ОГЛЯД РИНКУ 01 березня 2018 21:47\nПЕРЕДПОСІВНА ОБРОБКА НАСІННЯ — НАЙВАЖЛИВІШИЙ ЕТАП\nУ ВИРОЩУВАННІ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ КУЛЬТУР\nНайвищий потенціал врожайності рослини знаходиться у її насінні. Але цей потенціал можуть знижувати безліч факторів: погодні умови, дефіцит чи надлишок елементів живлення, шкідники, хвороби, бур’яни\nта інші стресові чинники навколишнього середовища. Причому деякі з цих факторів починають діяти, коли насіння ще навіть не потрапило у ґрунт. Для досягнення максимальної генетичної експресії рослин необхідно уникнути впливу таких негатив‑ них чинників.\nІнструментом, яким можна підвищити врожайність рослин шляхом регулювання стресу, є передпосівна обробка насіння. Вона є найпершим та найважливішим етапом у технології вирощування сільськогосподарських культур і дозволяє забезпечити оптимальний гормональний баланс рослини. Передпосівна обробка насіння дозволяє підвищити енергію проростання, схожість рослин та стійкість до несприятливих погодних умов.\nНа ранніх етапах розвитку рослини живлення відбувається переважно за рахунок поживних речовин у насінині та її оболонці, сама рослина ще нездатна поглинати елементи живлення ззовні, навіть за достатньої їх кількості у ґрунті. Висіяне насіння перебуває у стані спокою через високий рівень у ньому абсцизової кислоти, що індукує період спокою. Для проростання насіння рівень даного гормону повинен бути меншим за рівень ауксину та гіберелової кислоти, які є природними стимуляторами росту рослини. При несприятливих умовах сівби такого гормонального зрушення не відбудеться і для насіння необхідне зовнішнє додавання ауксину та гіберелової кислоти. Крім того, на даному етапі важливий рівень цитокініну. Цей клас гормонів виробляється у кореневих волосках та забезпечує клітинний поділ у пагонах та транспорт поживних речовин до клітин. Передпосівна обробка насіння препаратами компанії Stoller сприятиме збільшенню вегетативної маси, росту кореневої системи та повноцінному формуванню всіх складових врожаю. Така обробка насіння дозволить отримати ряд переваг: раніше почати сівбу, підвищити стійкість проростання, покращити рівномірність сходів, підвищити стійкість проростків, утворити потужну кореневу систему, підвищити стійкість до хвороб та несприятливих умов сівби (сухий чи вологий, гарячий чи холодний ґрунт).\nДля забезпечення активного старту, формування міцної кореневої системи та для досягнення швидких та вирівняних сходів компанія Stoller пропонує інноваційні засоби для передпосівної обробки насіння: Bioforge, Stimulate та Fast Start.\nBioforge — це антистресовий препарат для посилення росту, розвитку рослин та досягнення їх стійкості до несприятливих чинників. Застосовується препарат для контролю гормонального балансу та постійного росту кореневих кінчиків. Bioforge є продуктом реакції двох природних речовин: сечовини та мурашиної кислоти, які при поєднанні дають нову запатентовану речовину — диформіл сечовину, що є сильним антиоксидантом. Bioforge зупиняє сигнал для синтезу «стресового етилену», підтримуючи оптимальну концентрацію цього гормону в рослині, нейтралізує вільні радикали, які руйнують клітину, та збільшує рівень внутрішньоклітинної рідини в рослині. Крім регуляції стресу препарат забезпечує краще проростання насіння та підсилює розвиток рослини. Наприклад, використання цього препарату для перед‑ посівної обробки насіння сої забезпечує краще утворення бульбочок, стручків та запобігає їх абортуванню.\nВикористання Bioforge у нормі 1,5 л/т у комплексі з іншими видами обробки дозволило запобігти втратам урожаю на рівні 6,2 ц/га (за даними польових випробувань препаратів Stoller на полях ПСП «Переселенське» у Київській області).\nStimulate — регулятор росту рослин на основі поєднання цитокініну, ауксину та гіберелової кислоти. Він сприяє поділу, диференціації та росту клітин на всіх етапах розвитку рослин. Препарат забезпечує підтримку гормонального балансу рослин, забезпечує формування потужної кореневої системи та досягнення швидких та вирівняних сходів. Stimulate посилює ріст коріння, чим збільшує поглинання рослиною внесених у ґрунт поживних речовин. Передпосівна обробка насіння цим препаратом дозволяє отримати високу врожайність та забезпечити продуктивний розвиток рослин. Результати польових випробувань свідчать, що використання Stimulate у нормі 2 л/т дозволило запобігти втратам врожайності соняшника на 3 ц/га (за даними застосування препаратів Stoller на полях ТОВ «Зоря» у Дніпропетровській області). Назва Fast Start каже сама за себе: препарат активізує ріст рослин саме на ранніх етапах розвитку. Він поповнює вміст цинку, який надзвичайно необхідний саме у цей період. Також препарат сприяє природному синтезу ауксину, білковому обміну, генетичній експресії, цілісності клітинної мембрани та трансферу енергії. Препарат забезпечує відмінні умови для активного старту рослини, перериває період спокою насіння та позитивно впливає на фактори росту. Органічні сполуки, які містить Fast Start, підвищують рівень засвоєння поживних речовин, прискорюють метаболізм рослини та активізують ґрунтову мікрофлору. Передпосівна обробка насіння цим препаратом забезпечує досягнення швидких та вирівняних сходів, міцної кореневої системи, що надалі дозволяє рослині повною мірою реалізувати свій генетичний потенціал. Передпосівна обробка бульб картоплі препаратами Stimulate у нормі 0,5 л/га та Fast Start у нормі 2 л/га у комплексі з позакореневим підживленням під час вегетації рослини дозволила збільшити урожайність на 4,1 т/га (за даними застосування препаратів Stoller на полях ТОВ «Агрокомплекс‑98» у Житомирській області).\nПередпосівна обробка насіння економічно доцільна, адже дозволяє запобігти втратам врожаю та раціонально використовувати обмежені матеріальні ресурси. Розрахунки економічної ефективності показують, що передпосівна обробка насіння дозволяє підвищити прибуток, рівень рентабельності та зменшити собівартість вирощуваних культур.\nТЕКСТ: МИХАЙЛО ГУНЧАК, МИКОЛА КЛИМЧУК


Політичний фальстарт: дочасна агітація партій у Запоріжжі - Forpost\nПолітичний фальстарт: дочасна агітація партій у Запоріжжі\nПолітичний фальстарт – це те, за чим спостерігають українці, напевно, щонайменше від червня на всій території країни. Офіційна кампанія перед місцевими виборами розпочалася 5 вересня, однак рекламні площини в містах уже рясніють політичною рекламою\nДочасна агітація заборонена, проте чіткого визначення, що це таке, законодавство не дає й санкцій за неї не передбачено. Тому партії сміливо користуються розмитістю понять і називають це по-різному: “ідентифікація”, “реклама партійців” і навіть “соціальна реклама”. Але головною проблемою такої агітації є її непрозорість. Інформацію про джерела фінансування політсил виборці отримають уже після виборів або й не одержать узагалі, бо витрати саме на таку рекламу найпростіше не вносити до звітів.\nНаразі в Запоріжжі можна побачити рекламу щонайменше 11 політичних партій і лише трьох потенційних кандидатів у мери, які заявили про свої наміри балотуватися. Деякі з них ще навіть не розвернули діяльність місцевих штабів. Здебільшого політична реклама містить популістські слогани, а дехто просто розміщує назву партії. Жодних вимірюваних обіцянок політики та політичні сили поки що виборцям не дають.\nРух ЧЕСНО дізнавався, звідки в партій кошти на підготовку до місцевих виборів, скільки рекламних площин вони вже встигли розмістити та коли оголосять своїх кандидатів на посаду міського голови Запоріжжя. На запитання про витрати на рекламу жодна політсила на момент опублікування цього матеріалу відповісти не змогла.\nРекламу “За майбутнє” фінансують з Києва\nПолітична партія “За майбутнє” стала однією з перших політсил, що виявили рекламну активність у Запоріжжі. Її обласну парторганізацію очолює Віталій Сиволап, професор і запорізький лікар-кардіолог.\nУ коментарі Руху ЧЕСНО Володимир Марчук, який відповідає за комунікації в обласному осередку, розповів, що партія ще не визначилася, кого висуватиме в мери, триває праймеріз, і зараз обирають між двома кандидатами.\nТакож він додав, що реклама, розміщена в Запоріжжі, не має стосунку до обласної організації партії “За майбутнє”:\n“За моєю інформацією, ми як Запорізька обласна організація партії жодного борда не розміщували. Усе, що розміщено, – це Київ розміщував”, – прокоментував Руху ЧЕСНО комунікаційник партії.\nПримітно, що таку саму інформацію Руху ЧЕСНО надають партійні осередки і в інших регіонах.\nУ липні запорізька парторганізація створила свою офіційну сторінку у Facebook, через яку поступово представляє членів команди. Від моменту створення сторінки партія витратила на рекламу її постів у соцмережі $506.\nПартія “Справжні дії” фінансує себе сама\nПолітична партія “Справжні дії” представлена тільки в Запорізькій області. Офіційно це не нова політсила, а радше перереєстрована. Раніше це була Українська національна консервативна партія. Наприкінці 2018 року партія змінила назву, адресу реєстрації (з київської на запорізьку) та, головне, керівника – ним став Сергій Данилов, запорізький бізнесмен, який раніше не був у політиці. Політсила має власний сайт і вже навіть опублікувала свою програму. А от щодо кандидата в мери в партії кажуть, що це питання вирішать після з’їзду.\nПартія, за словами заступника голови “Справжні дії” Максима Кисельова, є незалежною від “зовнішніх” донорів:\n“Я є заступником, Сергій Данилов – керівником. Ми свої гроші, які самі заробляємо, вкладаємо в партію, здебільшого – Сергій Володимирович”, – зазначив Руху ЧЕСНО Кисельов.\nТакож заступник очільника політсили сказав, що вони вже встигли розмістити в Запоріжжі понад два десятки білбордів.\nУ соціальних мережах партія офіційних сторінок не має, але є сторінка “Справжні дії”, яка підписана як “громадська організація”. Ця ГО зареєстрована в середині 2018 року. Її засновниками є ті самі Данилов і Кисельов, до яких приєднався Артем Тараненко, бізнес-партнер Данилова. Сторінка громадської організації на рекламування своїх дописів витратила менш ніж $100.\n“Соціальна” реклама в місті та “ідентифікація” в області\n“Партія Володимира Буряка “Єднання” не рекламується в місті, але її білборди є в області. Їх можна побачити вздовж траси Харків – Сімферополь, у Мелітополі та Василівці.\nГолова партії Олександр Коваленко зазначає, що в Запоріжжі про політсилу й так чули, а от у регіоні білборди розміщують “для ідентифікації”. Також він наголошує, що ця реклама, на його думку, не є агітацією.\nОднак у місті є сітілайти, що інформують про досягнення Володимира Буряка як міського голови, які можна назвати рекламою з ознаками прихованої агітації. Заступник мера Віктор Гординський у відповідь на наш запит повідомив, що ця реклама є нібито соціальною.\nСхожу технологію застосовують команди міських голів Дніпра, Івано-Франківська та інших міст.\nРеклама партійців “Батьківщини”, а не партії\nБілборди ВО “Батьківщина” з’явились у Запоріжжі на початку серпня. Рух ЧЕСНО звернувся до потенційного кандидата в мери від “Батьківщини” Віталія Рябцева, щоб дізнатися про джерела фінансування цієї зовнішньої реклами. Але він повідомив, що рекламні конструкції в Запоріжжі фінансово не стосуються обласного осередку партії:\n“Усе, що зараз розміщується, – це за кошти конкретних партійців. Це не партійна структура, тому що офіційна кампанія ще не почалася. Партія нічого не розміщувала”, – прокоментував Руху ЧЕСНО Віталій Рябцев.\nОднак уже від травня запорізький депутат-гречкосій Віталій Рябцев, який є потенційним кандидатом на посаду міського голови Запоріжжя на прийдешніх виборах, на своїй сторінці почав розповідати про формування команди та її представників. Також він активно користується послугою рекламування дописів на власній сторінці в соцмережі: за січень-липень його витрати сягнули $1533.\nКрім того, Віталій Рябцев рекламує пости інших сторінок, здебільшого інформаційних, на що витратив $1631.\nНапад на агітаційні намети ОПЗЖ\nПартія “Опозиційна платформа – За життя” не так активно почала розміщувати в Запоріжжі політичні білборди, проте наприкінці серпня в місті з’явилися її агітаційні намети.\nНа своїй сторінці у Facebook запорізький осередок ОПЗЖ повідомив, що на “волонтерів-активістів” партії було вчинено напад. Невідомі пошкодили агітаційні намети 26 серпня та два дні по тому. У результаті поліція затримала чотирьох запоріжців, яким уже 30 серпня обрали запобіжний захід у вигляді особистого зобов’язання.\nРух ЧЕСНО звертався до партії по коментарі щодо її діяльності, кандидатів та фінансування, але відповіді ми не отримали.\n“Перемога Пальчевського”, “Слуга народу”, ЄС та інші менш активні\nРеклама партії “Перемога Пальчевського” з’явилась у Запоріжжі ще в липні. Публічні партійні заходи, інформація щодо майбутніх кандидатів від політсили наразі відсутні.\nЗа телефонами, зазначеними на сайті партії “Перемога Пальчевського”, оператори повідомили, що партосередок у Запоріжжі офіційно ще не відкрито, що після 24 серпня, можливо, буде сформовано місцевий штаб. На офіційній Facebook-сторінці політсили заявили, що Андрій Пальчевський розпочинає представляти свою команду в регіонах України.\nРеклама політичної партії “Слуга народу” в Запоріжжі з’явилася приблизно перед офіційним візитом до міста Володимира Зеленського. Під час свого перебування в місті президент представив кандидата в мери Запоріжжя від партії “Слуга народу”. Ним став Віталій Тишечко, колишній топменеджер “Мотор Січі”.\nНагадаємо, що до обов’язків Президента України належать міжнародна політика й обороноздатність держави, а не формування команд на місцевих виборах для окремої партії.\n31 серпня Віталій Боговін, голова Запорізької ОДА, призначений Зеленським, оголосив про початок праймеріз у Запорізькій області. Цю заяву він поєднав з відкриттям “прозорого офісу” партії “Слуга народу” в Запоріжжі.\nНагадаємо, 25 жовтня 2020 року в Україні мають відбутися місцеві вибори. Громадський рух ЧЕСНО збирає інформацію про політичні партії та кандидатів у спецпроєкті Polithub, де кожен виборець має змогу не лише знайти біографію кандидата, а й перевірити його на доброчесність.\nДжерело: Рух ЧЕСНО\nТарифи на газ для запоріжців: скільки платити в жовтні\nДовічне ув'язнення: запоріжця підозрюють у жорстокому вбивстві сусідки


Вітчим Кім Кардаш'ян у елегантній сукні став жінкою року | Новини на Gazeta.ua\nВітчим Кім Кардаш'ян у елегантній сукні став жінкою року\nВівторок, 10 листопада 2015 09:42\nВчора в Нью-Йорку відбулася урочиста церемонія вручення щорічної премії "Жінка року". У цьому році у захода ювілей - 25 років поспіль журнал Glamour нагороджує слабку стать за різні заслуги.\nЦеремонія пройшла в кращих традиціях, правда, були і спірні моменти. Наприклад, в одній з номінацій перемогу здобула Кейтлін Дженнер (вітчим Кім Кардаш'ян Брюс Дженнер, який змінив стать і став жінкою). Актриса Джудіт Лайт, вручаючи нагороду, сказала, що Дженнер заслуговує звання "Жінки року".\nСтатуеткою також відзначили актрису і продюсера Різ Уізерспун, фешн-ікону Вікторію Бекхем, Баллеріні Місті Коупленд та інших жінок.\nЗараз ви читаєте новину «Вітчим Кім Кардаш'ян у елегантній сукні став жінкою року». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Музей історії Полтавської битви – Поле Полтавської битви\nКаталог музею Полтавської битви на Шведській Могилі, виданий 1910 року, засвідчує, що колекція налічувала 339 експонатів: портрети історичних осіб, гравюри, картини, зброя, манекени воїнів. Притаманне І.Павловському прагнення якнайповніше висвітлити події сприяло наповненню експозиції предметами, що відображали всі сторони військового конфлікту. Тож відвідувач також міг побачити портрети шведських воєначальників, козацькі старожитності та дев’ять зображень гетьмана Івана Мазепи (за радянської доби в експозиції не було жодного).\nПротягом 1917-1918 років музей зазнав кількох пограбувань, і І.Павловський передав залишки колекції до Центрального пролетарського музею Полтавщини (нині Полтавський краєзнавчий музей імені Василя Кричевського). У 20-30-х роках ХХ століття вона експонувалася в окремій залі під назвою «Полтавська баталія» і за два десятиліття зазнала діаметрально протилежних оцінок. Так, у період українізації висловлювалася думка ліквідувати цю частину музею, «тому що … для України цей момент особливо трагічний, бо з того часу царська Москва міцно підібгала під себе Україну і позбавила споконвічної автономності вільнолюбивий український народ». А вже в 30-х роках радянськими ідеологами почала активно впроваджуватися теза про братське героїчне минуле російського, українського та білоруського народів, а відтак події 1709 року набувають особливої актуальності, «коли фашистські палії війни мріють про загарбання квітучої соціалістичної України». На початку 1939 року вийшли загальносоюзна та республіканська постанови КП(б), КП(б)У щодо 230-х роковин Полтавського бою. Музейна виставка «Полтавська баталія» була значно розширена.\nПід час Другої світової війни у вересні 1941 року частину колекції І.Павловського евакуювали до Уфи, решта предметів залишилася в Полтаві і постраждала від пожежі в роки нацистської окупації. А вже в липні 1944 року в краєзнавчому музеї полтавці могли ознайомитися з виставкою «Героїчне минуле нашого народу», у якій був розділ «Полтавська битва».\nУ травні-червні 1949 року постановами Рад Міністрів СРСР та УРСР зобов’язано «поновити Музей Полтавської битви, як музей Республіканського підпорядкування ІІ категорії». Вдруге заклад відкрили 23 вересня 1950 року в приміщенні інвалідного будинку на Шведській Могилі. Сюди й повернулися вцілілі предмети зі збірки І. Павловського. Колекція також поповнилася унікальними артефактами початку ХVІІІ століття за рахунок надходжень з інших музейних закладів колишнього Радянського Союзу, зокрема з Ермітажу, Третьяковської галереї, Київського, Львівського, Чернігівського історичних музеїв.\nУ повоєнний час на замовлення Й.Сталіна вийшли друком монографії провідних радянських істориків Б.Тельпуховського, Є.Порфир’єва, В.Шутого, Є.Тарле, присвячені темі «захисту» Росії від Карла ХІІ. У радянському міфі про події Північної війни в Україні з’явилися поняття «народна війна», «партизанська війна проти шведських загарбників», які поєднувалися із «класовою боротьбою народу проти експлуататорів-мазепинців». Посилювалися акценти на збереженні українським народом вірності союзу з Росією. Ці обставини суттєво вплинули на тематико-експозиційний план музею. З нагоди 250-річчя історичної події тут добудували додаткову залу, в якій розмістили діораму «Полтавська битва», виконану художниками військової студії імені М.Грекова, і батальні полотна майстрів радянської доби, що демонструють героїчний міф Полтавської вікторії. За радянських часів музею була відведена роль активного пропагандиста комуністичної ідеології.\nУ другій половині 80-х років ХХ століття під керівництвом заслуженого художника України А.Щербака здійснили реекспозицію музею. Було збережено хронологічний принцип викладу подій Великої Північної війни та висвітлено вплив Полтавської битви на хід європейської історії. Наголошено на участі України у військовому протистоянні. 1994 року у музеї відкрили залу, присвячену історії українського козацтва. Завдяки співпраці з Товариством військової історії Швеції експозиція поповнилася предметами, що розкривають участь каролінців у подіях Великої Північної війни. З урахуванням опублікованих історичних джерел та досліджень провідних українських істориків екскурсійний супровід у музеї постійно доповнюється новими матеріалами.\nНині колекція налічує понад сім тисяч експонатів, із них три тисячі двісті – предмети основного фонду. В експозиції знаходяться унікальні картини Дені Мартена (молодшого), Бернардо Белотто Каналетто, Жана Марка Натьє, Юрія Рєпіна, Миколи Самокиша, оригінальні портрети історичних діячів роботи художників ХVІІІ століття, гравюри, автентична зброя, археологічні знахідки, старовинні предмети побуту.


Головна Реферати українською Література українська Легенди рідного краю\n—\tТо ти вчора забрав від ґазди коней?\nЩо було панові робити! Мусив признатися, бо здогадався, що перед ним Довбуш. А Олекса каже грізно:\n—\tРаз ти взяв собі коні, то хочеш ґаздувати. Так іди\n—\tТи що худобину мучиш? — крикнув Довбуш.—\n—\tДобре, на цей раз тобі подарую!\nТри чи чотири дні Довбушеві хлопці вівчарили, а їх отаман ватажив. Як хворі встали на ноги, щиро подякували опришкам за допомогу.\nКажуть, що одного разу Довбуш розбив банк у Сиготі. Було там багато золота. Добуте золото опришки поділили. Де вони золоті гроші рахували, там місце називали Рахів. Коли там село виникло, то й село так назвали.\nДовбуш свою пайку взяв у торбу і, куди йшов полонинами, там золото жменею і розсівав. Зазвідали його побратими, чому так робить, а він їм каже:\n—\tБудуть скотарі та вівчарі находити і нас добрим\nРеферат на тему: Легенди рідного краю


Що потрібно знати про дитячі пісочницях – Шалені знижки\nЩо потрібно знати про дитячі пісочницях\nУ чому полягає різниця пісочниці для дому та вулиці\nЯк вибрати оптимальний розмір\nЯкі матеріали пісочниці найпрактичніші\nВ якому місці найкраще встановлювати пісочницю\nЯкий пісок вибрати і скільки його знадобиться\nЯк вибрати хорошу пісочницю\nПісочниці розрізняються розміром і формою.\nДля будинку випускають компактні моделі. Можна купити навіть пісочницю-столик, яка займе мінімум місця в квартирі. Є також класичні пластикові і дерев’яні басейни, але в міні-форматі.\nХороший варіант – купити універсальну пластикову пісочницю, яку влітку можна використовувати на вулиці, а на зиму переносити в будинок і наповнювати пластиковими кульками для сухих басейнів.\nЗ варіантом для будинку все просто – потрібно вибрати модель, яка найкраще поміститься в квартирі. При виборі пісочниці для вулиці варто враховувати, скільки дітей гратимуть.\nЯ рекомендую виходити з таких розрахунків: одній дитині потрібна пісочниця мінімум 1,2 × 1,2 м. Відповідно, для двох дітей потрібна модель в два рази більше. Зручний варіант – модульні пісочниці. Їх розмір і форму можна змінювати за рахунок додаткових елементів.\nНайчастіше пісочниці роблять з дерева та пластику.\nПісочниці з дерева екологічні, не нагріваються на сонці, довго служать. Їх часто оснащують зручними лавками і сидіннями. Коштують не дуже дорого, але вимагають регулярного догляду: раз на рік їх потрібно фарбувати або покривати лаком. Навіть при дотриманні всіх правил догляду дерево з часом приходить в непридатність.\nПісочниці з пластика легкі і мобільні, не потребують щорічного ремонту та фарбування. Пластик не гниє і не зношується. Багато пластикові пісочниці на зиму можна прибрати в будинок і наповнити кульками для сухого басейну. З недоліків: пластик вицвітає і нагрівається на сонці. До того ж матеріал досить крихкий, тому, якщо така пісочниця трісне, полагодити її самостійно буде неможливо.\nЯ рекомендую враховувати свої потреби. Якщо хочете переміщати пісочницю з вулиці в будинок і назад, краще вибрати варіант з пластика. Для вулиці можна вибрати красиву дерев’яну модель.\nЯкщо плануєте розмістити пісочницю на вулиці, варто врахувати кілька важливих моментів.\nПісочниця повинна добре проглядатися. Не варто розміщувати її під масивними деревами – гілки або плоди можуть травмувати дитину. До того ж на деревах часто сидять птахи, а вони можуть забруднювати пісочницю. При цьому важливо забезпечити тінь в денний час. Ідеальне рішення – пісочниця з навісом. Якщо навісу немає, можна поставити її в тіні чагарників.\nВиходить, що ідеальне місце для пісочниці – галявина, яка з одного боку захищена чагарниками, а з іншого добре проглядається.\nНайчастіше для пісочниць купують прожарений кварцовий пісок або просіяний річковий.\nПіщинок кварцового піску трохи більше, ніж річкового. Щоб його отримати, природний кварц подрібнюють і прокаляют. Такий пісок дорожче річкового, а піщинки не тримають форму, навіть якщо їх намочити. Зате кварцовий пісок може бути абсолютно будь-якого кольору: червоного, синього, фіолетового.\nРічковий пісок – найпопулярніший і недорогий матеріал для пісочниць. Він відмінно тримає форму, але в ньому можуть зустрічатися частки черепашок і дрібних камінців. Рекомендую просівати такий пісок.\nЩоб розрахувати скільки піску знадобиться, потрібно спочатку вирахувати обсяг пісочниці. Для цього множимо довжину на ширину і висоту. Наприклад: 1,2 × 1,2 × 0,3 = 0,432 куб. м. При розрахунку обсягу за висоту беруть не висоту бортиків, а глибину наповнення піском.\nВажливий момент: обсяг не дорівнює тоннажу. Питома вага піску: 1 куб – 1,5 тонни. Щоб дізнатися необхідну кількість потрібно обсяг помножити на коефіцієнт 1,5: 0,432 куб. м x 1,5 = 0,648 тонни. Для наповнення не дуже великий квадратної пісочниці потрібно 648 кг піску.\nВизначитися, де дитина буде грати: тільки на вулиці, тільки вдома або там і там.\nДля будинку вибирати компактний столик або маленький пластиковий басейн.\nДля вулиці – варіант з тентом і навісом. Навіс захистить від сонця, а тент допоможе зберегти пісок чистим.\nПравильно розрахувати розмір. Одному дитині для комфортних ігор знадобиться квадрат 1,2 × 1,2 м.\nРозрахувати, скільки піску знадобиться, і закласти в бюджет.


Скільки має тривати нормальна вагітність | Наша мама | Все для молодих мам і батьків\n08:00, 17.09.2016 | Категорія: Пологи\nНасправді, це все міф. Для кожної дитини, що знаходиться в утробі матері, характерний свій термін розвитку. До таких висновків прийшли вчені з Національного інституту охорони здоров'я в Сполучених Штатах Америки. Вони провели ряд експериментів і досліджень, які показали, що тільки 40% з усіх вагітних жінок народжують дитину на 40 тижні виношування. Крім того, пологи можуть початися не конкретно в останній 280 день.\nНайчастіше, якщо і дотримуватися цієї думки, то більшість дітей все одно народжується на 9 місяці плюс ще кілька днів. Особливо, як показує статистика, це характерно для дівчаток. Близнюки ж, навпаки, частіше народжуються раніше терміну, на 7-8 місяці.\nУ середньому термін вагітності становить 268 днів. Тому мамам абсолютно не потрібно переживати з приводу свого новонародженого малюка і його здоров'я, якщо він з'явився на світло в проміжку між 268 і 280 днем виношування.\nЩо ж впливає на термін вагітності жінки? Звичайно, все залежить від індивідуальних особливостей організму. А також вже і від особливостей і фізіології майбутнього малюка. Крім того, має значення вага жінки, її конституція тіла, наявність шкідливих звичок і ведення статевого життя на ранніх термінах вагітності. Якщо враховувати всі ці фактори і спробувати встановити середню цифру, коли імовірно можуть початися пологи, то це буде, швидше за все, на 8 місяці і 24 дні. Однак цей час не можна приймати за єдине вірне і точне.\nЗвичайно, термін вагітності для всіх жінок різний, і це абсолютно не впливає на здоров'я дитини. Жоден лікар з точністю не скаже вам, коли саме почнуться пологи. Однак знаходитися під наглядом гінеколога необхідно. Це допоможе запобігти різним проблемам і ускладненням, які можуть виникнути під час вагітності. Якщо ж ваші пологи почнуться раніше наміченого терміну або, навпаки, вагітність затягнеться на довше, саме лікар допоможе і підкаже, як діяти в цій ситуації.\nТеги: вагітність, пологи, статистика


Ігор Коломойський: Жодних особливих правил гри для олігархів бути не може - Українська газета Час\nВ інтерв’ю РБК-Україна бізнесмен Ігор Коломойський розповів про своє бачення найближчого політичного майбутнього за президентства Володимира Зеленського, ідеології партії “Слуга народу”, можливості розпуску Верховної ради, коаліції в новому парламенті і багато іншого.\nОбраний президент Володимир Зеленський у недавньому інтерв’ю РБК-Україна стверджував, що спілкується зі своїм багаторічним партнером Ігорем Коломойським виключно з питань бізнесу. І сказав, що буде з ним “сваритися”, якщо бізнесмен, прикриваючись іменем президента, буде вирішувати свої питання.\nВ той же час, роль телеканалу “1+1”, який належить Коломойському, у перемозі Зеленського важко переоцінити. Крім того, неможливо не помітити в найближчому оточенні нового президента людей, пов’язаних з одним з найбагатших бізнесменів України.\nЦе інтерв’ю було записано минулого тижня в ізраїльській Герцлії, неподалік від Тель-Авіва. Ігор Коломойський прийняв РБК-Україна в своєму офісі в одному з бізнес-центрів міста, що вважається курортом і великим фінансовим центром Ізраїлю.\nВже на місці з’ясувалося, що Коломойський зовсім недавно дав ще одне велике інтерв’ю нашим колегам. Медійна активність бізнесмена, який раніше був набагато менш доступний для журналістів, наводить на роздуми. Наприклад, про те, чи не є вона спробою прив’язати до себе Зеленського і послати сигнал про власну впливовість.\nЗараз же Коломойський, наприклад, поділився своїм баченням ідеології партії Зеленського “Слуга народу”, список якої ще ніхто не бачив, але вона вже лідирує в опитуваннях громадської думки. На його думку, ця партія повинна бути “лівоцентристською”, виступати за зниження тарифів, але і за низькі податки для бізнесу.\nКрім того, з цієї розмови стали зрозумілі і обриси можливої нової “війни олігархів”. У всякому разі, дуже вже докладно Коломойський розповідав про перекоси державної політики, яка нібито дозволяє отримувати надприбутки іншій найбагатшій людині України – Рінату Ахметову.\n– Нормально. Роботи дуже багато, справ багато. Порошенко наробив за 5 років.\n– Кажуть, що ви націлені його переслідувати?\n– Ні. Я хто, прокурор? Якщо мене поставлять генпрокурором, буду доганяти, а якщо ні, то ні. Я заради цього надягати фуражку не буду.\n– Друга версія – доганяти буде Андрій Портнов?\n– У Портнова особисті рахунки, він буде доганяти, якщо зможе. Я, правда, не розумію які його механізми?\n– Окружний адмінсуд Києва, наприклад.\n– Це той, де Вовк (голова Окружного адміністративного суду Києва Павло Вовк, – ред.), і вся компанія? Де ми виграли суд по Привату?\n– Причому Порошенко розігрував там якусь шахову партію, не знаємо навіть її назви.\n– Ми чули про цю партію, там, де ви виграли. Кажуть, що якщо ви повернетеся в акціонери “Привату”, то Мінфін вимагатиме повернути 150 мільярдів докапіталізації і може списати гроші банку.\n– Мінфін же діє в рамках закону, і того, що написав суд. Правильно?\n– Це перше. Друге. Що значить, повернуся в акціонери?\n– Якщо ви скасуєте націоналізацію.\n– Ну поки я визнаю її незаконною. Вимагаю, щоб визнали її незаконною.\n– Так а яка тоді глобальна мета?\n– Дивіться, я багато разів пояснював. Ось ви володієте приватною власністю, наприклад, автомобіль, будинок або квартира, і ви якось там управляєтеся, ведете своє господарство. Потім у вас шляхом нехитрої рейдерської операції це взяли і переписали, на когось іншого. І потім, щоб приховати сліди злочину, сказали, що ви погано керували і вам треба жити в якійсь собачій будці, щоб ви ще випадково газ не відкрили і не нашкодили цим.\nМи їх збирали ще для суду в Лондоні, якщо ще будуть слухання. Зараз вирішується питання щодо апеляції, і ми вважали, що там теж хороший майданчик, для того щоб поставити питання про націоналізацію. Це не є предметом позову, але ми думали подати зустрічний позов, якщо будуть слухання. Але в зв’язку з тим, що суддя не визнав юрисдикцію, та й не тільки юрисдикцію, там багато всього… Суддя, який видавав freezing order, сказав, що якщо б вони не збрехали, а чесно показали, він би точно їм тоді не видав його. Вони сфабрикували документи. Крім цього, він сказав, що там не більше 500 мільйонів, а не 2,5 мільярда. Він написав, що там не більше 100 мільйонів. А вони написали, що треба рахувати 800 мільйонів. У кінцевому підсумку, після всіх торгів, вийшли на 500 мільйонів, але при цьому, в принципі там немає і 100 мільйонів.\n– Тільки за клієнтським дорученням.\n– Так, тому вони брали компанії. А як захеджувати, якщо і в тебе депозити, і їх треба повертати людям? Тобто вони користувалися практикою, яка існує вже 25 років. Ми в неї навіть не лізли, головне гроші з банку не присвоїли, і слава богу. Але це ніяке не відмивання, це практика, якою займалися всі банки.\n– В цьому році 5 років як вас призначили головою Дніпропетровської ОДА. Коли вас призначали, у вас були з президентом якісь домовленості?\n– З Турчиновим.\n– А потім, з Порошенком, в нових умовах.\n– Я йшов тільки на три місяці, до президентських виборів, це він мене потім благав залишитися.\n– Так, Порошенко.\n– А які були з ним на той момент домовленості?\n– Я йому пояснював, що мені це невигідно, навіть проблематично, мені рахунки закривають, у Швейцарії через це не продовжують дозвіл на проживання, це була серйозна проблема. Домовленостей не було жодних. Не було потреби. У нас взагалі важкі стосунки ще з 2005 року з Порошенком.\n– Ви про це розповідали ще суду Лондона в суперечці з Григоришиним.\n– Так, причому ми тоді з ним не були навіть знайомі.\n– Поясніть мені будь ласка, якщо ви про Порошенка все знали, чому ви його не збили в 2014 році на зльоті?\n– Через “плюси”.\n– Це Льовочкін підняв його, коли віддав на поталу Кличка. Вони йому подарували 20% рейтингу.\n– Чому не можна було нічого зробити?\n– Ну можна було, але нам тоді потрібен був легітимний президент в першому турі, а хто міг у першому турі виграти? Зрозумійте, у нас тоді були інші цілі і завдання. Тоді вздовж усього кордону стояли російські війська. Півмільйона людей. Їм до Києва було 150 кілометрів.\nУ нас там в Дніпропетровську тоді Корбан, Філатов і вся їхня компанія розійшлися. У той час, коли я займався справами в Києві, вирішував питання, пов’язані з більш глобальними речами, вони на місці, м’яко кажучи, розійшлися. Тому поки я не був втягнутий ще в ці справи, гострої війни не було, мені було краще піти.\n– Тоді ж була ця історія з мало не силовою зміною менеджменту в державній Укртранснафті.\n– Це була конкретна провокація. У Суркіса взяли людей, там була його охорона. А все було незаконно, тому що Коболєв був у від’їзді, Яценюка теж не було, тому що теж у від’їзді. Згодом з’ясувалося, що вони все знали, і ніхто не був у від’їзді. Тому це була спровокована історія. А я тоді ж ходив тероризував, щоб віддали 10 мільярдів газу, і все буде спокійно. Ось вони і придумували різні варіанти.\n– Просто з боку складається враження, що в країні сталося протистояння двох багатих людей, тільки у одного державні потужності були, а у другого образа.\n– Мені з ними не було, про що домовлятися. Я вам так скажу, просто до Петра Олексійовича ходив Льовочкін, тоді вони тісно спілкувалися, ще й після Віденських угод, і розповідав байки про те, як Януковичу платили з усіх нафтових об’єктів мзду.\n– Ці розмови ще за Януковича були.\n– Так, що ми платимо щомісяця. Тільки там нема з чого платити, хіба що з дому виносити. І він обурювався, чому Януковичу платили, а йому ні. Прямо він утримувався мені це питання задати. Потім я йому сказав: Петро Олексійович, якщо ви хочете про щось запитати, запитайте прямо і я вам сам відповім. Ви цікавитеся, чому Януковичу платили, а вам ні. По-перше, ви не Янукович. І це навіть не образливо, тому що ви тут, а Янукович вже в Ростові. Я дійсно з ним говорив ось так, запанібрата, адже він навіть молодший за мене. Звичайно, при сторонніх ні, тільки – пан президент, Петро Олексійович. Я запропонував – давайте визначимо формат, тет-а-тет, щоб не виходило що я вам Петро Олексійович, а ви мені – Ігор.\n– А коли ви зрозуміли, що є тріщина у стосунках?\n– З першого дня.\n– Пам’ятаєте момент?\n– На інавгурації.\n– Розкажіть, що було.\n– Біля кого було більше людей, хто був популярнішим? Мені деякі відразу сказали, що тобі буде нелегко, бо біля мене було в п’ять разів більше людей, ніж біля нього. А де він був у найважчий час, коли захищали батьківщину, у найважчі місяці – березень, квітень, травень? Зайнятий був своєю передвиборчою кампанією. І потім теж – червень, липень і серпень – замість того, щоб займатися війною, він займався розгоном парламенту і призначенням виборів. Тому що йому хтось сказав, що Ющенко дурень, тому що одразу не розігнав парламент. Він сказав, що цієї помилки не повторить. Щоб не чекати, як Ющенко рік.\n– До речі, виходить, Порошенко випередив Ющенка на 10% за результатами першого туру.\n– Я вважаю, що Ющенко був для України найбільш золотий президент і найкращий час.\n– Тому що він нікуди не ліз. Нічого не вирішував, але і нікуди не ліз.\n– Для вас, визнайте.\n– Ні, не для нас. Подивіться цифри ВВП.\n– В той момент вся світова економіка зростала, до 2008 року.\n– За Ющенка якраз вона нагнулася.\n– Але це в кінці.\n– У 2008 нагнулася, а в 2010 пішла вгору. А Тимошенко взагалі впоралася з кризою на п’ять, просто ідеально, і з МВФ нічого не зробила, не підняла ціни.\n– Чи правда те, що ви більше хотіли бачити зараз Тимошенко президентом?\n– Ні. З них двох – я за Зеленського. Ми звичайно, її поважаємо, думаю вона не погано б впоралася, але все одно були ризики. По-перше, людина на цій посаді швидко бронзовіє, і чим вона старше, тим це відбувається швидше.\n– Ви добре знаєте Юлію Тимошенко. Вам вона більш зрозуміла?\n– Чим Зеленський?\n– Як раз Зеленський мені дуже добре зрозумілий. Взагалі не викликає жодних питань.\n– Як ви вважаєте, Зеленський повинен встановити єдині правила для всіх олігархів?\n– Ні. Те, про що говорив Гордон, це безплідно. Жодних особливих правил гри для олігархів бути не може.\n– Як він з ними буде працювати?\n– З ким? Хто у нас олігархи, давайте визначимо їх.\n– З великими бізнесменами, дуже багатими людьми, у яких є телеканали – Фірташ, Ахметов, ви, Порошенко і так далі.\n– Порошенко, думаю, вже ні. Телеканалу немає. Вірніше, є, але його ніхто не дивиться.\n– Пінчук олігарх, навіть незважаючи на те, що немає партії, практично немає бізнесу, а є медіа-холдинг, і ось він олігарх, може вважатися четвертою владою. Ми так перейдемо до поняття медіа-магнат. Тільки у нас чому потрібно володіти іншими бізнесами? Канали збиткові, тому що поганий стан економіки, ринку. Якщо буде гарний стан – буде прибуток. Я вважаю, що Роднянський (Олександр Роднянський, колишній власник “1+1”, – ред.) був більшим олігархом, ніж я до 2003 року. До них Кучма звертався, а до мене ні. Нікому не був цікавий. Ну заводи-пароплави – податкову прислав, якщо що, і їх немає.\n– Є історія Бориса Ложкіна.\n– Він просто вдало з нічого зробив гроші. Але у нього не було телевізора.\n– Телевізора ні, але є інтернет, що вже не менше, ніж телевізор. А років через 5-7?\n– Це марні розмови, тому що у нас уся молодь їде і старіюче населення. Якщо цю тенденцію поламати, тоді щось зміниться. Якщо ні, тоді не зміниться. А Ложкін не так суттєво, він свій медіа-холдинг закладав Хомутинніку за 25 мільйонів. Це перед продажем.\n– А скільки Ложкін отримав з Курченка за холдинг?\n– Ну він отримав близько 400 мільйонів. Тільки все розійшлося – Порошенку, Ахметову, виплатив усі кредити, і йому залишилося мільйонів сто.\n– Чому у вас конкретно з Ложкіним погані відносини?\n– У нас ніколи і не були хорошими. Він дружить з Боголюбовим (Геннадій Боголюбов, колишній співвласник “Привату”, багаторічний партнер Коломойського і Ложкіна, – ред.), і я вважаю, що використовувати дружбу у комерційних цілях – неправильно.\n– Хочу запитати вас про прокурора Кулика, який виписав підозри Ложкіну та іншим соратникам Порошенка у справі Курченка.\n– Він тут не був. Я його в очі ніколи не бачив.\n– А як він на 1+1 опинився перед виборами?\n– Ну раз такий гучний скандал, ви ж як журналісти розумієте, як таку солодку булку не покликати. Там же і Степанов (Максим Степанов, звільнений глава Одеської ОДА, – ред.), наприклад, був. Він кум Палиці. Я вважаю, він такий же, як і Ложкін, тому що Палиця його скрізь рятував, де тільки міг. Коли він був директором фабрики “Україна”, то його рятували при Арбузові. Я ще допомагав, мене Палиця попросив, через Бродського, і вони вийшли на Арбузова, щоб тоді не вигнали з цієї фабрики, і його відстояли. Вони заробляли нормальні гроші. Потім проходить час, прийшла нова влада і Палиця через Іванчука знову рятує його.\n– Так, Степанов за квотою Народного фронту заходив на губернатора.\n– Це все було ще задовго до. Фронт ще не підозрював, хто такий Степанов і як він виглядає. Потім прямо на моїх очах, Іванчук сидить у кімнаті відпочинку у Ложкіна, він вже голова адміністрації, Палиця привозить цього Степанова, і передає його від Іванчука Ложкіну. Потім, мабуть, почав більше відстоювати свої інтереси, і вони вирішили його усунути. Якраз тоді Саакашвілі треба було прибирати, але вони не знали, кого туди поставити. От і відправили Степанова в Одесу. До речі, він тоді як в останній поїзд заскочив.\n– За великим рахунком, Степанов все технологічно правильно зробив, коли його звільняли.\n– Ну це настільки очевидно… Все правильно зробив, а на 1+1, коли побачив Порошенка, дав слабину. Я навіть чув, не знаю, наскільки це правда, що його із вдячності, хочуть залишити. І якщо б у мене запитав поради новий президент, я б йому не радив.\n– Як у вас зараз з Суркісами, ви з ними то сваритеся, то миритеся?\n– Ну ми сваримося через футбол, наприклад, через ще щось.\n– Через Медведчука?\n– Так, через Медведчука\n– А що у вас з Медведчуком?\n– Нормально, все в рамках пристойності, хоча ми з ним зараз не спілкуємося. Я перестав з ним спілкуватися після 2014 року, коли він так підвів з Кримом.\n– Він же розповідав, що все буде нормально, все буде добре. І коли трапилася анексія то було зрозуміло, що вони проголосують там у себе, і у мене було питання до нього – це ти мав на увазі добре?\n– Не уточнив, у кого добре буде.\n– Він 5 років нічого не робив. Не міг навіть людей звільнити. Гаразд, складні питання, пов’язані з війною, кордоном, пов’язані з законом і конституцією, багато до чого можна причепитися. Але людей можна було звільнити? Третій пункт угод – всіх на всіх.\n– Ви ж розумієте, що Медведчук при Путіні буде мовчати.\n– Медведчук взагалі мовчить. Навіть якщо можна говорити.\n– Я правильно розумію, що Медведчук ніколи не був настільки потрібен, як зараз?\n– Він взагалі нікому не потрібен.\n– У нього склали всі активи, у нього стільки ніколи не було.\n– У нього є бізнес, йому потрібний. Він з Порошенком і Кононенком в частці, і ще щось пов’язане з вугіллям.\n– Тобто, він взагалі не зацікавлений, щоб це закінчувалося?\n– Чому не закінчилося досі? Тому що вигідно було. Йому, Порошенку, Ахметову, який там до речі на третій позиції. Ось це і є суть влади, ось ці потьомкінські села. Повинен сказати, що єдині пристойні люди з усієї цієї компанії для мене – на першому місці Аваков, а на другому Турчинов. З великим відривом другого від першого.\n– Ваша думка – чи можлива в наступному парламенті коаліція Слуги народу з колишніми регіоналами?\n– А з ким можлива?\n– З Тимошенко можлива, з Ляшком, Гриценком. З нормальними людьми, а не зі зрадниками, які в Москву за консультаціями їздять.\nТут без компромісів. Якщо не вийде, тоді підемо на ще одні вибори. Все буде жорстко. Дивіться у нас є достатньо можливостей на неофіційні контакти з Кремлем. Достатньо можливостей. І це не проблема – налагодити неофіційні контакти. У нас є офіційні відносини, а через неофіційні контакти можна, десь, якось обговорювати нюанси, не глобальні питання. Наприклад, ми знаємо списки людей, хто кого хоче обміняти, з боку Росії і кого ми хочемо забрати. Ми хочемо всіх, а Росія хоче конкретних кілька людей, правильно? А ми взагалі знаємо, ми як громадянське суспільство, наприклад, кого не можна віддавати за жодних умов і чому? З якої причини ми не можемо котось віддати?\n– Як беркутівців?\n– Так. Ось чому не відбувся обмін всіх не всіх? Ізраїльтяни віддають за одного солдата тисячу чоловік, тому що для них це принципове питання. Це пріоритет. Треба буде – вб’ємо цих ідіотів вдруге. Це говорить про те, що країна впевнена в собі. А з якої причини не може відбутися обмін всіх на всіх? Якщо неможливо віддати злочинців, які допустимо розстрілювали мирне населення, або розстрілювали наших полонених, і так далі. Назвіть імена цих людей, яких ми ніколи не віддамо, бо вони вбивці, бандити і мародери. Так в такій ситуації, коли у нас є тисяча осіб, яких вимагає Росія і серед них є десяток таких, яких не можна віддавати з моральних міркувань, а 990 можна, плюс з тієї сторони ще 200 наших людей, тоді є неофіційні канали. Той же Медведчук, або ще якийсь дядя Вася, щоб донести наші мотиви. Але якщо Путін хоче тільки всіх на всіх, то моя особиста думка, що потрібно віддавати і цих десятьох. Тому що там наші, і їх треба врятувати, навіть якщо за них потрібно віддати тисячу. А тих десятьох можна пізніше, десь у темному провулку зустріти.\n– А як ви бачите стосунки з Росією через рік, через два, три? Якими мають бути стосунки України з Росією?\n– А якими можуть бути стосунки, якщо навіть з Донецьком не зрозуміло, налагодиться чи не налагодиться? Мінські угоди будуть виконані, або не будуть виконані?\n– Ви ж розумієте, що Путін по-своєму трактує ці угоди, каже – вони не виконані.\n– Путіну сто років не потрібен Донбас. Якби він хотів, він би давно його вже анексував. Те, що Росія агресор, ми сто відсотків розуміємо. Крим відтяпали, Донбас окупований. Тобто це константа і вона нікуди не дінеться. Ми як математики вже маємо постійну, яка не змінюється – це те, що Росія країна-агресор. Тепер визначаємося з Донбасом, це змінна. Переламаємо ми її в свою сторону? Для початку, чи потрібен нам Донбас, Україні?\n– От ви скажіть?\n– Потрібен, безумовно.\n– Але ви розумієте, що там величезна частина населення, для якої Київ це ворог, і те що Путін готовий нам повернути Донбас, але на своїх умовах, до яких Україна очевидно не готова?\n– А ви читали Мінські угоди?\n– Давайте почитаємо. Ось я якраз вчора читав. Питання: а хто не виконує угоди?\n– Росія, як мінімум, тому що не припиняє стріляти.\n– Четвертий пункт – почати діалог про модальності проведення місцевих виборів у відповідності з українським законодавством.\n– Ось тут ми застрягли. Треба провести вибори. Чого ми боїмося цих виборів так? Потрібно поставити умови. Знову ж таки, можна було і по лінії Медведчука, про те, що Захарченка, Гіві, Моторолу, та інших, які себе заплямували, заберіть будь ласка до себе, вони не мають права проводити вибори. Так хто не виконує, на якому пункті застрягли? Вибори. Зробіть вибори.\n– Але ви ж розумієте, що суспільство би сильно розділилося з приводу такої “зради”, м’яко кажучи.\n– Тоді у мене питання – якщо це “зрада”, тоді чому у нас бізнес процвітає? Тобто, якщо є явище мародерства, значить суспільство у нас хворе. Якщо воно хворе, або має одужати, або не має права на існування.\n– Наприклад, тут в Ізраїлі суспільство розуміє, що для них цінність – країна.\n– Суспільство нормально сприймає, що за одного солдата віддають тисячу терористів, серед яких, напевно, є і ті, які вбили в тому числі і їх родичів? Якщо приймає, значить воно здорове. Ось така політика держави. А в результаті який ВВП Ізраїлю? 43 тисячі доларів на душу населення, 390 мільярдів. Дев’ять мільйонів населення. Я, коли вперше приїхав до Ізраїлю, був 1992 рік, було 5 мільйонів населення, з них мільйон арабів, євреїв було всього 4 мільйони. І ВВП був 66 мільярдів, тобто 13 тисяч на людину, а зараз 43 тисячі, за 25 років.\n– Чи зможе Зеленський вилікувати суспільство по-вашому?\n– Якщо буде рішуче налаштований, то так. Якщо буде все пущено на самоплив, то ні.\n– А він така людина, яка рішуче налаштована?\n– По ідеї, так. А якщо не вийде, він же сказав, що піде.\n– А ви яку пораду дали б йому, як вилікувати?\n– Що треба робити? Бути моральним взірцем, моральним авторитетом.\n– Йому ж буде потрібен інструментарій. Рада, наприклад.\n– У нас взагалі парламентсько-президентська республіка. І іншого бути не може.\n– А у нас випадково не відбудеться повернення Конституції 1996 року?\n– Ні, а суспільство хоче цього? Знову Януковича?\n– Суспільство, може і хоче сильного президента.\n– А хто у нас був в порядку з сильних президентів, з ким не закінчилася справа скандалом? Кравчук – не знаю були хатинки чи ні, але ми їх приписали, і “Бласко”, і хатинки. Кучма – це Гонгадзе, Пінчук і все інше, Нікополь і “Криворіжсталь”.\n– Ну і Янукович.\n– Ні, ще Ющенко\n– Але він тільки рік був.\n– Був п’ять років, а так рік. І це був самий скандальний рік. А в інші роки було нормально, хоча він нічого не вирішував, він був нормальним. І те, він примудрявся іноді проявитися як з газовими контрактами, через що Тимошенко довелося підписувати на 100 доларів дорожче.\n– І сідати у в’язницю.\n– Інша історія. Всевишній все бачить, він так просто не карає. Невинних тут немає. Ну і Порошенко – всі результати перед нами. Так тоді навіщо потрібен такий президент з такими повноваженнями. Країні потрібна парламентсько-президентська республіка. Україна — це країна противаг.\n– І протиріч.\n– Протиріч і противаг. Тому нам легше буде, коли люди сідають за переговорний стіл і домовляються між собою. Якби не Янукович, то ми б не втратили території, так як у нього не було повноважень, і він жодні папірці не зміг би підписувати.\n– З чого потрібно тоді президенту Зеленському почати, якщо суспільству треба видужувати?\n– З чого почати? З Мінських угод. У нього є два пріоритети, перше це мир.\n– А закон про мову як в’яжеться з цією логікою?\n– Я з ним не згоден, чесно кажучи, це розколює суспільство. А Порошенко підпише?\n– Звичайно, і що далі? Повертаючись до інструментарію президента – що робити, якщо Ради немає, фракції немає?\n– Значить, це буде як у всіх. Наприклад, в Радянському Союзі була велика кількість законів, які масово не виконувалися, як і в наступних пострадянських країнах. Тобто існувало таке поняття, якщо закон порушує права 80% громадян, то це поганий закон. Тому, думаю, якимось чином зміниться.\n– Через Конституційний суд?\n– Є ж у команді Богдан (Андрій Богдан, соратник Володимира Зеленського, – ред.), можливо він знайде протиріччя.\n– А Богдан від вас?\n– Ні. Він сам по собі. Він ще з 2015 року говорив, що Зеленський президент.\n– Це він придумав?\n– Ні, просто після серіалу почав говорити.\n– А ви можете сказати, кого Зеленський призначить головою адміністрації?\n– Там є з кого вибрати – це Шефір, Богдан і Стефанчук. Я ставлю на Богдана.\n– Суперечливе рішення, наприклад, з медійної точки зору.\n– Яка різниця. Якщо він йде зі своєю командою з метою щось зробити, його взагалі не повинно хвилювати питання медійності. Це може хвилювати того, хто хоче обратися на другий термін.\n– Ви впевнені, що Зеленський відмовиться від влади?\n– Не піде на другий термін?\n– Ну як кажуть творчі люди, нехай мене попросять. Путін теж говорив, що не збирається, але з тим, що якщо його попросить суспільство, то…\n– Власне в цьому і було запитання.\n– На сьогоднішній день ми маємо таку реалію, що він публічно заявив, на дебатах, зі стадіону, що на другий термін не йде. Це означає що у нього є тільки 5 років. Якщо буде звертати увагу на медийність, це, звичайно, не стосується питань, які реально потребують медійності, а, наприклад, при формуванні власної команди, то просто нічого не вийде. Що таке посада глави АП? Ложкін з нею впорався. Богдан в такому разі дасть йому ще сто балів фори.\n– Ви ж розумієте, що це різні АП. Зараз був, по суті, головою Порошенко, він керував адміністрацією. А у Януковича був Льовочкін. Це інший глава АП.\n– Трохи не так. Він керував не адміністрацією, а країною, а адміністрація була інструментом для особистого збагачення. Але, якщо Зеленському не треба особисто збагачуватися, то це не факт що не треба оточенню збагачуватися. Тому ризики є.\n– Почнуть же збагачуватися.\n– Почнуть хотіти збагачуватися, вважаючи що прийшов їхній час. Але повірте мені, що ми нікому нічого не дозволимо. До речі, ви звернули увагу скільки там вже набігло, в тому числі і регіоналів?\n– Ходять чутки.\n– Випалюйте розпеченим залізом.\n– Та й без регіоналів вистачає. Наприклад, я чув, що близький до вас Олександр Шевченко з “УКРОПу” вже впевнено говорить, що він наступний куратор західного регіону. Начебто навіть погоджує губернаторів якихось.\n– Не правда. У них із Зеленським взагалі важкі відносини.\n– Чи варто готуватися до дострокових виборів Ради?\n– Це найбільш серйозне питання, яке потребує обговорення.\n– Давайте обговоримо\n– А як ви бачите?\n– Вам це може бути вигідно.\n– Мені? Заберіть мене. Це вигідно країні. Виходимо з ідеологеми, що у нас є 5 років, нам потрібно швидко ворушитися, наше завдання збільшити ВВП мінімум в два рази в найближчі два роки, це по 50% на рік, тому що 3% на рік – це ніщо, заради цього не потрібно йти в президенти, а просто залишити на самоплив економіку.\nАле, якщо рухатися дуже швидко, необдумано, то можна налетіти на неприємності, і потім через певний час довго пояснювати чому не виконали те, що можна було навіть відносно нескладно зробити. Тому парламент – це одне із ключових питань, тобто це питання правильної тактики, а не стратегії. Питання в тому, чи варто його міняти зараз, чи не варто?\n– Ваша відповідь на це питання.\n– Немає відповіді на це питання, якщо не буде відповіді на питання, про те, яка нам потрібна виборча система? Давайте підійдемо до цього питання. Є мажоритарна, пропорційна і змішана.\n– Яка вигідніше Слузі народу?\n– Якщо говорити спрощено, є миттєвий рейтинг, який потрібно конвертувати в по можливості максимальну кількість депутатів. Тепер подумаємо, скільки у нас є потенційних кадрів, які можуть бути депутатами? Що краще – 250 ідіотів або 125 перевірених людей? Не може “Слуга народу” записати в список просто людину з вулиці, правильно? Потрібно дивитися декларацію та інше. Де взяти 225 осіб? Цілі і завдання не індивідуальностей набирати, потрібні багнети, а самому вести їх і їм прописувати вже ідеологію, за що ми голосуємо і що ми робимо. Головне, щоб це було не заради збагачення або власної вигоди і оточення, а заради країни.\n– А ви будете допомагати підбирати людей?\n– Ні. У мене самого немає.\n– Ну, я можу дати директорів заводів там, але це відразу зв’яжуть з Коломойським і підніметься шум. Нехай вибирає кого завгодно, головне, щоб вони вибирали партійну дисципліну. Мова йде про те, що скільки б ти не набрав депутатів, ефективними будуть 100 осіб.\n– Чи відіграє в цьому процесі якусь роль Євген Геллер?\n– Жодної ролі, просто поради зі сторони, хіба що іноді, і то мені. Ось приїхав у гості до нас. А вони особливо не спілкуються. Ви повинні зрозуміти, що там вже почалась якась внутрішньовидова боротьба. Тобто сьогодні є Володимир, з яким у мене тільки свої, особисті відносини, тет-а тет, яким багато років, ще з 2011 року. Це ж його відповідальність. Тобто взяти мене для нього, як він каже, на якому клейма ніде ставити, і взяти його – чистого, білого і пухнастого. Для нього це забруднити свій мундир, свій ще чистий, білий одяг, це велика проблема для нього, на перший раз точно.\n– А потім вже все одно.\n– Ні, я про те, що якщо їх бруднити, то заради чого, заради великої мети. У нього немає великої мети заробити багато грошей. Йому лише 41 рік, та він і так ще дієздатний. Його завтра відправ назад у народне господарство, він заробить собі на життя, тобто він не утриманець. Він сам себе зробив. Я теж з цієї серії, я сам себе зробив і мені ніхто не дарував подарунки.\n– У нього, умовно кажучи, є 10 мільйонів доларів, і він не буде хотіти мільярд.\n– А нащо йому? По-перше, в сучасному світі він вже їх так просто не отримає, не відкриє рахунок, не сховає їх нікуди, готівкою не зариє. Звичайно, ніколи не можна виключати, що щось може статися.\n– Щось може трапитися заради влади, швидше так.\n– Заради влади і заради слави. Я б скоріше сказав – слава. Вона стоїть більш високо, ніж влада, влада — це інструмент для слави. Для безсмертя, тиражування у вічність.\n– А якщо відмовлять гальма?\n– Ні. Давайте пройдемо те, що потрібно, тому що без результатів можуть відмовляти скільки завгодно.\n– Чесно? 51%.\n– Якщо ти хочеш реалізувати, і у тебе мало часу, і тебе не цікавлять чужі якісь амбіції.\n– Так, тому що з соратниками пересваряться відразу ж.\n– Тоді питання полягає в наступному. Де знайти таку кількість людей? І друге питання, як це реалізувати в існуючому парламенті?\n– Ніяк. Змінити виборчу систему, тільки вони не поміняють.\n– А я б поміняв, зробив би ще більш ліберальною. Я б залишив як є змішану систему, тільки дозволив би мажоритарникам бути в списках, як це було в 90-х. Це фактично ті ж самі відкриті списки. Чому її скасували, я не знаю. І тоді, якщо партія припустимо не пройшла, а мажоритарник пройшов, він і так буде в парламенті.\n– Ви ж розумієте, що зараз депутати не проголосують зміну виборчої системи?\n– А якщо знизити бар’єр, повернути ось цю систему або просто залишити пропорційну з 3%? Сьогодні контрольні пакети знаходяться у мажоритарників.\n– Тобто у Гройсмана, вони зараз в основному на нього орієнтуються.\n– Це помилка.\n– Ви так вважаєте? Ми чули, що він збирався партію робити з ними, нібито Юрій Косюк підтримав ідею.\n– Робити з неякісного матеріалу? Ахметов колись казав, що гроші у футбол не грають. З іншого боку, без них і виграти нічого не можна. Тому відповіді на це питання поки ні в кого немає.\n– Питання просте – Рада розійдеться чи ні?\n– Ну якщо немає рішення, то я б і не починав поразку.\n– Юрій Луценко залишиться на посаді генпрокурора?\n– Моя думка? Після того як Зеленський заявив, що його потрібно прибирати, як можна залишати.\n– Але кажуть, що Луценко отримав гарантії від вас.\n– Моя думка – я б залишав, до наступної Ради точно.\n– А чим він заважає?\n– Ну якщо так стоїть питання, то нікому не заважає.\n– Я не даремно задаю питання, кому він заважає. Бачиш, ти вже автоматично став заручником своїх висловлювань передвиборних або якихось ідеологем про нові обличчя. Ну дайте нове обличчя на генпрокурора…\n– Я правильно розумію, що Зеленський більше дивиться у бік Європи? Тому що Порошенко активно взаємодіяв з американцями і багато питань погоджував більше з американцями.\n– Це він створював видимість. Він не такий простак. Дуже грамотно прикривався.\n– Ви все ж за вектор у бік Європи?\n– Я за той, що краще буде для нашої країни.\n– Так ви як вважаєте? Чи ви за багатовекторність, грубо кажучи, як Леонід Данилович?\n– Я в принципі за багатовекторність, тільки не у виконанні Леоніда Даниловича. Особливо на другому терміні і особливо після Тузли. Як в ізраїльському розумінні. У нас же вороже оточення. З військової концепції країни, до якогось року, єдиним вірогідним супротивником була Туреччина. Причому тут Туреччина запитаєте ви, але була Туреччина.\n– Тобто ви б хотіли бачити Україну якимось східно-європейським Ізраїлем? І ми ж розуміємо, що це все починається з ринкової економіки.\n– Дуже добре розумію.\n– І розумієте, що олігархам складно жити в ринковій економіці.\n– Я ж не олігарх, мені все дно. Я вже говорив, що я вважаю – олігарх, це одне і те ж, що медіа магнат. Просто у мене інша система координат. Я вам можу її викласти.\n– В системі координат є чотири гілки влади, як чотири виміри. Де х – це виконавча влада, y – це законодавча влада, z – це судова і четверта влада – журналісти. Якщо б до нашої журналістики додати ще і рентабельність, або хоча б точку окупності, щоб виходили в нуль і вони самі себе окупали, то власник стає магнатом.\n– Але ви ж розумієте, що у наших олігархів часто був не бізнес, а схема. Шахти Ахметова сиділи на дотаціях, у Фірташа були схеми з російським газом…\n– Ахметов і зараз сидить, так і дотації – це взагалі нічого, там “Роттердам плюс”. А у Фірташа газ — це тупо прикриття, заробіток на втратах. Я прекрасно розумію, хто чим заробляв.\n– З “Укрнафтою” теж були різні питання, в різні роки…\n– Ні. Я готовий в швидку, не докладний, звичайно, аудит, а побіжно роз’яснити, хто більше отримав з “Укрнафти”, я або “Нафтогаз”. Якщо ми виходимо з того, що у нас 50/50. Якщо візьмемо за весь період часу, за 16 років. Ми зайшли туди в січні 2003 року. Ось з січня 2003 року по 1 травня 2019 року – ми візьмемо, скільки присвоїв НАК, і скільки ми забрали. Причому ми отримали дивіденди, а вони привласнили.\n– Повернемося до того, що всі так чи інакше сиділи на схемах, зав’язаних на державу.\n– Сиділи на схемі, щоб отримати додатковий прибуток. Наприклад, Роттердам – це додатковий прибуток 1 мільярд, а так він би заробляв 400-500 мільйонів. А так 1,5 мільярда.\n– А ви зустрічалися з Ахметовим після виборів, спілкувалися?\n– Ні, по телефону.\n– І як він, переживає?\n– Нормально, з такими грошима чого переживати. Ну буде заробляти не 1,5 мільярда, а 1 мільярд або 500 мільйонів. Він же не буде втрачати через це.\n– Ви вважаєте, що це він не втратить?\n– Тільки “Роттердам” буде страждати. Не знаю, наскільки це безпечно для держави з точки зору війни з ним. Тобто я вважаю, якщо нам потрібно воювати з Росією, давайте потренуємося на більш слабкому супернику. Він же теж може всіх нас пригнічувати зі свої електрикою, адже він командує енергетичними системами. І він припустимо завтра зупинить ці електростанції. Звичайно, ми це подолаємо. Але, в принципі, він ще може встигнути наробити справ ще тих. Звичайно, ми сподіваємося на його розсудливість.\n– А може, він готовий посунутися, з півтора до одного?\n– Нікому не треба у нього питати. Він заробляє 400% прибутку на руді. Я задаю питання: а кому належать надра країни? В конституції як написано?\n– Народу України.\n– А хто отримує з них максимальну маржу? Одна людина. Ну дві, 25% Новинський.\n– А надра “Укрнафти”?\n– Давайте подивимося. Значить “Укрнафта” продає з аукціону, аукціону всередині країни, за ціну на ринку. А рента 28%? А у Ахметова рента 1 або 1,5%. Пам’ятаєте в 2014 була і не хотіли піднімати ренту на залізну руду? Він платить 1 або 2 долара за тонну ренти, а “Укрнафта” платить 150 доларів.\n– Тобто ви бачите несправедливість, яка повинна бути усунена?\n– Я не бачу несправедливість. Я просто кажу, що ми платимо 28% від 500 доларів, що становить близько 150 доларів. Якщо б у мене була собівартість 100, і я б заплатив 150 ренти 250, і ще б 100% залишилося, але з них треба половину витратити на підтримку видобутку і на інвестування в нові свердловини і потім половину від того, що залишиться, віддати НАК. Тобто мені залишилося 50 доларів на тонні, що становить 10% від продажної ціни. Йому залишається 80 доларів від 100 доларів, що становить 80% від продажної ціни. В результаті він заробляє на тонні аналогічного продукту в 8 разів більше, ніж я. Виникає питання, чому такий перекіс ренти?\n– Зміст зрозумілий. Бразильців у “Шахтар” купувати більше не будуть.\n– Ні, це до речі безболісна історія.\n– З рентою?\n– Йому піднімуть ренту. Не хоче – вільний, інші будуть займатися. Його можна розділити як монополію. Можна не розділяти, а можна взяти під контроль його зовнішній потік, і нехай він робить, що хоче.\n– Як ви вважаєте, ви з колегами в чистому ринку збережетеся? В такому, як в Ізраїлі.\n– На дві частини розіб’ємо відповідь. Перше. Для того щоб був чистий ринок, треба у всіх все забрати і припинити монополію. Тобто це треба все розставити по новій, роздати всім фішки і почати заново грати. Ви готові з цього почати? Я не кажу про те, щоб робити реприватизацію, це регулюється антимонопольним комітетом, і ставкою ренти.\n– Ви згодні з заявою Зеленського що глава Нацбанку Яків Смолій повинен залишитися?\n– А чому ні, нехай залишається. Рожкову (заступник голови НБУ Катерина Рожкова, – ред.) нехай вижене.\n– Принципове питання – це Рожкова?\n– Вона не принципова, вона просто заплямувала себе – Платинум Банк. Так причому тут я. Її треба було посадити ще до Приватбанку. Щоб ви розуміли, ми з нею в прекрасних відносинах.\n– Щось не схоже.\n– Був момент, ми з нею навіть коли обговорювали перипетії фіналу чемпіонату 2016 року у Франції, Португалія-Франція. Тобто ми були в нормальному діалозі. Потім у неї була команда і вона там щось виконувала. Я вважаю, що вона перейшла межу десь після націоналізації, коли почала виходити з критикою, що грабували. Давайте спочатку подивимося на її героїчне минуле і потім будемо говорити про розграбування.\n– Яким ви бачите майбутнє Арсена Авакова в новій системі?\n– Зараз він міністр внутрішніх справ.\n– Він потенційно може бути прем’єр-міністром?\n– Може, чому ні. Він може бути як компроміс між багатьма, навіть не йдучи на парламентські вибори. Ось, припустимо, пройшла група партій: “Слуга народу”, “Батьківщина”, Гриценко, Ляшко теоретично і дві живопирки з трьох колишнього Опоблоку. Плюс група мажоритарників, якщо залишаться, то це вийде скомпонуются якісь дві групи типу Воля народу або Відродження.\n– А Яценюк, Гройсман…\n– Я не вірю, що вони пройдуть. Ніяке політичне об’єднання нікуди не пройде. Вони можуть тільки тушками кудись записатися. Ну Гройсман ні тушкою не піде, ні першим номером. Яценюк – його реноме не дозволяє. Аваков – чинний міністр внутрішніх справ, навіщо йому взагалі кудись ходити. А коли вся ця історія відбудеться, то повинна бути коаліція, правильно? Аваков буде, напевно тією людиною, яка зможе збалансувати. Мінімум залишиться міністром внутрішніх справ, мінімум. І чому його міняти, він же показав на виборах, і я сподіваюся ще покаже, що ніхто нікому не підігрує, а поліція – це найважливіша річ.\n– А Тимошенко ви бачите місце в наступному уряді? Або спікером?\n– Спікер нормально. Вона більше й не візьме. Об’єктивно, є коаліція трьох партій – “Слуга народу”, Тимошенко, Гриценко і плюс ще хтось в добавку, але не Опозиційний блок, це точно. Про Опозиційний блок. Якщо розколються, як те, що знову зараз відбувається у Льовочкіна з Медведчуком, то Медведчук – це токсично.\n– А ви не знаєте, чому посварилися Медведчук з Льовочкіним зараз?\n– Вони нормально, це Рабінович посварився.\n– У них була домовленість, прописана. Було, що він погоджується на президента Бойка, але першим номером у списку повинен йти Рабінович.\n– Так, він так і говорив.\n– Так, а вони зараз кажуть, щоб Бойко пішов. До Рабіновича прийшов Медведчук, сказав давай погодимося, а він відмовився, мовляв виконуємо по паперу. І він чітко зайняв позицію, і він з цієї висоти тепер тільки мертвим піде. Тим більше, він не забезпечив собі пенсійний фонд.\n– А Петро Олексійович зі своєю партією?\n– Ну з ним не буде коаліції. Він пройде, але з ним коаліції не буде.\n– В опозиції буде?\n– По ідеї, так. Я нічого не відкидаю, все може бути. Питання національної єдності. Але Петро Олексійович у цьому розкладі може претендувати тільки на міністра закордонних справ або послом в Америці.\n– А Авакова першим номером у “Слуги народу”?\n– Якщо Арсена Борисовича поставити першим у списку, то “Слуга народу” може теж вже не йти на вибори.\n– Хто реально піде першим номером у списку у Слуги народу? Ви розумієте, що це кадрова криза?\n– Не знаю. А це наслідок цієї політики. Але хто може сказати, що хтось проти, якщо 73% результату. Або ж 30% у першому турі. Як можна кинути в них камінь, якщо це перемога.\n– Це, безумовно, перемога, тільки така, коли ніхто нічого не обіцяв. На парламентських так не пройде.\n– Прикольно, ну і що тепер робити?\n– Щось обіцяти на парламентських виборах. Ви якою бачите цю партію? Наприклад, правою чи лівою?\n– Я думаю, ліва повинна бути або лівоцентристська.\n– Ну я бачу тут тільки одне. Якщо ми говоримо про те, що нам треба зробити, то це боротьба з бідністю і мир. А при бідності – це зниження тарифів.\n– А бізнес?\n– А для бізнесу мінімальні податки.\n– Ну це вже не ліва ідея.\n– А хто оплачує банкет?\n– Зниження тарифів.\n– Хвилину. Давайте про електрику.\n– З газом це сама проста історія. Питання електрика, яка тягне комунальні. Це те на що впливає президент. На газ він не впливає. На газ він вплине, коли партія виграє. Знизить зараз електрику, а тарифи на газ – коли ви оберете Слугу народу.\n– Але як знизити газ?\n– Газ елементарно. Тут взагалі нічого немає складного. Юлія Володимирівна плюс-мінус давала рецепти, тільки через експресію вона змазувала. Україна видобуває 15 мільярдів кубометрів. А скільки Україна споживає, я маю на увазі населення і державні та інші установи? До 20 мільярдів. Я для себе порахував, що 200 доларів це нормальна роздрібна ціна, із собівартістю і інвестскладовою. На сьогодні виходимо з того, що надра належать народу України, правильно? Так чому ці надра не можуть напряму діставатися.\n– А що робити з промисловим виробництвом і ціною газу для них?\n– Промислове виробництво у нас в більшості своїй приватне. Якщо у нас є неефективні з ринкової точки зору підприємства приватні, тоді нехай продають і прийде інший власник.\n– Я правильно розумію, “Нафтогаз” потрібно ліквідувати у вашому розумінні?\n– Ні. Навпаки. Він хоче займатися і нехай займається поставками. Йому треба щонайменше 4-5 мільярдів кубометрів докупити, щоб забезпечити населення. Треба розібратися з Фірташем і росіянами, паралельно ще зайнятися рітейлом, щоб не було монополізму Фірташа.\n– Тобто, Коболєв, в принципі, хороший хлопець?\n– Коболєв орієнтується на МВФ.\n– Він просто орієнтується на свою компанію. Він грає за тими правилами гри, які ми встановили. Будуть інші правила, буде грати за іншими правилами. Він же теж в Україні живе. Він же не Гонтарєва, втекти звідси. Він теж хоче кимось бути, він молодий хлопець, у нього все попереду, він теж нові обличчя і так далі. Інша справа, що з цими цінами і тарифами, і ось ця історія з преміями, в якій я вважаю, що він абсолютно правий… Взагалі він взяв там якісь копійки. Він врятував для країни від 50 до 80 мільярдів доларів. Тобто будь-яка юридична компанія взяла б навіть, якщо 1%, то це становило б 600 мільйонів доларів. Він взяв двадцятку, витратив на премії для всього колективу.\n– Тобто, повертаючись, конструкцію ви бачите так: Зеленський – це політичний дах, Аваков – виконавча влада, Тимошенко – законодавча.\n– Зеленський – політичний дах?\n– Ні. Я вважаю, що Зеленський – це ідеологія розвитку країни. Політична легітимність. Аваков? Давайте не будувати безглузді статичні конструкції. Може йому взагалі не потрібно це прем’єрство, може він залишиться собі далі міністром внутрішніх справ і буде гарантом стабільності. Для такого, як Зеленський, це важлива опора. А прем’єром нехай буде Коболєв. Бо він же технічна людина, яка буде виконувати концепцію розвитку країни. Важливо саму концепцію розвитку написати. Її у нас немає. Її не було останні 15 років.\n– А хтось пише?\n– Ви не пишете?\n– Я ні. Я що письменник?\n– Вам би хотілося змін?\n– Я хочу змін. І не просто хочу. Більше того, я буду займати активну життєву позицію і змушувати їх робити ці зміни. Але у мене є хороший інструмент – це 1+1. І ми будемо їх примушувати. Просто про Порошенка все одно тільки недоліки залишалося показувати, а цих потрібно примушувати працювати. Це буде батіг.\n– А пряник – це світле майбутнє і входження в історію. Він же задекларував, що він тільки на один термін йде.\n– Я так розумію, ви хочете на славі Зеленського спекулювати.\n– Звичайно. Дивіться, людині, що пізнала славу, гроші не потрібні і навіть не влада потрібна, потрібна слава.\n– Зрозуміло. Ви просто знаєте його краще, ніж ми.\n– Йому потрібна велика слава.\n– Ви ж чудово знаєте, що через рік Зеленського будуть ненавидіти.\n– Ні. Якщо він знизить тарифи – не будуть. Його будуть на руках носити.\n– Ви сказали, що у вас є свої стосунки з Зеленським. До вас у нього був телевізійним партнером Валерій Хорошковський. У них є стосунки?\n– Вони і правда посварилися?\n– Вони погано розійшлися в 2011 році. Та ще й весь 2012 сварилися. Я не думаю, що Хорошковський там є, більше ніж певен.\n– А Льовочкін не намагається впливати на новообраного президента?\n– Який Льовочкін?\n– Забудьте про цих осіб на найближчий час взагалі.\n– Поки не виникне в них потреба.


Політичні рейтинги в результатах опитування на замовлення NDI – Фонд сприяння демократії\nПолітичні рейтинги в результатах опитування на замовлення NDI\nЗгідно з результатами опитування громадської думки, проведеного незабаром після президентських виборів 28 листопада минулого року, «Грузинська мрія – Демократична Грузія» користується найбільшою підтримкою в суспільстві, і 27% респондентів стверджують, що ця партія «найближче до них», а Єдиний національний рух називають такий 12% респондентів, повідомляє Грузія Online.\nПольові роботи по опублікованим 30 січня результатами опитування громадської думки проводились Кавказьким центром дослідницьких ресурсів, на замовлення Національно-демократичного інституту США (НДІ), в період з 6 по 20 грудня. В рамках дослідження на основі представницького відбору, шляхом прямого інтерв’ю було опитано 2 205 респондентів, а межі різниці дослідження становлять +/- 2,1%.\nРезультати опитування громадської думки на замовлення НДІ – грудень 2018 роки (pdf на англ. м.)\nЗгідно з результатами опитування, 14% респондентів або відмовилися відповідати, або сказали, що не знають, яка партія стоїть найближче до них. У відповідь на це питання 36% респондентів заявили, що «жодна з партій» не стоїть поряд з ними. Європейську Грузію і Альянс патріотів назвали по 3% респондентів, в 7% опитаних вказали на інші партії.\nВ аналогічному опитуванні в червні 2018 року правлячу партію назвали 18% респондентів близькому до них партією; Далі йшли Єдиний національний рух – 10% і Лейбористська партія – 3%.\nНа питання, «якщо завтра проводилися б парламентська вибори, за кого б ви голосували», 29% передбачуваних виборців назвали «Грузинську мрію»; 12% – Єдиний національний рух; 3% – Альянс патріотів; 7% – інші партії. 9% респондентів відповіли «ні за одну з партій», а 26% сказали, що не знають.\nЗгідно з дослідженням, 69% респондентів заявили, що вони брали участь в першому турі президентських виборів 28 жовтня (офіційна активність склала 46,83%). Ще більше респондентів взяли участь у другому турі – 76% респондентів (офіційна активність – 56,36%).\nВідповідаючи на питання про те, як були організовані президентські вибори, респонденти відповіли, що виборчі дільниці були добре облаштовані, і ситуація не гнітила, проте майже третина (30%) не впевнена, що голосування проводилося правильно.\nРеспондентам задавали питання і на інші теми.\nЗгідно з результатами опитування, 44% респондентів оцінили роботу уряду як «дуже добру» або «хорошу»; 49% оцінили його як «погану» і «дуже погану».\nПарламент оцінюється ще більш негативно: більшість заявляє, що законодавчий орган в основному залучений в політичні суперечки (71%), що Парламент не зміг просунути на передній план важливі політичні проблеми (55%).\nВелика частина населення вважає, що корупція більш-менш поширена у всіх урядових структурах. В якості головної форми корупції у всіх відомствах громадяни називають непотизм. Потім йде отримання хабарів і розтрата бюджету в особистих цілях.\nЗгідно з дослідженням, 92% опитаних вважають, що жити в умовах демократії важливо. Однак тільки 43% вважають, що в Грузії є демократія; На думку інших 46%, в Грузії немає демократієї, що є найвищим показником з 2013 року.\nПершу частину результатів опитування громадської думки НДІ США опублікував 28 січня\nЦВК зареєструвала останніх кандидатів за партійними списками


Minecraft Pocket Edition для Android — Androidus\nSani 24.03.2019 24.12.2019 Комментарии к записи Minecraft Pocket Edition для Android отключены\nОдна з найбільш затребуваних геймерами ігор дозволить насолодитися грою не тільки в ПК версії, але і в кишеньковому варіанті. Безмежна квадратна уява і фантазії з рослинами і тваринами буде доступна вам в Minecraft. Що стосується інтерфейсу, то він досить простий і лаконічний. Завантажуємо гру, і з'являються три кнопки «Start Game», «Join Game» і «Options».\nСпочатку можна вибрати налаштування під ваш розсуд, завантажити вже існуючий світ або створити свій. І нарешті перед вами відкривається мальовничий рандомний світ, схожий на старі і добрі 8-ми бітові гри. Дуже порадувало те, що розробники гри зробили її схожу на ПК версію, як по текстурам, так і по меню. Додаток не гальмує і не висне. Як тільки потрапите в ігровий світ, вас оточать озера лави, мальовничі гори і річки. Ви зустрінетеся з мобами, але тільки в окремих режимах. Звичайно, один мінус в грі присутня, це обмежена площа вашого світу, слабке освітлення і за кількістю мало тварин і мобів, але це все дрібниці.\nЯк і в ПК версії, ви зможете управляти своїм персонажем, як від першої особи, так і від третьої. Трішки урізана музика в грі, але збереглася озвучка дій і кроків. Що стосується управління то воно інтуїтивне і просте, досить одного дотику. Слід зазначити, що можна грати через WiFi мережу в мультиплеєрному режимі.


Ветерани-афганці підтримують Петра Порошенка\nСьогодні:18.11.2018 Ви знаходитесь:Головна Політика Ветерани-афганці підтримують Петра Порошенка\n26.04.2014 у розділі Політика, Україна | 556 перегляд(ів)\nУкраїнські ветерани війни в Афганістані мають намір підтримати на майбутніх президентських виборах кандидатуру Петра Порошенко.\nУ ході установчого з’їзду, відбувся 26 квітня в столиці України, представники Всеукраїнської асоціації ветеранів Афганістану було прийнято рішення, що Асоціація підтримає Петра Порошенка на майбутніх в Україні виборах президента країни.\nУ свою чергу політик, виступаючи перед ветеранами, підкреслив, що в цьому залі сьогодні зібралися люди, для яких слова Борг, Вітчизну і Честь завжди були наповнені особливим змістом. Порошенко заявив, що мова йде про тих людей, які за свою мужність, вірність присязі, патріотизм і відданість заслуговують пошани і вдячності з боку держави. Кандидат у президенти нагадав, що вищеназвані якості воїни-інтернаціоналісти повною мірою проявили під час недавніх подій на Майдані, додавши, що починаючи з першого дня Майдану, вони всі разом стояли плечем до плеча, захищаючи свободу своєї країни.\nЗвертаючись до ветеранів, Порошенко сказав, що, незважаючи на загрозу тюремного ув’язнення, незважаючи на те, що підтримка Майдану могла закінчитися смертю, вони не покинули Майдан. Він підкреслив їх особливу роль у недавніх подіях і подякував за все те, що вони зробили.\nНародний депутат підкреслив, що заради майбутнього країни необхідно заявити всім українцям, які живуть і на Заході, і на Сході, і на Півночі, і на Півдні, що ми разом гарантуємо їм безпеку та захистимо їх спокій.\nПорошенко додав, що в даний час відбувається процес консолідації всіх проукраїнських, проєвропейських, демократичних політиків і політичних сил, а метою цієї консолідації має стати перемога в майбутніх президентських виборах.\nКрім того, кандидат у президенти привітав ветеранів війни в Афганістані з створенням нової Асоціації, додавши, що оновлена організація повинна контролювати владу в країні, а не тільки захищати права воїнів-інтернаціоналістів. Порошенко висловив упевненість, що сильний дух ветеранів та їх єдність з демократичними політиками обов’язково приведуть до перемоги на виборах президента України.


UFT L'viv - Все каталоги | Инфо\nСтолик для ноутбука, від ТМ UFT. Пропонуємо Вашій увазі продаж столиків для ноутбука в м. Львів, та Україні. А також аксесуари для apple, Столик для ноутбука - (098) 099 05 03. чохли для Ipad 3, чохли для Ipad new львів, підставка для ноутбука, столик трансформер для ноутбука, столик під ноутбук. Столики різних розмірів та кольорів алюмінієві, пластикові, бамбукові, дерев'яні, із вбудованим куллером usb-хабом та лампою.


Беремицьке. Відновлювати природу • Ukraїner\nПарк природи Беремицьке, що на Сіверщині, можна порівняти з машиною часу, а прогулянку його територією — з подорожжю між віків. Тут мешкає багато червонокнижних тварин і птахів. На 500 гектарах лісостепу засновники парку відновлюють природу в такому вигляді, якою вона була багато століть тому, коли екосистема ще не зазнала впливу людини та науково-технічного прогресу.\nЦя історія переносить до унікального недержавного природоохоронного об’єкта на півночі України, розташованого на лівому березі Десни. У парку природи Беремицьке рідкісні та загрожені види тварин і птахів безпечно та з ледь помітною допомогою людини відновлюють свої популяції, перебуваючи у звичному для них середовищі.\nРевайлдинг: відновити екосистему\nПарк природи Беремицьке (далі в тексті — Беремицьке. — ред.) постав з ініціативи керівника проєкту Антона Неліпа та його друзів-ентузіастів. Ідея створити природоохоронний об’єкт в Україні з’явилась у них 2015 року, проте що саме це має бути, команда тоді не уявляла. Тому, маючи волонтерський досвід у програмах зі збереження довкілля, вони поїхали вчитися в колег до Угорщини та Нідерландів.\nЗа кордоном засновники проєкту познайомилися з фондом Rewilding Europe та перейнялися ідеологією, що ґрунтується на ревайлдингу — відновленні характерних для певної місцевості екосистем через поетапне повернення аборигенних видів.\nУ природі ревайлдинг відбувається там, де постраждалі від сільськогосподарської діяльності чи знищені екосистеми самостійно відновлюються без втручання людини. Зазвичай для відновлення природного середовища життя тварин, птахів і рослинності потрібні десятки років.\nДля створення парку засновники обрали частину Сіверщини поблизу села Беремицьке (неподалік Міжрічинського ландшафтного парку). Низька густота населення та деградація земель, зокрема внаслідок інтенсивних меліоративних робіт, а також природні особливості регіону є сприятливими умовами для ревайлдингу, каже Антон Неліп:\n— Ми дивилися різні місця, а тут зацікавив ландшафт. Завдяки йому наш парк можна розділити на дві частини: нижню і верхню, а також є болотяна частина. Тож цю територію обрали через її природні особливості, а також тому, що вона інтенсивно зазнала впливу людини. Очікували, що це буде дуже цікаво і якраз показово в рамках концепції ревайлдингу.\nСпершу місцеве населення поставилося з острахом до створення такого проєкту, адже люди не розуміли, що тут буде. Коли вони почали цікавитися діяльністю природного парку, долучатися до освітніх ініціатив Беремицького, ставлення змінилося. Щоправда, допомоги, за словами Антона Неліпа, ні від державної, ні від місцевої влади парк не отримує, адже в Україні не розроблено законодавство щодо приватних ініціатив з охорони природи. Тому наразі парком опікується Благодійна організація «Благодійний фонд «Беремицьке Біосфера» та європейські організації — Rewilding Europe та ARK Nature. Оскільки діяльність Беремицького не є самоокупною, засновники готові до співпраці та залучають спонсорські інвестиції.\nРозпочиналося все з 60 гектарів, на яких працівники парку створювали навіть штучні водойми для птахів і тварин. Згодом відкрився доступ до природної водойми — болота, а територія парку розширилася до майже 500 гектарів. Покинутих територій, які мають серйозні відбитки господарської діяльності, зараз дедалі більшає через науково-технічний прогрес. Антон Неліп пояснює, що багато земель уже менш активно використовуються в сільському господарстві:\n— Усі ж бачили старі покинуті поля, старі колгоспи, коли поступово розвалюються ферми, поля заростають різними рослинами й на них залишаються зернові. То якраз ця ідея ревайлдингу дослівно означає «назад у дикість». Вона про те, що потрібно почати повертати природні процеси і таким чином відновлюється природа. Ідея — максимально наблизитись до дикого стану, який був до того, як ця земля почала використовуватися людиною у своїх господарських цілях.\nРевайлдинг починається з природного випасу. Адже зі зменшенням випасу деградує степова частина. Травоїдні тварини мають важливий вплив на навколишнє середовище: вони розносять насіння, копитами розпушують землю, що дає початок для росту нових рослин, та удобрюють її. Великі травоїдні мешканці проріджують гущавини лісу, проламуючи його та утворюючи цілі коридори. Це позитивно впливає на довкілля, адже якщо ліс занадто густий, то фази його життя зменшуються:\n— Якщо немає випасу на траві, то весь час ростуть нові трави. Восени вони жовтіють, далі за зиму вмирають і з’являється все більший шар старої, збитої трави. І дуже часто нове насіння свіжих трав не може прорости через цю подушку. Так відбувається деградація навколишнього середовища.\nНа території парку Беремицьке дикі тварини пасуться протягом усього року, на відміну від сільськогосподарського випасу, що має сезонний характер. Найбільші мешканці території природоохоронного об’єкта — туроподібна худоба і тарпаноподібні коні.\nКолись найбільшою травоїдною твариною Європи був тур, предок сучасної рогатої худоби. Людина знищила його полюванням та витісненням з осередку проживання (тур був конкурентом для випасу домашньої худоби, якій віддавали найкращі пасовиська). Остання туриця загинула в 1627 році в Біловезькій пущі на території Польщі.\nКрім турів, на території України проживали предки сучасних коней — тарпани. Здебільшого осередком їхнього існування була степова та лісостепова частина України. Антон розповідає, що людина витіснила тарпанів спершу до території мішаних лісів і далі в дике середовище. Остання самка тарпана загинула на початку ХХ століття:\n— Збереглися фотографії цієї кобили, а останні дикі тарпани були вбиті у заповіднику Асканія-Нова десь на 20–30 років раніше. Там ще залишалися дикі, але теж були впольовані людьми. І тому те, що ми бачимо в парку, — це не тури і не тарпани, це вже в ХХ столітті були проєкти з відновлення цих тварин.\nНімецькі вчені Хайнц і Лутц Хеки вірили, що доки залишаються нащадки дикої тварини, її не можна вважати вимерлою. Методом зворотного схрещування вони вивели тварину, схожу на тура (нині її називають биком Хека). Саме цих тварин можна побачити в Беремицькому. Замість диких коней-тарпанів у парку представлені тарпаноподобні коні породи «польський коник» (їх вивели на території Польщі).\nТуроподібну худобу доставили з національного парку Кемері, що неподалік міста Юрмала. Тарпаноподібних коней у Беремицьке завезли до України також із Латвії, завдяки співпраці з європейською організацією ARK Nature. Разом з ними в природних умовах і проживають муфлони, лані, олені, косулі; сайгаки та кулани, яких закупили в заповіднику Асканія-Нова. Усі нові тварини, яких завозять на територію парку, місяць перебувають на карантині в спеціально визначеній зоні.\nХоч тварини протягом усього року можуть харчуватися самостійно, працівники Беремицького взимку підгодовують їх, щоб ті не віддалялися від парку. Річ у тім, що стада можуть мігрувати в пошуку нових територій. Тварин також убезпечують від можливих ДТП, що трапляються, коли вони випадково опиняються на швидкісних автомагістралях.\nЗоозахисники порушують ще одну важливу проблему: в Україні зникають великі гризуни. Приміром, ховрахам, хом’якам та бабакам потрібні території, де люди не ведуть активної діяльності, бо їм шкодить інтенсивне використання пестицидів і гербіцидів на полях і глибока оранка. Гризуни теж є необхідною складовою процесу ревайлдингу — копають ями, їдять траву, — тому в Беремицькому і вони знайшли притулок. Тут можна побачити їхні нори та тимчасові вольєри, де тварини пристосовуються до середовища. Засновники парку планують і надалі заселяти гризунів, які занесені до Червоної книги України.\nКрім тварин, у Беремицькому живуть птахи, комахи. Тут у лісі не прибирають дерева, що впали природним шляхом, — тільки ті, які загороджують туристичні маршрути. На старих пеньках чудово ростуть гриби, у мертвій деревині розмножується й живе багато деревоїдних комах — так жуки менше поїдають живі дерева. Такі жуківні можна подекуди помітити в парку. Антон Неліп розповів, що зі збільшенням комах зросла й кількість пташок, що уподобали цю територію:\n— У нас найбільший хижий птах — це орлан-білохвіст. З менших — це великий, малий підорлик. А так багато різних яструбів, лунів. За три роки кількість хижих птахів у нас збільшилась утричі, з’явилося гніздо чорного лелеки. Ці дуже рідкісні птахи можуть гніздитися тільки в чистих і дуже тихих місцях. Улітку, коли були пташенята, ми не водили екскурсії, аби вони могли тихенько, спокійно собі жити і вигодовувати пташенят.\nЩе в Беремицькому живуть бджоли, адже тут розвивають лісове бджільництво — бортництво. Борть виготовляють з великої колоди, яку трошки випалюють зсередини, щоб вона припинила гнити. Роблять спеціальний отвір, щоб діставати щільники з медом, а потім закривають. У бортях не використовують металеві цвяхи, за нагальної потреби їх замінюють на скоби. Деякі борті в Беремицькому виготовлені з дотриманням усіх традицій.\nБорті приманюють диких бджіл медом, спеціально залишеним усередині. Раніше їх встановлювали на високих розлогих деревах, щоб захистити від ведмедів, а люди залазили до них по лезиву. Оскільки тепер, пояснює Антон Неліп, ведмеді в дикій природі в Україні живуть лише в Карпатах і Чорнобильській зоні, борті можна побачити нижче — на великих пеньках або стовпчиках. Так, у Беремицькому одну з бортей розмістили неподалік туристичного маршруту як експонат. На здивування працівників, попри залюдненість місця, саме тут дикі бджоли оселилися найперше:\nПристрій для підйому на дерево у вигляді мотузки з гаком.\n— Зараз бортним способом мед майже не добувають, тому що так його десь втричі менше, ніж зі звичайного вулика. Набагато більше треба цим займатися. Також мед можна добувати тільки раз на рік, а не двічі і не тричі, як це роблять на пасіках.\nКоли природа потребує захисту\nХоча переважно в парку Беремицьке відновлюють екосистему внаслідок попередньої діяльності людини, часом співробітникам доводиться розв’язувати нагальні проблеми. Одна з них — лісові пожежі.\nЩороку навесні й восени села та міста України охоплює їдкий дим: палять сухе листя і траву. Палії можуть думати, що це покращує врожайність, проте, говорить Антон Неліп, це не так. Єдине, до чого призводить паління стерні, за його словами, — загибель тварин, птахів і рослин. Неконтрольований вогонь винищує всю мікрофлору, що впливає на важливі біологічні процеси.\nВід пожежі постраждав і парк Беремицьке: через підпал трави горіли заплавні луки Десни й вогонь перекинувся на його територію. Тоді, 2020 року, вигоріло 12 гектарів лісу, п’ять з яких — ущент; для локалізації займання залучили авіацію. Унаслідок пожежі чимало дерев почало хворіти, а тварини — загинули:\n— Багато гризунів, зайців гине після таких пожеж. Ми знаходили багато обгорілих трупів лисиць. Гнізда птахів і самі птахи, які гніздяться у траві, такі як куріпки, теж гинуть. Це зменшує різноманіття природне, а наша ціль — щоб цього не відбувалося. Земля ще близько двох днів була гарячою. Наступного дня після пожежі, коли ми продовжували гасити, взуття плавилося, якщо ступати на землю.\nАнтон Неліп пригадує, що, зупиняючи пожежу, були змушені навіть розорювати землю. Після кількаденного гасіння пожежі парк придбав пожежне авто, яке вже не раз використовували.\nІнша проблема, яку розв’язують співробітники Беремицького, — реабілітація тварин і птахів, постраждалих через недбальство людини. Вони потрапляють у парк через співпрацю з центрами реабілітації тварин і птахів і службою порятунку тварин міста Києва. Деякі з них проживають у Беремицькому тимчасово в спеціально обладнаних місцях, а потім їх випускають у дику природу. Проте іноді вони вже не можуть повернутись у звичне середовище, як-от лис, що постійно проживає у вольєрі.\nУ мережі можна знайти чимало оголошень про продаж маленьких лисенят чи вовченят, та коли тварини виростають, люди не можуть дати їм ради. Антон Неліп розповідає, що доволі часто люди купують диких тварин ще маленькими, думаючи, що їх можна приручити й тримати вдома як улюбленців, проте це не завжди так:\n— До нас звернулися люди, які завели собі маленьке лисеня. Воно виросло і почало проявляти агресію. Вони не змогли залишити його вдома й усім забезпечити. Зараз стає популярно тримати вдома лисиць, але якщо тварина добута з дикої природи, вона не буде домашнім улюбленцем, адже у неї повністю залишаються дикі інстинкти.\nЗавдяки службі порятунку тварин у Беремицькому опинились і три косулі, яких люди знайшли посеред лісу. Антон припускає, що цих тварин люди могли забрати з лісу ще маленькими, не розуміючи, що насправді їх не лишали батьки:\n— Це теж велика проблема. Дуже часто люди, знаходячи у лісі маленьких косуль, оленят, думають, що їх покинула мама. Але насправді це не так і чіпати їх не можна. Якщо ви побачите колись маленьку косулю або оленя в лісі, і воно просто лежить, не плаче, нормально виглядає, треба розвернутися і дуже тихо піти назад. Ні в якому випадку його не чіпати, тому що людина залишає досить сильний запах, і мати може до дитинчати не повернутися.\nЛюди в парку\nПро те, як не шкодити довкіллю, у парку Беремицьке розповідають школярам і студентам — на екскурсіях та в спеціально оснащеному освітньому класі:\n— Зрозуміло, що людина не може жити «в повній гармонії з природою», все одно вона використовує багато природних ресурсів. Людина весь час щось бере в природи, але ідея — щоб щось віддавати назад, або не брати того, що не потрібно.\nНа вході в парк — брама, а поруч височіє оглядова вежа. З неї розпочинається частина парку, організована для відвідувачів, що охоплює відкриті степові ділянки та мішані ліси.\nЕкскурсії проводять туристичною та заповідною частинами парку (за потреби можна орендувати будиночки, намети та місця в кемпінгу, конференц-залу). Відвідувачі можуть поїздити верхи, побувати в музеї диких котів, побачити тварин, які проходять реабілітацію, і постійних мешканців парку.\nОскільки засновники проєкту розвивають туристичний напрям (адже це одне із джерел фінансування парку), тут є конюшні та зоопарк. У мінізоопарку живуть корови породи декстер, віслюки сардинські і карликові вівці уессент, свині мініпіг, коні породи фалабелла.\nНа території Беремицького будь-хто може посадити дерево чи кущ, щоб власноруч озеленити середовище. Щойно посаджені рослини огороджують парканом, щоб тварини не об’їли листя та не зламали гілок (інакше саджанець може загинути). Поруч на галявинах додають таблички з назвами організацій, що долучилися до висадки, чи іменами людей, якщо це чиясь особиста ініціатива.\nЩе одна туристична принада Беремицького — капище стародавніх слов’ян. Відвідувачам тут часто розповідають про язичництво, і це дуже символічно для парку, що прагне повернути територію до первозданної природи, коли люди поклонялися язичницьким богам і пояснювали всі природні процеси їхньою силою.\nАнтон Неліп розповідає, що тоді люди й ставилися до навколишнього середовища інакше, поважали всі природні процеси та використовували зовсім інші методи господарювання:\n— Тут у нас основні слов’янські боги. Ми вибрали покровителем нашого парку Велеса, тому що він був богом диких тварин і його тотемними тваринами були стародавній бик і ведмідь. Це дві найбільші тварини, які жили тут, на території України, і взагалі в Європі. Вони були найсильніші, і тому люди їх дуже поважали.\nЩе тут можна побачити ідолів Дажбога, Стрибога, Мокоші та Лади. Щоб зберегти дерева, їхні постаті зробили з арматури та бетону; на території лише один дерев’яний ідол — його виготовили з дерева, яке впало саме.\nАнтон пояснює, що потрібно уникати суцільних вирубувань, а особливо берегти старі дерева:\n— Одне старе дерево — це ціла екосистема. Навколо нього ростуть менші дерева, воно затіняє від сонця, і навколо нього можуть рости якісь інші рослини, і це дуже важливо. На болоті в нас взагалі є дуже красиве дерево, і це теж дуже красиво: підійшовши до старого дерева, його доторкнутись.\nДодає, що, наприклад, у Фінляндії є навіть така традиція — обніматися з деревами.\nАнтон розповідає, що для парку важить культурний зв’язок з іншими країнами. На його території відбуваються тематичні фестивалі, як-от «Спис на вістрі» чи «Вовча гора». Крім історичних реконструкцій боїв, іноземні гості та українські клуби показують відвідувачам промисел, одяг, їжу, повсякденне життя своїх предків. Основна ідея таких подій — перенестися у дохристиянські часи.\nЗаповідники нового типу\nЗ 2017 року парк природи Беремицьке відкритий для відвідувачів. На його прикладі можна побачити новий підхід до роботи природоохоронних об’єктів. Антон Неліп пояснює, що зараз у світі змінюється концепція роботи заповідників. Вони перестають бути місцем, де охороняється природа і більше нічого не відбувається, адже за таких умов тваринний і рослинний світи поступово деградують:\n— Прикладом є «Біловезька пуща». Там, де вона найбільше охороняється, поступово стає все менше різних видів тварин, деградує рослинний світ. Тому що, на жаль, територія всіх заповідників обмежена, а природа весь час рухається. Тобто відбувається міграція тварин, які переносять насіння різних рослин.\nТому працівники парку оцінюють, де вони можуть позитивно впливати на територію та її мешканців. Так, у Беремицькому борються з інвазійними рослинами, які витісняють іншу флору; привозять нових тварин, щоб не було кровозмішення всередині одного виду; планують обмінюватися тваринами з іншими проєктами та сприяти умовній міграції тварин.\nЗараз про природу в парку Беремицьке дбають 65 працівників. П’ятеро — у Києві, інші працюють позмінно на території об’єкта. Для Антона та багатьох його колег робота в парку стала способом життя. Співробітники Беремицького не збираються зупинятися на досягнутому, прагнуть залучати щораз більше можливостей для реалізації своїх ініціатив. Але для цього, наголошує Антон Неліп, необхідно мати ще й законодавче підґрунтя. Ініціативні люди, які прагнуть дбати про довкілля, мають розуміти, як займатися такою діяльністю, щоб на державному рівні вона була закріплена та захищена.\nАнтон переконаний, що завжди необхідно ставити великі цілі, тож парк Беремицьке не виняток:\n— Ми б хотіли почати працювати не тільки з травоїдними тваринами, а і з хижаками. Це повинна бути територія більше 10 000 гектарів. Можливо, це буде не єдина територія, а певні місцевості, з’єднані міграційними шляхами або природними коридорами. Я хотів би, щоб цей проєкт весь час розвивався. Аби в майбутньому щоб не тільки наша організація, а й люди в Україні підтримували подібні проєкти. І щоб їх все більше створювалося. Тоді це вже буде природоохоронна і ревайлдинг-мережа.


COVID-19: Крим оновив рекорд за показником добової захворюваності – 867 випадків\n17 Листопад 2021, 10:47\nУ Криму зафіксовано новий максимум захворювань на коронавірус за добу – 867 випадків. Відповідну статистику вранці 17 листопада публікує російське Мінохорони здоров'я Криму.\nВостаннє максимальну кількість хворих фіксували два дні тому – 860 випадків. Напередодні показник добової захворюваності дещо знизився – до 859.\nЗа даними кримського МОЗ, померли минулої доби 20 пацієнтів, що більше від учорашніх даних (18 осіб). За весь час пандемії у Криму зафіксовано 3308 летальних випадків від COVID-19.\n«Загалом (під час пандемії – КР) виявлено 110 370 позитивних на COVID-19. Кількість тих, хто одужали за добу, становить 866 осіб, одужали за весь період – 98 056», – сказано в інформації кримського міністерства.\nРосійський глава Криму Сергій Аксенов не виключає, що антиковідні обмеження на півострові знову можуть посилити.\nЗ 8 листопада у Криму набули чинності нові правила бронювання та заселення в готелі, та інші засоби розміщення в умовах пандемії коронавірусу.


Навчання СБУ - у Харківській області з 14 травня силовики будуть вчитися боротися з терористами » Слово і Діло\n13 квітня 2021, 18:06\nУ Харківській області 14 травня стартують масштабні антитерористичні навчання, які триватимуть до кінця травня. У них візьме участь СБУ, Нацгвардія, поліція і прикордонники.\nПро це повідомив начальник пресцентру УСБУ в Харківській області Владислав Абдула у Facebook.\nЗа його словами, навчання проходитимуть до кінця травня по всій території Харківської області. Особлива увага буде приділятися прикордонним районам.\n«Навчання проходитимуть в умовах максимально наближених до реальних, в тому числі з використанням бойової вогнепальної зброї, військової техніки і радіотехнічних засобів», - зазначив Абдула.\nКрім СБУ, в тренуваннях візьмуть участь підрозділи Нацгвардії, Нацполіції, прикордонної служби, Військової служби правопорядку, Харківської обласної прокуратури і інші члени Координаційної групи Антитерористичного центру.\nУ відомстві також попередили, що в рамках заходів силовики можуть зупиняти для перевірки машини або просити пред'явити документи.\nНагадаємо, раніше стало відомо, у яких навчаннях НАТО братимуть участь українські військові у цьому році.\nСБУ Начання Національна поліця Держприкордонслужба Національна гвардія України Харківська область\nУкраїнські десантники провели навчання біля моря 10 квітня 2021, 14:54