CheshireВарвари! 3 вересня 2014 р.\nЧи може людина літати? Усі чудово розуміють що ні. Але я дружив з одним прекрасним хлопцем, який таки зумів злетіти…\nСонячне проміння розігрівало стару поодиноку п’ятиповерхівку, в якій доживали свій вік «улюбленці пані Долі». Кожен поверх наче своє окреме королівство, з присущою їм ієрархією, титулами і розвагами. Звичайний чоловік приблизно тридцяти років примостився під сонцем на напівзруйнованому балконі четвертого поверху. І тільки його одяг та дикі очі, що запали в очниці і залишали великі фіолетові мішки на обличчі, розповідали про те, ким він був насправді. Чоловіка звали Перевертень. Адже в цьому місці всі мешканці забули імена, прізвища, звички та біографії. Але ті, що їх ще пам’ятали жили на першому поверсі. Перевертень жив, ні, радше існував на передостанньому поверсі. Там дружною зграєю жили ті, хто ще не перейшов МЕЖУ. Ту саму, яка відділяла більш-меньш здорову свідомість від сліпих інстинктів предків. А поверхом вище, вхід до якого був майже перекритий, скидалися привиди живих людей, які вже давно і безповоротно зламалися. Тих страшних, схожих на повноцінних зомбі, створінь, у Прихистку звали Первісними. Бо в цих шкаралупах людей були лише відточені до ідеалу інстинкти: створити свою нору, затягнути туди свою здобич та найголовніше – знайти дозу, пляшку чи сигарету. І за це вони могли перегризти залишками зубів чиюсь горлянку, та приготувати собі з мертвечини багатокалорійну вечерю. Там вже ніякі принципи, мораль і суспільні рамки не мали своєї влади. Лише суцільний, всепоглинаючий, ядучий, мов кислота, голод. Первісні рідко виходили на вулицю, але коли виникала жагуча потреба втамувати Пана Голод, вони ні перед чим не зупиняться.\nПеревертень зняв остогидлу куртку, підставляючи під промені свою білу шкіру в маленьких цяточках від минулих доз та синці від нових. Він єдиний, хто приносив новини із зовнішнього світу у їх королівство залежних, що НА МЕЖІ. Цей чоловік як вовк в овечій шкурі – ззовні зовсім звичайний втомлений роботяга. В нього навіть була робота на заводі. І ніхто з четвертого поверху не заздрив його причетності до навколишнього суспільства. Ззаду тихо підійшов Янгол, і сів поряд, спрямувавши свій погляд на пейзаж літньої природи.\n– Як там той зовнішній світ? – почувся ліричний баритон хлопця-альбіноса двадцяти років із зеленими очима, хворобливим виглядом та худорлявістю, що виглядала у дірках з-під мішкуватої затертої кофтини. Він довіряв Перевертню як собі, цікавився усіма новинами і був його найкращим єдиним другом, допитливим та живішим з усіх п’яти поверхів. Його не чіпали навіть Первісні, створюючи прохід, коли парубок хотів вийти на дах Прихистку. Тому Перевертень відчував невід’ємне почуття опіки і обов’язок оберігати «малого» від усіх негараздів будинку.\n– Усе ще гниє, разом з його двоногими тваринами. – відповів оксамитовим центральним басом Перевертень. І замислився: звідки він знає про відтінки голосу? Та потім вирішив закопати ці думки іще живими, щоб нізащо не згадувати минуле життя, і як він зміг перетворитися із звичайного на залежного. Але думки самі спрямувалися на персону, що сиділа поряд, проводжаючи очима зграю голубів. Увесь будинок нізащо б не випустив Янгола у світ за стінами, бо, як не дивно, дорожив і пишався цим малим. У парубка була своя власна історія потрапляння у Прихисток. Адже всі жителі не від хорошого життя стали залежними – сховалися від проблем за занавісою «полегшуючого» самообману у пляшці, шприці та тютюнові. Хлопчина виріс у нормальній повноцінній сім’ї середнього достатку, навчався у вузі, мав довгі стосунки із перспективною дівчиною, гарні здібності у різних галузях, трохи малював, любив читати і відзначався добрим характером. Усе б, здавалося, чудово: Янгол не мав схильностей до різних видів замінників реальності, і повинен бути щасливим, але не з такими рамками. Він прагнув до свободи від усього, включаючи навчання, дівчину, батьків, які опікалися лише його майбутнім, не поглядаючи на те, чого парубок хотів насправді. І коли чаша терпіння переповнилася гидотливими проявами контролю з усіх сторін, Янгол зібрався та пішов з дому. Не зважаючи ні на що. Переборовши страх перед невідомим майбутнім, він йшов туди, куди його вела невблаганна Дорога. Саме під час подорожування на своїх двох, Крилатий і зрозумів, що йде не тільки від контролю та колишнього себе, але й від навколишньої реальності. Тоді у його життя увірвалась пригнічена фізіономія Перевертня, який привів цього мандрівника у Прихисток. І щоб втекти від гнітючої реальності та її проблем, Янгол спробував усі види діючих на свідомість та організм речовин. Навіть ширнув у вену наркоту, занюхав коксом, запив горілкою та закурив сигаретою. Після того, як він вивернув увесь шлунок навиворіт, його відволокли у галюциногенному стані на четвертий поверх під опіку Перевертня. Ось тому в цього хлопця найкраще варить голова, бо «опікун» дає дозу лише два рази на тиждень, щоб якнайдовше зберегти янгольську подобу.\n– Я бачу, що ти знову мені щось приніс. Дивись, розбалуєш! – хлопчина відкрито посміхається, і нетерпляче поглядає на кишені куртки. Перевертень одразу дістає куплену ялинкову прикрасу у вигляді голуба, що розправив крила в польоті.\n– Від тебе важко щось приховати, малий. – Чолов’яга тріпає за біле волосся Янгола і щиро сміється, коли хлопець у відповідь незадоволено хмуриться.\n– Знову твої ведмежі звички. Коли ти вже перестанеш сунути свою лапу у моє життя? Я давно не маленький і сам здатен слідкувати за своїми дозами. – Насупився ще більше Крилатий.\n– Я просто прагну зберегти твою особливу красу. І вберегти від неприємностей, які завжди поряд з тобою. – Перевертень підводиться із насидженого місця, не зводячи очей з подарунка. – А чи знаєш ти, що сьогодні вже як два роки з того дня, відколи я привів тебе у Прихисток?\n– Так пташка це подарунок з цієї нагоди? Такому мені вже цілих два роки… – Альбінос з винуватим виглядом поглянув на друга знизу вверх. – Вибач, але твоя опіка наче горло душить. – він все ще обводив пальцями контури керамічного голуба. – Дякую за пташку. Ще один експонат у мою колекцію. – У Янгола був своєрідний музей, присвячений крилатим усіх видів. Він ще в інституті захопився орнітологією та мріяв стати спеціалістом з птахів. Його мрії хвилями розбивалися об гостре каміння батьківських рішень – слово «ветеринар» звучало як вирок. І саме через це хлопець пішов з дому. Увесь Прихисток знав цю історію, знав про це захоплення та всіляко задовольняв потребу у нових знаннях про крилатих. Тому у Янгола малося чимало книг, опудал, скелетів, живих екземплярів та малюнків у його кімнаті.\n– Чи може людина мати крила, Перевертню? – Хлопчина підвівся, закривши пташку у своєму кулаці, ступив на край даху, примруживши очі від сонця і розкинув руки в сторони, розкочуючись зі сторони в сторону.\n– Не починай цю пісню заново, Янголе. Одного разу мене не буде поряд, і ти навіть на тверезу голову зірвешся вниз. Згадай, як сам казав мені, що людина має бути маленьким карликом з трьохметровими крилами з обох боків плечового поясу, аби злетіти. – Чоловік взяв за праву руку Крилатого та потягнув на себе. – Злізай вже, пташко. Док приготував для тебе ще один подарунок. – Альбінос зіскочив з краю, відпустив руку Перевертня, слідуючи за ним у найзагадковіший куточок будинку – лабораторію Доктора.\nНіхто у Прихистку не пам’ятає, коли саме з’явився Лікар зі своєю Медсестрою і валізою з колбочками, реактивами та наркотою. Він сам не вживав нічого, окрім одної сигарети на день та кальяну по вихідним. Вхід до його лабораторії був відомий лише старожилам четвертого поверху та Верховному Первісному. Там Док варив усі доступні види наркотичних речовин та лікував поранених. Але за проханням Верховного, Лікар виходив на п’ятий поверх і видавав найтяжчим істотам абонемент на вічний сон. Не кожному мешканцю будинку він презентував свої наркотики, адже тільки обрані могли скуштувати «делікатеси». Це слово означало той вид речовин, за наслідки вживання яких Док не відповідав. Янгол входив до числа «обраних», і міг або прийняти наркоту, або відмовитися.\nТемноволосий чоловік, приблизно сорока років, у вкритому плямами вже-не-білому халаті, з маленькою пляшечкою в руках, сидів на ледве живому стільчику, та споглядав на гостей карими очима. Жінка поруч з ним у медичному чепчику, халаті та яскравою червоною помадою на губах, тримала шприц із темною рідиною і ніжно поглядала блакитними очима на Янгола. Медсестра була його «хрещеницею», бо врятувала від передозу у перші дні перебування в Прихистку і дала йому ім’я Янгол.\n– Я радий бачити вас обох у моїй скромній барлозі. – посміхнувся Лікар.\n– Ми також щасливі бачити тебе і твою супутницю у доброму настрої, Док. – відповів усмішкою Перевертень. Він чудово знав, яким може бути Лікар у нападах безпричинного гніву. Та яка це страшна істота, що вдає з себе людину.\n– Дякую за добрі слова, друже. Але я хочу, щоб ти залишив нас з Янголом наодинці. Йди поніжся на сонечку, Перевертню. З хлопцем нічого не станеться. – все ще випромінюючи втілення самої доброти, сказав Док.\n– Не переймайся, він нічого не зробить поганого, поки тебе не буде. – спокійно сказав Янгол. «Якби ж то так усе й було б, якби ж то», – подумав чоловік, виходячи через вентиляцію на свою територію.\n– У мене є до тебе просто неймовірна пропозиція, малий. – Лікар жестом вказав на стілець навпроти нього. – Я можу дати тобі те, про що ти бажав іще з дитинства. – Його очі блиснули таємничим жадібним світлом.\n– Невже це те, про що я думаю? – не вірилось Крилатому. Любов до птахів змалечку поступово переростала у палке бажання літати самому на своїх крилах.\n– Так, малюк, я подарую на твій другий День Народження два білосніжних янгольських крила. Щоб ти став Янголом по-справжньому. Але спочатку дай згоду на щеплення із знеболюючим. Бо я буду вшивати в твої лопатки крила.\n– А чому саме вшивати? Хіба ви не дасте мені настоянку після якої ростуть крила? – допитувався хлопець, забувши про неможливість людини літати як птах. Док просто кинув найулюбленішу кістку голодному собаці.\n– Тому що в тебе були крила з самого народження, малюк. Твої батьки відрізали їх тобі, бо не бажали мати потвору-напівкурку в себе вдома. – з серйозним виразом обличчя переконував Лікар.\n– Ми зробимо тебе ідеальним, сонечко. – ніжно сказала Медсестра. – Згоджуйся. Це не задасть тобі шкоди. Лише вивільнить справжнього тебе. Без усіх цих масок, за якими ти ховаєшся. - цей останній коментар зруйнував стіну опору хлопчини.\n– Добре, я згоден. Але спочатку покажіть крила. - зажадав доказів Янгол, усе ще сумніваючись у здійсненні його заповітної мрії.\n– Їх побачиш лише при операції, і ніяк інакше. Це мої умови. Або приймаєш, або ні. - Док був суворим та безкомпромісним.\n– Давай вже починати, раз таке діло. - сумніви відійшли на другий план, бо чоловік перед ним не давав часу на роздуми.\n– Авжеж-авжеж! - одразу змінив суворість посмішкою Лікар. – Оголюй свій торс та підходь до мене. - Янгол швидко розправився з кофтиною, і відкинув її геть. Медсестра вколола "пацієнту" п'ять кубиків знеболючого прямо у вени на правій руці.\n– Ну як ти, сонечко? Щось відчуваєш?\n– Анічогісінько. Навіть думок в голові не відчуваю. Я неначе легенька пір'їнка. - блаженно відповів Крилатий, трохи хитаючись і задоволено мружачи очі.\n– Тепер випий вміст цієї пляшечки, та лягай грудною кліткою мені на коліна. - Мовив Док та підсунув до себе каталку із хірургічними інструментами у вигляді голки, клубка червоної ниток, швацьких ножиць, баночки спирту, шматка вати і скальпеля. Він підготувався до будь-яких сюрпризів у вигляді розлючених перевертнів.\n– Люба моя, неси наш подарунок. - і жінка відкотила в сторону ширму, за якою були підвішані до стелі два величезні крила. Теплий літній вітер легесенько пригладжував білосніжні пір'їни із золотистими кінчиками, піднімав з підлоги декілька, і відносив у свої володіння за вікном.\n– Які неймовірні... Невже це відбувається насправді? - Янгол не вірив своїм очам, з яких вже котилися сльози щастя.\n– Еге ж! Ти найкраща безгрішна кандидатура для володіння ними. - Лікар ошкірився на всі зуби розмотуючи нитку, протягнув її кінець у вушко голки, і попросив Медсестру змочити ватку спиртом.\n– Доторкнися до них, сонечку. - Жінка зняла з петель на стелі одне крило та піднесла його до хлопця. Він тремтячими руками провів по пір'їнам. На перший погляд вони здавалися суцільною м'якістю, але насправді відчувалась твердість кожної і сила усіх.\n– Ну добре, надивився, полапав, зараз вже шити будемо. - Доктор все не переставав шкірити зуби, вже дезинфікуючи лопатки альбіноса. Медсестра під'єднала мотузки, що тримали крило, до петель над Лікарем і "пацієнтом". Док лівою рукою взявся за основу, підтягнув точно до правої лопатки хлопця і швидко почав пришивати правицею, з'єднуючи шкіру людини і шкіру птаха червоними нитками. Кров із ран стікала на підлогу, тихо капаючи у невеличку калюжку. Із крила випала пір'їна, що приземлилась прямо у кров, миттєво забарвлюючись в багряно-червоний. Лікар закінчив з правою лопаткою, пройшовши голкою два рази навколо основи.\n– Які почуваєш себе, малий? - запитав чоловік, якого Янгол чув якось віддалено і розмито. Йому здавалося, що він сидить песеред суцільного сірого туману, вкритий з головою ватною, теплою, затишною ковдрою.\n– Чую смак свободи, що прямує до мене. - І зімкнув лопатки, відчуваючи там важкість тільки першого крила.\n– Зараз ми переходимо на фінальну стадію нашої операції, тому раджу тобі навіть не ворушитися. - Док продезинфікував ліву лопаку, витер кров з ран на правій і знову з'єднав нитку з голкою. Медична сестра прилаштувала і друге крило, та, взявши стільчик, сіла біля Янгола. Ніжно поклала його голівоньку, що просто звисала, собі на коліна, і почала перебирати білосніжне волосся, щось тихо бурмочучи. Лікар вже дошив друге коло навколо основи крила, і Янгол підвівся, порухав своєю новою власністю та попрямував на дах Прихистку. Усі, хто зустрічались йому на шляху, бажали вирвати хоч декілька пір'їн, за що хлопець відправляв у нокаут одним сильним поштовхом крила.\n– Нарешті... Скільки я страждав заради цього моменту. - мовив справжній Янгол, стріпуючи своїм подарунком, в останній раз обернувся, і...\nБлакитне небо забрало мене до себе, хмаринки тепер моє ліжко, сонце мій приятель, а місяць - добрий друг. Крила віднесуть мене куди завгодно, даруючи незмінну свободу. Тепер я не зв'язаний кайданами суспільства та моралі, наркотиків та алкоголю, почуттів та обов'язків, влади та контролю. І лише смерть колись забере мене із цього світу, аби показати той інший, що схований від людських очей...\nЯнгол вже зробив останній видих, коли у кімнату увірвався Перевертень. Його очам відкрилася картина, що до самого кінця буде жити у лабиринті нічних жахіть, де він раз за разом не зможе, не встигне врятувати свого найкращого друга від неминучої смерті. На секунду чоловік побачив величезні білосніжні крила із золотим кінчиками, що дуже природно виростали з лопаток хлопця. Миттєве марево зникло, і Перевертня, що побачив в своєму житті достатньо жахливого, ледве не вирвало: до шкіри на лопатках альбіноса були пришиті напівобскубані заляпані кров'ю крила голуба, а вздовж спини виднілося вирізане скльпелем слово "КРИЛА". За ширмою валялися понівечені тіла безкрилих голубів, на підлозі навколо Дока – калюжки крові, в яких плавали багряні пір'їни. Обличчя Лікаря заляпане червоними краплинами, в руках все ще скривавлений скальпель, який він із задоволенням облизує, не перестаючи злісно усміхатися. Перевертень здригнувся, прикриваючи рукою рот, глибоко вдихнув і відчув полегшення - більше не хотілося заблювати усю кімнату Лікаря, а радше якнайжорстокіше вбити цього покидька.\n– Як ти посмів, гівнюк, випробувати свою байду на невинному Янголі?! - Скрикнув він, ідістав свого ножа.\n– Я подарував йому жадану свободу! Яку ти не зміг віддати! - грізно і гучно відповів Доктор, сильніше стискаючи у руці скальпель. Медсестра у цей час відтягнула скалічене тіло Янгола до стіни, надала йому сидячого положення. "Літай спокійно, сонечко" - мовила вона, поцілувала у лоб, і стерла рукою сліди червоної помади.\n– Тобто це я його не відпускав? Замкнув кайдани на його зап'ястях? - гнів, образа, жадоба помсти та муки совісті заповнили душу чоловіка. Він міг це зупинити, адже відчував щось неправильне, недобре, у погляді Лікаря. – Ти не бог, аби забирати життя!\n– Ти у всьому винен, любчику. І я, як повноправний господь-бог Прихистку, не міг дивитися на страждання Янгола. - Док підвівся і підійшов до чоловіка. – Невже ти не бачив, ЯК він дивиться на небо? Чому ти завжди знімав з нього зашморг? Друже, ти як ніхто інший знав, що Крилатий не вписувався ні в цей дім, ні в цей світ, ні в цю реальність. Тому так і жадав якнайшвидше піти в той інший світ.\n– Я не міг його відпустити! Якби малого не стало, що було б зі мною?! - сльози лилися із очей, вантаж знання "я у всьому винен" розчавлював душу, ніж в руці додавав частку холодної впевненості у тому, що це Лікар став причиною смерті його друга, а не він.\n– Ти став би холоднокровним вбивцею із п'ятого поверху. Ти був би найжахливішим первісним виродком, любчику. - Доктор і Перевертень стояли один навпроти одного на відстані витягнутої руки. – Ну давай, вбий мене! Адже це я дав "делікатес" Янголу. І я винен у тому, що він сам згодився випити те. Інакше я прикінчу тебе за те, що перешкоджав малюку стати вільним і нав'язував свою волю.\n– Ніхто в цій кімнаті не залишиться живим, сволота. Я про все подбав, любчику. ФАС! - і з темного коридору позаду почулося божевільне реготання та клацання зубів, а через декілька секунд до звуків приєдналися пару десятків червоних очей, і на світло вийшло двадцять первісних.\n– Я помилявся щодо тебе, здоровяк. Як ти привів їх сюди? - У очах Лікаря замерехтіли тривога і страх.\n– По вентиляційній трубі. Я заманив їх дозою твого виробництва, і вони попрямували на запах. - тепер вже Перевертень продемострував свій звіриний оскал, дивлячись на гримасу страху Дока, що відходив все далі. – Бувай, божевільний покидьку. Ти розплатишся за все що зробив. - Друг Крилатого забрав його тіло з собою, і поховав за Прихистком, під старим дубом, на стовбурі якого вишкріб: "Ти отримав свою довгоочікувану свободу, Янголе... Але не забувай мене, свого друга Переветня." А на задній стіні будинку намалював вугликом силует хлопця з крилами, який розмалював на слідуючий день, додавши біле волосся, зелені очі, протерті джинси з кофтиною та найголовніше - білосніжні крила із золотою облямівкою і щасливу посмішку на обличчі. Та внизу підписав балончиком: А чи може людина літати?..\nМаленький рассказ в котором скрыт глубокий смысл. Я думаю что каждый должен прочтя почерпнуть, что-то свое. То, что близко каждому из нас...\nміцно написано, вправно.\nоднак для філософії езопівського штибу трохи заслабко нмсд,\nа для фентезі-бойовичка дуже вторинно.\nпрошу вибачення у автора ...але так ми пмшемо всі.\n3Маленька ХЮ25-09-2014 17:00\nБезеречно у автора твору - небідна фантазія, ідея досить оригінальна, стиль написання - своєрідний. Порадила б авторові вчитися будити інтригу у читача. Текст написаний надто буденно і рівномірно. Хотілося б якось живинки, яка б гнала дочитати твір. Початок трохи скоротила б - бо щось надто розтягнутий, як жвачка. Інколи речення, якими послуговується автор, надто громізкі і місцями незрозуиілі. Бажаю успіху!\nГлибоко, але не інтригує. За соціальні (вірніше асоціальні) проблеми, що підіймає автор, йому "молодчинка". Читається легко, хоча залишає після себе неоднозначні емоції.\nЯ думаю что каждый должен прочтя почерпнуть, что-то свое\n, але шукати свого тут не хочеться.\nТема не нова і немає ніякого оригінального висвітлення. Інтриги дійсно бракує, фінал передбачуваний. На тлі наркотиків фантскладова, якось розчиняється. Та це, звісно, власна думка. Емоції викликає, так неоднозначні, але емоції, а це вже не погано.


Марина АЛЕКСАНДРОВИЧ. ВОЛОДИМИР СВІДЗІНСЬКИЙ: ПОВЕРНЕННЯ\nЗліва направо: Письменник Анатолій Дністровий, літературознавець Елеонора Соловей, проректор університету Олександр Кеба, директор книгарні "Смолоскип" Ольга Погинайко, голова хмельницького обласного Літературного музею Василь Горбатюк\n14 жовтня, на Покрову, у Кам’янці-Подільському вшановували одного зі свого часу забутих, а тепер повернених до читача класиків української поезії ХХ століття Володимира Свідзінського, про якого Павло Тичина колись казав: „Це справжній поет, у нього кожне слово на своєму місці”, а Майк Йогансен стверджував: „Це поет для поетів”.\nКам’янець-Подільський є помітним пунктом на туристичній мапі України. „Місто семи культур”, як називають його самі мешканці, найперше асоціюється, звісно, зі збереженою ще з XIV століття фортецею, а також старим містом, яке розбудовували ті самі „семеро”: українці і поляки, євреї, литовці, турки і татари, вірмени. І треба віддати належне вже сучасним мешканцям стародавнього міста, які дбають про свою не лише історичну пам'ять (так, Стару фортецю було запропоновано внести до списку об’єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Україні), а й культурну загалом.\nДоказом цьому стало проведення в місті низки різноманітних заходів під загальною назвою „Покрова – свято української звитяги”, серед яких, зокрема, відбулося дві події, пов’язані з ім’ям Володимира Свідзінського: відкриття меморіальної дошки на будинку поета та презентація його книжок „Вибрані твори” (видавництво «Смолоскип») і „Чудесна тростка” (видавництво «Грані-Т»), виданих цього року, в Кам’янець-Подільському національному університеті ім. Івана Огієнка.\nЦі заходи є частиною проекту „повернення Свідзінського”, як висловилася на відкритті меморіальної дошки Елеонора Соловей, літературознавець, доктор філологічних наук, професор, а також власне ініціаторка цього проекту. Пані Елеонора зазначила, що такому необхідному поверненню забутих імен елітарних поетів в основний канон української культури у цьому конкретному випадку допомагало саме провидіння. Адже в державних установах на проект пані Соловей відповідали вже традиційним, коли справа стосується питань культури: „Ні, немає коштів”, – та проте завжди знаходилися ентузіасти, готові допомогти. Саме таким чином вирішилося питання про пам’ятник поетові, коли випадково знайшлися дві гранітні брили на задньому подвір’ї університету. З них зрештою у сквері університету і постав кенотаф – символічна могила – Володимира Свідзінського; а заразом і пам’ятник іншому визначному поетові Михайлові Драй-Хмарі, який викладав на кафедрі слов’янської філології в нововідкритому в 1917 р. Кам’янець-Подільському українському університеті.\nА от тепер нарешті на будинку теперішнього Кам’янець-Подільського коледжу культури і мистецтв відкрито меморіальну дошку В. Свідзінському. У цій садибі біля Георгіївської церкви, яка спершу була земською школою, сім'я Свідзінських прожила кілька років. Як зазначила Елеонора Соловей, сам Володимир Свідзінський писав про цей період свого життя: „Тут я був щасливий”. Він любив свої Польські фільварки, Кривий завулок, Підзамче, звідки відкриваються казкові краєвиди на фортецю, – цей закуток Кам’янця-Подільського неодноразово згадується в його поезії, і не виключено, що через нього поезія Свідзінського – це „сугестивна лірика невловних душевних порухів і почувань” (Елеонора Соловей). Його витончена, філігранна, з одного боку, й аполітична, відсторонена від духу доби – з другого, поезія мала, як це вже не дивовижно для поетів високого польоту, пророчий характер. За десятиліття до своєї трагічної загибелі – спалення енкаведистами живцем разом із етапом на схід, коли німці прорвали фронт біля Харкова – поет напише:\n„В полум’ї був спервовіку\nІ в полум’я вернуся знову…”\nНа відкритті меморіальної дошки були присутні сама Елеонора Соловей, директор коледжу культури і мистецтв Руслан Нелюбов, доктор філологічних наук, професор Кам’янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка Микола Васьків, депутат обласної ради Олег Демчук, голова обласної організації Національної спілки письменників Василь Горбатюк, автор проекту меморіальної дошки, випускник коледжу Олександр Кордончук та інші шановні гості. Вони ще раз нагадали про те, наскільки важливою є справа повернення, пере-віднайдення штучно затертих великих імен і висвітлення чорних плям в українській культурі.\nПісля урочистих слів усіх присутніх гостей запросили до кабінету Володимира Свідзінського, а потім на зворушливу літературно-музичну композицію за віршами поета у виконанні режисерського відділення коледжу. У кабінеті Свідзінського викладачі коледжу зібрали доступні їм матеріали про поета. Зокрема, на полицях можна було побачити видану 1986 року збірку „Ліричні поезії” з дарчим написом Ольги Свідзінської, внучки поета, двотомне видання творів В. Свідзінського (видавництво „Критика”, 2004), диск з поезіями Свідзінського у виконанні Віктора Неборака, диск із сюжетом про поета з циклу авторських передач Марка-Роберта Стеха „Очима культури”, показаних на канадському телебаченні, та інші матеріали. Відтепер там так само стоятимуть подаровані смолоскипівські „Вибрані твори” В. Свідзінського та його казка „Чудесна тростка”, видана в „Грані-Т”.\nЦі два видання й було репрезентовано згодом на науковій конференції на факультеті української філології та журналістики Кам’янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка. У своїх виступах Елеонора Соловей, Ольга Погинайко, директорка книгарні „Смолоскип”, та письменник і представник видавництва „Грані-Т” Анатолій Дністровий наголосили на самобутності та багатобарвності творчої палітри Володимира Свідзінського: від медитативної елітарної лірики до дивовижного казкового світу дитячих творів. Відвідувачі презентації також переглянули вже згаданий відеосюжет про В. Свідзінського з циклу Марка-Роберта Стеха „Очима культури”. У ньому автор, зокрема, зазначив: „Незрозумілі поети однієї епохи відкривають нові виміри бачення світу, які згодом визначають загальну свідомість пізніших епох”. Тихий і „хронічно незарадний” „в невмінні користуватися життєвими благами” (як описав його у своїх спогадах Василь Мисик), Володимир Свідзінський, напевно, не прийняв би таких слів стосовно себе. Та час довів, що він їх вартий.


Ігровий зал Вулкан відкриває секрети демо автомата Легенди Кракова\nДемо Легенди Кракова відкриють свої таємниці в Вулкані\nАбсолютно безкоштовно нові враження чекають вас в Кракові, точніше в оповіданнях і легендах про це місто. Вночі тут і донині чиняться різноманітні містичні події. Ігровий клуб Вулкан надасть доступ до автомата, як безкоштовно, так і до гри на гроші все залежить від ваших уподобань і можливостей. У казино Вулкан в ігрові автомати грати безкоштовно онлайн можливо, використовуючи демо режим, або ж робити справжні ставки на гроші (зокрема на гривні).\nОнлайн демо Tales Of Krakow без смс має відмінну сучасну графіку й оформлення, яке чудово підходить до сюжету та створює атмосферу таємничості. Аудиоряд підібраний виключно вдало. На ігровому полі п’яти барабанного симулятора бачимо: дракона, дівчину, чоботи, вершника, диявола і трубадура. Звичайно, традиційну частину символів складають картинки із зображенням гральних карт зі стилізацією епохи.\nТехнічна сторона демо автомата Вулкан відкриває несподівано багатий вибір, незважаючи на відсутність ризик-раунду. Тут є 30 активних смуг, три спеціальних символа: Wild, Scatter, Bonus. Дикий символ допомагає в освіті комбінацій, Скаттер активує безкоштовні запуски, а бонус може відкрити тематичну бонусну гру. Під час Free Spins діє потрійний коефіцієнт виплат. У бонусному раунді будьте готові до несподіваних поворотів і гострого сюжету. Джекпот автомата становить 7 500 монет, це відмінна сума, особливо на великих ставках, коли без реєстрації не обійтися.


Назвали топ-10 найпопулярніших у Facebook волинян - Район Луцьк\nНазвали топ-10 найпопулярніших у Facebook волинян\nFacebook давно перестав бути лише соцмережею для обміну дуками та зацікавленнями, а його локальні сегменти дедалі частіше віддзеркалюють соціальні настрої. Саме тому відомі люди активно використовують його задля створення свого іміджу та просування важливих ідей.\nВолиняни не стали винятком, а тому «Таблоїд Волині» вирішив дослідити, хто з них найбільш активний та популярний по той бік екранів користувачів.\nДля першого дослідження обрали десятку лідерів думок, до якої увійшли волинські політики, депутати, чиновники та громадські діячі. Ми проаналізували усі їхні дописи, зроблені протягом листопада, включаючи 5 найбільш топових за кількістю лайків і репостів, що і стало критерієм вибудовування рейтингу.\nЦього місяця рейтинг Фейсбук-юзерів очолив директор благодійного фонду «Рідна Волинь» Дмитро Глазунов. Він опублікував 14 дописів, серед яких – привітання з релігійними святами, фото з рідними, вірші та цитати класиків, анонси презентації книги В’ячеслава Хурсенка, репости важливих новин ЗМІ, власні роздуми на різні актуальні теми. Усе це принесло йому 1378 вподобань постів та рекордних 2857 поширень на сторінки інших користувачів!\nСторінка радника міського голови Ігоря Поліщука у листопаді цілком нагадувала робочу, адже там – урочисті промови на відкриттях фестивалів, футбольних майданчиків та інших спортивних новин, інформація про діяльність партії та анонси власних інтерв’ю. Загалом аж 54 дописи, щоправда, від попереднього щабля нашого імпровізованого рейтингу дещо відстає за кількістю вподобань (їх 1219) та помітно відстає у кількості репостів (їх лише 110).\nДепутат Григорій Недопад минулого місяця писав про прийом громадян, наближення зими і опалювальний сезон, вітав зі святами та ділився новинами щодо ремонтів доріг у Луцьку. Усього – 31 допис, 850 лайків та303 репости.\nДещо менш активним був депутат Микола Яручик, бо з опублікованих 14 постів лише кілька він супроводив авторським коментарем. Решту – поширення новин зі ЗМІ та теги в матеріалах інших користувачів. За місяць йому вдалося зібрати 816 лайків та 27 репостів.\nДепутат Михайло Імберовський у листопаді приймав чимало вітань з Днем народження на з Днем ангела, а власних дописів написав 33. Серед них і робочі моменти, і гороскопи, і роздуми щодо розвитку країни і фотоспогади про мандрівки. Протягом місяця на його сторінці 700 вподобань та 100 репостів.\nДепутат Андрій Покровський опублікував 22 дописи, за які отримав 254 вподобань та 66 лайків. Серед тем постів – депутатський звіт за рік та роздуми з приводу стрілянини у Луцьку.\n16 дописів Ігоря Алексєєва стосувалися жартів з виборів і серйозних роздумів щодо адекватності виборців, а ще інформація про воєнний стан і «євробляхи». У підсумку – 446 вподобань дописів та 109 поширень зі сторінки.\nДепутатка Юлія Вусенко полюбляє довгі дописи і хештег «думки вголос». Втім, її 39 постів присвячені не лише проблемам міста та України, але й красивим фото із подорожей, тренінгів та цитатам відомих людей. За місяць також 444 лайки та 45 репостів.\nКерівник волинської «Свободи» Микола Федік цього місяця писав на Фейсбуці мало, майже усі 20 дописів – поширення думок та інтерв’ю Олега Тягнибока. Серед власних дописів – привітання друзів та побратимів з важливими святами. На цьому зібрав 191 лайк та 31 репост.\nНайменш активним у листопаді на Фейсбуці був виконувач обов’язків міського голови Григорій Пустовіт – 4 власні коментарі до дописів і з десяток постів, які поширили в його життєписі інші користувачі. У підсумку – 121 вподобання та 19 репостів.\nТеги: #Дмитро Глазунов, #Ігор Поліщук, #Григорій Недопад, #Микола Яручик, #Михайло Імберовський, #Андрій Покровський, #Ігор Алексєєв, #Юлія Вусенко, #Микола Федік, #Григорій Пустовіт, #Соцмережі\nЯкі вони всі гидотні


Протезувати скульптуру Наталки Полтавки можуть під час реконструкції Театральної площі (ФОТО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nПротезувати скульптуру Наталки Полтавки можуть під час реконструкції Театральної площі (ФОТО)\nОпубліковано Четвер, 07 червня 2018, 09:33 . в Культура\nПитання відновлення в Кропивницькому скульптури "Наталка Полтавка", що вже понад півтора роки стоїть з пошкодженою рукою - без кисті, буде розглянуто під час проведення коригування проектно-кошторисної документації з реконструкції Театральної площі.\nПро це у відповіді на інформаційний запит "Гречці" повідомили в департаменті культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської облдержадміністрації. Однак термінів, коли буде можливим відновлення "Наталки Полтавки" - не вказали.\nВ місті скульптурну монументально-декоративну композицію встановили у 2013 році біля будівлі обласного театру ім. Кропивницького під час проведення першого етапу реконструкції Театральної площі.\nВідтоді "Наталка Полтавка" вже двічі була пошкоджена невідомими вандалами у грудні 2013 року та вересні 2016 року. І кожного разу страждали саме руки "Наталки Полтавки".\nЯк повідомляють у департаменті культури, щоразу пошкоджену руку "Наталки Полтавки" відновлював місцевий скульптор і автор композиції Григорій Савченко.\nВідзначимо, що в травні в соцмережі місцева жителька запропонувала зібрати кошти "Наталці на протезування", аргументуючи це тим, що скульптура вже довгий час стоїть пошкоджена.\nЗ 2016-го скульптуру вже ніхто не відреставровував.\nРаніше директорка департаменту культури, туризму та культурної спадщини ОДА Валентина Животовська повідомляла, що можливо пам'ятник розмістять після реставрації у приміщенні театру, адже кожного разу шукати кошти, щоб його поновлювати - не варіант.\nСкульптура перебуває на балансі Кіровоградського академічного обласного українського музично-драматичного театру ім. М. Кропивницького, а територія земельної ділянки, на якій її встановлено, підпорядкована міськраді.\nСтрічка кропивницької режисерки потрапила до короткого списку міжнародного фестивалю


Відставка відставки? - Політика - dt.ua\nКоли в понеділок схлинула перша хвиля відставок помаранчевих губернаторів, на березі, попри намір...\nКоли в понеділок схлинула перша хвиля відставок помаранчевих губернаторів, на березі, попри наміри центру перевести в столицю на посаду заступника міністра, поки що залишився глава Вінницької обладміністрації Олександр Домбровський. А також запитання: чим керувався президент, визначаючи долі губернаторів, і наскільки він володіє інформацією про реальну ситуацію в регіонах? Цікаве й інше: чому ротація керівників регіонів розтяглася в часі й чому відбувається така ж активна, як і незрозуміла, гра в оточенні президента, в якій то зринають одні кандидатури опальних губернаторів, то топляться кандидатури їхніх змінників? Чому так часто міняється думка з приводу вже тих рішень, які, за словами віце-прем’єра Романа Безсмертного, «не підлягають обговоренню»?\nНасамперед ми побудуємо НСНУ?..\nУ Вінниці можливих кадрових перестановок не чекали: область перебуває, за показниками Держкомстату, у п’ятірці найкращих. Саме тому політикум зело здивувала пропозиція вінницькому губернатору написати заяву про відставку, яка надійшла минулої п’ятниці від віце-прем’єр-міністра з регіональної політики Романа Безсмертного. «За власним бажанням і у зв’язку з переходом на роботу в міністерство». У Вінниці запропоноване формулювання розшифрували так: «Через необхідність кадрової ротації в регіонах у контексті майбутніх парламентських виборів». Можливо, пропозицію Безсмертного викликали, зокрема, чутки про контакти Домбровського з Юлією Тимошенко, до якої губернатора нібито привів Зінченко, що вже отримав запрошення у виборчий список БЮТ.\nЦе наша країна, і ми знаємо, чому змінюються керівники напередодні чергового виборчого забігу. Судячи з того, що президент досить довго зволікав із відставкою губернаторів, колишні й майбутні звільнення більше пов’язані з політичними іграми, ніж із реальною оцінкою економічних показників та менеджерських здібностей губернаторів. Схоже, що процес є не так зачищенням людей Порошенка і Зінченка, як бажанням зміцнити позиції президентської «Нашої України» у конкретних регіонах.\n— Я так розумію, що Олександра Домбровського призначали і для того, щоб він зміцнив рейтинг НСНУ в регіоні. Але партія посідає четверте місце в рейтингу після БЮТ та інших. Політичне рішення й залежить від того, як він забезпечить вибори в області, — вважає депутат Вінницької міської ради Семен Ханук.\nПогоджується з ним і колега з місцевої ради Андрій Рева:\n— Знову, як і при Кучмі, губернаторів знімають не за погані економічні показники, а в силу політичних обставин. Просто Домбровський не забезпечив необхідного зростання рейтингу НСНУ. Сьогодні рівень довіри до цієї партії падає, і це найбільше хвилює такого політика, як Безсмертний...\nНапевно, тому наступником Домбровського називали всуціль «нашоукраїнців» — нардепів Одайника і Сокирко, колишнього головмитника Скомаровського. Але прикметно, що сама обласна організація партії «Народний союз «Наша Україна» виступила категорично проти звільнення губернатора, вказавши в телеграмі на ім’я президента, що така ротація кадрів «негативно позначиться на соціально-економічному розвитку регіону і виборчій кампанії 2006 року».\nПорошенко мені друг, але...\nГубернатором Вінниччини Олександр Домбровський був призначений 4 лютого 2005 року за квотою НСНУ. Нагадаю, що колишній мер Вінниці під час революційних подій осені 2004 — зими 2005 р. перед найскладнішим другим туром виборів відкрито заявив про підтримку Віктора Ющенка.\nНе можна не завважити, що за останніх дев’ять місяців він дуже змінився. Став більш жорстким та категоричним як у висловлюваннях, так і в прийнятті рішень. А отже — самостійнішим.\nБуквально напередодні прогнозованих «ротаційних» подій Олександр Домбровський зізнавався в інтерв’ю «ДТ», що вірить у консолідацію сил, які пройшли через Майдан. І що намагається не звертати уваги на розмови про партійний «лісоповал» серед переможців.\n— По суті, все залежить від того, які завдання перед собою ставить той чи інший керівник. Я міг би говорити про те, що сьогодні відбувається у взаємовідносинах політиків на рівні центру і регіону. Але я вважаю, що для керівника, чи то обласного, чи то районного рівня, має бути один критерій — служіння людям. І насправді підвищувати соціальний рівень просто. Головне — зробити потужну економіку. Це і є те завдання, на якому базувалася моя робота як голови обласної державної адміністрації протягом дев’яти місяців. Гадаю, що показники свідчать самі за себе. Це і 15% приросту обсягів промислового виробництва, і понад 20% приросту обсягів сільськогосподарського виробництва, і вчетверо більша цифра інвестицій. Навіть якщо ми візьмемо певною мірою політично спекулятивний параметр — виробництво цукру, то нинішнього року Вінницька область цукру дасть більше, ніж торік, незважаючи на складну ситуацію в аграрному секторі і складну посівну. Ось це для мене найважливіші критерії: економіка, чітка постановка завдань, залучення внутрішніх і зовнішніх інвестицій, створення нових робочих місць.\n— Але існують також інші критерії: «людина Порошенка», «людина Зінченка». Тож з ким і хто ви, Олександре Георгійовичу?\n— Я не плутаю роботу і сім’ю, політику і дружбу. І Порошенко, і Зінченко, і Томенко — мої друзі. Але хіба це має якось впливати на мій політичний світогляд або ж на мої дружні стосунки? Я людина президента. За нього я закликав людей голосувати восени минулого року. Це і є мої політичні переконання. І коли сьогодні кажуть про розчарування народу, це мене ранить глибоко в серце. Тому що все, що відбувалося рік тому на майданах, я пропустив через себе, наражаючи на ризик і тотальне стеження свою сім’ю.\nВтім, не менше ризикував губернатор і визначаючись із підходами до формування нової владної команди в області. Перші скарги на нього в столицю, намети Руху під стінами обладміністрації з’явилися після залучення деяких «колишніх». Наприклад, два з чотирьох заступників Домбровського були призначені ще 1998 і 2000 рр. Але...\n— Я вважаю, що мені не тільки вдалося «відбити» насправді талановитого аграрного менеджера Заболотного, мені вдалося зберегти елітний кістяк кадрів у Вінницькій області. Держава може бути сильною тільки за наявності потужної управлінської еліти. А вона виховується не за один рік. Я вважаю, що зумів зберегти найпозитивнішу частину еліти, що відповідає двом основним критеріям — професіоналізму і порядності. Вони не святі, не ідеальні. Але вони сильні організатори. Наша проблема в тому, що ми, як правило, думаємо насамперед про майбутні вибори. Ми не думаємо, що буде з країною, скажімо, у 2010 році. Як нам провести політику на рівні регіонів для того, щоб пом’якшити наслідки вступу України в СОТ. А для цього потрібні досвідчені менеджери в усіх сферах життєдіяльності. Тому я можу однозначно сказати, що одне з основних завдань держави — це формування нової еліти: фахової, сильної, глибокої, системної...\nНаскільки відповідатиме цим вимогам сформована Домбровським еліта, з’ясується пізніше. Зате вже тепер ця команда показала, що невдячною її не назвеш.\nТакого, щоб глави райадміністрацій публічно заперечували президенту, яким вони де-юре і призначені, у новітній історії України ще не було. І ще щоб у цілковитій відповідності з духом Майдану намагалися «без запрошення» потрапити до глави держави, щоб пояснити помилковість його рішення про звільнення губернатора.\nКоманда Домбровського це зробила. Спробувала принаймні. Саме після улаштованого нею шуму оголошення указу про відставку губернатора було відкладено, а сам Домбровський одержав запрошення до Ющенка на особисту розмову.\nВнесла свою лепту і терміново скликана сесія Вінницької облради, яка також висловила більшістю голосів підтримку Домбровському. І навіть вирішила делегувати в Київ загін на чолі з головою облради Юрієм Івановим — «без права повернення» до позитивного вирішення питання. Погодьтеся, щось у цьому усе ж таки є. Підлеглі, котрі між собою називають свого шефа «сучкорубом Тюменського ліспромгоспу», навряд чи б зважилися на таку бурхливу незгоду з кадровою політикою верхів. Вони за визначенням не можуть боятися губернатора більше, ніж Києва. Виходить, у їхніх діях є інше мотивування, ніж бажання «прогнутися» перед обласним начальством.\nЯкщо ще кілька років тому ті самі депутати вимагали влити свіжу кров у вінницький адміністративно-керівний бомонд, щоб той не засиджувався на місцях, створюючи регіональні клани, то сьогодні настрої кардинально змінилися: скільки ще область буде експериментальним «кабінетом», адже Домбровський — уже дев’ятий губернатор за роки незалежності України. І чому проголошені свого часу президентом економічні критерії оцінки роботи губернаторів залишилися лише декларацією? Адже за економічними показниками Вінницька область саме серед лідерів.\nПри цьому депутати не завжди добирали слова в оцінках того, як відбувається усунення губернатора.\n— Ющенко — наш президент, але рішення це — «кучмівське». Цікаво, хто режисер? Хто хоче зруйнувати стабільність в області і довіру народу до влади перед виборами? — запитував, зокрема, Іван Гамрецький (до речі, заступник губернатора).\nБули, утім, й інші думки. Так, лідер місцевої «Держави» Валерій Хмелівський висловився проти підтримки Домбровського з тієї причини, що таким чином облрада бере на себе цілковиту відповідальність за всі подальші дії Домбровського, якщо президент залишить його на посаді.\n— Є ж «Народний союз Наша Україна», є коаліція «Сила народу», нехай вони й беруть на себе цю відповідальність. Чому це мають робити депутати обласної ради, котрі представляють інтереси всіх жителів області?...\nПроти був і Рух, який назвав одностайний захист губернатора його ж підлеглими побоюваннями «колишніх», що у випадку приходу нового керівника області багатьом доведеться відповісти за свої незаконні дії.\nА в головвиконкоми — хто?\nУтім, і сам Домбровський не залишив без уваги Рух, озвучивши на сесії т.зв. «план дискредитації голови ОДА», який почав діяти з другого дня його призначення.\nЯк приклад він навів листа в президентський секретаріат про нібито неконструктивну роботу губернатора. А одне з послань, де йшлося про переслідування владою на Вінниччині членів Народного руху, процитував.\n— Зачитаю ще один абзац цього пасквіля, який не просто цинічний, а «безмірний». От, — «...сином Юрія Іванова (голова обласної ради. — Авт.) Костянтином контролюється так званий експорт м’ясної продукції, аж до створення мережі приватних підприємств для так званого «експорту». Лист написаний 10 вересня цього року. А ви всі знаєте, що невдовзі буде вже два роки, як Костя загинув (в автокатастрофі. — Авт.) і його немає серед живих. Хіба це не цинізм і чи є мораль у людей, котрі таким чином хочуть прийти до влади...\nУ іншому листі йшлося, що Домбровський з моменту призначення не провів жодного особистого прийому громадян, тоді як «коли губернатором був Калетник, він по 140 осіб за день приймав до 12 ночі...». За словами Домбровського, він захотів особисто зустрітися з автором листа і доручив запросити його. Але виявилося, що ця людина померла три роки тому...\nНапевно, губернатору вистачило цих аргументів для переконання президента при особистій зустрічі в тому, що на нього зведено наклеп, а секретаріат дезінформовано про реальну ситуацію в регіоні.\nВінницький губернатор прямо каже про те, що центр прийняття рішень де-факто вже почав переміщатися в регіони.\n— Це об’єктивний процес європейської моделі. І регіональні політики, і регіональні керівники повинні бути готові до того, що більшість рішень доведеться приймати самостійно. Я три роки працював міським головою. А міськрада — це абсолютно самостійний орган місцевого самоврядування. І ніхто — ні з обладміністрації, ні з Кабінету міністрів мені не говорив: це роби, а те не роби. І я, і міськрада приймали рішення, корисні територіальній громаді. І нині ми прийматимемо такі рішення, які у контексті програми президента України працюватимуть на розв’язання соціально-економічних проблем регіону...\nНеважко помітити, що на чолі регіону Домбровський бачить саме себе. Але оскільки майбутніми «царями гори» не проти стати і його опоненти, то викиди «чорного піару» губернатор вважає прикметою початку виборчої кампанії.\n— Я думаю, критерій тут один, і «мочитимуть» цими негідницькими методами тих, хто може або хоче претендувати на посаду голови обласної ради після проведення виборів і конституційної політичної реформи...\nІ віддавати таку перспективу з нинішніми важелями впливу ні з сього ні з того — нестерпно боляче. Навіть губернатор, котрого у будь-який момент можуть звільнити одним розчерком президентської ручки, в нинішній українській системі влади має достатньо повноважень, щоб вважатися повноправним господарем області. Його можливості перевищують доступне іншому міністру, не кажучи про міністерського заступника, куди намагалися евакуювати Домбровського. А вже повноваження голови облвиконкому і зовсім будуть неозорими. Тим більше, що свою частку чималих повноважень чинний і номенклатурно досвідчений глава облради Іванов, котрий вважає губернатора своїм вихованцем, не тільки передадуть тихо-мирно, але ще й простежить, щоб у цей процес не вклинився ніхто із сторонніх.\nУ Олександра Домбровського дійсно непоганий рейтинг серед населення області. Такий самий має БЮТ.\nТому зовсім не факт чиновницького страху, пов’язаного з можливою утратою своїх місць після відставки губернатора, пояснює їхні дії. Не меншою мірою проблема в принципах і безпринципності, в обридлому калейдоскопі змінюваних керівників. Так, партія влади посідає в області четверте місце. Це, звичайно, нікуди не годиться, але подібний результат — наслідок подій у Києві, а не у Вінниці та її області. І виправляти це потрібно в цьому випадку діями столичних представників помаранчевої команди. У самого ж Домбровського немає бажання сідати за кермо адмінресурсного котка з якого він уже зістрибував під час президентських виборів. Але хіба вишикувати усіх під прапором однієї партії, приструнчити БЮТ і обійти за чисельністю спікерську НП — це те, чим має займатися губернатор?\nТож насправді причина навіть не в конкретному Домбровському. Ми всі прекрасно усвідомлюємо, що влада, яка перемогла під ціннісними гаслами, ще далеко не всіма демократичними цінностями керується у своїй роботі. Це просто чиновники перехідного періоду. Але дуже хотілося б, щоб вони усвідомлювали усю відповідальність узятих на себе зобов’язань. Виявилося, що зробити революцію в країні легше, ніж придушити амбіції і не робити того, за що критикував своїх попередників. Проте хіба хтось обіцяв, що буде легко?


Міністр фінансів озвучив свої очікування від роботи митниці. Вісник. Офіційно про податки\n04.05.2020 / 12:20\n30 квітня у приміщенні Міністерства фінансів відбулось засідання колегії Державної митної служби за участі Міністра фінансів Сергія Марченка та виконуючого обов’язки голови Державної митної служби Ігоря Муратова.\nВідкриваючи засідання, Сергій Марченко наголосив на незворотності змін у роботі митної служби та необхідності швидкого темпу реформи. Зокрема, за словами Міністра, уже наступного тижня має бути представлена Концепція реформування митниці і відповідний план її реалізації. Зараз проект доопрацьовується робочою групою з представниками бізнесу і експертами.\n«Неможливо недооцінювати важливість реальних змін на митниці. Це значні доходи до бюджету, які дадуть змогу забезпечити фінансову стабільність і підтримати економіку країни. Це і полегшення умов ведення бізнесу, спрощення виходу українських компаній на європейські ринки, підвищення інвестиційної привабливості України. Митниця має перетворитись на сучасну сервісну службу – з модернізованою інфраструктурою, прозорими процесами і довірою з боку бізнесу і громадян», – сказав Міністр.\nСергій Марченко також наголосив, що триматиме під особистим контролем процес змін на митниці, адже саме Міністр фінансів несе відповідальність за митну сферу.\n«Робота митної служби зараз під пильною увагою – і моєю особистою, і широкого кола людей. Я вимагаю цілковитої прозорості всіх процесів. Не хотів би чути більше скарг від бізнесу про порушення при митному оформленні товарів, визначенні митної вартості чи недотриманні строків митного оформлення. Ми маємо зупинити витік коштів з митниці, забезпечити прозорість, зупинити корупцію, контрабанду та гарантувати митну безпеку держави. Якщо будуть сигнали про порушення, ми будемо діяти оперативно і рішуче: приміром, коли на митному посту ламається сканер, це автоматично означає, що через день керівник цієї митниці не працює. Ці правила діятимуть для всіх», – сказав Сергій Марченко.\nМіністр також висловив довіру до Ігоря Муратова, який зараз виконує обов'язки голови Держмитслужби, та звернувся до керівників митниць.\n«Я хочу бачити реальні зміни в роботі митниць. Оцінювати їх ми будемо відповідно до поставлених перед вами КРІ. Все буде чітко і об’єктивно. Ви не просто виконавці реформи, а її головні провідники, тому маєте задавати темп і максимально просувати зміни у митницях. Наступна зустріч колегії відбудеться у 20 числах травня. За цей час ми проаналізуємо, як працює кожна митниця. Вважайте, що вам надано 20-денний кредит довіри. Після цього, за необхідності, будемо приймати жорсткі кадрові рішення», – зазначив Міністр фінансів.\nТеги: реформи, митна служба, митниця\nРеформа системи захисту персональних даних в Україні: впровадження GDPR очікується в 2023-2024 роках


pavlo pushchenko 06.02.2018 06.02.2018 0\nЖителі міста Мелітополь різних вікових та соціальних категорій зібралися в Центральному міському парку культури та відпочинку з метою прибрати сміття, посадити зелені насадження та пофарбувати різні об’єкти: забори, лавки, бордюри, баки для сміття тощо.\n1.Узгодження дій із органами міської влади.\nПідготовку концепції проекту доручили студентам-маркетологам Таврійського агротехнологічного університету. Вони працювали над слоганом заходу та зробили відео промо-ролік для демонстрації в соціальних мережах та на телебаченні.\nБуло створено сторінку у соц. мережі Фейсбук, з якої надсилались запрошення городянам та фіксувалась кількість учасників. Взагалі, ініціатива рекламувалася дуже широко, та слід відмітити, що майже вся підготовка відбувалася на волонтерських засадах.\nУнікальним рішенням організаторів була ідея знайти «обличчя» фестивалю, мелітопольського Тома Сойера. Його роль дісталася шестикласнику місцевої гімназії Іллі Третьяченко. Із хлопчиком сфотографувалися майже всі учасники заходу.\nСпонсорами заходу виступили заклади громадського харчування, які надали страви для фуршету; міські виробники кондитерських виробів та агропродукції; підприємство з виготовлення питної води тощо.\nСтуденти педагогічного університету виступали в ролі аніматорів та гралися з дітьми, які прийшли на фестиваль разом з батьками.\nНа урочистому відкритті та закритті фестивалю на волонтерських засадах працювали відомі у місті професійні ведучий та аранжувальник.\nДекілька міських фотографів фіксували всі цікаві моменти протягом фестивалю також абсолютно безкоштовно.\nВесь інвентар для роботи: граблі, пензли, вапно, рукавички, фарби забезпечило керівництво парку та спонсори.\nВ ініціативі прийняли участь громадські організації, спортивні організації, студенти вищих навчальних закладів, учні міських шкіл. Всього близько 1000 (тисяча) містян.\nБуло назначено 48 кураторів за якими закріплювалися певні групи учасників. Кожен куратор відповідав за свою команду, за свою дільницю роботи та за використовуваний інвентар.\nБуло виготовлено спеціальний бренд-волл з трьох банерів на якому відобразили логотипи всіх організацій-учасників, лого фестивалю та різнокольорові долоньки, на яких всі учасники написали свої враження та побажання. Після закінчення заходу всі банери залишилися в парку, як нагадування про цю чудову ініціативу.\nТривалість заходу – 4 (чотири) години.\nРозуміння того, що все можливо. Шалене натхнення робити більше\nТак. Вже розроблено план наступного заходу.\nМісцеві органи влади виразили готовність підтримувати будь-які ініціативи подібного характеру, що будуть запропоновані нашою організацією\n2.Створити сильну команду.\n3.Знайти цікаву ідею.\nНазва організації (ініціативної групи), автора ініціативи Громадська організація «Мелітопольська волонтерська група «Патріот»\nНазва успішної ініціативи Вуличний арт-фестиваль соціального мистецтва «Том Сойер FEST»


Психологія чоловіків. ТОП-5 порад: як зрозуміти його? » InfoKava.com - новини України та Світу\n18:29, 03 лип 2020\nВідносини між чоловіками і жінками - особлива «наука», заснована на особливостях психології. Нерозуміння, що виникає між статями, завжди впливає на якість життя сім'ї. Уникнути розбіжностей буває дуже складно, і тому багато дівчат вдаються до послуг фахівців або записуються на спецкурси, на яких не тільки вчать жити цікаво і щасливо, але і управляти любов'ю.\nЯк навчитися розуміти: 5 важливих фактів про психологію чоловіків\nГоворячи про розбіжності статей, важливо звернути увагу на поведінку в складних життєвих ситуаціях. Помітити різницю в сприйнятті світу вашим обранцем можна задовго до того, як ви почнете зустрічатися або жити разом в форматі сім'ї.\nЗамкнутість або сила духу?\nЧоловіки, на відміну від жінок, не мають схильності до винесення своїх проблем на загальний огляд, і часто не бажають спілкуватися на пікантні теми. Навіть у найважчі хвилини життя представники сильної половини людства:\nне приймають порад;\nне прагнуть знайти потаємні знаки або прихований сенс в тому, що відбувається;\nнамагаються вирішити всі проблеми самостійно.\nТе ж саме стосується складності в спілкуванні з оточуючими. Невміння йти на контакт або відсутність бажання вести розмову з іншими людьми, не вийде виправити навіть з появою сім'ї. Вибудовуючи відносини з такими чоловіками, жінка повинна бути готова брати ініціативу в будь-яких питаннях на себе.\nЯ був і буду!\nСлід розуміти, що чоловікам не властиво змінюватися. Якщо до вашої зустрічі хлопець:\nспілкувався з великим числом жінок,\nбув у фаворитах,\nграв в «неземну» любов з кожною дівчиною,\nто нерозумно сподіватися, що почавши жити разом, ви зумієте перетворити його в порядного сім'янина.\nСпокійний і уважний до дрібниць хлопець, почавши розмову, може швидко розташувати до себе будь-яку дівчину. Поруч з ним завжди є можливість відчувати захист і умиротворення. Але найчастіше такі тихі дуже хитрі.\nЗгодом вони знаходять спосіб перекласти вирішення всіх проблем на плечі своєї супутниці, і разом з тим, зробити її винною в разі виникнення нестиковок. Те ж стосується і питання, коли чоловік не бажає проявляти ініціативу у відносинах.\nВуха, а не очі\nНамагаючись залучити чоловіка і викликати у нього непереборне бажання любити себе, багато жінок вдаються до «важкої артилерії». Але мало хто з них розуміє, що чоловіче свідомість ніколи не оцінює окремі знаки або елементи, а завжди сприймає жіночий образ цілком.\nУвага чоловіки майже не залучають параметри, значимі для жінок, замість того упор робиться на:\nНа противагу цьому всі чоловіки ставлять самовпевненість і нахабство, а також фальшиві дії. Відштовхують представників сильної статі і дівчата, які не вміють підтримувати розмову.\nЛегкій здобичі говоримо впевнене «Ні»\nПо своїй натурі чоловік є мисливцем. Занадто легка здобич для нього (як і для будь-якого звіра) швидко втрачає значимість, і тому бурхливі і стрімко розвиваються відносини так само швидко змінюються глибоким нерозумінням і закінчуються гучним розривом.\nСаме тому багато психологів радять не форсувати події, і після знайомства залишити чоловіка наодинці зі своїми думками, почуттями і фантазією.\nЯк зрозуміти ЙОГО і стати потрібною ЙОМУ\nРозібратися в чоловічій психології можуть тільки розумні і передбачливі жінки. Складністю для багатьох представниць красивої половини людства є розуміння того, що чоловікові важливо завойовувати і відчувати себе внутрішньо вільним.\nПри цьому, прислухавшись до порад психологів, можна в короткий час змусити полюбити себе чоловіка. Все що потрібно - це дотримуватися написані природою правила чоловічої душі, які полягають в наступному:\nЗавжди уважно слухайте свого обранця і ніколи не обривати розмову.\nНамагайтеся брати участь в його захоплення і проводити якомога часу разом.\nЗавжди посміхайтеся йому і смійтеся над його жартами.\nРобіть маленькі ні до чого не зобов'язують подарунки і приймайте зустрічні знаки уваги з вдячністю.\nВмійте тримати дистанцію, дайте обранцю свободу і уникайте нав'язування себе.\nНе забороняйте чоловікові спілкуватися з друзями і зустрічатися родичами.\nЧи не намагайтеся змінити себе в прагненні сподобатися, але і не намагайтеся змусити полюбити себе такою, як ви є.\nДозвольте себе любити і поряд з цим за допомогою нехитрих прийомів підтримуйте в обранцеві постійну закоханість.\nЗаохочуйте ініціативи свого хлопця, навіть якщо вони йдуть врозріз з вашими планами, і вчіться проявляти турботу.\nВчіться відчувати його настрій і йти в сторону в потрібний момент.\nНе дозволяйте своїм емоціям брати верх і намагайтеся згладжувати конфліктні ситуації.\nПозбавте чоловіка від жіночих клопотів і походів по бутіках.\nНіколи не загострюйте увагу на помилках, допущених в минулому, і відпустіть назавжди своє минуле.\nВизначте для себе життєву позицію і чітко дотримуйтесь їй.\nНіколи не порівнюйте обранця з другими половинками подруг або зі своїми колишніми.\nНосіть спідниці і взуття на підборах.\nПолюбіть себе, адже тільки тоді ви зможете сподобатися чоловікові.\nНіколи не говорити про нього зі своїми подругами.\nПозбавтеся від шкідливих звичок, які не прикрашають жінок.\nЧи не намагайтеся опікати свого хлопця, інакше ваші стосунки швидко втратять сенс.\nНе варто забувати, що всі чоловіки хочуть бачити поряд з собою справжню жінку. Стати нею заради власного щастя.\nНавчитися розуміти чоловіка, можна за допомогою спецкурсів від «Woman Insight». Записуйтеся до нас і стаєте щасливими. Наші курси самоосвіти доступні в будь-який зручний час. Крім того, тільки у нас ви можете вчитися, не залишаючи зони комфорту в спокійній обстановці.


У квітні градусники львів'ян можуть показати до мінус 16 | Львівський портал\nУ квітні градусники львів’ян можуть показати до мінус 16\n05 Квітня 2016, 20:27 |\nКвітень у Львові буде теплим. Про це Львівському порталу повідомили у прес-службі Львівської міськради з посиланням на регіональний Гідрометцентр.\nЦьогоріч погодні умови квітня на території Львівської області характеризуються особливо швидким потеплінням, що є звичним, адже впродовж останніх десяти років середня місячна температура повітря у квітні була переважно вищою за норму.\nНайбільш характерними небезпечними явищами для квітня є грози, пориви вітру та тумани. Не оминуть і заморозки. Можуть бути зливи, іноді шквалисте посилення вітру та випадіння граду. Швидке зростання температури повітря, при відсутності опадів, зазначають синоптики, сприяє підвищенню пожежної небезпеки.\nАбсолютний мінімум очікуваної температури повітря становить 11 – 16º морозу, місцями 6 – 9º морозу, абсолютний максимум 30 – 31º тепла на рівнині, в горах – 28º тепла.\nЗауважимо, що квітні 2009 та 2011 рр. були найтеплішими з середньою температурою 10 – 11° тепла, повідомляють синоптики. І додають, що за останнє десятиріччя у більшості випадків (60%) квітень був помірно вологим. Найсухішим з 2006 року був квітень 2007 року (48% норми опадів). А надзвичайно вологим виявився квітень 2008 року, з місячною кількістю опадів 94,1 мм (185% кліматичної норми).\nТеги: Львів, погода, холод


Новини Дніпра: есперти перевірять безпечність експлуатації фонтану, де травмувалася дитина — Укрaїнa — tsn.ua\nПрокуратура ініціювала перевірку будування та проектування фонтану, де травмувалася дитина.\nУ Дніпрі в межах кримінального провадження перевірять безпечність експлуатації фонтану, де 4-річна дитина отримала смертельні травми.\nПро це повідомляють у пресслужбі прокуратури Дніпропетровської області.\nВідомості щодо факту смертельного травмування дитини Правобережна окружна прокуратура Дніпра внесла до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст. 275 КК України (порушення правил безпечної експлуатації споруд, що спричинило загибель людини).\n"В рамках цього кримінального провадження буде перевірено безпечність проектування та будівництва зазначеної споруди", - зазначили у прокуратурі.\nНагадаємо, що 23 липня 2021 року під час перебування у сквері "Прибрежний" у місті Дніпро 4-річний хлопчик, граючись у фонтані, отримав тілесні ушкодження, від яких згодом помер.\nЧим небезпечні міські фонтани


ПРАВИЛА ПЕРЕВЕЗЕННЯ ЗЕРКАЛ ТА СКЛА - Український богатир\nТі, хто стикається з необхідністю переїзду, а це 98% людей, вже знають, що одне з найбільш непростих завдань – це перевезти дзеркало. І справа навіть не в тому, що, розбившись, воно принесе сім років нещасть, а у втраті десяти років життя через побоювання, що дзеркало, якщо і не трісне, то як мінімум подряпається. Проте свої нерви, а з ними і гроші, можна зберегти, дотримуючись простих, але важливих правил.\nОтже, тут ми опишемо, як працюють богатирі мувінгової компанії «Український Богатир», а ви сміливо можете перейняти їх досвід.\nДзеркала, як і скло, перевозяться окремо. Якщо у них мається фурнітура, то її потрібно зняти (демонтувати), інакше упаковка не буде щільною. А покласти таке дзеркало в машину – те ж саме, що викинути його з вікна. Демонтаж, в свою чергу, потрібно робити з крайньою обережністю, оскільки скло може тріснути від тиску; те саме стосується зворотної збірки (монтажу) дзеркала.\nДля обгортання ми використовуємо крафтбабл – це унікальна сучасна упаковка для перевезень. Як правило, люди про неї не знають, завдяки чому мувінгові компанії економлять на своїх клієнтах. Ви,\nпри бажанні зберегти пару копійок, можете скористатися методом наших конкурентів: покласти на лицьову сторону лист гофрокартону і обмотати пухирчастої плівкою, в простолюдді – «антистрес», що дасть хорошу амортизацію і щільність. Тільки треба ще зміцнити таким же картоном торці дзеркала, а то якщо раптом поставите його на асфальт, можуть піти тріщини. Ще дешевше буде просто обмотати дзеркало гофрокартоном, так як він виготовляється з макулатури і коштує сущі гроші. Крафтбабл, яким користуються мувери мувінгової компанії «Український Богатир», спрощує роботу і не потребує укріплення. Він надійніший ніж картон, оскільки складається з тришарової повітряно-бульбашкової плівки і міцного паперу. У тому випадку, якщо є декілька дзеркал однакових розмірів, їх можна скласти разом і обмотати скотчем.\nТепер, коли Ваші дзеркала захищені, немов лицарі в обладунках, приступаєте до наступного важливого етапу – переносу. Найчастіше люди роблять одну і ту ж грубу помилку: несуть у вертикальному положенні, причому намагаються зробити це швидше. У такій ситуації дзеркало може лопнути від тиску або вібрацій. У правильному варіанті перенос дзеркала здійснюють дві людини, в горизонтальному положенні, підтримуючи знизу.\nВзагалі всі роботи з дзеркалом, з моменту, коли зняли його зі стіни і до того, як повісили вже в новому приміщенні, потрібно здійснювати тільки вдвох. Зрозуміло, всі хочуть заощадити свої кровно зароблені грошенята. І ми це прекрасно розуміємо, тому що такі ж люди, як і ви. Але, в той же час, будь-яка економія повинна бути доцільною. Викликати муверів тільки здається дорожче власних зусиль. Скільки разів за рік ви переносите дзеркала, скло та інші габаритні речі? Ми це робимо кожен день, і знаємо, що дзеркало потрібно буде перенести не просто від дверей до машини і назад, а через коридор, сходові прольоти, парадны двері, а іноді і через дворик, якщо заїзд незручний. Тому досвід мувінгової компанії «Український Богатир» обійдеться дешевше власних зусиль, а заодно і продовжить життя, зберігши ваші нерви.\nвантажники, вантажні перевезення, викликати вантажника, перевезення дзеркал, перевезення скла, послуги вантажників


Податки & бухоблік: № 15, лютий, 2018 | iFactor\nПодатки та бухгалтерський облік, лютий, 2018/№ 15 Інші номери журналу ›\nБлокування ПН/РК: проекти На сайті Мінфіну з’явився для обговорення проект постанови КМУ, якою планується затвердити нові порядки:\n— зупинки реєстрації ПН/РК;\nПлатити чи не платити (недоплату і штраф при «самовиправленні»)? За матеріалами категорії 138.01 Бази знань*\nПДВ-реєстрацію відновлено? Відкоригуйте «умовні» ПЗ! Лист ДФСУ від 21.12.2017 р. № 3087/6/99-99-15-03-02-15/ІПК\nХто візьме білетів пачку... або ДФСУ про оподаткування «безкоштовно-рекламних» роздач Лист ДФСУ від 08.12.2017 р. № 2908/6/99-99-15-02-02-15/ІПК\nОподаткування подарунків: позиція ДФСУ змінилася! Лист ДФСУ від 02.02.2018 р. № 439/6/99-99-13-02-03-15/ІПК\nПорядок оприбуткування готівки: готова «риба» для вас Нове «касове» Положення № 148*, що звалилося 5 січня «мов сніг на голову», примушує підприємства розробити і затвердити свій порядок оприбуткування готівки в касі. На що звернути увагу при розробці такого внутрішнього документа? Про це — в нашій статті.\nГоспдіяльність у житлових приміщеннях (право та податки) Досить часто на практиці СПД (юр- та фізичні особи) з доброї волі або несамохіть використовують у своїй діяльності приміщення, що належать до житлового фонду, — як власні, так і орендовані. Найчастіше в житлових приміщеннях розташовуються офіси, контори та інші підрозділи СПД. Таке використання має свою специфіку, у тому числі таку, що порушує і питання оподаткування. Сьогодні на прохання читачів обговоримо юридичні та податкові аспекти, пов’язані з використанням таких житлових приміщень.\nРозбили авто, узяте в лізинг: що в обліку? На жаль, дорожньо-транспортні події на наших дорогах — не рідкість. Велика удача, якщо в результаті такої події постраждав лише автомобіль. Нехай навіть він розбитий вщент і відновленню не підлягає. Ось про таку аварію, в результаті якої автомобіль, що знаходиться у фінансовому лізингу, повністю знищений, а точніше, про її облікові наслідки для лізингоотримувача, ми сьогодні і поговоримо.\nКонтролери донарахували податок на прибуток: відображаємо в обліку Навіть у найдосвідченішого бухгалтера перевірка може закінчитися не так, як хотілося, а зовсім навпаки: контролери виявлять податкове порушення, за яке донарахують податок і фінансові санкції. Ось, наприклад, як у нашого читача: в грудні 2017 року перевіряючі донарахували податок на прибуток за 2016 рік і 1 квартал 2017 року. Звичайно, тепер головне питання: коли і як правильно показати таке донарахування в бухобліку? Ну і, звичайно ж, яким чином результати перевірки позначаться на фінансовій звітності, а також декларації з податку на прибуток?\nІндексуємо зарплату за березень 2018 року Індексацію заробітної плати повинні проводити всі роботодавці. Нагадаємо, що починаючи з грудня 2015 року запрацювали нові правила індексації, а з 1 січня 2016 року збільшили поріг індексації до 103 % (подробиці див. у «Податки та бухгалтерський облік», 2016, № 22; 2017, № 7, с. 35).\nДоходи за 2004 — 2017 роки виплачені в лютому 2018 року: розраховуємо компенсацію Таблицю з величинами приросту індексів споживчих цін для розрахунку компенсації у зв’язку з порушенням строків виплати зарплати в разі погашення боргів у січні 2018 року шукайте в «Податки та бухгалтерський облік», 2018, № 7, с. 45. У сьогоднішньому номері наведемо індекси для розрахунку суми компенсації за доходами, нарахованими у 2004 — 2017 роках, якщо вони виплачуються в лютому 2018 року.\nПрибираємо «зайві» збитки У грудні 2017 року після перевірки з податку на прибуток податківці «зняли» податкові збитки 2015 року. Як відкоригувати фінрезультат і показати результати перевірки в обліку і звітності?\nБухгалтер і додаткова відпустка за ненормований робочий день Чи має бухгалтер підприємства право на 7-денну додаткову відпустку за ненормований робочий день?


Адреногенітальний синдром - захворювання, обумовлене порушеннями процесу освіти гідрокортизону і різкою гіперплазією кори надниркових залоз. Розрізняють вирильного, сільвтрачаючу і гіпертонічну форми. При вирильного формі адреногенітального синдрому у дівчаток спостерігається несправжній гермафродитизм.\nУ ранньому віці виявляють оволосіння за чоловічим типом, низький голос, чоловічий тип будови скелета; в старшому віці - відсутність менструації. У хлопчиків в ранньому дитячому віці іноді відзначають збільшення статевого члена, гипоспадию, крипторхізм, з 2 - 3-го року - ознаки неправдивого передчасного статевого дозрівання. При сільвтрачаючій формі адреногенітального синдрому у дітей поряд з симптомами вірилізму вже в перші тижні життя виникає повторна блювота, зневоднювання, знижується вага. Спочатку дитина стає неспокійним, але швидко впадає в стан прострації і, якщо не розпочато енергійне лікування, гине. У таких випадках нерідко припускають токсичну диспепсію або стеноз воротаря (так званий псевдопілоростеноз). У дітей з гіпертонічною формою захворювання, крім вірильного синдрому, спостерігається підвищення артеріального тиску. Діагноз підтверджують спеціальними дослідженнями кортикостероїдних гормонів та електролітів. Для аналізу збирають добову сечу і беруть венозну кров.\nПри своєчасному лікуванні у дівчаток зникають явища вірилізму, з'являється менструація, у хлопчиків призупиняється ранній статевий розвиток. Повного одужання, проте, не настає.\nВсі діти з адрено-генітальний синдром вимагають госпіталізації. Після виписки зі стаціонару хворі довічно отримують всередину за призначенням лікаря кортикостероїдні препарати (преднізолон в ранкові години), у зв'язку з чим потребують постійного спостереження. Супутні захворювання, фізичні перевантаження можуть викликати дефіцит гормонів в організмі і загострення основного захворювання.


V Міжнародна агропромислова виставка AGROPORT West Lviv 2017 (27-29 квітня, м.Львів) | РТПП Миколаївської області\nV Міжнародна агропромислова виставка AGROPORT West Lviv 2017 (27-29 квітня, м.Львів)\nОрганізатори проекту Агропорт 2017 повідомляють про відкриття реєстрації на ювілейну V Міжнародну агропромислову виставку та форум AGROPORT West Lviv 2017. Додаткова інформація та реєстрація на сайті: www.agroport.ua\nЗвертаємо увагу, що раннє бронювання дає можливість участі зі знижкою до 15%. Також організатори виставки готові розглянути можливість продовження дії знижки для членів їхнього об'єднання.\nУ 2017 році Львівщина відкриє Міжнародний аграрний форум АГРОПОРТ, який вже традиційно відбудеться в двох містах: Львові та Харкові. Місцем проведення залишаються термінали, виставкові площі та аеродромні перони сучасних аеропортів двох міст.\n27-29 квітня - AGROPORT West Lviv 2017 в Міжнародному аеропрту "Львів" ім. Д. Галицького.\n05-07 жовтня - AGROPORT East Kharkiv 2017 в Міжнародному аеропрту "Харків".\nТакий формат дозволяє не скільки розширити географію самого форуму, скільки допомагає учасникам і партнерам представити свою продукцію беспосередньо цільовій аудиторії від Львова до Харкова. З огляду на це, організатори проекту Агропорт 2017 сформували індивідуальні та конкурентні по відношенню до столичних виставок, умови для компаній, які розглядають участь одразу у двох містах.\nУ рамках трьох днів у Львові відбудуться:\nАгропромислова виставка сільськогосподарської техніки та технологій вітчизняних та іноземних виробників.\nІнвестиційний форум "Інвестиції в якість 2017" (з ключовими темами: фінансові інструменти, контроль якості, експорт).\nClimate Smart Agroforum 2017 - науково-практична конференція з огляду інструментів та технологій адаптації агробізнесу до зміни клімату.\nAgroport Awards Lviv 2017 - відзнака кращих підприємств Львівщини, що відбудеться в рамках ділової Гала-вечері.\nТакож заплановані галузеві конференції та семінари, ярмарок фермерських продуктів Львівщини та Західної України, майстер-класи, презентації партнерів, зустрічі "один на один".\nПерший бізнес-форум української діаспори та закордонних друзів...


Підвищення заводської готовності матеріалів | Потрiбна допомога? Є-help!\nВелика робота по підвищенню заводської готовності матеріалів проводиться домобудівним комбінатом. Московський ДСК-1 для виконання всього комплексу робіт по переробці матеріалів і їх комплектації має при Центральному комплектувальних ділянці спеціалізовані підрозділи: загальнобудівельних, ізоляційних матеріалів та столярних виробів; санітарно-технічних, електромонтажних виробів та матеріалів, а також металовиробів і сміттєпроводів; оздоблювальних матеріалів. Цим підрозділам підпорядковані: складське господарство, виробничі служби, які виконують роботи з розкрою, а також і контейнеризації та комплектації за встановленою номенклатурою для кожного підрозділу. Кожне спеціалізований підрозділ (з розкрою, переробці та укрупнювального складання матеріалів і виробів в напівфабрикати) забезпечено необхідними виробничими площами, відповідним технологічним обладнанням і пристосуваннями. Тобто для внутрішньої обробки лазень і саун повинні використовуватися виключно якісні матеріали, в ідеалі виконані з натурального природного сировини.\nТак, вироби з оцинкованої сталі в кількості 1,5 т за зміну виготовляють 6 робочих за допомогою гільйотинних ножиць, ексцентрикового преса і кромкогибочні верстатів. У порівнянні з будівельних умовах продуктивності праці зріс у 7 разів. Заготівлю стовбурів сміттєпроводів, яка полягає в розкрої асботруб, прорізці окбн під клапан і збірці на спеціальному контурі, виконують 4 робітників (замість 30 чол. В будівельних умовах). Переробка шпалер і серпянки (матеріал для проклейки швів)-дуже трудомістка операція, що вимагає великої кількості малярів. Після обрізки крайок шпалери нарізаються смугами і комплектуються на кімнату, квартиру, поверх, секцію. При цьому шпалери підбираються з урахуванням орієнтації кімнат по сторонах світла та інших вимог естетики. Обоезаготовітельний цех щорічно переробляє понад 2 млн. кв.м шпалер. Механізація дозволила знизити загальні трудовитрати на шпалерні роботи на 25% і скоротити витрату матеріалу на 10-15%. Розкрій і заготівля лінолеумних килимів на кімнату та застосування методу безперервної зварювання дали можливість (у порівнянні з будівельних умовах) знизити витрати праці приблизно в 3 рази. У лінолеумних цеху щорічно переробляється більше 1 млн. м2 теплого лінолеуму-100-120 тис. килимів розміром на кімнату.\nЗа допомогою спеціальних верстатів розкроюються за проектними розмірами плоский асбошіфер, Древесностругана пліта віконне та потовщене скло. Автомат, що обслуговується чотирма робітниками, виготовляє до 1000 утеплювальних пакетів в день для стиків панельних стін. В одному з цехів проводиться укрупнена збірка мийок на підстілля. Разом з мийками комплектуються трубні заготовки холодного та гарячого водопостачання на чотири квартири (поверх, секцію). Поряд з перерахованим вище ділянку виготовляє всі нетипові вироби: перегородки, бруски, розкладки, вентиляційні короби для сантехнічних кабін, утеплені та обшиті оцинкованою сталлю коробки і двері приміщень електрощитів, ліфтових приміщень, горищних люків, окремі металеві вироби з балок, куточка і труб і т. д.\nЛакофарбові матеріали та роботи\nСучасні лакофарбові матеріали та порошкові фарби володіють цілим рядом універсальних якостей. Вони особливо стійкі до температурних коливань і мають ...\nПотреба в гаражах і стоянках\nПотреба в гаражах і стоянках пов'язана в першу чергу зі ступенем автомобілізації. Однак у конкретних природно-кліматичних, соціально-демографічних, містобудівних умовах ...\nСкляні двері є прекрасною альтернативою традиційним дерев'яним дверям. Скло відмінно пропускає світло, володіє хорошою звукоізоляцією. Для виготовлення дверей використовують гартоване ...\n← Облаштування вітальні\nЯку фарбу вибрати для стелі →\nMAXCACHE: 0.48MB/0.02222 sec


Індики досить добре розрізняють солодке, гірке, солоне й кисле в кормі - AgroTimes\nТваринництво 1 листопада 2018, 15:23\nІндики досить добре розрізняють солодке, гірке, солоне й кисле в кормі\nОсобливістю індиків, зокрема індиченят першого віку вирощування, порівняно з іншими видами птиці, є гірше розвинений зір. Тому за недостатнього освітлення вони погано знаходять корм.\nЧерез це молодняк у перші дні життя може поїдати дрібну стружку, солому, шматочки корму з підвищеним умістом клітковини й гинути від закупорювання шлунку.\nЧерез це в перші 10-15 діб життя індиченятам обмежують уміст клітковини в раціоні та з перших тижнів вирощування до раціону вводять гравій із відповідними до віку розмірами часточок. Для індиченят розміри гравію не мають перевищувати 2-3 мм.\nЩе одна особливість індиченят – підвищена чутливість до стресових чинників: різкого шуму, різноманітних переміщень, пересаджувань, порушень світлового режиму, різкої зміни раціонів, особливо їх зовнішнього вигляду.\nКрім того, нюх в індиків проти ссавців розвинений слабко, але набагато краще, ніж у інших видів птиці.\nПід час поїдання корму для індиків насамперед має значення зір і дотик. Як індиченята, так й індики, можуть ковтати корм за будь-якого положення голови, а воду – лише піднявши голову до гори через відсутність щік.\nІндики також мають краще розвинений смак, порівняно з іншими видами птиці. Вони достатньо добре розрізняють солодке, гірке, солоне й кисле, відмічають затхлість і консистенцію корму, але практично не реагують на токсичність кормів.


Автор Тема: Відселення дитини у дитячу кімнату (Прочитано 5358 раз)\nІм’я ваших дітей і вік: Анька і Настінька\n« Reply #34 : 24 Квітень 2014, 19:29:53 »\nУ нас з відселенням проблем не було. Ми зробили ремонт в кімнаті, поміняли меблі, перенесли дитяче ліжечко туди. І тоді ж привчали самим засинати, то з однією донею проблем не було за пару днів навчилась. А от друга, ніяк не хоче сама, то вона засинає на нашому ліжку і потім вже переставляємо.\n« Reply #35 : 29 Червень 2014, 13:45:51 »\nМи вже з пів року як синочка старшого пересилили в дитячу. Думали будуть складнощі, а все пройшло ну дуже просто. О дного обіднього сна вирішила заснути на новому ліжечку. Більше в дитяче не поверталися. Ми з чоловіком були в шоці, але Юрчик лягав сам, просив закрити штори і двері в коридор, давав па-па і ми йшли, а він засинав. Тепер ситуація змінилася: хоче, що б біля нього посидіти ( казочка, колискова та просто хай мама в інтернеті посидить біля нього). Вночі, коли збудиться попісяти, довго не може заснути. Приходить до нас і тихо стоїть та дивиться. Прокидаєшся від відчуття, що на тебе дивляться. Інколи хникає, кличе. Берем до себе. Та він лиш крутиться і моститься. Ну то в нас домовленість: трошки лежимо і синочок йде в своє ліжко ( ну це якщо всі не заснемо). Зранку приходить до нас поніжитися в ліжко, а потім і подуріти.\nДумаю йому стало просто важче засинати і спання без підгузка ( мусить встати в ночі, щоб не бути мокрим). Тай уваги хоче не менше як у братика, бо ж братик спить в своєму ліжечку, але біль батьківського ліжка\n« Reply #36 : 26 Серпень 2014, 21:45:07 »\nНапевно важко переучити іти спати від мами геть, але нам пощастило, ми переїжджали у нову квартиру коли малим було 5 і 1 рочки і це питання навіть не обговорювалося, вони вже знали наперед, що там у них своя кімната і свої ліжечка.\n« Reply #37 : 20 Вересень 2014, 21:32:34 »\nВ нас проблем не було .Коли синочку було 6.5 років ми переїхали на нову квартиру ми з першого дня сказали що він буде спати окремо ,бо це ЙОГО кімната( в попередній квартирі її не було)\n« Reply #38 : 12 Листопад 2014, 23:06:46 »\nМи переїхали в нову квартиру, коли синочку було майже 2 рочки, без кількох тижнів. В перший же вечір відвела його в окрему кімнату, пояснила, що це його диванчик маленький, почитала казку і лишила спати. Ніяких проблем не було. А от з молодшим було складніше, він спав з народження до 2,5 років зі мною і ніяк не хотів переходити в дитячу до старшого братика. Після відпустки пояснили йому, що дітки живуть окремо і все таке, ніби вмовили, але серед ночі ще любить прийти притулитися\n« Reply #39 : 27 Січень 2015, 14:43:47 »\nЯ думаю не швидше, ніж в 2-2,5 роки\n« Reply #40 : 29 Січень 2015, 21:27:26 »\nя навіть боюся подумати про те що він буде спати у іншій кімнаті----він ж такий маленький-----то вже як буде компанія --братик чи сестричка--я думаю що тоді буде простіше спати їм разом у кімнаті-----малий у ночі стає і для провєрки связі каже --мам -- і я кажу спи-спи і він дальше спить\n« Reply #41 : 03 Лютий 2015, 12:46:13 »\nДля нас це дуже болюче питання, старший син, якому вже чотири роки , ніяк не хоче спати в своїй кімнаті. Він спить зі мною. Що я вже не робила, тепер вирішила просто почекати, можливо він це переросте\n« Reply #42 : 03 Лютий 2015, 13:13:50 »\nВ мене в знайомої і в 8 років між ними спить, думали, що переросте. Я думаю, що все індивідуально і залежить від дитини. Деякі діти і в рік мають свою кімнату, а деякі живуть з батьками в однокімнатній квартирі. Але я знаю одне, що якщо ви наважитесь дитину відселити в іншу кімнату, то це рішення має бути тверде і непохитне. Спочатку можливо хтось з батьків хай спить з дитиною в кімнаті (тільки не на дитячому ліжку, хоч на підлозі), потім після того, як дитина звикне до нової кімнати, можна буде під виглядом того, що треба ще щось зробити, залишати дитину одну в кімнаті на деякий час, збільшуючи кожного разу інтервал між "справами", так дитина, чекаючи вас, почне сама засинати, ну, звичайно після казки... Якщо дитина прокинеться вночі і прибіжить до вас - відведіть назад, побудьте з дитиною якийсь час, поговоріть, заспокойте, але не дозволяйте спати з вами. Удачі\n« Reply #43 : 30 Квітень 2015, 15:30:52 »\nСинові 5 років і він не хоче спати сам в іншій кімнаті, він хоче спати тільки з кимось (з татом, бабцею, дідусем, мамою). Пробували лежати з ним, поки не засне, а потім йшли в іншу кімнату, він вночі просинається і плаче. Сподіваюся, скоро сам захоче спати окремо.\n« Reply #44 : 11 Червень 2015, 03:05:26 »\nСина ми з 2,3 років привчаємо споти к своій кімнаті. На обід може може заснути сам, а ввечері я або чоловік присипляємо його, і чоловік спить з ним у кімнаті. Малий вночі ще пє молоко і чоловік висипляється з сином, а ніж зі мною і донечкою.\n« Reply #45 : 08 Липень 2015, 14:29:57 »\nМоїй доні 4 рочки .Вона від малесенької спить сама,якось попросила лягти зімною.Вона каже спи сама ти вже велика.\n« Reply #46 : 18 Вересень 2015, 22:43:06 »\nУ мене синочок окремо спить від2,5 р.я була вже на останніх місяцях вагітності, пояснила ,що в животику ляля ,зрозумів на плакав,спить без проблем.А от старша вже 9 буде кожноі ночі приходить,мама можна я з тобою буду спати,хоча спала зі мною до 4 років,я вже з нею змучилась пояснюю але\n« Reply #47 : 18 Вересень 2015, 23:28:08 »\nЯ синочка в 6,6 років переселила коли народилася сестричка ,але все одно часто кажу якщо чогось боїться щоб приходив до мене.Доця підросла то вони часто одне до одного зранку прибігають туляться .Донечка будить його до школи.Я сама не раз прихожу до нього в кімнату і хочу щоб він був коло мене.може це і гіпер опіка сама весь час спала з мамою,але водночас я дужеееее люблю своїх діток\n« Reply #48 : 18 Вересень 2015, 23:40:57 »\nМи теж розселились по окремих кімнатах в 2,5 , якось все дуже легко пройшло, доця була в захваті від своєї кімнати, ліжечка свого, свого простору, просто що вечора читаємо казочку, можу полежати біля неї- почитати, поки не засне. Ми тепер як десь в гостях, чи в рідні ночуємо разом- то каторга, не висипається ніхто, доня так крутиться у сні,то на мені ціла, то ноги на подушку, жарко, тісно, встаємо всі, як побиті\nСказали спасибо: love rabbit\n« Reply #49 : 19 Вересень 2015, 12:54:44 »\nМи також казочки на ніч читаємо навіть розігруємо, але старша ще хоче мами\n« Reply #50 : 14 Квітень 2016, 02:46:16 »\nЯ вважаю то правильно,моя від 2,5 рочки спить саменька, спочатку трохи боялася, але ми її заохотили новим ліжечком з кітті. Одного разу я їй сказала: "Бачу ти вже велика, хочеш подивитися які я бачила ліжечка? тут всі твої мультики", вона дуже зраділа, то ми трохи гортали різні варіанти і вона сама собі вибрала. Тоді я сказала, що як буде чемна, через тиждень замовимо. Так і зробили,також ще інші меблі брали, бо в дитячій ремонт доробляємо. То відразу вона була така горда і навіть не дозволяла на ліжко сідати, але на наступний день вже не сторожувала його. Спить тільки на цьому ліжечку. Вважаю краще зацікавити, ніж впрошувати!\nФото докладаю, кому треба - сайт автошка.укр\nЯкість класна, ціни взагалі потішили, а Вам вирішувати)


Частина Хмельницького залишиться без води на 8 годин : 18:06:2019 - vsim.ua\nЧастина Хмельницького залишиться без води на 8 годин\nКомунальники проводитимуть планові роботи на 19 червня.\nЧерез це буде призупинено водопостачання на Виставці та Південно-Західному мікрорайоні.\nЗавтра, 19 червня, у Хмельницькому відключать воду. Зроблять це через планові роботи у Південно-Західному мікрорайоні. Там їх проводитиме “Хмельницькводоканал” і триватимуть вони із 10:00 до 16:00. Через це буде призупинене водопостачання за наступними адресами:\nЛьвівське шосе 47, 49, 47/1, 47/2, 51, 53/1, 53/2, 53/3, 55,\nПТУ № 18\nУніверситеті економіки та підприємництва\nТернопільська 34/1, 34/2, 34/3, 34a , 26/4, 26/5.\nТакож комунальники виконуватимуть планові роботи на перехресті вулиць Степана Бандери-Зарічанської. Там вони триватимуть довше - із 10:00 до 18:00. Водопостачання призупинять за наступними адресами:\nвул. Степана Бандери 6,8, 10, 10/1, 10/2, 10/3,\nвул. Зарічанська (від вул. Степана Бандери до вул. Свободи),\nПро роботи повідомляють у "Хмельницькводоканалі.\nПівденно-Західний водоканал вода


Дерусифікація: вулиці Сусаніна в Україні? – Matrix-info\nДерусифікація: вулиці Сусаніна в Україні?\nГоловна - РозДуми - Дерусифікація: вулиці Сусаніна в Україні?\nДослухаючись до порад Максима Рильського (“Не бійтесь заглядати у словник…”),переглянув кілька російськомовних енциклопедій, щоб з’ясувати обставини “героїчного подвигу Івана Сусаніна”.\nВ Енциклопедичному словнику Брокгауза й Ефрона Іван Сусанін “відомийяк рятівник життя царя Михайла Федоровича”. Підкреслене слово засвідчить про сумнівність інформації, оскільки єдиним документальним джерелом є “жалувана грамота”царя (1619 р.), якою він обдарував Богдана Сабініна за те, що його тесть Іван Сусанін, попри тортури від“польських і литовських людей”, нічого не сказав про “царя і великого князя Михайла Федоровича”. У цьому словнику не вказано, де саме загинув Сусанін та “польські інтервенти”– “у болоті”чи “лісовій глушині”?\n“Радянський енциклопедичний словник”1964 року засвідчує, що “народний герой”завів поляків у “непрохідну лісову глушину”. Натомістьінші словники (1985 р., 1991 р.), а також “Великий енциклопедичний словник російської мови”та “Великий енциклопедичний словник”зазначають, що Іван Сусанін – “герой визвольної боротьби російського народу”– взимку 1613 року завів загін “польських інтервентів у непрохідне лісове болото”. Отже, більшість за “болото”!\nНавіть пластун пам’ятає, що, заблукавши взимку в лісі, шлях назад можна знайти за власними слідами. Чи знав про це бувалий воїн-поляк?! До того ж член загону “інтервентів”, націлених захопити та вбити 16-річного царя Михайла Романова.\nУся ця історія з “героїчним подвигом”простого російського селянина Івана Сусаніна просякнута брехнею від початку її виникнення й до сьогодні. Окрім “народних переказів”, документальних джерел, що підтвердили б факт самопожертви, нема. Однак така вагома подія, як порятунок царя від “польських загарбників”, безсумнівно, була б зафіксована в офіційних документах чи приватних спогадах. Її бодай мали описати в монастирських хроніках, як чинилося з менш знаменними подіями. Однак там навіть немає відомостей про поховання Івана Сусаніна в коломенському Іпатіївському монастирі.\nРосійський письменник Олександр Бушков зазначає: “…Нічого цього не було. Ні подвигу Сусаніна, ні славнозвісного “замаху на царя”, ні поховання героя в Іпатіївському монастирі. Точно встановлено: в 1613 р. у прилеглих до Костроми районах взагалі не було “чортових ляхів”– ані королівських загонів, ані “лісовчиків”, жодного інтервента чи чужоземного шукача вдачі. Також доведено, що в той час, коли на нього чинили “замах”, юний цар Михаїл разом із матір’ю перебував у добре укріпленому, наче фортеця, Іпатіївському монастирі поблизу Костроми, який охороняв сильний загін дворянської кінноти, та й сама Кострома була добре укріплена й наповнена російськими військами”.\nУ Росії Іван Сусанін уже давно став патріотичним символом. Ідеологічна машина Кремля зробила його образом беззастережної відданості й самопожертви. У Костромі йому поставили новий величний пам’ятник, адже перший зруйнували в післяреволюційні роки. На місці ймовірної загибелі Сусаніна встановили великий камінь. Часом у тих краях проводяться й театралізовані вистави, які відтворюють події 1613 року.\n“Подвиг”Івана Сусаніна є однією з цеглин у будівництві “русского мира”, що спрямований на відновлення та розширення Російської імперії. Саме шовіністична російська ідея покірності і відданості простих людей “царю і вітчизні”відіграла визначальну роль у критично важливих 1812-му, 1914-му та 1941-му рр., мобілізуючи на погибель мільйони росіян. А історії про “жорстокі звірства поляків і литовців”мають постійно нагадувати, хто є ворогом для Москви.\nНатомість російські національні “герої”, витворені Кремлем, чомусь “органічно”вписуються в українське життя: на їхню честь названі міста, села та вулиці, у пам’ять про них зводяться монументи. А от борців за незалежність України в підручниках з історії засуджують. Москва за несвідомої підтримки “українських демократів”прагне, щоб у цій ситуації нічого не змінювалось. Та як пояснити сучасній молоді, хто такий цей “Іван Сусанін”і що він своїм іменем демонструє в назвах вулиць? Ця аномалія змушуватиме українців до радикалізації своїх поглядів і пошуку шляхів, щоб усунути це нахабне ставлення до себе.\nВ’ячеслав Чорновіл: сторінки життєпису


Про незвідані горизонти, вусатих прусаків та жіночу інтуїцію | Художні твори | Гоголівська академія\nПро незвідані горизонти, вусатих прусаків та жіночу інтуїцію\n© Слава Світова, 26-10-2011\nНадумала якось Лариса гайнути на відпочинок. Перебрала купу маршрутів, островів, материків, та, заглянувши до гаманця, вирішила поїхати в Єгипет – древню землю фараонів, тутанхамонів, мінаретів та ієрогліфів. Недалеко, недорого, та й море там тепле і червоне!\nТа щойно почала вона пакувати валізи, як схаменулася, що до квітня місяця термін дії закордонного паспорту вивітриться. Прийшлося дати валізам спокій, а натомість зайнятися паспортними процедурами. Зайнялася. Зібралася. Подалася. Та й стала чекати результатів.\nЯк на Ларисине щастя, у державі наразі коївся паспортний бедлам. Телевізор транслював стрічку новин про якійсь бойкоти, нестачу паспортних бланків і «тищі» людей – з квитками у теплі краї в зубах та прокльонами на вустах – у довгих чергах за закордонними документами. Добрих два місяці Лариса щиро читала вечірні молитви і била чолобитну лобом об килимок перед образками. Просила, аби сталося диво, і саме для неї знайшовся отой безцінний паспортний бланк! Та марно. Новини й надалі були невтішними, Ларисині потаємні зв’язки з КДБ та працівниками ОВІРу теж не допомагали. І коли вона, втерши хустинкою скупу сльозу, почала розпаковувати свої валізи і втішати себе позитивними афірмаціями типу «значить, не треба туди мені їхати», «значить, так має бути», диво сталося. За день до рейсу вона отримала паспорт!\nІ ось (лунайте фанфари, стукотыть барабани!) Лариса – закордонний паспорт у зубах, валізи в руках – рушила рейдом на Бориспільський аеропорт. Там, у черзі до паспортного контролю її серце чомусь занило, перед очима пролетіло кілька чорних мух, а підозрілий внутрішній голос раптово з нею забалакав. «А може, ти нікуди не поїдеш!? Га?!», - немов по складах, чітко промовив він зсередини голови їй у внутрішню барабанну перетинку. У відповідь Лариса лиш труснула головою, і ступила на трап літака. Відкривати для себе незвідані Єгипетські горизонти.\nПрибувши до місця призначення, Лариса відвела душу! Купалася, засмагала, пірнала з підводною маскою, розглядаючи під водою кумедні рильця чужоземних рибок. Їздила на екскурсію до Каїру, блукала пірамідами та відбивалася від причепінських бедуїнів на одногорбих верблюдах. Ну, і фотографувалася біля кожного Єгипетського стовпа. На пам'ять.\nЇї несподіваний внутрішній голос підло вирвався з-під контролю акурат перед поїздкою на яхті у відкрите море. «А може, не треба?! Га!?» - знову волав він зсередини прямо їй у обидва вуха. Тут же знову засмоктало під ложечкою, занило серце – проте Лариса списала це на тугу за рідною Батьківщиною. Відтак, лише труснула головою і ступила на трап яхти.\nНезвідані морські простори манили! Лазурна водиця хлюпотіла довкола, в теплому небі кувікали білосніжні чайки, а кольорові косяки риб шугали морем. Яхта розкачувалася туди-сюди, розгойдувалася… і на 10 хвилині морського вояжу всі пасажири-туристи почали потихеньку набирати зеленкувато-синюшного кольору. Від нудоти.\nМорська хвороба підкосила майже кожного у туристичних рядах: хто лежав на палубі, вкритий рушником поверх голови і стогнав; хто качався туди-сюди, б’ючись лобом об бортик яхти; хто бекав у море під романтичні крики тих же ж чайок; хтось, вступивши у мокру калюжу, що на палубі, впав і розпластався поздовж на весь хребет, ледве не викотившись у відкрите море… А хто сидів і тихенько плакав.\nЛариса була серед самих немічних. Їх відправили у хвіст яхти, там посадили на дерев’яній палубі та рясно поналивали на лоба води – щоб відходили. Звитяжна Лариса теж сиділа з мокрим лобом. Перед її очима знову роїлися чорні мухи, а балакучий внутрішній голос все приказував: «А я що тобі казав?? Ага-а! Мене завжди треба слухати!!»\nТільки-но Лариса ступила на єгипетську сушу, тільки-но відійшла від аква-пригод, як сталася з нею інша халепа. Після поживної вечері надумала вона забутися вечірнім сном і подалася до своєї кімнати. Там вона простягнула руку до баночки з кремом, що стояла на туалетному столику, аби змастити червоного лоба, припеченого безжалісним єгипетським сонцем … і ледве не зомліла! На столику, зачаївшись серед ароматних флаконів та філіжанок, сидів страшний і гігантський чорний єгипетський тарган!! Він, певно, був з якоїсь дуже великої бройлерної породи, бо навіть Лариса – що не відала страху ні перед жабами, ні перед мишами – волала благим матом на поміч, як його побачила!! Сантиметрів 7 у довжину і сантиметри 2 у ширину – і то ще без вус! Він лазив, скотина така, по маленькому столику, і єгипетськими вусами наперед себе сучив! А нещасна Лариса протяжно вищала, і внутрішній голос її вищав дуетом разом із нею! Нарешті, голос прийшлов до тями і підказав викликати по телефону лакея.\nВмить у дверях з’явився добрий єгипетський дядьо, з бальоном невідомого хімікату в кулаці. Швидко прийшов на поміч! Проте по тому, як він у припадку сіпався, дригав рукою, і ногою, борючись з паскудною пекельною комахою, Лариса зрозуміла, що арабські чоловіки слабенькі! Наш би богатир слов’янський враз прикінчив би прусака такого! Роздопкав би його, чи газеткою пристукав на наглу смерть! Цей же лакей не справив на Ларису належного враження, але благо, очистив приміщення від таргана. А згодом – і від самого себе.\nЗачинивши за ними обома двері, Лариса уголос поставила запитання: «А що ж буде далі!?». Внутрішній голос, переживши страшенний стрес, мовчав. Тому питання зависло у повітрі як риторичне.\nА далі все закрутилося. Раптово вивергся отой вулкан, що назву його нормальній людині вимовити нереально, і всі рейси відмінили, всі аеропорти закрили. Лариса змушена була залишилися ще на одну ніч у прекрасному Єгипті. В ту ж прекрасну тиху єгипетську ніч вона отруїлася. Як доїхала зранку автобусом до аеропорту, не пам’ятає. Як долетіла на чорноземну земленьку рідну – не знає. Але приземлилася акурат в інфекційному відділені з милозвучним діагнозом «сальмонельоз». Пролежала під крапельницею цілий тиждень. Нічого не їла, окрім сухенького печивка «Марія». Нічого не пила, окрім трав’яного трунку. Вийшла з лікарні, акі жертва Освенціму – шкіра й костомахи. Приторохкотіла тими кістьми на роботу, де відверто всіх шокувала. Не так-то має виглядати людина, повернувшись з відпустки!\nПропрацювала Лариса рівно два тижні, ще й сала на животі не встигла наїсти, як знов її скосило! Цього разу – ВІТРЯНКА, яку Лариса романтично підчепила лежачи на кушетці в інфекційному відділенні. Пролежавши вдома ще два тижні, вся зелена і в крапочку, Лариса вже було надумала писати заповіт – так все боліло і чухалося!! Проте внутрішній голос її зупинив. Так, у красномовних діалогах з власною підсвідомістю провела вона ще один довжелезний лікарняний, аж доки не зійшла зеленка. Лариса, нарешті, набула презентабельного зовнішнього вигляду, і все повернулося на свої місця: Лариса – на роботу, внутрішній голос – углиб підсвідомості.\nЯк на те, свіжі телевізійні новини про кровожерливих єгипетських акул та деталізовані репортажі єгипетських військових заворушень, що транслювалися по усіх каналах вітчизняного телебачення поцілили прямо у Ларисину «Ахіллесову п’яту». Ночами у страшних кошмарах вона знову потрапляла в Єгипет. Спрагло блукала безмежно-піщаною єгипетською пустелею, де снаряди і бомби наполегливо намагалися у неї влучити. В страху – галопом на одногорбому верблюдові – мчала до аеропорту, де жоден літак не хотів її везти додому. Енергійно, вплав, батерфляєм перетинала Червоне море, відбиваючись дерев’яним веслом від акул… і весь час у її нічних кошмарах до Лариси протяжно і щиро кричав її внутрішній голос: «Не їдь туди-и-и-и!!».\nЗараз Лариса готується до наступної відпустки. Вона вже спакувала валізи, проте ще не вирішила, куди хоче поїхати. Маршрут вони вибирають разом із внутрішнім голосом. Бо, як не крути, а коли він до тебе кричить, то його треба слухати. Ну, або хоча б прислухатися. Внутрішній голос ніколи поганого не скаже.\n© Залєвський Петро, 28-10-2011\n© Наталка Ліщинська, 27-10-2011\nЗгенеровано за 0.78407192230225 сек.