут йде, насамперед, про гепатитах, які, в свою чергу, можуть бути спровоковані:\nвже згаданим вживанням алкоголю;\nтривалим лікуванням певними медикаментозними препаратами.\nУХДК, як вже згадувалося вище, зменшує камені в жовчному міхурі. Крім того, ця ж речовина рекомендується для проведення профілактики повторного утворення каменів. Поряд з цим кислота використовується для терапії хвороб, зумовлених застоєм жовчі, наприклад, біліарного цирозу, первинного склерозуючого холангіту, кістозного фіброзу та інших.


Останнє китайське попередження: у Тернополі провели патрулювання та вигнали зі ставу усіх рибалок (ВІДЕО) | Новини\nОстаннє китайське попередження: у Тернополі провели патрулювання та вигнали зі ставу усіх рибалок (ВІДЕО)\n14:43, 31 березня 2021 р.\nВчора, 30 березня, на акваторії Тернопільського ставу була проведена масштабна рятувальна спеціальна операція.\nНадзвичайники за допомогою спеціального рятувального засобу виїхали на уже досить тонкий та крихкий лід ставу у Тернополі та закликали усіх рибалок, які перебували на плесі, покинути територію разом з ними. Більшість рибалок відмовлялися їхати з рятувальниками, натомість покидали озеро своїм ходом. Рятувальники об'їхали усю акваторію ставу у Тернополі та вигнали зі ставу усіх екстремалів-рибалок, пише сайт Тернополяни. Внаслідок патрулювання вдалося врятувати від вірної смерті одного з жителів обласного центру.\nДо слова, вчора на ставу провалився один рибалка і його витягували за допомогою спеціального рятувального обладнання. Також днями біля причалу на озері у воду провалилися двоє жінок, які хотіли сфотографуватися на тонкому льоді. Вчора ж рятувальники зробили останнє китайське попередження усім любителям виходити на тонкий лід.\n"Крига уже тане, будь-хто в будь-який момент може провалитися, у цей час категорично заборонено виходити на плесо Тернопільського ставу, чи то рибу ловити, чи то фотографуватися, - відзначили рятувальники.\n#рибалка #поліція #озеро


Майбутні захисники України: як в Ужгородському університеті навчають офіцерів запасу - Медіацентр\nНеділя | 29.05.2022 | 13:51\nМілітарний підрозділ УжНУ – єдиний на Закарпатті, де можна здобути звання молодшого лейтенанта запасу студентам і випускникам, а навчання прирівнюється до служби в ЗСУ\nМотивовані, упевнені у власному виборі, готові після навчання стати до лав Збройних сил, – такі перші враження від спілкування зі студентами кафедри військової підготовки Ужгородського університету. Серед них є правники, фізики, інженери, економісти, стоматологи… Паралельно з навчанням на своїх факультетах юнаки і дівчата опановують додаткові спеціальності: військового психолога, командира механізованого взводу, командира артилерійського взводу, командира взводу спецпризначення. Війна не завадила їхньому навчанню, а навпаки – підтвердила важливість обраного фаху.\nВійськова кафедра УжНУ – єдина на Закарпатті, що дозволяє здобути звання молодшого лейтенанта студентам і випускникам, а навчання прирівнюється до служби в ЗСУ, тому вступають сюди з закладів освіти всієї області.\n130 студентів, викладачі з досвідом бойових дій, а навчання – щоп’ятниці, по 8 годин\nКафедра розпочала роботу 2015 р. Такий підрозділ функціонував в УжДУ до середини 90-х рр., утім сучасна кафедра не стала його правонаступницею. У спадок не залишилося ні навчальних, ні жодних інших матеріалів. Завідувач кафедри, кандидат психологічних наук, полковник запасу Василь Олійник розповідає, що колектив викладачів зібрали самостійно. Працівники підрозділу мають бойовий досвід із 2014 року, власними силами розробили навчально-методичне забезпечення. Сьогодні 5 викладачів цієї кафедри призвані до лав Збройних сил України. Дехто з них, коли є можливість проведення занять для студентів, робить це в онлайн-режимі.\nЗ початком повномасштабної війни виникла дилема – чи продовжувати навчання і в якому форматі. «Я особисто розмовляв із кожним цьогорічним випускником. Жоден студент не відмовився закінчувати кафедру, хоч міг би. Загалом у нас навчається 130 осіб, є 5 взводів, навчальних груп. Готуємо військових психологів, командирів механізованого взводу, артилерійсього взводу, взводу спецпризначення, – цей фах найбільш популярний. Усі наші випускники готові до мобілізації», – зазначає Василь Олійник.\nЗаняття організовані методом військового дня – щоп’ятниці, тривалістю 8 годин (4 пари). Залежно від спеціалізації, студенти мають різну кількість предметів, а основні дисципліни вивчають разом, наприклад, стрілецьку зброю, тактичну медицину. Кафедра має різні види озброєння, артилерійські системи, тир. Навчання закінчується в червні проходженням відповідних зборів у військовій частині.\nЗакінчення кафедри військової підготовки не зобов’язує до роботи в армії, але дає добрі можливості працевлаштування у правоохоронних органах. Випускники є офіцерами запасу. Навчання прирівняне до служби у Збройних силах України. Серед вихованців кафедри – дуже багато відомих успішних військових. Наприклад, цього року здобув звання і вже став командиром роти тероборони – Микола Марчишак, який має бойовий досвід з 2014 р.\nВійськовий вишкіл і психологічна підтримка цивільних\nКрім навчання студентів, кафедра військової підготовки вирішила організувати курси для цивільних. На початку березня впродовж двох тижнів проводили заняття зі стрілецької зброї, вогневої підготовки. Оголосили їх для працівників УжНУ, але серед ужгородців було дуже багато охочих, тому навчали всіх – по 150 осіб за день. «Мета таких занять – щоб люди навчилися захищати себе, аби позбулися того страху, що був після 24 лютого, щоб могли захистити передусім себе, свою родину. Нині такі заняття проводимо для колективів: фізичного факультету, для профспілки університету, для працівників мерії, для депутатів облради. Під час занять декому вистачало й двох годин, щоб навчитися самооборони. Серед слухачів було багато жінок», – пояснює Василь Олійник.\nПрацівники кафедри намагаються допомогти ужнівцям, психологічно підтримуючи їх. У перші дні повномасштабної війни завідувачка навчальної лабораторії психології кафедри військової підготовки, молодша лейтенантка запасу Софія Марчук провела психологічну консультацію, тренінги для працівників УжНУ і студентів. Пані Софія викладає предмети «Основи військової психології», «Методика роботи з особовим складом», є авторкою кількох методик, які пропонують для занять із різною аудиторією. Наприклад, аналізують поведінку людини в екстремальній ситуації. Спочатку на екрані зі звуком вмикають фільм, далі аналізують, як поводиться глядач. Вимірюють фізичні показники, з’ясовують психологічний стан. На заняттях використовують кейс-метод, обговорюють багато ситуативних випадків із реальних подій.\nМотивація навчання: для захисту країни, себе і рідних, а також для успішної кар’єри\nЮнаки і дівчата, які навчаються на кафедрі, надихають своєю упевненістю, бажанням реалізуватися у військовій сфері. Ми спілкувалися зі студентами третьої навчальної групи другого року навчання, які вивчають артилерію, а також студентками другого курсу – майбутніми військовими психологами. Ось що вони розповідають про вибір військового фаху й можливості, які з’являються після навчання.\nМихайло Дебель, четвертокурсник інженерно-технічного факультету:\n– Те, що прагнув здобути на військовій кафедрі, отримую в повному обсязі. Навчають нас добре. Перед вступом хотів дізнатися більше про військову сферу й здобути нову спеціальність. Вважаю фах військового престижним. Спочатку батьки не розуміли такого вибору, але згодом змінили свою думку.\nЕмеріх Кайла, магістрант факультету міжнародних економічних відносин:\n– Здається, у всіх мотивація навчання на військовій кафедрі однакова – здобути нові знання, дізнатися більше про сферу, що є однією з найбільш престижних у країні, а сьогодні ще й найліпше оплачуваною. Я хочу навчитися для себе. Цікаве питання – чи буду продовжувати розвиватися у військовій справі. Поки що не вирішив остаточно. Якщо будуть повномасштабні дії, то, думаю, всі ми будемо захищати свою країну. Маємо вибір після складання присяги: працювати за фахом чи стати військовими.\nОлександр Якубик, четвертокурсник фізичного факультету:\n– У мене в сім’ї всі військові, тому й вирішив навчатися на цій кафедрі. Бачу себе не так в армії, як на службі в правоохоронних органах: поліції, СБУ чи інших структурах. Починати роботу зі званням молодшого лейтенанта, першим офіцерським, – більш престижно і легше, ніж із рядового. Артилерія, яку обрав своєю спеціалізацією, мені дуже цікава. До вибору підштовхнув завідувач кафедри: оскільки навчаюся на фізичному факультеті, можу виконувати більш точні розрахунки, тому, вважаю, не прогадав із вибором.\nАндрій Рурич, четвертокурсник інженерно-технічного факультету:\n– Для майбутніх абітурієнтів, які здобуватимуть звання на військовій кафедрі, важливо знати, що така освіта дає більше шансів для працевлаштування. Наприклад, ми, інженери-будівельники, зможемо зводити воєнні об’єкти, не тільки цивільні. Бухгалтери можуть працювати у військових структурах. Тобто навчання тут дає вихід до військової сфери – і це суттєва перевага.\nОлександра Лєбєдєва, випускниця стоматологічного факультету, лікарка-стоматолог:\n– Думаю, що під час війни кожен медик має володіти навичками, які ми здобуваємо на військовій кафедрі, бо не знаємо, як буде далі й що може знадобитися. Загалом додаткова спеціалізація сприятиме моєму розвитку як лікаря, тому вирішила здобути освіту й тут. Якщо буде потрібно, допомагатиму армії, як можу. Мій поклик такий. У перший день війни було страшно, але якщо ти можеш допомогти, потрібно це робити.\nАліса Мармута, студентка факультету суспільних наук, психолог за освітою:\n– Військова спеціальність для мене цікава. Психологія у військових має специфічні особливості, що не використовуються в повсякденному житті, бо тут ситуації більш напружені. У мене завжди була мотивація навчатися на військовій кафедрі. Батько сказав, що коли є можливість стати військовим психологом, потрібно скористатися нею. Він сам військовий і підтримав мене разом із мамою. Розглядаю можливість продовжити службу в армії.\nСабіна Касумова, випускниця юридичного та економічного факультетів, сьогодні навчається заочно на кафедрі психології:\n– Вирішила вступити на військову кафедру, бо маю приклад у сім’ї – всі прикордонники і військові, навіть бабуся. Мій тато був учасником бойових дій із 2014 р. і сьогодні військовозобов’язаний, служить. Мені подобається військова справа, маю бойовий характер. В іншій професії себе не бачу. На другому курсі в нас багато практики, маємо заняття зі складання-розкладання автомата, стрільби. Після закінчення кафедри хотіла б працювати в Мукачівському прикордонному загоні на посаді військового психолога.\nВесняна вступна кампанія на військовій кафедрі вже мала розпочатися, але цього року її довелося змістити на місяць через завантаженість військкоматів і відомі загалом причини. На запитання про те, що ж потрібно для вступу на кафедру, Василь Олійник відповідає миттєво: «Головне – бажання і свідоме ставлення до виконання свого військового обов’язку». Сьогодні складно спрогнозувати, скільки ще триватиме війна, та впевнено можна сказати, що й після Перемоги надважливо мати таких мотивованих юнаків і дівчат, яких навчають на кафедрі військової підготовки УжНУ.\nАліса МармутаАндрій РуричВасиль Олійниквійськова кафедраЕмеріх КайлаМикола МарчишакМихайло ДебельОлександр ЯкубикОлександра ЛєбєдєваСабіна КасумоваСофія Марчук\nВипускникам кафедри військової підготовки УжНУ вручили офіцерські погони


У львівській школі всіх вчителів та учнів протестують на Covid. Читайте на UKR.NET\nВ одній зі шкіл Львова експрес-тестами протестують на Covid-19 всіх вчителів та учнів одного класу. Таке дослідження проведуть, щоб перевірити статистику захворюваності на коронавірус. Відповідне рішення прийняли під час засідання міської комісії з питань ТЕБ і НС.\nЗа словами першого заступника міського голови Львова Андрія Москаленка, вчителів та учнів однієї зі шкіл Львова протестують експрес-тестами на коронавірус. В якій саме школі проведуть таке дослідження він наразі не повідомляє.\n«Цього тижня проведемо тестовий скринінг однієї зі шкіл міста, там ми проаналізуємо можливість зростання захворюваності. Вранці експрес-тестами медики протестують всіх вчителів та учнів одного з класів. Так ми хочемо поглянути на статистику можливості поширення Covid-19 в освітніх закладах, адже саме там, при переході з однієї зони в іншу, змінюється форма навчання з офлайн на онлайн», – пояснив Андрій Москаленко.\nЗазначимо, при посиленні карантину і введенні в регіоні жовтої, помаранчевої чи червоної карантинної зони навчальні заклади переходять на дистанційний режим роботи. Офлайн-навчання можливе лише при повній вакцинації 80% персоналу.\nЯк повідомляв Львівський портал, у МОЗ вже заявили, що через ріст захворюваності на коронавірус карантин в Україні планують посилити. Водночас Львівщину вже зараховують до регіонів, де є одна з найскладніших епідситуацій, тому не виключено, що тут можуть запровадити помаранчеву зону.


Активісти: «Сфера освіти ‒ одна з найбільш проблемних у Криму»\n31 Серпень 2019, 09:30\n«Останній дзвоник» в одній з кримських шкіл, архівне фото\nНа засіданні Ради керівників загальноосвітніх організацій при російському уряді півострова підконтрольний Москві глава Криму Сергій Аксенов оголосив про необхідність соціальної підтримки працівників освіти, окремо відзначивши проблему зайвої бюрократії в роботі кримських педагогів.\n«На порядку денному все ще залишається питання ліквідації зайвої бюрократії, яка присутня в освітньому процесі. Однак, оскільки я особисто не працюю у сфері, розраховую на пропозиції колег. Вже після цього готовий підтримати підсумковий варіант, лобіюючи ці пропозиції, зокрема й у федеральному уряді», ‒ сказав Аксенов.\nЗа інформацією кримськотатарської громадської активістки та адвокатки Еміне Авамілєвої, проблем у сфері освіти півострова набагато більше. За її словами, одна з них ‒ спеціально створювані умови для того, щоб батьки не прагнули домагатися навчання своїх дітей рідною мовою.\n«Цьому сприяє відсутність правових механізмів гарантованого функціонування кримськотатарської мови як державної ‒ в освітній системі вона вивчається на рівні «рідної мови», ‒ повідомила в коментарі Крим.Реалії активістка.\nЗа її словами, тепер, згідно з російським законодавством, у предметній сфері «Рідна мова та рідна література» вибір мови навчання та вивчення для учнів здійснюється їхніми батьками (законними представниками) на добровільній, вільній та поінформованій основі. При цьому добровільність полягає не у відмові від вивчення рідної мови, а в можливості її вибору, каже Авамілєва.\n«Російська мова не входить, адже навчання і так здійснюється російською мовою. Якщо батьки не обирають рідну мову, наприклад, кримськотатарську чи українську, то в заяві вказують: «Не вибираю». Це стало можливим після внесення змін у федеральний закон «Про освіту», тобто рідна мова та література будуть вивчатися у школах на предметній основі ‒ як предмет, а не на факультативній основі або у формі гуртка після уроків. Але винятково за однієї умови ‒ за наявності заяви від батьків», ‒ зазначила громадська активістка.\nЗа словами адвоката, адміністрації кримських шкіл часто не розповідають батькам про право їхніх дітей вивчати рідну мову й навчатися нею.\nАдміністрації шкіл активно використовують принцип «доведення до відмови», переконуючи батьків у складності процесу навчання рідною мовою\n«На жаль, досі адміністрації шкіл активно використовують принцип «доведення до відмови», переконуючи батьків у складності процесу навчання рідною мовою: немає вчителя, немає підручників, немає кабінету... Та й як ваші діти складатимуть ЄДІ (російський Єдиний державний іспит ‒ КР), якщо отримуватимуть знання рідною мовою, а підсумковий іспит російською мовою доведеться складати? Одним словом, батьки зрештою просто не пишуть заяви на навчання своєї дитини рідною мовою. У найкращому випадку відкриваються класи з російською мовою навчання та вивченням кримськотатарської або української мови та літератури як предмета», ‒ розповіла громадська активістка.\nВона також зазначила, що однією з актуальних проблем, як і раніше, залишається кадрове забезпечення освітніх установ Криму.\n«Основний вагомий аргумент відмови адміністрації ‒ відсутність дипломованого фахівця. Така ж ситуація і з учителями-предметниками ‒ вчителі фізики, хімії, математики, біології тощо. Вони мають бути не просто носіями мови, а й мати відповідний диплом, який підтверджує їхні знання ще й кримськотатарської мови», ‒ зазначила громадська активістка.\nСкептично оцінює заяви російського глави Криму активіст руху «Вільний Крим» Решад Меметов.\nСфера освіти ‒ одна з найпроблемніших у Криму\n«Хотів би сказати, що сфера освіти ‒ одна з найпроблемніших у Криму. Але якщо подивитися навколо, то проблеми в кожній сфері, незважаючи на заяви представників високих кабінетів, не вирішуються, а поглиблюються з кожним роком. Тому віри в заяви російських чиновників немає. Навпаки, думаю, що бюрократії в новому навчальному році придумають ще більше, а життєвий рівень кримських вчителів продовжить своє плавне, але неухильне падіння, втім, як і знання кримських школярів», ‒ припустив активіст у коментарі Крим.Реалії.\nКримський активіст Олексій Єфремов, який має досвід педагогічної роботи, у коментарі Крим.Реалії повідомив, що багато молодих педагогів їдуть з півострова до сусідньої Росії в пошуках гідної оплати своєї праці.\nНіякий суворий клімат не лякає в порівнянні з необхідністю ледве зводити кінці з кінцями на 15-20 тисяч на місяць. Я вже мовчу про житло\n«Давно чую з різних трибун ці гучні слова, особливо щодо освіти. Якби Сергій Аксенов конкретно сказав, скільки буде місцева надбавка вчителям... А поки мої знайомі вчителі все частіше вирушають у північні та північно-східні регіони Росії, де їм гарантують зарплати в 90-100 тисяч рублів. Ніякий суворий клімат не лякає в порівнянні з необхідністю ледве зводити кінці з кінцями на 15-20 тисяч на місяць. Я вже мовчу про житло», ‒ розповів активіст.\nКримськотатарський громадський активіст Нурі Бейтулаєв зазначає, що проблеми освіти безпосередньо впливають на майбутнє жителів півострова.\n«Слухаючи та дивлячись на деяких вчителів, слухаючи та дивлячись на деяких батьків сьогоднішніх школярів, майбутнє нашого суспільства викликає тривогу. Безграмотність, нетактовність, хамовитість, брехливість і лицемірство стають мало не буденним явищем», ‒ зазначив громадський активіст.\nНа думку активістки руху «Вільний Крим» Марини Іванової, вирішити проблему зарплат кримських педагогів не вдасться через високу дотаційну складову бюджету півострова.\nВирішити питання підтримки вчителів, як це робиться в Москві й деяких інших багатих регіонах Росії, в Криму не вийде\n«Можу сказати точно, що такої бюрократії, як за російської влади, в Криму ще не було. Що стосується заяв Сергія Валерійовича Аксенова, то він усі проблеми з чимось пов'язані на півострові вирішує тільки коштом федерального бюджету. Тому вирішити питання підтримки вчителів, як це робиться в Москві й деяких інших багатих регіонах Росії, в Криму не вийде. Можливо, щось додадуть, але це буде несуттєво», ‒ поділилася своєю думкою з Крим.Реалії активістка.\n«Перший дзвінок» для кримських школярів цього навчального року пролунає 2 вересня. За інформацією російського Міністерства освіти, науки та молоді Криму, у 2019-2020 навчальному році за парти сядуть 208 тисяч школярів. При цьому 23,7 тисячі з них ‒ першокласники, що на 700 осіб більше, ніж торік. В одинадцятому класі навчатиметься 9,9 тисячі дітей.


У центрі Києва сталися сутички - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Події — 19 січня 2017, 21:09\nУчасники акції "Водохреща" намагалися підпалити шини на Грушевського.\nУ центрі Києва сталися сутички між учасниками маршу в пам'ять про події 3-річної давності під час Революції гідності і співробітниками правоохоронних органів.\nЯк передає "Інтерфакс-Україна", на перетині Паркової алеї та вул. Грушевського, де на Водохреща у 2014 р. учасники революції палили покришки з метою перешкоджати просуванню силовиків, представники "Організації українських націоналістів" (ОУН), "Правого сектора" і "Білого молота", які йшли колоною, почали посеред дороги поливати бензином принесені ними автомобільні покришки.\nВ цей час зі сторони стадіону ім. Лобановського рушила колона правоохоронців, яка оперативно перешкодила їхнім планам. У відповідь на це націоналісти кинули покришки та з криками "Ганьба!" почали кидати у правоохоронців каміння, палиці і петарди.\nПісля нетривалої сутички активісти заспівали державний гімн України. Учасники акції "Водохреща" повернулися з Грушевського на Майдан і розпочали мітинг під стелою Незалежності.\nТемы: Київ, мітинги та масові акції, фото-відео, фото-відео


Юридичний погляд на збільшення МЗП в Україні\nВи тут:Головна»Адвокасi»Юридичний погляд на збільшення МЗП в Україні\nОксана Романська Листопад 25, 2016 Адвокасi,Актуальні адвокасі,Новини\nСвоє бачення щодо питання підвищення рівня МЗП в Україні висловив Керуючий партнер АБ “Радзієвський та Партнери” Юрій Радзієвський:\nОстаннім часом в ділових колах нашої країни активно обговорюється ініціатива Кабінету Міністрів щодо збільшення розміру мінімальної заробітної плати (МЗП) до 3200 гривень і її вплив на економіку. Ініціатори даного нововведення пояснюють це як намагання поліпшити добробут населення і знизити рівень тіньових зарплат.\nЗ боку ділових кіл висловлюється побоювання, що МЗП в такому розмірі стане непосильною ношею для багатьох представників малого та середнього бізнесу, що ця ініціатива переведе в неофіційну площину частину існуючих на даний момент офіційних трудових відносин. Крім того, деякі роботодавці будуть змушені перевести своїх співробітників на часткову зайнятість.\nНе торкаючись питання економічної доцільності такого збільшення розміру МЗП, хочу нагадати, що відповідно до чинного законодавства, розмір МЗП лежить в основі розрахунків більшості соціально значущих показників, серед яких ставки податків, бази оподаткування, штрафи і т.д. Нижче ми постараємося відзначити найцікавіші можливі зміни.\nТак, разом зі збільшенням розміру МЗП варто очікувати збільшення:\nрозмірів штрафів за деякі правопорушення (в тому числі, за порушення трудового та містобудівного законодавства, за порушення в сфері здійснення ігрового бізнесу);\nвартості отримання більшості ліцензій;\nставок судового збору;\nнеобхідного розміру вимог до боржника для порушення справи про банкрутство;\nрозмірів обов’язкових авансових платежів при відкритті виконавчих проваджень;\nрозмірів штрафів за неподання (несвоєчасне подання) звітів щодо контрольованих операцій в органи ДФС (трансфертне ціноутворення);\nграничного розміру заборгованості, при визнанні її безнадійною для цілей бухгалтерського обліку;\nвартості автомобілів, при віднесенні останніх до об’єктів оподаткування транспортним податком;\nфіксованих ставок єдиного податку для першої та другої груп платників;\nрозмірів посадових окладів більшості державних службовців (наприклад, посадові оклади депутатів, прокурорів, працівників НАБУ і Державного бюро розслідувань встановлені в багаторазовому розмірі МЗП);\nбази нарахування ЄСВ для деяких категорій платників;\nвартості активів державних службовців, які підлягають обов’язковому електронному декларуванню.\n3200 підвищення МЗП Юрій Радзієвський юрист


На Харківщині молодик на викраденому мотоциклі тікав від поліції – останні новини Харкова Depo.ua\nНа Харківщині молодик на викраденому мотоциклі тікав від поліції\nУ Харківській області поліцейські затримали підозрюваного у викраденні мотоциклу\nЗа даними поліції, до чергової частини звернувся 38-річний мешканець селища Андріївка та повідомив про зникнення мотоциклу Jawa. Потерпілий залишив транспортний засіб біля підприємства у селі П'ятигірське, а вранці виявив його відсутність.\nПід час патрулювання поліцейськими був помічений викрадений мотоцикл. На вимогу правоохоронців зупинитися водій не відреагував, а лише, набираючи швидкість, намагався втекти. Під час переслідування водій був зупинений. Ним виявився 20-річний мешканець села Мілова. Молодик пояснив, що за допомогою викрутки завів мотоцикл та прямував у сусіднє село до друзів.\nЗловмисника затримали в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України. Вирішується питання про обрання йому запобіжного заходу. Транспортний засіб повернули власнику.


«Штрафи UA» запустять нову функцію у вигляді мапи міст з розташуванням камер та особистою/загальною статистикою зафіксованих порушень - Новости T-M\nСервіс «Штрафи UA» розробив нову функцію для водіїв, яка допомагає оперативно відстежувати порушення, зафіксовані камерами. Отже невдовзі водії зможуть бачити у своєму застосунку мапу міста з розташуванням камер та статистикою зафіксованих ними порушень – особистою та загальною. Це дасть можливість обирати найбільш безпечний маршрут та змінювати стиль водіння на небезпечних ділянках міста. В Україні рішення стане доступним для приватних власників транспортних засобів та компаній з автопарком на початку 2022 року.\nЗ червня 2020 року в Україні почали працювати камери автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху. За даними МВС, це дозволило у кілька разів знизити кількість аварій та смертельних у ДТП. Також у містах, де з’являються камери, значно покращується дисципліна водіїв щодо оплати автоштрафів.\n“Як показує досвід, після встановлення камер фото- та відеофіксації кількість штрафів різко зростає. Лише за період із серпня до листопада у таких містах, як Львів, Харків, Чернігів, Луцьк та Одеса було встановлено 34 камери, які зафіксували 148 тис. випадків порушення правил дорожнього руху. Загальна сума штрафів приблизно 55 млн грн, — говорить Таїсія Юрздицька, керівник Штрафи UA для бізнесу.\nВ містах, де камери працюють з серпня, частка погашення штрафів у середньому – 76%. Найнижчий відсоток погашення в Одесі – 19%. У цьому місті камери з’явилися лише минулого тижня. Вочевидь, що люди починають усвідомлювати проблему, стають більш дисциплінованими. У них формується звичка перевіряти наявність штрафів ПДР та контролювати їхнє погашення”.\nПроте після встановлення камери водії стикаються з великою проблемою. Проїжджаючи ділянку, де встановлена камера, вони не завжди можуть зрозуміти, чи було скоєно порушення та чи буде винесено постанову, що збільшує стрес під час їзди. Не кожен встановлює собі спеціалізований мобільний застосунок, через що велика ймовірність, що про штраф людина не дізнається.\nЦе збільшує шанси потрапити у ситуацію, коли штраф не буде сплачено у встановлений законом термін, та постанову передадуть до виконавчої служби (в такому випадку сума стягнення зростає вдвічі і додаються ще стягнення у вигляді витрат і збору виконавчої служби за відкриття справи).\nЩоб зробити водіння максимально комфортним та безпечним, ми вирішили у нашому додатку крім основних функцій перевірки та моментальної сплати штрафів додати функцію, яка дає змогу водієві бачити загальну статистику порушень на ділянках доріг, де встановлені камери, та водночас особисту статистику порушень у цих місцях.\nЦе безпосередньо допомагатиме водієві більш усвідомлено та безпечно долати аварійно небезпечні ділянки та робити внесок у безпечну їзду у місті, — розповідає Денис Дмитров, експерт з безпеки дорожнього руху та засновник групи компаній Штрафи UA.\nДодам, що нова функція – черговий великий крок до глобальної мети, яку ставить перед собою наш сервіс. Наше завдання – вдвічі знизити показник смертності у ДТП на дорогах України, і для цього ми займаємось формуванням культури відповідального водіння».\nВ компанії «Штрафи UA» повідомляють, що функція загальної та особистої статистики порушень на ділянках доріг, де встановлені камери, стане доступною водіям вже після нового року.\nНагадаємо, що для сплати штрафів існують як спеціалізовані сервіси на кшталт «Штрафи UA» так і державні додатки та ресурси: «Дія», «Електронний кабінет водія», «Штрафи ПДР», «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень у галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі» тощо.\nДжерело: «Штрафи UA»\nВперед Продажи игровой консоли Steam Deck отложены до 2022 года\nНазад ITC.UA ищет авторов обзоров: компьютерные комплектующие, ноутбуки, смартфоны, периферия, ТВ и софт


ПОЧАТОК ІСТОРИЧНОГО ПЕРІОДУ: Перші історичні відомості про Іспанію. Перші історичні\nПерші історичні відомості про Іспанію. Перші історичні відомості про Іспанію наводяться чужоземцями, так як первісне населення Іспанії не залишило відбитих у писемності свідоцтв, які дають можливість повніше витлумачити залишки матеріальної культури. Вище зазначалося, що ще у вельми віддалені часи встановилися постійні зв'язки між чужоземними народами і населенням Піренейського півострова. Відсутність точних відомостей не дозволяє, однак, відновити хід подій цієї епохи.\nМожливо, що вже в XVIII в. до н. е.. іспанці ворогували з єгиптянами і вели з ними війни. Але аж до XV ст. до н. е.., коли, згідно вельми правдоподібним даними, заснований був фінікійцями Кадіс, не можна намітити скільки-певну хронологічну канву. З XI в. до н. е.. стає можливою більш-менш точна датування подій, що відносяться до історії Іспанії. Проте перші письмові свідчення, в яких мова йде про Іспанію, виходять лише в VI ст. до н. е.. Це мізерні і нечисленні тексти грецьких і карфагенских авторів, які ледь-ледь проливають світло на події ранньої історії Піренейського півострова. До V і IV ст. до н. е.. відносяться уривчасті і часом не піддаються поясненню свідоцтва грецьких істориків і мандрівників. Значно повніше більш пізні джерела, що відносяться до II і I ст. до н. е.., а також до I та подальшим сторіччям н. е.., засновані на більш давніх, що не дійшли до нас творах. Цей період (до якого відносяться роботи іудейського історика Йосипа Флавія) найбільш багатий відомостями про Іспанію. До IV в. н. е.. відноситься латинська поема римського правителя Африки Руфа Фесту Авіена, який дає опис берегів Іспанії на підставі одного фінікійського путівника, ймовірно VI в. до н. е.., переробленого грецькими авторами II - I ст. до н. е.25 Ця поема і праця грецького географа Страбона (I в. н. е..)-найбільш цінні свідоцтва, що відносяться до Піренейському півострову.\nТочно так само і в Біблії, в різних книгах Старого заповіту, згадується місцевість, що носить назву Таршиш або Тарсис, яку багато дослідників вважають однією з областей Іспанії (південною частиною Андалусії-долиною Гвадалкивир або районом Мурсії) 26. У роботах античних географів та істориків зустрічається багато різних назв народів і місцевостей Іспанії, але ці найменування зазвичай наводяться в поєднанні з малоймовірними легендами, деколи насилу піддаються тлумаченню. Найбільше Значення має уривок з робіт римського історика Варрона (I ст. Н. Е..), Оскільки цей текст може розглядатися як зведення даних всіх інших джерел. Варрон зазначає, що Іспанію по черзі населяли або завойовували ібери, перси, фінікійці, кельти і карфагеняни. Інші етнографічні найменування, які зустрічаються у інших авторів, згідно Варрону, не більше як назви місцевих угрупувань, до яких відносяться загальні найменування-иберов, кельтів і навіть персів; не виключена можливість, що перси згадані у Варрона помилково. Звідси випливає, що найдавнішими поселенцями були ібери, потім кельти, які частково злилися з іберами, утворивши змішаний народ, що отримав найменування кельтіберов. Фінікійці і карфагеняни були іноземцями-колонізаторами, яких не можна вважати корінними мешканцями півострова, хоча вони і панували на ньому задовго до появи кельтів (стор. 16-17). Версія Варрона в загальному прийнята істориками, хоча вона й викликає сумніви в окремих пунктах. Насамперед, Варрон не згадує про греків-колонізаторів більш ранніх, ніж фінікійці. Чималі труднощі викликає його не піддається тлумаченню повідомлення про персах; залишаються неясними істотні сторони ранньої історії Іспанії, які дозволили б вирішити питання про походження иберов і кельтіберов і про те, які були їхні зв'язки з народами, які населяли Іспанію в палеолітичні і неолітичні часи, і в який приблизно період вони прибули до Іспанії, і, нарешті, які матеріальні залишки, що дійшли до нас, їм належать.\nЙмовірні ув'язнення. Ні на одне з цих питань сьогодні ще не можна дати остаточної відповіді. Багато стародавніх іспанські історики дотримувалися думки, що ібери або сипай-це народ Тубала, сина Яфета або його нащадків, і що тому вони відбуваються безпосередньо від іудейського народу. Ця думка грунтується на тексті вже згадуваного нами історика Йосифа Флавія. Відкидаючи цю точку зору, сучасні дослідники розходяться в думках щодо батьківщини иберов, напрямки, якого вони дотримувалися, переселяючись до Іспанії, і належності їх до тієї чи іншої лінгвістичної групи чи спільноти. Багато припускають, що ібери-народ автохтонного походження, тобто що батьківщиною їх є Піренейський півострів і що вони мешкали на його землях споконвіку. Неясно, чи відноситься найменування «ібери» (вперше зустрічається у грецького мандрівника VI в. До н. Е.. Сцілакса) до цілої раси або великому народові, або ж воно пов'язане з племінними угрупованнями, що жили на берегах р. Ебро (Іберус). Це географічна назва Сцілакс могла використовувати для позначення племен, що жили в басейні Ебро.\nВідповідно до сучасними дослідженнями висловлюється припущення, що ібери, що поширилися в Північній Африці, у всій Іспанії (як доводять старовинні назви іспанських місцевостей), Південній Франції, північній частині Італії, Корсиці та Сицилії, а можливо , і в інших країнах, заснували близько XV в. до н. е.. іберо-лівійську імперію. Ця імперія боролася за панування в Середземному морі з єгиптянами і фінікійцями, може бути, в союзі з родинними їм народами Малої Азії (хетамі), поки не була розбита і не розпалася в XII і XI ст. до н. е.., коли в Іспанії були засновані перші фінікійські колонії. Ібери попрежнему зберігали панування у внутрішній частині країни, хоча землі, на яких вони мешкали, і були розділені на дрібні государ-ства. У часи Авіена їх територія на півночі доходила до річки Ліс, неподалік від Монпельє, де вони межували з іншим спорідненим їм антропологічно народом-лігурамі27. Безсумнівно, азіатські та африканські народи вплинули на мешканців Піренейського півострова. Відзначаються також зв'язки останніх із народами, колись населяли Грецію (пелазги?) Та Італію (етруски, тіррени). Але в даний час ще не можна визначити (і, бути може, це ніколи не вдасться достеменно встановити), викликані чи були ці впливи і відносини спільністю походження або послідовними вторгненнями численних народів-завойовників. Не виключена можливість, що подібні впливу мали місце в процесі колонізації, торгової і військової, в періоди, що передують того часу, до якого відносяться повідомлення авторів VI в. до н. е..\nКельти. Більшість звісток, і при цьому вельми точних, пов'язане з іншим народом, який в епоху діяльності грецьких і римських мандрівників та істориків становив значну частину населення півострова. Вперше про кельтів згадує грецький мандрівник IV в. до н. е.. Піфей, що відзначає, що цей народ займав у той час територію на заході Європи, у межах сучасної Франції. Згодом кельти розселилися на великих просторах Центральної та Південної Європи, і до III в. до н. е.. зайнята ними область доходила на півночі до кордонів нинішньої Німеччини, на сході до Дунаю і Фракії, на заході до Атлантичного океану (при цьому кельти проникнули також і на Британські острови), а на півдні територія, на якій вони мешкали, захоплювала північну частину Італії.\nДостеменно не відомо, коли саме кельти прийшли до Іспанії. Можливо, що мало місце кілька різночасових вторгнень кельтів в межі Піренейського півострова. Думки істориків, що визначають дату єдиного чи головного навали кельтів, розходяться. Вважають, що це нашестя сталося або наприкінці VI-початку V століття до н. е.., або в IV столітті.\nІснує інша гіпотеза, згідно з якою до Іспанії, в ще більш ранній період, вторгся якийсь народ, якому з більшою або меншою мірою вірогідності приписують кельтське походження. Повідомимо, цей народ вторгся до Іспанії через Пиренейские гори і в деяких місцях зустрів опір з боку іберів. В інших місцях опір не було настільки значно-то внаслідок того, що знаходилися там племена були податливі або слабкіше, чи то тому, що ці області не були раніше зайняті іберами. В результаті цих пересувань і зіткнень склад і розміщення населення Іспанії сильно змінилися. Автори античної епохи (а переважна більшість їх жило після вторгнення кельтів до Іспанії) в своїх повідомленнях про цю країні часом відзначають відмінності між племенами, які вони відносять до двох різних груп-іберського та кельтської. На підставі цих повідомлень (не завжди достовірних і зрозумілих) і порівняльного вивчення назв річок, селищ і т. п. сучасні історики, з більшою або меншою точністю, визначають межі областей, які займали ібери і кельти на території півострова. Беручи ці гіпотези, можна припустити, що в той період, коли закінчилася війна, викликана кельтським вторгненням, і коли кельти розселилися на територіях, де вони не зустріли опору, Іспанія виявилася розділеною між обома народами в такий спосіб. Одна частина країни-області, розташовані поблизу Піренейських гір, східна\nСередземноморська зона і частину південної Середземноморської зони-була населена виключно іберами; при цьому ібери, можливо, освоїли узбережжі і південну і східну області тільки після вигнання кельтів, які до цього займали ці області; на північному заході (Галісія) і в Португалії панували кельти; в іншій частині країни ібери і кельти жили разом, змішуючись або тісно зливаючись один з одним, причому переважав іберського елемент. Цей район Іспанії охоплював центр, частина північного узбережжя і частину берегової лінії Андалусії. Давні автори називали народи, що утворилися в результаті змішання, келипіберамі ^ а зайняту ними область, з не цілком визначений кордон, іменували кельтіберов. Кельтіберов включала територію від Алькасара де Сан Хуан до Ебро і від Оканьи до Сегорбі; проте слід зазначити, що це твердження не може бути визнано цілком достовірним, і в даний час існують сумніви, чи дійсно найменування кельти-бери позначає народ, що сформувався в результаті змішування иберов і кельтів.\nЗа відомостями древніх авторів, головними народами, що населяли Іспанію після вторгнення кельтів, були: гальегі або галісійці, що займали Галісию; Астурії, що жили в Астурії; Кантабрія, делившиеся на дев'ять груп і жили в Кантабрії, то є на узбережжі між річкою Вілья-вісьоса і Кастроурдіалес; аутрігони, Вардуль і Васконія, що жили в районах, відповідних нинішньої Країні Басків, Наваррі і частини Арагона: (район Уеска); на захід, на всій території Каталонії до самого моря жили ілергакони, баргусіі , лаетани, суесетани, конретани і індігети, у Валенсії і почасти в Кастел'оне і Сарагоссе-едетани, в Аліканте і Мурсії-турдетаньг, в центральній і східній Андалусії-турдули \_ майже у всій Португалії і в частині Естремадури жили лузітани, «наймогутніший з іберського народів ", за словами одного грецького автора; вашої-в частині Старої Кастилії; кельтібери-в частині Нової Кастилії і Арагона; Ветон-в області між Дуеро і Гвадіані і особливо в Естремадура, Саламанці і Авілі; карпетани-в районі Толедо і частково на території нинішніх провінцій Гвадалахара і Мадрид і оретани-в області Сьюдад Реаль.\nСпосіб життя иберов і кельтів. З часу вторгнення кельтів у складі населення півострова виявилися два різних елементи-якщо виходити з припущення, що ібери дійсно складали єдиний народ, расу або групу. Якби в даний час ми мали достатніми: даними про часи, що передували кельтському вторгненню, з'явилася б можливість відновити картину соціального життя иберов із звичаями та установами, відмінними від особливостей суспільного укладу, принесених кельтами. Ми вже неодноразово вказували, що історичні дані, що відносяться до часу, що передувало вторгнення кельтів до Іспанії, мізерні, особливо щодо цивілізації і способу життя народів Іспанії. Пізніші ж дані, які могли б бути корисні для цієї мети, не тільки відносяться до періоду, коли іберського і кельтські племена надали один на одного великий вплив-навіть у тих місцях, де вони не піддалися злиттю,-але вони відносяться і до пізнішого часі і стосуються інших завоювань, які ми будемо вивчати згодом, а саме фінікійського, грецького, карфагенского і римського. Досить імовірно, що ці дані відображають значною мірою видозміна початкового стану в результаті припливу численних нових елементів. Навіть у тих випадках, коли стародавні автори прямо говорять про те, що той чи інший звичай є тубільним або місцевим, нелегко розібратися, який з звичаїв є власне іберського і який кельтським,.\nПІРЕНЕІСКІІ ПІВОСТРІВ В J тисячолітті до нашої ери\n9_ 50 100 '150 і *\nоскільки, як ми бачили, видається ще неясним походження багатьох племен. З іншого боку, на ранній стадії розвитку в різних народів спостерігаються однакові звичаї, і тому подібні риси в організації різних установ і в способі життя можуть виникати у різних племен, не будучи перенесеними від одного з цих племен до іншого. Можливо, що подібні явища мали місце і на Піренейському півострові, і в першу чергу це відноситься до кельтів, народу, який вивчався у внеіспанскіх областях розселення. Тому лише у виняткових випадках виявляється можливим з упевненістю визначити тубільний (Іберо-ський або кельтський) характер суспільного укладу іспанських поселень на підставі тих повідомлень, які містяться в джерелах, висхідних до II в. до н. е.. і до пізнішої епохи. У даному випадку маються на увазі сполучення, засновані на свідченнях більш давніх авторів і при цьому таких? Свідоцтвах, які можуть бути не тільки точно датовані, а й за характером своїм визнані неспотвореними. Проте можна було б визначити чисто іберського риси у способі життя мешканців тих чи інших областей, якби теорія про доісторичному характері цієї народності підтвердилася на підставі вивчення археологічних пам'яток палеоліту і неоліту.\nТак чи інакше, щоб скласти собі чітке уявлення про те, яка була громадська організація цих племен після V в. до н. е.., ми повинні насамперед відмовитися від думки, що вони представляли собою єдиний народ, що населяв всю територію півострова і підлеглий єдиної влади. Навпаки, кожен народ кожне плем'я, що згадуються древніми авторами, жили в той період незалежно один від одного і, внаслідок труднощі повідомлень і властивої тій епосі загальної тенденції людських груп до ізоляції, ледь підтримували зв'язок один з одним.\nВзаємозв'язки встановлювалися лише в тих випадках, коли ті чи інші племена виявлялися - сусідами, якщо тільки торгівля і війни не наводили різні групи населення до зближення. В останньому випадку вони створювали союзи, які скріплювали зазвичай багато племен. Так, Лузітанія представляли собою союз, що складався з тридцяти народів чи "племен, гальегі-союз, в який входило сорок племен, і т. д. Ізоляція та роз'єднаність, природно, створювали відмінності в способі життя мешканців різних областей. Ця обставина необхідно мати на увазі, щоб не змішати різнорідні явища. Насамперед слід зазначити, що хоча переважна більшість іспанців жило в невеликих селищах або було розсіяно на значній території, а в той же час існували місцевості, де були поселення іншого, міського типу, де було багато міст ( ciudades). Прикладом сільських поселень є місця проживання кельтських племен, що мешкали у внутрішніх областях Португалії, гальетов і Астурія. Другий тип поселень характерний для турдетан28.\nРелігія, культура та звичаї. Вже зазначалося, що у кожного роду і у кожного племені були свої боги, і, ймовірно, їх було дуже багато. Відомо, що деякі боги вважалися важливішими. Ймовірно, це були боги племінних федерацій або окремих великих і впливових племен. Саме такими богами були, повідомимо, Нетон і Баудвает, боги війни, Ендовелік, Юнілі Юновіс-верховне божество і богиня Атаесіна. Були місцеві боги, такі, як богиня-Мати в Клуні і бог-Сонце в Бадалона, особливі божки, що протегували певного класу або професії (наприклад, Луговес-покровитель шевців). Богам присвячувалися особливі свята, з танцем і хором. Повідомимо, почитали також і місяць. Відомо, що Лузітанія прирікали на заклання богам людей (бранців) і тварин і ворожили по нутрощах жертв.\nУ культурному відношенні племена вельми різко відрізнялися один від одного. У турдетани і турдулов, вельми багатих і високо розвинених племен, що жили в Андалусії, сільське господарство, ремесла і торгівля стояли на дуже високому рівні. Про них йшла слава як про народ освіченому і мудрим. Ці племена мали свою писемність, літописи, поеми, легенди і обчислювали тисячоліттями свою історію. Проте всі ці пам'ятники, так само як і літературні твори інших іберського народів, втрачені.\nІнші ж народи, як, наприклад, гальегі, Астурії і Кантабрія, перебували в напівдикому стані. Це були бідні і невимогливі, але в той же час суворі й сильні племена з грубими і жорстокими звичаями. Лузітани постійно вели війни, нападаючи на селища сусідніх народів і зраджуючи їх розграбуванню. Подібні звичаї існували і у кельтіберов; ці племена добре приймали і вшановували чужинців. Взагалі, в центральній частині півострова населення було більш відсталим; там, наприклад, невідомі були гроші, тоді як населення прибережних південних і східних областей (в значній частині внаслідок жвавих зносин з іншими країнами) володіло досить високою культурою і м'якими звичаями.\nПро мову иберов і кельтіберов відомо мало. Збереглися тільки досі нерозшифровані іберського написи на монетах, каменях і металевих виробах. Букви іберського альфавіта значно відрізняються і від вживаних в даний час європейськими народами і від більш давніх знаків писемності. Іберського лист подібно з фінікійським і грецьким (на ранньому етапі існування останнього). Можливо, що ібери взяли фінікійську писемність, причому навряд чи прийнята ними система зазнала надалі значних змін. Пластичне мистецтво иберов зародилося безпосередньо на Піренейському півострові і згодом піддалося сприятливому впливу чужоземних культур, особливо фінікійської та грецької. Головний осередок, в якому виявлені були твори іберського мистецтва, повідомимо, перебував на південному сході, але менш значні центри були і в інших областях. Архітектура иберов представлена ??збереженими до наших днів залишками циклопічних стін Таррагони; залишками будов, знайдених недавно-в Нумансії; ансамблем Берруекос (Теруель); уламками капітелей, карнизів та іншими деталями, знайденими в Серро-де-лос.-Сантос, в Льяно-де -ла-Консоласьон і в Ельче. Значно більший інтерес представляє скульптура; твори її носять наслідувальний характер, хоча в деяких випадках виконані вельми вдало. Видатними прикладами таких творів є різні кам'яні скульптури, знайдені в Серро-де-лос-Саітос, сфінкс або бик з людською головою з Баласоте, бик і лев з Бокайренте, крилаті сфінкси в Саксе і чудова жіноча голова, знайдена в Ельче. Виявлено також велике число фібул і маленьких ідолів найрізноманітнішого виду, а також статуї биків і вепрів (можливо, кельтські емблеми), які у великому числі зустрічаються в Кастилії (бики Гісандо і ряд аналогічних статуй), і статуї лузітанскій і галісійських воїнів-іноді з іберського написами. Хоча всі згадані твори одного стилю, проте деякі з них, ймовірно, відносяться до пізнішої епохи, бути може, навіть до часу римського панування.\nВиразні ознаки грецького впливу виявляють залізні шаблі дуже давнього типу, знайдені в деяких областях Іспанії, наприклад у Альмедінілье (Кордова). Про розвиток ювелірного ремесла у іберів можна судити з кількох важливих знахідок: золотий діадеми, знайденої в Хавеа, і шести уламках іншої діадеми, виявленим в Астурії або Естремадура і знаходяться в Луврі. Крім того, є чудові зразки розфарбованої кераміки з прямолінійними малюнками і фігурами тварин. Як вважають археологи, в кераміці помітні сліди микенского впливу. Численні також надгробні плити і жертовники з різними прикрасами.\nЛагері і укріплені поселення досить характерні для областей, які були зайняті іберами.\nВідомо, що. Чоловіки північних і північно-західних племен носили чорні плащі з вовни або козячих шкур, а жінки воліли шати яскравих забарвлень. Оборонною зброєю іберів служили маленький опуклий щит, панцирі чи металеві кольчуги, шкіряний шолом з трьома насічками; наступальною зброєю-списи, кинджали або ножі.\nІншими були звичаї і особливості життєвого укладу у кельтіберов. За словами римських авторів, щомісяця, в період повного місяця, сім'ї збиралися біля дверей будинків і танцювали в честь безіменного бога (ймовірно, місяця), На війні кельтібери застосовували щити різних розмірів і бронзові шоломи з червоним султаном; їх наступальною зброєю були обоюдогострі мечі і кинджали шириною в долоню. Зазвичай одним конем користувалися два вершники, один з них спішувався, коли починалося бій. Воїни носили черевики з ременями; ремені, перехрещуючись, щільно охоплювали ноги.\nЛузітани натирали тіло рослинним маслом і ароматичними есенціями, купалися в холодній воді, спали на голій землі і відпускали волосся, подібно жінкам. У бою вони захищали голову шоломом, схожим на митру. Пили вони з воскових судин, обігрівалися за допомогою кам'яної жаровні. Лузітани користувалися щитами, шоломами, мали, так само як і кельтібери, короткі загострені мечі та списи і вживали луки.\nІнформація, релевантна "ПОЧАТОК ІСТОРИЧНОГО ПЕРІОДУ"\nпочаток, дружина (боярський рада або дума) - аристократичне, а віче - демократична. Іншими словами, форми правління кожної з давньоруських земель були притаманні всі три владно-публічних начала - князь, боярська дума і народні збори (віче), але ступінь важливості, вага і рівень владних повноважень того чи іншого з них у різних випадках (і в різні історичні періоди) вельми\nпочаток повстання. Військові дії в ході «рабської війни». Повстання і особистість його вождя в пам'яті людства. Література (основна): Історія Стародавнього Риму. / Под ред. В.І.Кузіщіна. М., 2000. Гл.13 (розділ 4). Хрестоматія з історії Стародавнього Риму. / Под ред. В.І.Кузіщіна. М., 1987. - С. 136-150. Каришковський П.О. Повстання Спартака. М., 1956. Додаткова література: Коржева К.П. Повстання\nісторичного знання складалася і полягає у русі думки від подієвої сторони історії до її процессуалиюй стороні, від погляду на історію як на сукупність, нехай зв'язну, подій до розуміння її як процесу. Розвиток історичної та філософсько-історичної думки йшло по двох лініях, які на перших порах далеко не збігалися. По-перше, історики та люди, що розробляли проблеми філософії