Кіровський район (Крим) — Вікіпедія\nУ Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Кіровський район.\nПостанова ВРУ 1352-VIII від 12.05.2016, згідно з якою Кіровський район перейменовано на Іслямтерецький район, набере чинності з моменту повернення тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь під загальну юрисдикцію України.\nКод КОАТУУ: 0121600000\nНаселення: ▼ 53951 (на 1.08.2013)\nПлоща: 1208 км²\nГустота: 44.6 осіб/км²\nТел. код: +380-6555\nПоштові індекси: 97300—97351\nРайонний центр: Кіровське\nАдреса: 97300, Автономна Республіка Крим, Кіровський район, смт. Кіровське, вул. Рози Люксембург, 39, 4-19-39\nВебсторінка: Кіровська РДА\nГолова РДА: Гордєєв Олег Костянтинович\nГолова ради: Іванов Михайло Ростиславович\nКіровський район у Вікісховищі\nКі́ровський райо́н (Іслямтерецький район) (рос. Кировский район, крим. İslâm Terek rayonı) — район АР Крим. Розташований у східній частині АР Крим.\n12 травня 2016 року Верховна Рада України перейменувала «Кіровський район» на «Іслямтерецький». Постанова про перейменування набере чинності після повернення тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя під загальну юрисдикцію України.\nМежує на півдні із Феодосійською і Судацькою міськрадами, на сході — з Ленінським районом, на півночі — з акваторією озера Сиваш, на північному заході — з Совєтським районом, на заході — з Білогірським.\nАдміністративним центром району є смт Кіровське, яке розташоване за 103 км від столиці республіки — міста Сімферополя (автошлях Р23).\nросіяни 29 290 50,5 26 103 51,4\nкримські татари 14 816 25,5 14 516 28,6\nукраїнці 10 219 17,6 5 376 10,6\nбілоруси 955 1,7 520 1,0\nтатари 775 1,4 2 228 4,4\nмарійці 206 0,4 123 0,2\nвірмени 198 0,3 194 0,4\nкорейці 175 0,3 149 0,3\nгреки 167 0,3 161 0,3\nузбеки 128 0,2 148 0,3\nЕтномовний склад населених пунктів району (рідні мови населення за переписом 2001 р.)\nм. Старий Крим 62,1 25,8 5,2\nсмт Кіровське 71,8 18,7 7,3\nАбрикосівська сільрада 71,9 15,9 9,3\nВладиславівська сільрада 67,9 18,0 9,2\nЖуравська сільрада 47,9 38,1 11,0\nЗолотополенська сільрада 69,0 16,6 12,3\nЛьговська сільрада 59,5 23,6 13,8\nПартизанська сільрада 68,2 19,5 11,0\nПервомайська сільрада 65,6 26,2 7,4\nПривітненська сільрада 66,1 29,1 4,1\nСиницинська сільрада 56,8 30,4 11,0\nТокарєвська сільрада 75,1 10,4 8,4\nЯркополенська сільрада 60,7 26,3 8,3\nРайон розташований в різноманітних геморфологічних умовах. На півдні територія району захоплює відроги і схили деградованої по висоті Головного пасма Кримських гір. Трохи північніше, від м. Старий Крим, починається передгірське пасмо, яке тягнеться на захід. Передгірське пасмо з півночі і сходу знижується і поступово переходить в східно—кримську низовинну рівнину, яка схожа в структурному відношенні на Індольську западину. Рівнина поступово знижується на північний схід у напрямку до Сивашу. Її прорізають досить довгі балки, які ведуть початок від північних схилів Кримських гір, а також долин річок Індол і Чурюк-Су. Річкові долини тут неглибокі, із слабо вираженими терасами (за винятком заплавних, які добре розвинені і є важливими сільськогосподарськими угіддями). Береговою смугою на висоті 1-3 м над рівнем моря розвинена лиманово-морська тераса з солонцовими ґрунтами.\nКорисні копалини представлені місцевими будівельними матеріалами: вапняками, цегляно-черепичними глинами і гравієм, розробка яких здійснюється в кар'єрах АТ «Старокримський», «Агармаш», АТ «Кримкар'єроуправління», «Грушівське».\nДокладніше: Адміністративний устрій Кіровського району (Крим)\nРайон поділяється на 1 міську раду, 1 селищну раду і 11 сільських рад, які підпорядковані Кіровській районній раді та об'єднують 41 населених пунктів.\nВ економіці головне місце належить сільськогосподарському виробництву. На території району розміщені 11 сільськогосподарських підприємств: 3 заводи радгоспу, 8 сільськогосподарських підприємств, 7 фермерських господарств, підсобне господарство.\nТериторією району проходить автошлях E97.\nФункціонують 18 середніх загальноосвітніх установ, 2 лікарні, 12 амбулаторій, 26 фельдшерсько-акушерських пунктів, 16 клубів, 10 будинків культури, 26 бібліотек, 3 музичних шкіл, санаторій «Старий Крим», ДЮСШ, історично-літературний музей (м. Старий Крим), готель (смт. Кіровське), відділення Ощадбанку, 37 релігійних общин.\nПам'ятками археології особливо багате м. Старий Крим, на території якого існувало поселення епохи бронзи (II тис. до н. е.); руїни пізньоскіфського городища на р. Агармиш; залишки античного поселення (IV–III ст. до н. е. — перші століття н. е.).\nПам'ятки історії та архітектури:\nруїни мечеті Бейбарса (м. Старий Крим), побудованої в 1287–1288 рр. за сприяння єгипетського султана Ал-Малік Бейбарса;\nмечеть 1314 року — часів правління Узбека — хана Золотої Орди;\nруїни мечеті Куршум-Джамі (Свинцева мечеть) XIV ст.;\nруїни середньовічної церкви (Х-XII ст.), руїни караван-сараю (заїжджого двору) другої половини XIII–XIV ст.;\nруїни вірменського монастиря Сурб-Стефанос (XIII–XIV ст.);\nмонастирський комплекс Сурб-Хач (XIV ст.).\nЗ містом Старий Крим зв'язані імена І. К. Айвазовського (жив в місті в 80-90-х роках XIX ст.), письменника Олександра Гріна (будинок-музей, в якому письменник жив в червні-липні 1932 р., могилу), засновника кіммерійської школи живопису Костянтина Богаєвського, поета, художника, філософа Максиміліана Волошина, поетеси А. Герциг, сестер Цветаєвих, поета-футуриста і перекладача Г. М. Петникова, кінодраматурга Олексія Каплера, поетеси Ю. Друніної, білоруського поета і перекладача Максима Богдановича, письменника-фантаста В. Охотникова, скульптора і поета Т. Гагаріної, скульптора В. Г. Стамова, академіка АН України Миколи Амосова.\nВстановлений пам'ятник Олександру Гріну.\n↑ Постанова Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1352-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя»\n↑ Адміністративно-територіальний устрій Кіровського району на сайті Верховної Ради України\nстаття Кіровський район — Інформаційно-пізнавальний портал | Кримська область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Кримська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 992 с.)\nСовєтський район Азовське море\nБілогірський район Ленінський район\nСудацька міська рада Судацька міська рада Феодосійська міська рада\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Кіровський район (Крим)\nАдміністративний устрій Кіровського району\nАбрикосівська • Владиславівська • Журавська • Золотополенська • Льговська • Партизанська • Первомайська • Привітненська • Синицинська • Токарєвська • Яркополенська\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Кіровський_район_(Крим)&oldid=26178893\nАдміністративний устрій Кіровського району (Крим)\nВиборчий округ 6\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:53, 27 вересня 2019.


Пошук доглядальниці м.Летичів. Анкети, вакансії та робота доглядальниць в м.Летичів\nАнкети доглядальниць Хмельницька. обл, м.Летичів\nПортал професійного пошуку доглядальниць в Хмельницька обл. м.Летичів «Доглядальниця» дозволяє в найкоротші терміни підібрати необхідних працівників. Робота в сім'ях стала модна в двадцять першому столітті, сьогодні, як ніколи раніше, стало прийнято запрошувати доглядальниці з проживанням.\nВи самостійно можете впорядкувати резюме доглядальниці в м.Летичів. Всі вакансії доглядальниць достовірні, а резюме співробітників ретельно перевірені. Тут немає випадкових людей - всі запропоновані кандидатури мають відповідну освіту і рівень кваліфікації. Наші кандидати володіють ґрунтовними психологічними знаннями та вміннями, можуть підтримати бесіду і досконало володіють діловою етикою.\nСкористайтеся функцією пошуку доглядальниці в Хмельницька обл. м.Летичів по містах і знайдіть співробітників з найближчих районів.


Радянізація Західної України у 1939-1941 рр.\nРадянізація Західної України у 1939-1941 рр.\nРадянізація - процес встановлення радянської влади, насадження в усіх сферах життя зразків, вироблених за роки радянської влади.Складові радянізації: юридичне оформлення входження до складу УРСР, зміна держапарату, формування радянських органів влади, націоналізація, аграрні перетворення, початок колективізації. Рішення про радянізацію західноукраїнських земель було прийняте на засіданні Політбюро ЦК ВКП(б) 1 жовтня 1939 р.Ухвалою Президії Верховної Ради СРСР від 4 грудня І 939 р. на приєднаних територіях було ліквідовано старий адміністративний поділ і утворено Волинську, Дрогобицьку, Ровенську, Львівську, Тернопільську та Станіславську області у складі УРСР. Тимчасові органи влади замінили виконкоми обласних, районних і сільських Рад депутатів трудящих. Виконкоми створювалися без самих Рад, бо вибори до місцевих Рад відбулися лише у грудні 1940 р. Все це засвідчувало, що новостворені владні структури зовсім не залежали від волі виборців, а були придатком компартійних органів.Всі інші легальні українські, польські, єврейські політичні партії, а також колишні культурно-освітні, благодійні, спортивні та інші товариства були заборонені. Серед працівників, зайнятих на відповідальних роботах у партійних, радянських та інших органах управління, переважали малокомпетентні особи, освіта яких звичайно не перевищувала рівня середньої школи. Такі працівники могли добре виконувати вказівки "згори". але не мали широти кругозору, не спроможні були приймати зважені, відповідальні рішення. Зате ці\nДля зміцнення адміністративно-командної системи було націоналізовано банки, промислові підприємства, торгівлю. Націоналізовані заводи і фабрики підпорядковувалися всесоюзним і республіканським наркоматам, а окремі - облвиконкомам. Головну суть політики влади у сільському господарстві становила колективізація одноосібних господарств, хоч ні об'єктивних, ні суб'єктивних передумов для цього не було. У колгоспи селян змушували вступати різними примусовими методами, зокрема за допомогою податкового тиску.Незважаючи на досить складну соціально-економічну ситуацію, влада виділяла значні кошти на освіту та культуру. Власне освіта стала тією сферою життя, перетворення в якій принесли чимало політичних дивідендів радянській владі. Було оперативно відновлено роботу шкіл, зросла їх кількість, насамперед українських. Навчання у всіх школах і вищих навчальних закладах було безплатним.Однак населення зіткнулося і з низкою негативних явищ, які підривали авторитет радянської влади: було заборонено викладання релігії в школах, закрито греко-католицькі духовні навчальні заклади. Усі церковні організації ліквідовано, а їх майно конфісковано.Ідеологічний тиск та організаційний контроль були головними складовими у ставленні влади до діячів культури. Намагання обмежити духовне життя лише орієнтацією на ідеологію марксизму-ленінізму збіднювало культурні процеси і душило творчу думку митців, а для багатьох з них закривало дорогу до творчості. Вслід за формуванням обласних судів почалася робота з організації районних і міських судів. Раднарком УРСР визначив сітку таких судів, їх загальну кількість, а облвиконкоми уточнили дислокації дільниць судів у районах і містах. Упродовж січня-лютого 1940р. територія шести західних областей України була вкрита густою сіткою судів та їх дільниць. Якість розгляду цивільних і кримінальних справ судами була низькою. Працівники судових органів і прокуратури нерідко вдавалися до зловживань, грубо нехтували законом. Партійні комітети втручалися у розгляд конкретних судово-слідчих справ.Крім загальних судів діяли військові трибунали, які за 1939-1941 рр. винесли суворі вироки понад 17 тис. особам за участь у "контрреволюційних злочинах".Протягом листопада-грудня 1939 р. були створені обласні управління НКВС, його містечкові відділення і дільниці. Утвердження тоталітарного режиму в Західній Україні супроводжувалося масовими репресіями (звільненням з роботи, ув'язненням, депортаціями, фізичним знищенням тощо), які зачепили всі соціальні і національні групи населення.\nЯк метод політичного переслідування та адміністративного покарання широко використовувалися депортації - виселення без правових на це підстав. Репресивно-каральна система, яка функціонувала в Західній Україні у 1939-1941 рр., становила одну з ланок тоталітарного механізму, допускала свавілля, грубе і цинічне п


Уроки фотошоп. Тема 2. Виділення в Adobe Photoshop. Частина 4. Виділення колірних діапазонів в Adobe Photoshop. - Chvv\nдодому Фото Уроки фотошоп. Тема 2. Виділення в Adobe Photoshop. Частина 4. Виділення колірних...\nУроки фотошоп. Тема 2. Виділення в Adobe Photoshop. Частина 4. Виділення колірних діапазонів в Adobe Photoshop.\nТема 2.4 Частина 4. Виділення колірних діапазонів в Adobe Photoshop.\nУ попередніх уроках ми ознайомилися з базовими методами виділення в Adobe Photoshop. Мета даного заняття – відпрацювати навички виділення складних областей, використовуючи методи «виділення кольором». Або, кажучи більш звичною мовою, з допомогою виділення зон схожої розмальовки.\nДля ефективної роботи варто ознайомитися з попередніми уроками Adobe Photoshop. В першу чергу уроками теми «Виділення в Adobe Photoshop».\nУ повсякденному житті ми мало замислюємося, що таке колір. Ми його бачимо, розрізняємо і крапка! Однак обчислювальна техніка не оперує поняттями, наприклад, «світло оливковий». Комп’ютер розуміє тільки цифри. Тому з початку ери цифрової фотографії фахівці не перестають розробляти і удосконалювати технології подання колірних просторів. Що це таке?\nКолірний простір – спосіб подання і кодування кольору з допомогою, як правило, тривимірної системи координат. Де кожна вісь є шкалою насиченості «основного кольору». А відтінки виходять шляхом змішування основних кольорів з різним ступенем насиченості. Найпростіший аналог – змішання художником фарб на палітрі.\nПри цьому варто зауважити, що ні одне колірне простір сьогодні не може описати всіх видимих людському оку відтінків. На жаль, але розвиток техніки має свої межі. Ілюстрація – порівняння колірних просторів в офіційному посібнику Adobe.\nДо теорії кольору ми повернемося на наступних уроках. Поки ж зупинимося на «кубічних просторах». Це RGB і CMYK. Обидва використовують стандартну тривимірну модель. Різниця між ними в тому, що в RGB білий колір є результатом змішування червоного, зеленого і синього кольорів у повній насиченості. Це, так звана, адитивна модель. Вона природна. Так бачить наше око, її ми спостерігаємо у фізичних дослідах заломлення світла. Вона проявляється у вигляді веселки після дощу.\nПростір CMYK – протилежність RGB. Воно придумано для передачі кольорів друку. Погодьтеся, не існує фарб, які при змішуванні дають нам чистий білий колір. В моделі CMYK білий – це відсутність фарб. А змішування базових кольорів Cyan (блакитний), Magenta (пурпурний), Yellow (жовтий) дає темно-сірий колір, найбільш близький до чорного. Чому ж вона має четырехбуквенную абревіатуру. Дивимося англійську розшифровку CMYK: Cyan, Magenta, Yellow, Black. Погодьтеся, темно-сірий – не чорний. Тому при друку для «чистоти кольору» в темні тони додають саме чорну фарбу.\nМаємо три осі координат. Кількість поділок на них називається «глибиною кольору». При цьому використовують поняття 8-бітна, 16-бітний, 32-х бітний (і т. д.) колір. У разі 8-й біт кожна з осей розділена на 256 поділок (від 0 до 255). Де 0 – відсутність кольору, 255 – максимальна насиченість. Вісім біт – це мінімальне число осередків пам’яті, здатних у двійковій системі числення описати даний діапазон. Загальна кількість відтінків, описуваних в такій системі, дорівнює 16 777 216.\nТаким чином, кожен колір в Фотошоп кодується трійкою чисел, які називаються «колірними координатами».\nОдне із завдань теми – дати поняття і навички вибору ОПТИМАЛЬНОГО способу виділення.\nВикористання різних прикладів утруднить розуміння. Тому ми пропонуємо в якості прикладу вже звичний знімок коні.\nПрацюючи з Adobe Photoshop, ви навчитеся як мінімум п’яти способів виділення частини зображення за кольором. У цьому уроці розглянемо три основні інструменти програми. А саме такі інструменти як «Швидке виділення», «Чарівна паличка» і «Колірний діапазон».\nПри всій їх відмінності, вони мають загальний механізм. Користувач вибирає «базовий колір» і, так званий, рівень допуску. А програма включає в зону виділення ті ділянки, колірні координати яких не виходять за рамки «Допуску».\nІнструмент «Швидке виділення»\n«Швидке виділення» – найбільш простий і водночас потужний інструмент для виділення складних контурів. Алгоритм дії інструменту наступний:\nКористувач вибирає групу кольорів та «Допуск» (у відсотках).\nПрограма вираховує «середнє арифметичне» (середній колір) групи і утворює замкнутий контур, всередині якого всі кольори відрізняються від середнього не більше, ніж на рівень допуску.\nПри цьому в процесі роботи можна вибирати не один, а безліч «зразків».\nПравила роботи з інструментом:\nВибираємо інструмент на панелі інструментів.\nДО початку виділення в контекстному меню встановлюємо параметри розміру кисті.\nРозмір: розмір кола, всередині якого вираховується середнє. Чим він менше, тим точніше буде виділення дрібних деталей.\nЖорсткість кисті: рівень розтушовування по краях. Чим менше кисть, тим сильніше розтушовуються краю. Що таке розтушовка, можна прочитати в уроці «виділення з розтушовуванням».\nІнтервали – вказівка у відсотках допуску, на який кольори можуть відрізнятися від зразка.\nРозмір: вибір способу, яким будуть додаватися нові зони до виділення. Вибираємо першу зону виділення.\nПотім, утримуючи клавішу миші (утримуючи натиснутою кнопку SHIFT і послідовно натискаючи ліву клавішу), формуємо зону виділення. Кожне зміщення або нове натискання додають ділянки до виділеної області.\nЯкщо випадково «виділили зайве», утримуючи клавішу ALT, натиснути всередині «зайвої» області для її видалення із зони виділення.\nПорада: У випадках, коли всередині виділеної області є ділянки, які необхідно відняти (у нас – просвіти в гриві), змініть у бік зменшення розміри кисті, допуск і, вибравши в контекстному меню спосіб «віднімання з виділення», або, утримуючи клавішу ALT і натискаючи ліву клавішу миші, скорегуйте контури. Для віднімання або додавання до виділення (з допомогою кнопки ALT) не обов’язково користуватися цим інструментом. Допрацьовувати зону можна будь-яким з доступних способів виділення.\nПісля того, як контур виділено, його можна розмістити на новий шар або скопіювати в нове зображення. Докладніше – у уроці «Виділення в Фотошоп. Проста геометрія»\nЦей інструмент дуже схожий на «Швидке виділення». Більш того, це – його прообраз. Основна відмінність чарівної палички в тому, що вона не «усереднює» координати зразків, а виділяє в зону всі точки, які подібні до конкретного вибраному кольору.\nЯкщо не вдаватися в деталі, то «Чарівна паличка» – це інструмент «Швидке виділення» з діаметром кисті, рівним 1 пікселю.\nВиділення «Чарівною паличкою»:\nВиберіть інструмент на панелі інструментів.\nВстановіть рівень допуску. При цьому зверніть увагу, що допуск встановлюється не у відсотках, а в абсолютних значеннях.\nНатисніть на вибрану область.\nУтримуючи клавішу SHIFT, додайте до виділення нові зони.\nПри необхідності доробіть виділення, додаючи або віднімаючи зони. При цьому не забувайте користуватися всіма доступними інструментами виділення.\n«Чарівну паличку», на відміну від інших способів, зручно використовувати для виділення зон з дуже складними краями. Наприклад, листя дерев, гриву коня тощо.\nЄдине обмеження, при якому інструмент марний – відсутність яскраво виражених контрастних переходів кольорів. В цьому випадку алгоритм інструменту часто не може створити правильних країв виділеної області.\nЗверніть увагу, що допуск у чарівній паличці встановлюється в абсолютних значеннях. Шкала від 0 до 255. Де 0 – тільки такий колір, 255 – всі кольори палітри.\nІнструмент «Колірний діапазон»\nІнструмент «Колірний діапазон» діє аналогічно інструмента «Чарівна паличка». Тільки, на відміну від останньої, він не формує замкнуті області, а здатний виділяти ВСІ схожі пікселі на ВСЬОМУ просторі фотографії.\nДля того, щоб скористатися цим інструментом:\nУ меню «Виділення» виберіть команду «Колірний діапазон».\nВідрегулюйте показник параметр «Розкид». Це – рівень чутливості, аналогічний «Допуску» в «Чарівної палички».\nПід прямокутником встановіть тип перегляду виділеної області. «Виділена область» показує зону виділення на чорно-білій масці. Білий колір – виділені пікселі. Чорний – немає. Сірий колір – зони часткового (напівпрозорого) виділення.\nКлацніть на будь-якій ділянці зображення або піктограмі попереднього перегляду. І відразу відрегулюйте рівень «Діапазон». Цей параметр відповідає за те, де будуть виділятися пікселі. 100% – по всьому зображенню. 0 – тільки там, де ви натиснули.\nПісля виділення початкової області виберіть додавання колірних зразків (піпетка з плюсом). І, регулюючи параметри, закінчите виділення.\nЗавершивши виділення, доробіть його. Особливо зверніть увагу на внутрішні області. Там можуть бути «розриви». Також дуже уважно необхідно стежити за кольором на чорно-білій масці. Сірий колір на масці означає часткову прозорість. З одного боку, це зручно: можна виділити волосся на сторонньому тлі. З іншого – небезпека отримання «дірявого виділення».\nЖоден з перерахованих способів виділення не дає ідеального результату. Хороші контури можна отримати, поєднуючи перераховані методи. Наприклад, кольоровим діапазоном виділяти складні фігури по краях (волосся), а потім всередині доопрацювати «Ласо» або простим гратки.\nВсі кольорові виділення чутливі до кількості натискань. Якщо не рухати мишею, а багато разів натискати на одному місці, зона виділення все одно буде розширюватися. Це корисно при роботі з дуже складними контурами, коли найменша зміна зразка може спричинити серйозні викривлення контуру.\nВиділення колірних діапазонів\nпопередня статтяЯк відокремити напівпрозоре зображення від фону за допомогою Adobe Photoshop.\nнаступна статтяУроки фотошоп. Тема 3. Поліпшення фотографій. Частина 3. Збільшуємо різкість кольорового фото чорно-білим шаром.\nПродуктивність чіпсета mediatek dimensity 9000 виявилася дорівнює показникам новітнього apple a15


Розрахунок розмірів зливової каналізації: як визначити | Водопровід\nГоловна » Ремонт » Водопровід » Розрахунок розмірів зливової каналізації: як визначити\nРозрахунок розмірів зливової каналізації: як визначити\nПараметри для розрахунку розмірів\nЯк обчислити об’єм\nГлибина залягання каналів\nУхили зливової каналізації\nАтмосферні опади приносять багато неприємностей жителям заміських будинків, якщо їм не забезпечити відведення. Найпоширеніші проблеми, з якими стикаються власники, це підмивання та поступове руйнування фундаменту, затоплення ділянки, гниття коренів дерев і кущів, що ростуть у дворі, освіта болота.\nЩоб уникнути наслідків проливного дощу, можна встановити просту зливову каналізацію, для облаштування якої не знадобиться багато зусиль і фінансових витрат. Зливова каналізація являє собою систему, що складається з таких елементів:\nоглядові шахти (рос. колодязи);\nпристрої, призначені для транспортування стоків;\nВиділяють дві технології, за якими може функціонувати зливова каналізація: точковий і лінійний.\nЗверніть увагу! Лінійна каналізаційна система більш функціональна. Вона здатна збирати стоки з великих територій, застосовується для відведення атмосферних опадів, які стікають з покрівлі, тротуару.\nПерше, що необхідно зробити при облаштуванні зливової каналізації, це скласти проект і розрахунки системи. Якщо пропустити цей етап, можна зіткнутися з низкою неприємностей в процесі експлуатації. Якщо облаштувати недостатньо ефективну мережу відведення стоків, вода буде затримуватися на території, правда, у менших кількостях. Якщо ж виконати дуже потужну систему, доведеться витратити багато зайвих фінансових коштів не тільки при будівництві, але й при обслуговуванні.\nЩоб вирахувати правильні розміри каналізації, слід честь такі дані:\nсередній показник кількості атмосферних опадів для місцевості згідно з метеорологічними даними;\nякщо планується використання зливової каналізації для відводу талої води, слід врахувати, наскільки потужним буває сніговий покрив;\nплоща території, з якої будуть збиратися стоки;\nкомунікації, прокладені під землею.\nПри розрахунку розмірів слід визначити обсяг зливової каналізації, глибину закладення, ухил, необхідний для якісного функціонування системи. Якщо ви сумніваєтеся, що розрахуєте необхідні параметри правильно, зверніться за порадою до фахівця.\nВажливо! Точний розрахунок розмірів зливової каналізації забезпечить максимальну ефективність її роботи, а також допоможе заощадити фінансові кошти на етапі облаштування.\nОдним з найважливіших параметрів, які повинні враховуватися при облаштуванні зливової каналізації на ділянці заміського будинку – це її обсяг. Основним критерієм для розрахунку є середня кількість опадів, що випадають в конкретній місцевості. Враховуються дощові води, сніг, град.\nВід об’єму стічних вод залежить розмір колекторів і водозбірників. Визначають обсяг каналізації за спеціальною формулою, для якої потрібні такі значення:\nкількість стоків, що надходять у систему (приблизну цифру можна знайти в збірнику СНиП);\nінтенсивність випадання атмосферних опадів;\nОблаштування зливової каналізації на ділянці заміського будинку\nВсі отримані значення просто перемножуються. Розрахувати ці параметри досить просто. Єдине, може виникнути питання, що таке поправочний коефіцієнт. Це показник, що залежить від того, яким матеріалом покрита територія, з якої будуть збиратися стоки. Якщо це ділянка, вкрита щебенем, коефіцієнт дорівнює 0,4, для територій, залитих бетоном – 0,85, для покритих асфальтом майданчиків – 0,95 і для дахів – 1.\nЩе одним важливим параметром є глибина закладення зливової каналізації. Лотки прокладаються на глибині, характерною для даного регіону. Щоб дізнатися, яка глибина залягання зливової каналізації, можна поцікавитися у сусідів або у представників будівельної компанії. Даний параметр залежить також від діаметра труб, які будуть прокладатися.\nЗверніть увагу! Не можна об’єднувати зливову каналізацію і дренажну систему, так як працювати вони будуть дуже неефективно, що може призвести до затоплення ділянки атмосферними опадами.\nКанали зливової каналізації\nБажано, щоб канали зливової каналізації були закладені вище рівня залягання грунтових вод, але нижче рівня промерзання грунту, а це діапазон від 1,2 до 1,5 метра. Враховуючи те, що для виконання земляних робіт потрібно докласти багато зусиль і витратити чимало грошей, власники приймають рішення про те, щоб зменшити мінімальну глибину закладення зливової каналізації. Якщо діаметр труби 50 мм, то укладання повинна виконуватися на глибині щонайменше 0,3 м, якщо ж діаметр більше, то труба поглиблюється на 0,7 м. При розрахунку глибини враховують характер ґрунтів на ділянці.\nЗливова каналізація – це напірна система відведення атмосферних опадів. Для ефективного її функціонування необхідно правильно розрахувати мінімальний ухил зливової каналізації. Визначається він з урахуванням швидкості течії стоків по каналах і діаметра труби.\nЯкщо виконати занадто малий кут нахилу зливової каналізації, працювати вона буде неефективно. Великий кут нахилу сприяє тому, то стоки будуть дуже швидко накопичуватися в нижній частині системи, не встигаючи вбирається ґрунтом. Щоб не обчислювати самостійно ці значення, можна скористатися таблицею, яка знаходиться на сторінках Сніп.\nЯкщо діаметр труб 200 мм, щоб розрахувати, який ухил для зливової каналізації, слід застосувати коефіцієнт 0,007.\nПри монтажі труб до дождеприемникам їх укладають з ухилом 0,02.\nЗаповнені гравієм канали, що відповідають за дренаж, слід укладати з ухилом 0,003.\nДля водовідвідних лотків середнє значення кута ухилу – 0,003-0,005.\nПравильно розраховані основні параметри зливової каналізації – запорука довгострокового та якісного функціонування системи відводу атмосферних стоків.


З матовим покриттям 350 за доступними цінами, дізнатися вартість і замовити друк поліграфії на сайті Друкарні Вольф\nДрукарня Вольф Поліграфія Дипломи З матовим покриттям 350\nЗ матовим покриттям 350\nКращий спосіб заохочення\nСеред великої різноманітності способів заохочення диплом займає лідируючі позиції. За допомогою диплома можна відзначити учасників спортивних змагань, творчих конкурсів або просто учнів навчальних закладів. За допомогою дипломів також прийнято заохочувати кращих співробітників компанії. Завдяки якості матеріалу, з якого виготовляється документ, диплом може зберігатися довгі роки, нагадуючи його власникові про власні досягнення.\nДипломи від друкарні Вольф\nДрукарня Вольф займається виготовленням різних видів поліграфічної продукції, в тому числі дипломів. Замовнику пропонується кілька варіантів:\nстандартні дипломи - друкуються на якісному папері щільністю 250, 350 г / м2 з одного боку. Можуть покриватися за допомогою глянсової або матової ламінації по лицьовій частині;\nексклюзивні - друкуються на крафтового або оксамитовою папері із застосуванням технології Soft Touch;\nдипломи на дизайнерському картоні - поверхня відрізняється перламутровим металізованим ефектом. Є екземпляри, що нагадують фактуру вельветової тканини та льону;\nдипломи преміум-класу - виготовлені на високоякісному крейдованому папері від світових виробників DNS Premium MONDI та Arctic Paper.\nЯкщо у покупця немає готового макету, замовити його можна досвідченим фахівцям Біржі дизайну Wolf Design. Для отримання макета від професійних дизайнерів досить зареєструватися на сайті wolf-design.org, створити конкурс і вибрати переможця для отримання ексклюзивного макета.\nІнтернет-магазин Вольф пропонує свої послуги з виготовлення дипломів на високоякісної матовою крейдованому папері щільністю 350г / м2 з різними видами покриттів. Завдяки своїй структурі, матовий папір найкращим чином зображае текстову інформацію і володіє насиченим білим кольором. На сторінці сайту замовнику надається можливість самостійно вибрати покриття вироби:\nматову ламинацию по лицьовій стороні;\nматову двосторонню ламінацію;\nглянсову ламінацію по лицьовій стороні;\nглянсову двосторонню ламінацію;\nоксамитову односторонню ламінацію;\nоксамитову двосторонню ламінацію;\nглянсовий ультрафіолетовий лак по лицьовій стороні;\nгібридний вибірковий лак по лицьовій стороні.\nМінімальне замовлення - 10 примірників. Вартість замовлення залежить від складності та термінів виготовлення продукції.\nДля замовлення поліграфічної продукції в інтернет-магазині Вольф досить задати необхідні параметри на сторінці з обраним товаром і відправити нам свій макет. Замовити продукцію також можна, зателефонувавши за телефоном, вказаним на сайті. Магазин пропонує придбати класичний диплом на крейдованому папері щільністю 350 г / м2 з матовим покриттям за прийнятною ціною.\nОплата здійснюється готівкою через термінал ПриватБанку, безготівковим розрахунком за допомогою банківської системи Приват24 або банківських карт Visa / MasterCard. Отримати замовлену продукцію можна в будь-який день з 9.00 до 19.00 на складі за адресою: м.Київ, вул. Маршала Гречко, 13. В інші міста України товар доставляється поштовим перевізником «Нова Пошта». Вартість доставки - згідно з тарифами компанії-перевізника. При замовленні на суму 500 грн.і більше доставка здійснюється безкоштовно. Пізнайте світ друкованої продукції разом з друкарнею Вольф. Якістю і цінами Ви залишитесь задоволені.\nЗ матовим покриттям 350 пропонується вибрати і замовити за нормальною ціною на сайті послуг Wolf з доставкою у будь-який куточок України. Наш сайт Вольф реалізовує доставку товарів категорії Поліграфія проживаючим у містах: Черкаси, Рівне, Кропивницький. Подзвоніть експерту і він допоможе замовити Дипломи, Диплом, або аналог товара з богатого выбору. Дізнатись всі деталі про кращу пропозицію покупки оригінального вироба можна за номером телефону: 050 465 74 74


Шістдесятник Іван Коваленко (початок статті) » Іван Коваленко – учитель, поет, дисидент\nІван Коваленко » Про Івана Коваленка » Біографія » Шістдесятник Іван Коваленко (початок статті)\n9 січня 2002 року в агенції УНІАН відбулась прес-конференція з приводу тридцятиріччя арештів 1972 року, коли за ґратами опинились найвидатніші шістдесятники. У поширеному тоді прес-релізі в першій десятці наводиться ім'я Івана Коваленка. Протягом кількох десятиріч він вчителював, лишив багато віршів, виданих здебільшого вже посмертно, мав високу честь сидіти в одній камері з майбутнім Св.Патріархом Володимиром (Романюком).\nТа найчастіше в таких контекстах про нього не згадували - як і про багатьох інших політв'язнів 1972-го, хто й досі невідомий широкому загалу. Між тим, доля кожного дисидента 60-х років для тих, хто вивчає цей період історії України, складає певний інтерес. Зараз є тенденція представляти шістдесятництво як рух дещо елітарний, притаманний здебільшого великим містам, як-от Київ чи Львів. На прикладі долі Івана Коваленка можна простежити, що цей рух захопив досить широкі верстви населення у різних містах України, що саме й викликало зрозумілу тривогу можновладців. З іншого боку, цікаво, що реакція суспільства на репресії кардинально змінилась у порівнянні зі сталінськими часами, та й самі репресії набули нових ознак – насамперед тому, що змінилася свідомість людей. Хрущовська "відлига", "празька весна" не минулися даремно. Після хай і недовгого часу відносної свободи влада була вже багато в чому безсила.\nІван Коваленко учителював у Боярці Києво-Святошинського району, з київськими колами однодумців майже не спілкувався, гучного імені не набув. Але разом з тим Комітет державної безпеки розцінив його як небезпечного злочинця, який заслуговує на суворе покарання.\nХто ж він, цей найстаріший дисидент-шістдесятник і за що його засудили до 5 років позбавлення волі у таборах суворого режиму?\nНародився Коваленко Іван Юхимович 13 січня 1919 року в селянській сім'ї на Переяславщині. Постає питання, які риси характеру І.Коваленка та які обставини життя сформували його світогляд як майбутнього дисидента та творчої особистості.\nВже змалку Іван належав до непокірних; ще тоді напівсвідомо чинив опір казенним заходам щодо нівелювання особистості. Усе життя пишався, що не був ні піонером, ні комсомольцем. Добре вчився, але кілька разів саме за непокірний характер виключався зі школи. Пережив тяжке дитинство, жебрацьку юність. Оскільки серед дисидентів 60-х належав до найстаршого покоління, йому довелось зазнати і руйнацію села, і колективізацію; юнаком пережити голодомор 1932 - 1933 років, коли вимерла половина його рідного села. Батько Івана Коваленка зазнав гонінь як міцний, хоч і малоземельний господар: хату спалили, садибу зруйнували. Так і тинявся він, вмілий хлібороб (був на селі рільником), по чужих кутках до самої смерті. Сім'я розпалася.\nДружина, Іванова мати, покинувши село, все шукала своєї долі, надовго кидаючи Івана напризволяще, а потім на роки зникла.\nПопри всі поневіряння і напівсирітське існування, Іванові Коваленку вдалося здобути повну середню освіту (він закінчив Переяславську школу №1). Це стало можливо завдяки зустрічі з чуйною й гуманною людиною – викладачем української мови та літератури, Никанором Васильовичем Рубаном, який рятував Івана і ще кількох його товаришів від голоду, даючи змогу закінчити школу. Сам щиро закоханий в українську літературу, Никанор Рубан долучив талановитого юнака до поетичного слова.\nОстанні два класи – 9-й та 10-й – Іван жив при школі, там підгодовувався при шкільній їдальні. Уже в школі виявив неабиякі здібності: добре малював, грав на бандурі та інших струнних інструментах, організував шкільний театр. Та найбільшими його уподобаннями були поезія та астрономія. Уже в юнацькі роки поезія та зірки були нерозривні в житті талановитого юнака. Не одну ніч провів він з кількома товаришами за містом, у полі, вивчаючи сузір'я та назви кожної зірки у них. Звідси так часто у його віршах бринять мотиви космосу. Згодом Іван Коваленко цілком професійно викладав астрономію у школах, де працював.\nТяжкі умови життя відбились на здоров'ї Івана Коваленка, і він захворів на туберкульоз легенів. Важку хворобу переміг виключно завдяки своїй силі волі. За порадою лікаря, після школи пішов працювати на будівництво, де за два роки здобув навички майже всіх будівничих професій. Одночасно зайнявся спортом, холодними обливаннями водою, плаванням. Іван Коваленко мріяв про продовження освіти. Приховавши атестат про повну середню освіту, пішов до вечірньої школи робітничої молоді, яку закінчив зі срібною медаллю, що давало тоді право вступу до вищого навчального закладу. Тож у 1938 році вступив до Київського державного університету на романо-германський факультет.\nНа час вступу до університету Іван Коваленко вже склався як оригінальна, самодостатня особистість. Він відрізнявся від інших студентів, що ще не встигли набути життєвого досвіду. Над усе любив Україну, але ще не вмів за неї страждати, ще не осягнув у повній мірі всієї злочинності совєцької влади.\nЧерез рік одружився з однокурсницею - Іриною Павлівною Пустосміховою, родом з Чернігова, що визначило подальший життєвий шлях юнака і вплинуло на формування його як дисидента та творчої особистості. Щиро кохаючи дружину, Іван Коваленко перейнявся її поглядами та прийняв до серця трагічну долю її сім'ї. Батька Ірини - Павла Пилиповича Пустосміха (прізвище русифікували чиновники) було двічі репресовано. Вперше тестя заарештували 1930 року, коли в Чернігові відбулись масові репресії за так званою "чернігівською справою". Тоді він відбувся засланням до Середньої Азії у тодішній Сталінабад (Душанбе). Вдруге його було заарештовано 1937 року й засуджено до 10 років ув'язнення без права листування. Як стане відомо згодом, усіх, хто мав такий вирок, було розстріляно того самого 1937 року. Засуджений Павло Пилипович був за тією самою статтею, що згодом і його зять Іван Коваленко. Справу тестя у 1972 році долучили до справи Івана Коваленка, хоча їм не судилося бути знайомими.\nНа початку війни з Німеччиною було заарештовано і матір дружини Коваленка Ольгу Миколаївну Пустосміхову. Коли німці підходили до Чернігова, її звільнили, але при арешті було конфісковано увесь родинний архів, а з бібліотеки вилучили всі книжки з дарчими написами українських письменників - Володимира Cамійленка, Михайла Коцюбинського, Миколи Вороного, Аркадія Казки тощо.\nВійна захопила молоде подружжя Коваленків у Чернігові. Після\nдвохмісячної невдалої спроби вийти з оточення довелось повернутися до міста.\nУ рідному будинку дружини вони провели роки окупації та перші повоєнні\nроки. Ці біографічні обставини вплинули на все подальше життя поета та\nдисидента Івана Коваленка.\nПозбавлений з дитячих років родини, відлучений від сімейного життя, родового коріння й сімейних традицій, Іван Коваленко здобув нову родину, нове оточення, нове середовище міської інтелігенції, з її, за вдалим висловом поета Ігора Юркова, "великою провінційною культурою". Сім'я Пустосміхів завжди жила багатим культурним життям. Молодий Іван жадібно всотував нові враження, імена, історію родини, традиції раніше не відомого йому середовища української творчої інтелігенції.\nТеща Івана Коваленка розповідала про тісну дружбу її батька М.О.Шевеля з Володимиром Самійленком, який частенько навідував свого приятеля, гойдав на колінах маленьку Олю. Він посивів зовсім молодим, тож його звали Сивеньким, і це був один з його псевдонімів.\nВідразу по закінченню гімназії Ольга Миколаївна як старша в багатодітній сім'ї стала працювати в Чернігівському оціночно-статистичному бюро при губернській земській управі, яке згодом очолив Михайло Коцюбинський. При ньому вона працювала діловодом. З Коцюбинськими дружили сім'ями. Старших дітей Пустосміхів запрошували на Різдво, і вони танцювали навколо ялинки з дітьми Коцюбинських - Юрком, Іриною, Оксаною, Романом. Звісно, у дорослому житті їхні шляхи розійшлися, як це найчастіше буває. На адресу Ольги Миколаївни надходила для Коцюбинських із-за кордону заборонена література. Про це з вдячністю згадує дочка Михайла Михайловича Ірина (1)\nІсторія Чернігівського земства, де працювали В.Самійленко і Б.Грінченко, М.Коцюбинський і Микола Вороний, А.Казка, короткий час Павло Тичина і художник Гліб Шрамченко, ще чекає на своє дослідження. Але добре відомо, що саме Статистика (як її скорочено називали) була культурним осередком, який об'єднав цих видатних діячів.\nВелику роль у становленні світогляду молодого Івана Коваленка відіграли і тісні стосунки з сім'єю Вербицьких-Антіохів, безпосередніх сусідів і досить близьких родичів Пустосміхів. Ще були живі діти відомого педагога і культурного діяча Миколи Андрійовича Вербицького, співавтора тексту українського національного гімну "Ще не вмерла Україна". (Зараз на будинку Вербицьких встановлено меморіальну дошку.) Із старшим сином Вербицького Федором Миколайовичем Іван Коваленко перебував у дружніх стосунках, присвячував йому вірші. Той теж був поетом, писав українською і російською мовами.\nМолодша дочка Миколи Вербицького Віра, подруга Ольги Миколаївни, була дружиною Миколи Вороного. Вороні й Пустосміхи частенько навідувались одні до одних, Ольга Миколаївна не раз перша слухала вірші Миколи Вороного. Син останнього Марко був теж талановитим поетом, ровесником та найближчим приятелем старших дітей Пустосміхів Петра та Олени. До їхнього молодіжного гурту належав і наречений Олени, талановитий поет Ігор Юрков, представник російського авангарду 20-х років (2).\nЗ розмов, спогадів та знайдених у великій бібліотеці книжок і рукописів поставало незнайоме, але дуже привабливе життя, де люди вміли бути щасливими, живучи "не хлібом єдиним". Разом з тим випливав простий висновок: режим нищив найкращих. Щойно вийшла з тюрми матір дружини, сім'я важко переживала арешт батька. Іван Коваленко був знайомий з Вірою Вороною, яка на той час ще не знала, що її сина Марка вже розстріляли у Сандармосі в листопаді 1937 року. Перед поетом постала трагедія матері, яка берегла незайманою кімнату улюбленого сина, марно чекаючи на нього. Не знала вона і про загибель свого чоловіка Миколи Вороного. В родині обговорювали трагічну долю Аркадія Казки та інших українців, арештованих у справі СВУ. На той час тільки-но повернулася із заслання на Ведмежій Горі молодша дочка Вербицьких Марія, яка провела там сім років. У такому середовищі формувався й мужнів Іван Коваленко. Саме там, у середовищі чернігівської творчої інтелігенції, були витоки його свідомого ставлення до життя, до поезії, до совєцької історії. Тема репресій назавжди увійде у його творчість. Вірші, присвячені закатованим синам українського народу, – одні з найсильніших у його творчому доробку.\nСім'я Вербицьких була розгалужена, і кожен у ній являв собою яскраву особистість. З одними Коваленки були знайомі, з іншими близько спілкувалися, приятелювали, жили спільним життям. Література, музика, живопис, широкі літературні інтереси, велика любов до рідного краю, перш за все до чернігівських пейзажів, заплавних лук, до Десни – таке було коло інтересів обох сімей.\nЯсна річ, мали вплив і книжки з багатої бібліотеки Пустосміхів, які збирали її ще з кінця XIX сторіччя. Передплачували багато видань, що не вміщувались уже в шафах і частково зберігалися на горищі. Багато словників, енциклопедія Брокгауза і Єфрона, твори Грушевського і інші, пізніше заборонені книжки, "Кобзар" Тараса Шевченка видання 1906 року, коли вперше були надруковані раніш заборонені твори, доволі рідкісні видання російських та світових класиків - усе це відбивало рух суспільної думки. На жаль, з цієї бібліотеки збереглося лише дещо. Все життя Іван Коваленко збирав книжки, мріючи створити власну бібліотеку, хоч віддалено схожу на ту, яка відіграла таку визначну роль у його житті.\nЗразу ж після звільнення Чернігова почалася педагогічна діяльність подружжя Коваленків, що на довгі роки стала сенсом їхнього життя. Івана Коваленка було призначено директором єдиної вцілілої у місті школи № 4, але на цій посаді він залишався недовго, бо почали повертатися з евакуації "партійні кадри". Він став викладачем іноземних мов та астрономії, Ірина\nвикладала мови. Коваленки зразу ж були визнані як непересічні вчителі. Але ж мали за плечима тільки три курси університету. Проживши загалом у Чернігові шість років, народивши там сина Олеся, у 1947 році виїхали для закінчення освіти з Чернігова під Київ - до Боярки, де нарешті осіла Іванова мати, одержавши там комунальну кімнату. 1950 року вони здали екстерном державні іспити, отримали дипломи, рекомендації до вступу в аспірантуру, але завадило перебування на окупованій території.\nПриїхавши до Боярки, подружжя почало працювати у боярській школі №1. 3 одного боку, мали великий успіх в учнів, батьків, у шкільному колективі та середовищі боярської інтелігенції, з другого – піддавались багаторічному цькуванню з боку шкільної та районної парторганізацій. Молодим вчителям не могли пробачити ні здобутої популярності, ні перебування на окупованій території, але основним був непокірний характер Івана Коваленка, який завжди казав, що думав, і постійно конфліктував з місцевими компартійцями. Це закінчилось у 1955 році зняттям Івана Коваленка з роботи фактично з забороною праці за фахом. Лише 1960 року у зв'язку з хрущовською відлигою йому дозволили викладати у вечірній школі робітничої молоді. Саме в ці роки Іван Коваленко остаточно сформувався як свідомий український патріот-дисидент, що знайшло відбиток у тематиці його творчості і виявилося в активному поширенні самвидаву.\nРеакція влади не забарилась. У день його народження, 13 січня 1972 року Івана Коваленка було заарештовано. Як зазначено в протоколі, трус проводили старший слідчий КГБ по Київській області майор Розумний з кількома колегами, – тривав трус сім годин.\nВилучення самвидаву не забрало багато часу. Як згадує дружина І.Коваленка, слідчі зразу піднялися на другий поверх будинку до бібліотеки і пройшли в куток саме до тієї полиці, де стояли самвидавські матеріали. Потім – саме в те з бокових приміщень на горищі, де знаходилася друга частина самвидаву. Зразу було видно, що кагебісти напевне знали, де що стоїть.\nДо протоколу долучено реєстр "виїмки" літературних творів самвидаву всього 50 назв. Це були твори В.Чорновола, В.Мороза, М.Осадчого, С.Караванського і багатьох інших, статті та вірші самого Івана Коваленка, приватне листування.\n16 січня та 7 квітня 1972 року було проведено ще дві виїмки. Тоді забрали працю І.Дзюби "Інтернаціоналізм чи русифікація", багатотомну працю М.Кутинського "Український некрополь" та 12 номерів пряшівської газети "Нове життя", де були вміщені вірші та статті Коваленка. Звинувачення було пред'явлене за ст. 62 КК УРСР, ч. І - "антирадянська діяльність з метою підриву існуючого державного і суспільного ладу".\nПісля семимісячного слідства відбувся закритий суд під головуванням Ю.І.Мацка, що тривав чотири дні. 13 липня 1972 року було зачитано вирок. 7 вересня цього ж року вирок було залишено без змін судовою колегією Верховного суду УРСР під головуванням О.В.Кухаря за участю прокурора В.І.Макаренка.\nВ ухвалі цієї останньої судової інстанції України читаємо: "Коваленко І.Ю., проживаючи в м. Боярці Київської області, на ґрунті свого невдоволення існуючим в нашій країні державним і суспільним ладом, під впливом прослухування ворожих передач закордонних радіостанцій та прочитаної ним літератури так званого "самвидаву" з 1961 року займався антирадянською діяльністю... систематично виготовляв, зберігав та розповсюджував документи, які містять наклепи, що порочать радянський лад, а також займався агітацією в усній формі".\nВ ухвалі перераховуються такі рукописи:\nОповідання М.Кутинського "Великодня ніч", "Про те, чого не було", "Подорожі по Україні" та стаття "Слово нації".\nРоботи В.Мороза "Репортаж із заповідника ім. Берія", "Хроніка опору", "До Євдокії Лось", "Серед снігів".\nПраці В.Чорновола "Думки наостанку", "Куди йдемо".\nПраця М. Осадчого "Більмо".\n"З приводу процесу над Погружальським".\nРоботи самого І.Коваленка "Роман-спокута" про "Собор" О.Гончара, "Наклепницький лист на ім'я головного редактора журналу "Всесвіт" Полторацького, лист до російського поета Є.Євтушенка.\nТвір І.Дзюби "Інтернаціоналізм та русифікація" та ряд інших.\nХоча самвидав надходив до Івана Коваленка з різних джерел, слідству вдалося встановити лише одне – від Михайла Кутинського, який мешкав на той час у Москві. М.Кутинський у минулому відбув 25-річний термін покарання за "український націоналізм". Це джерело надходжень самвидаву встановити було неважко, адже на деяких роботах були дарчі написи самого Кутинського, крім того, існували й оперативні дані.\nСлідству вдалося встановити шість осіб, серед яких Коваленко самвидав поширював. Двоє з них - дружина І.П.Коваленко та син О.І.Коваленко; ще двоє – вчителі-пенсіонери І.І.Іванов та Л.Л.Нечипоренко, чиї твори антирадянського змісту були також вилучені при обшуках у Коваленка; чернігівський друг П.М.Голуб та випадковий знайомий Г.Стефюк.\nЯк згадує дружина Івана Коваленка, свого часу майже кожного вечора хтось із учнів вечірньої школи, де Іван Юхимович викладав іноземні мови, чекали надворі, доки він винесе чергову самвидавську роботу. Слідчі допитали десятки учнів Івана Коваленка, і жоден з них не посвідчив проти свого вчителя.\nНезважаючи на велику кількість матеріалів, на вилучення самвидаву пішли хвилини. Решту часу було витрачено на те, щоб знайти і конфіскувати кожен рядок, написаний рукою Івана Коваленка. Органи найбільше цікавились його віршами. Тому подальший трус провадився лише в кабінеті. Забрали все -рукописи, чернетки, приватне листування, копіювальний папір, чистий папір та друкарську машинку. Коли кагебісти пішли, забравши з собою хворого на грип господаря, в хаті не залишилось і сліду довгого творчого життя вчителя й поета, якому того дня виповнилося 54 роки.\nЧитаємо далі ухвалу Верховного суду: "На протязі тривалого часу, починаючи з 1961 року, Коваленко систематично складав і розповсюджував\nвірші, які у 1969 - 70 роках впорядкував у збірки під назвою "Перлини" і "Недокошений луг". Ці збірки... мають антирадянське, націоналістичне та наклепницьке спрямування".\nОтже, поета судили за вірші. Але що це за рік - 1961? Адже писати вірші Іван Коваленко почав значно раніше. Чому саме цей рік згадано в ухвалі? 1961 року громадськість України відзначала 100-річчя з дня смерті Т.Шевченка. Іван Юхимович організував і провів загальноучнівський шевченківський вечір, на якому прочитав власного вірша, присвяченого цій даті, - "У поета тільки слово". Прозорий підтекст цього вірша звинувачував радянських можновладців у тиранії і закликав "...знов ставать до бою" проти "гнобителів сучасних". Відтоді і почалось, як повідомили його 1972 року самі слідчі, серйозне стеження. Щоправда, переслідувати Коваленка за "вільнодумство" почали вже у п'ятдесяті, іще 1955 року його було звільнено з роботи, після чого протягом п'яти років Івана Коваленка не допускали до вчительської роботи, і лише у 1960-му йому дозволили працювати у вечірній школі робітничої молоді.\nХоча серед віршів Коваленка був ряд таких, що мали чітке антирадянське спрямування ("Іуди", "До Діогена", "Дзвін мого серця" та ін.), увагу органів привернули перш за все два вірша - "Червона калина" і "Недокошений луг". Саме ці вірші і потрапили у звинувачувальний висновок. В "Ухвалі" Верховного суду далі говориться: "В 1967 році Коваленко дав свій вірш "Червона калина" Кутинському, який надіслав його на адресу редакції "Нове життя", що видається у Чехословаччині українською мовою, де цей вірш було надруковано в номері від 25 березня 1967 року."\nСправді, цей вірш був надрукований у ювілейному 1000-му номері газети.3 Це було радісною несподіванкою для поета, бо поет не сподівався побачити у друці бодай рядка - не такого змісту були його поезії. Вірш мав успіх і ходив по руках. Мине час, Іван Юхимович каратиметься на Уралі, а відома правозахисниця Оксана Мешко не раз представлятиме Ірину Коваленко: "Це - дружина автора "Червоної калини".\nОргани розцінили цей вірш як кримінал: надруковано за кордоном, дарма що Чехословаччина соціалістична республіка і член Варшавського договору.\nЧервона калина - один із символів України. В неї "не ягоди, а кривавії сльози":\nЯк калину червону, в пучки пов'язали,\nТут вам і український націоналізм, тут і антирадянщина.\nЩодо вірша "Недокошений луг", то це вірш загальнолюдської тематики: ліричний герой сумує, що не вийшов до зорі з косарями, і загінка його на лузі залишилась невикошеною; він не виконав свого життєвого призначення. Про косарів Коваленко писав:\nТоді люта і дика печаль.\nКосарі - це був доволі поширений у ті часи образ. Голова Клубу творчої молоді Віктор Зарецький присвятив їм велику олійну картину. За цитований вище вірш кагебісти терзали Івана Юхимовича найбільше. Націоналістичне спрямування віршів Коваленка підтвердила й експерт - співробітниця Інституту літератури Олена Шпильова (4).\nПісля опублікування "Червоної калини" Коваленко друкувався в "Новому житті" не раз. Крім ряду віршів, протягом 1967-68 років було надруковано декілька статей, зокрема про музей Івана Гончара (5) та Михайлівський собор (6) . В останній автор висловив впевненість, що собор буде відбудовано.\nЧерез листування зав'язалась дружба з редактором. Йому особисто і самій газеті Іван Коваленко присвятив декілька віршів, обмінювались світлинами. Ось напис на фотографії, яку надіслав Коваленкові Юрій Дацко:\n"На добру згадку другові-однодумцеві з рідної України на спомин про співпрацю в газеті "Нове життя", яка була і є дуже корисною, на добру Вашу поезію, Іване Юхимовичу. Ю.Дацко, Пряшів, 18 липня 1969 року."\nАле короткому просвітку відлиги було покладено край: "празьку весну" розчавили танки. Разом з тим було покладено край і надіям на демократичні зміни в Україні. Далі в ухвалі Верховного суду говориться: "У вересні 1068 р. Коваленко в колі вчителів Боярської вечірньої школи робітничої молоді допускав наклепницькі висловлювання щодо зовнішньої політики СРСР, зокрема, відносно надання братерської допомоги трудящим ЧССР у боротьбі з контрреволюцією".\nДо речі, саме так і було. Коваленко в учительській привселюдно назвав вторгнення радянських військ у суверенну Чехословаччину "фашистською акцією". Звичайно, надійшов ще один донос. Для публічних процесів потрібні були свідки, адже своїх людей не можна було "засвічувати". І от одного дня до Боярської міськради працівники КҐБ викликали чотирьох вчителів вечірньої школи і запропонували їм написати колективний донос на колегу, що насмілився публічно засудити (4 роки тому!) політику СРСР щодо Чехословаччини. Одні погодились під тиском, інші "за велінням душі", бо, як писав Іван Коваленко, бувають і такі, що "даром душу чорту віддають". Пізніше цю механіку штучного створення справи майстерно викрив на суді адвокат Коваленка І.С.Єжов, підкреслюючи її аморальність. Саме ці "підписанти" виступали згодом на суді як свідки.\nЩе одне звинувачення було пов'язане з приватним листуванням Івана Коваленка. З "Ухвали": "В період з 1967 до 1970 року Коваленко писав і надсилав листи на адреси Голуба і Кутинського, в яких зводив наклепи на радянський державний і суспільний лад, на національну політику і культуру народів СРСР, висловлював антирадянські погляди на важливі політичні події, що відбувались в нашій країні".\nНаведемо для ілюстрації два уривки з листів до Петра Голуба (вони були повернуті разом з іншими матеріалами з архівів КҐБ 1996 року), бо саме ці висловлювання, як розповідав Іван Юхимович, цитував з обуренням на суді прокурор:\n"Прочитав я оце книгу якогось Штеменка "Генеральний штаб у роки війни". Повірте мені, як у говні вимазався! Така гидота, що тяжко собі уявити! Я аж не спав ніч! Куди ми знову йдемо?!\nВ цій книзі не тільки реабілітація Сталіна, а таке його вихваляння і возвеличування, що на блювоту тягне. Такі признання холуя і сраколиза, що соромно взагалі стає за людей! І ні слова про злочини, про 20 мільйонів закатованих, про знищення...цвіту націй - сотень тисяч чесних і талановитих працівників культури, небачених у історії репресій цілих народів. Книга видана колосальним тиражем і на Україні, і в Росії, і в ній повністю приведений тост Сталіна за ВЕЛИКИЙ РОСІЙСЬКИЙ НАРОД (всі інші - то мілкота і сміття). По цій книзі можна судити про сучасну нашу політику"(7)..Або: "Обстановка для праці у нас в цьому році надзвичайно тяжка. Мабуть, так, як і у вас! Та ще оте 100-річчя, користуючись яким з людей витягнуть останні жили... Не дивно, що хто може, то драпає світ за очі" (8).\nТут ідеться, зрозуміло, про 100-річчя з дня народження Леніна.\nЦікаво проаналізувати, які ще місця в листах до Петра Голуба були відмічені рукою слідчого. Це красномовний матеріал для вивчення, що саме вважалося крамолою за совєцьких часів. Ось декілька прикладів:\nТут ідеться, зрозуміло, про 100-річчя з дня народження Леніна.Цікаво проаналізувати, які ще місця в листах до Петра Голуба були відмічені рукою слідчого. Це красномовний матеріал для вивчення, що саме вважалося крамолою за совєцьких часів. Ось декілька прикладів:"Трапилося так, що у нас в житті було мало друзів і близьких людей. (Може, тому, що ми дуже вимогливі до себе і до інших). В людях цінуємо лише щирість, порядність, людяність. А такого зараз тяжко відшукати..." (9).\nКрім єдності поглядів, Коваленка та Голуба об'єднувала спільна літня риболовля на чернігівських озерах. Рукою слідчого виділено і такі слова:\n"Хоч нас з Вами об'єднує щось далеко більше, ніж одна риба, але риба залишається тим засобом, яким вільні душі втікають від рабства, брехні і\nпідлоти сучасного суспільства” (10)\nХарактерно, як добувались Коваленкові листи, адресовані П.Голубові. На той час Петро Голуб працював "для пенсії" на селі. Увірвалися вночі до сільської хати, де мешкав адресат, зробили трус там і одночасно в чернігівській квартирі, щоб вилучити листи. І все це заради таких "важливих" доказів.\nОтак, здавалося, жила собі людина, простий боярський учитель. Він вчив дітей, чесно працював, читав ті книжки й матеріали, що його цікавили, охоче ділився ними з іншими, приятелював з тими, з ким знаходив спільну мову, писав вірші, не оглядаючись на внутрішнього цензора, відверто говорив і писав у листах те, що думав. А виявилось, що він державний злочинець, бо читав він не те, що треба, думав не так, як треба, дружив не з тими і вірші писав не ті.\nЗ точки зору міжнародного права, "Декларації прав людини", "Хартії Європейських свобод", навіть якоюсь мірою з точки зору совєцької "законності" (бо не мали достатньої доказової бази для звинувачення) Івана\nКоваленка засудили незаконно. Але з точки зору переляканої влади підстав малось більш, ніж достатньо.\nТак чим же простий вчитель з невеликого міста був настільки небезпечний для влади, що його заарештували разом з найвидатнішими діячами політичного спротиву 60-х років? Якоюсь мірою відповів на це Євген Сверстюк, виступаючи на вечорі пам'яті Івана Коваленка у березні 2002 року у боярській класичній гімназії. Він сказав тоді, що, якби вірші І.Коваленка були прохідні, його просто б викликали й полякали, а не засуджували до уральських таборів. Але поезії Коваленка набували небезпечної для влади популярності серед простих людей, бо саме для них він творив. Творити просто - це було його кредо. Ось що писав він у листах до М.Кутинського:\n"...Звернення до шевченківської простоти - це моя реакція на страшний потяг до модерну в нашій літературі. Завдяки цьому література зовсім відривається від масового читача, який воліє краще зовсім нічого не читати, ніж розбирати поетичні ребуси..." (11).\n"...Згоден з Вами, що треба думати про майбутнє і творити нові форми. А хто ж буде думати про "затурканих колгоспників"? Толстой поряд з творами "для майбутнього" писав народні оповідання, це ж саме робили Грінченко з дружиною і багато інших просвітян. Тепер про це забули. Народ напихається низькопробною шпигунською літературою, а кращі письменники для нього нічого не пишуть, орієнтуючись на обраних або на майбутнє... "(12)\nВірші І.Коваленка цього періоду його творчості дійсно були надзвичайно прості для сприйняття, але глибокі за змістом. Такі поезії, потрапляючи у самвидав, були не менш небезпечні для влади, ніж публіцистика інших дисидентів.\nНебезпечною для влади була сама поетова особистість. Як казав він про себе в інтерв'ю Василеві Овсієнку, який збирав матеріали для довідника про репресованих, "Дисидентом я народився". І це було справді так. Все життя Іван Коваленко відрізнявся цілковитою незалежністю. Не був ні піонером, ні комсомольцем, ні, тим більше, членом комуністичної партії, хоч його й намагалися туди залучити. Відверто висловлював свої думки, не прораховуючи можливих ризиків. Так, міг у своєму виступі назвати відкриті партійні збори "пустою говорильнею" і поплатитися за це роботою. Іван Коваленко писав про себе: "Та я не раб на життєвій галері і не погонич інших. Я - розкутий."\nФігурою був помітною: надзвичайно популярний серед учнів, користувався загальною повагою. Своєю поведінкою давав небезпечний приклад безкомпромісності і прямоти. Практично не криючись, розповсюджував серед молоді праці самвидаву.\nПрокурор вимагав для покарання Коваленка 6 років таборів суворого режиму і трьох років заслання (6+3). Суд присудив Коваленка лише до 5 років позбавлення волі в таборах суворого режиму і без заслання13. Чим пояснити такий безпрецедентний випадок розбіжності між вимогою прокурора і\nрішенням суду, адже строк було скорочено майже вдвічі. Заслуга в цьому повністю належить талановитому й неупередженому захисту підсудного, що його провів адвокат І.С.Єжов. Мабуть, це ще один приклад відмінності сталінських і брежнєвських репресій. За Сталіна такий "прорахунок", хай і поодинокий, з боку органів був би неможливий. 1996 року журналістка Лідія Денисенко, збираючи матеріали для статті про Івана Коваленка, спробувала розшукати сліди адвоката Івана Єжова. Ось що вона пише: "Юристи-пенсіонери згадали, що був такий, називали його "трибуналець" (вів справи у військовій прокуратурі тих, хто йшов "під трибунал") ... Людиною у свій час був відомою не тільки через прізвище, але й тому, що був надзвичайно порядним і інтелігентним" (14).\nДещо вдалося дізнатися про нетипового для радянських часів адвоката від Ірини Павлівни Коваленко: "Адвокатом мого чоловіка Іван Єжов став випадково. Справа в тому, що той адвокат, якого мені порадили, відмовився захищати мого чоловіка вже після першої розмови з ним, відчувши на собі його безкомпромісність. Мені запропонували першого-ліпшого в суді. Я погодилася, бо вже не мала надії знайти того, хто погодиться захищати Коваленка. Наскільки я пам'ятаю з розмов з Єжовим, на той час він тільки-но повернувся з Прибалтики, де тривалий час вів справи військових злочинців. Під час війни Іван Єжов очолював Військовий Трибунал в одній з республік Прибалтики. Мав високий військовий чин. З КҐБ розмовляв на рівних, навіть трохи зверхньо. Росіянин, він був далеким від українських подій і тому не виключено, що дещо недооцінив "історичного моменту". За справу Коваленка взявся охоче, сказав мені, що складу злочину в ній не бачить і "розмете" її на суді "за півгодини". Виступ Івана Єжова на захист І.Коваленка на суді був настільки сильний, що перелякана секретарка кинулась зачиняти відкриті на вулицю вікна.\n"Як низько впав КҐБ! Якщо раніше для розстрілу досить було доносу сусіда, то тепер КҐБ сам організовує доноси, примушуючи колег свідчити проти колеги", - приблизно в таких виразах шпетив він КҐБ. Вміло поставленими запитаннями він примусив завуча школи Михайла Маламуда розповісти те, що КҐБ хотів приховати: як саме штучно творився донос.\nІван Єжов, звичайно, не "розмів" справи, але домігся майже неможливого: значного скорочення терміну ув'язнення. Після цього процесу Єжов став дуже популярним в дисидентських колах. Та він провів тільки ще одну справу в Одесі, де, як мені пригадується, захищав якусь дівчину, і домігся виправдального вироку. Після того він потрапив під серйозні репресії, його позбавили допуску до політичних справ, винесли догану по партійній лінії, врешті довели до інфаркту. Його подальша доля мені невідома."\nПеред початком судового засідання прокурор запропонував Коваленкові написати покаянного листа, посилався на приклад Івана Дзюби та деяких інших. Обіцяв, що в цьому випадку суду не буде. Коваленко відмовився.\nЗ Коваленком справа була вирішена. Але залишалась сім'я. Продовжувала працювати в боярській середній школі № 1 дружина. Педколектив і учні виявляли до неї велику повагу і, як могли, морально її підтримували. Спроби\nКҐБ дискредитувати її шляхом поширення усіляких чуток успіху не мали...


В Ужгороді відбудеться благодійний футзальний турнір імені Йожефа Беци\n22.11.2018 15:26 СПОРТ\nIX Всеукраїнський турнір відбудеться 6-9 грудня в ужгородському СК "Юність".\nТурнір присвячено пам’яті Олімпійського чемпіона 1956 року Йожефа Беци. У змаганнях візьмуть участь команди, які представляють підприємства, організації, освітні заклади, спортивні колективи області та України. Змагатимуться як дорослі команди, так і юнацькі.\nВиручені кошти підуть на придбання спорт-інвентаря, навчальних матеріалів, предметів першої необхідності, святкових подарунків для дітей-сиріт та дітей з багатодітних сімей, які навчаються у школах-інтернатах Закарпатської області.\nУчасники та призери змагань отримають Кубки, медалі та грамоти,\nа також цінні подарунки від Асоціації футзалу Закарпаття,\nНаціонального олімпійського комітету України, спонсорів та партнерів турніру!\nОргкомітет (Асоціації футзалу Закарпаття).\nКонтактний номер: +38 067 312 31 67


Загроза екологічної катастрофи у Калуському районі - Pravda.if.ua\nЗа словами селян ТОВ «Ґудвеллі Україна», яке знаходиться в селі Копанки забруднює навколишнє середовище. Це діюча ферма, яка знаходить всього за декілька кілометрів від навколишніх сіл. Через відходи підприємства та надмірні витрати води навколишнє середовище потерпає від забруднення: «Забруднена земля, вода та повітря. Підприємство незаконно захоплює чужі паї та робить самостійно власні польові дороги. Окрім того багато людей почали хворіти через надмірну кількість випаровування шкідливих речовин у повітря, – розповідає громадська діячка села Сівка-Войниліська Марія Антонів, – Після того, як місцева лікарка на зборах громади оголосила про те, що люди стали частіше хворіти на алергічні реакції та хвороби дихальних шляхів через екологічний вплив ферми їй почали погрожувати. Багато людей, чиї родичі працюють на фермі також бояться розповісти про порушення екологічних норм, оскільки не хочуть втратити роботу.»\nБагато відходів підприємства потрапляють в річку, через це у ній зникли декілька видів риби. Також за словами мешканців села, підприємство незаконно пробурило ями для екскрементів тварин, які потрібно рити на безпечній для населення відстані, адже деякі рештки тваринного походження розкладаються довгий період часу та можуть нести шкоду людському здоров’ю: «Там зафіксовано перевищення дозволених екологічних показників у десятки разів. Через надмірне використання підприємством води у криницях почала пропадати вода, а та, що залишилася стала набувати жовтого кольору,» – розповідає пані Марія.\n20 Лип, 20:06\t Версія для друку Лист редактору\nГість ,\t21/07/2018 о 15:37\nСеляни ніц не розуміються у європейських нормах і стандартах. Гудвеллі дбає про навколишнє середовище, дотримується найвищих стандартів і якості продукції.\nСолотвинський лісгосп майже повністю винищив ліси у селах довкола курортної Гути. Довколишні села підтоплює, а директор лісгоспу - переховується (відеосюжет) 20:07 38 коментарів


Все про перець | Блог Аптека Садівника\nКращі сорти перцю для теплиць і городу\nСорти перцю солодкого можна придбати практично на будь-який смак: ранні, пізні, насичено червоні, жовті тощо. Зазвичай, що новіший сорт, то більш стійкий до хвороб він є. Звісно, не варто відмовлятися від улюблених сортів, які городники здавна вирощують – такі сорти перцю вже добре відомі і проблем з їх вирощуванням не виникне. Проте завжди хочеться випробувати нові сорти, про які я розповім нижче.\nВисадка перцю: як підготуватися городнику\nПравильна висадка перцю у відкритий ґрунт передбачає дотримання певних правил. Теплолюбний перець має свої вподобання до ґрунту, освітлення, температури, поливу… Висадка розсади перцю у відкритий ґрунт без їх дотримання означатиме більш пізній розвиток й іноді втрати урожаю.\nПосадка перцю на розсаду має бути прив’язана до термінів висаджування рослин на город чи теплицю. Тож давайте за порядком про те, як правильно посадити перець.\nВирощування розсади перцю вдома: правила посіву та догляду\nНавесні прокидається не лише природа, а й азарт господарів до вирощування розсади! Багатьом хочеться посіяти насіння перців у домашніх умовах, щоб потім зібрати рекордний врожай солодких соковитих плодів на городі. Коли мене запитують, як сіяти розсаду перцю удома, я відповідаю – майже так само, як і томатів, не набагато складніше! Перець – помідорний родич, лише більш чутливий до інфекцій у ґрунті. Тому треба запастися знаннями про хвороби перцю, вчасно попереджати і лікувати свої рослини, аби за декілька місяців тішитись урожаєм і більше не боятися труднощів вирощування цієї культури.\nПерець болгарський: вирощування та догляд\nЧому одне з найбільш поширених запитань до мене – як виростити болгарський перець у домашніх умовах і як правильно доглядати за ним на городі? Справа в тому, що той перець, який ми любимо їсти в салатах та консервувати в банки – великий, червоний, м’ясистий, солодкий і соковитий – на базарі коштує недешево. От і намагаються господарі переплюнути фермерів та отримати якісний врожай солодкого перцю в масштабі дрібних плантацій.\nЯк вирощувати перець і баклажани: збираємо високий урожай\nПоради по вирощуванню перцю і баклажанів на домашньому городі\nІз приходом тепла хочеться наповнити організм корисними вітамінами і речовинами, основним джерелом яких є свіжі овочі. Тому дачники засаджують городню ділянку різноманітними овочевими культурами. Сьогодні особливе місце на городі зайняли овоч баклажан і перець. Вирощувати рослини можна в різних кліматичних зонах, а ретельний догляд дозволить отримати відмінний урожай.\nСпілка “Аптека садівника” зібрала корисні публікації, які розкривають різні аспекти вирощування солодкого перцю і синіх. Зі статей ви дізнаєтеся, як вирощувати перець і баклажани, забезпечити правильний догляд за овочами. Досвідчені дачники діляться секретами з людьми, які тільки почали займатися городом, допомагаючи своїми порадами останнім зібрати гарний урожай.\nЯк вирощувати баклажани, перець: городники діляться досвідом\nЯк вирощувати солодкий перець? Який сорт вибрати для посадки? Коли висаджувати насіння і розсаду? Напевно кожен дачник ставив перед собою ці питання, плануючи висаджувати на ділянці овоч перцю. Вирощування культури буде простішим, якщо ви керуватиметеся порадами наших експертів. Ми розповімо, як:\nпідготувати посівний матеріал – як вибрати насіння, перевірити його якість, які препарати використовувати для стимуляції росту, дезінфекції;\nвиростити розсаду в домашніх умовах – коли садити овочі на розсаду, підгодівля саджанців, профілактика захворювань.\nІз матеріалів ви дізнаєтеся, як виростити перець, – від вибору сорту до збору молодих овочів.\nЯк вирощувати баклажани? Популярне питання, яке молоді городники задають досвідченим колегам. Це дуже примхливий овоч, тому догляд за ним повинен бути своєчасним і професійним.\nМи розповімо, як:\nпідготувати землю та насіння для посадки;\nвиростити розсаду – коли проводити висадки посівного матеріалу, якою має бути температура в теплиці;\nдоглядати за розсадою – полив, підживлення плодів для прискорення росту;\nборотися з хворобами сходів – які препарати застосовувати, щоб підвищити стійкість рослин до захворювань, захистити їх від шкідників.\nСекрети вирощування баклажанів, перцю: збираємо високий урожай із “Аптекою садівника”\nПлануєте вирощувати перець і баклажани в теплиці? Тоді, ознайомтеся з рекомендаціями, якими поділилися досвідчені городники. Якщо залишилися питання, звертайтеся до наших консультантів, через форму зворотного зв’язку, або зателефонувавши на гарячу лінію – 0800 301 401. Наші консультанти завжди готові дати слушну пораду. Поділитися своїми досягненнями можна, залишивши коментар до статей.


Противороевые методи бджільництва: різновиди та механізми дії | Господарство\nПротивороевые методи бджільництва: різновиди та механізми дії\nГоловна › Господарство › Противороевые методи бджільництва: різновиди та механізми дії\nПротивороевые методи бджільництва повинні бути знайомі кожному пасічнику, так як вміти застосовувати їх потрібно для того, щоб контролювати природний процес розмноження комах. Якщо залишити роїння без контролю, то сім’я бджіл, які приносять мед, може розпастися, що зменшить кількість видобутого меду.\nКласифікація та основні принципи методів\nБджолярі розробили декілька методик, що перешкоджають роїння бджіл. Всі способи запобігання розмноження комах класифікують на два основних види:\nПерешкоджають роїння і не допускають ройового настрою в сім’ях.\nВедучі боротьбу з результатами процесу.\nВарто відзначити, що будь-який з вибраних прийомів не може усунути тягу до роїння повністю і назавжди. Кожен з методів здатний лише стримати комах, придушити їх прагнення до природного процесу на якийсь час.\nСуть методики полягає в застосуванні вуликів з двома корпусами. Пасічник повинен вчасно встигнути збільшувати житлоплощу для своїх підопічних. Таким чином, у королеви буде достатньо місця для відкладання яєць. Внизу одного корпусу бджоляр встановлює решітки, щоб здійснювати контроль над життєдіяльністю бджолиної цариці.\nУ бджільництві активно застосовуються три основних варіації методики Демари:\nВ місці проживання бджіл залишається матка і рамку з розплодом, інші рамки встановлюють в інший корпус. Потім їх розділяють з допомогою решітки, ставлячи в них стільники й вощину.\nКоролеву залишають у сотах, молодих особин відправляють в інші корпуси їх житла.\nРозплід з царицею бджіл залишається у вулику.\nВ основу даного методу ліг розрив гнізда. Для того щоб знизити у бджіл бажання до розмноження, пасічник бере порожню надставку і відокремлює гніздо. Вся енергія комах направляється на роботу і бажання зайняти вільний простір, а на роїння у них просто не залишається часу.\nМ. А. Дерном розробив три способи боротьби з роїнням:\nУтворений з рій бджіл днем переносять у підвальне приміщення і відбирають розплід. Увечері комах повертають у їх основне житло і додають надставку. Особини починають працювати і припиняють роїння. Молоді комахи відправляються в гніздо, де проживає слабка сім’я.\nЛьотні бджоли переселяються їх господарем в інший вулик, який ставлять туди, де сім’я роилась. Житло з ними повертають іншою стороною і ставлять недалеко від нового. Комахи припиняють роїтися і починають знищувати маточники, їх житло ставиться на колишнє місце. Потім вони повертаються до своєї королеви.\nСтару царицю знищують, але залишають друкарський маточник. Щоб нових корольов не з’явилося занадто багато, нові маточники прибираються.\nПротивороевый метод Р. Ф. Таранова складається з декількох етапів:\nРой відокремлюється від бджолиної сім’ї.\nКомахи повинні набрати мед в медові зобики.\nПасічник обкурює вулик.\nШтучний рой відправляється в інше житло через пару днів.\nРобота по селекції комах полягає у виборі неройливых маток і бджіл, які сильні в фізичному плані. Від вибраних особин виводять нове покоління бджіл.\nОсобин чоловічої статі для запліднення матки вибирають із спокійних сімей. Щоб скоротити кількість схильних до роїння самців, їх розплід знищується.\nПри виборі королеви потрібно звертати увагу, щоб вона була чистопорідної. Кращі цариці виходять з поколінь, які не роїлися в протягом довгого часу.\nЯкщо отримати королеву чистої породи самостійно важко, то можна купити її у досвідчених пасічників, які спеціалізуються на селекції маток.\nЗміна матки і двухматочное зміст\nЗміна старих королев на молодих є плановою роботою власника пасіки. Молоді цариці більш плідні і здатні до швидкого збільшення сім’ї бджіл, що позитивним чином впливає на кількість зібраного меду.\nЗміна бджолиних маток проводиться навесні. У тому вулику, де заміна цариць відбувається регулярно, комахи добре переносять зиму і не настільки агресивно налаштовані. Також нові матки виділяють спеціальні феромони, яких достатньо, щоб придушити бажання інших особин до розмноження.\nТакож для запобігання роїння пасічники використовують метод двухматочного змісту. Ще одна королева підсаджується у вулик до сильної сім’ї в корпус, огороджений сіткою від основного житла. Через таку решітку матка сама не пролізе, але інші особини зможуть вільно проникати до неї.\nДодатковий відкритий розплід\nЦей спосіб багато пасічники вважають дуже дієвим. Комахи, як правило, мають малу кількість відкритого розплоду, а маточне молочко виробляють для його годування в більшій, ніж потрібно, кількості. У зв’язку з цим вони починають самі є цей цінний продукт.\nПісля того, як комахи переедят маточного молочка, у них починає розвиватися репродуктивна система, вони відкладають незапліднені яйця. Незабаром такі особини починають складати більшість жителів усього вулика, що веде до роїння.\nЯкщо пасічник буде забирати з житла бджіл друкований розплід і залишати розкритий, а також стільники з вощиною, то комахи самі не стануть є маточне молочко, а будуть годувати їм молодняк. Всі вони будуть зайняті потомством, і у них на час зникне бажання знову розмножуватися.\nЦей противороевый спосіб вважається одним з найбільш радикальних. Його результат буде позитивним, якщо дерева і трави зацвітуть, і бджоли захопляться медозбором, припинивши роїння.\nПроцес роїння можна зупинити, якщо видалити всі ройові маточники і їх личинки. Але це небезпечно тим, що пасічнику доведеться потривожити та інших особин, розібравши гніздо розплоду. Крім того, знайти абсолютно всі маточники дуже важко, так як їх розташування можуть приховувати самі бджоли.\nРоздільна решітка встановлюється з метою відокремити розплід від королеви комах. Для цього верхній корпус вулика знімається, далі встановлюється решітка, яка відділяє його від нижнього корпусу, де зосереджений розплід.\nДуже важливо в цей момент простежити за тим, щоб матка не втекла вниз, тому її краще прибрати з житла на момент його перебудови.\nРешітка встановлюється на всю площу корпусу вулика. Її прорізи розташовують паралельно брусків рамок вище їх на 7-8 міліметрів.\nПри даній методиці проти роїння бджіл їх житло відкривають і пускають туди трохи диму. Деякі особини відразу покинуть верхній корпус і перейдуть в нижній.\nВерхня частина знімається і отставляется в інше місце, а до нижньої частини прилаштовується стелю. Її розвертають на 180 градусів. Далі на неї поміщається знятий верхній корпус з розплодом, і в ньому відкривають льотки.\nЧастина бджіл після цієї маніпуляції повертаються на колишнє місце проживання, а інша частина, не знаходячи його, залітає в льоток отводка.\nДля боротьби з роїнням методикою поділу сімей на пів-літа власнику пасіки потрібно дотримуватися наступної інструкції:\nЯкщо років у вихованців бджоляра хороший, то до роящейся сім’ї підставляють новий вулик без мешканців.\nУ новому місці проживання встановлюється половина сот з старого вулика з розплодом, медом і особинами, що залишилися на стільниках.\nУ тому випадку якщо ще однієї матки немає, то в нове житло встановлюється найкращий маточник, а ті, які залишаються в першому вулику, піддаються знищенню.\nОбидва житла для бджіл ставляться один навпроти одного, а їх літки розташовуються на однаковій висоті.\nПовернувшись з медозбору, комахи не можуть відразу зрозуміти, де їх старе житло, і розселяються по різних вуликів. Після застосування даної методики пасічник отримує два вулика бджіл, в якому живуть різновікові особини. Деякі з них здатні збирати мед, а інші ростуть і розвиваються в цей час їм на зміну.\nОдним із способів припинення роїння є наліт на матку або маточник. До цього методу вдаються тоді, коли роїння вже почалося і комахи закладають маточники.\nПри його застосуванні до запасного корпусу житла бджіл прикріплюють дно, виготовлене з фанери. У нього перекладають рамки, де знаходиться матка. В колишньому головному корпусі вулика залишають дві рамки з розплодом і маточником. До них додають рамки з їжею, сушею і прикривають шматком полотна. Наверх старого корпусу ставиться запасний, в якому тепер знаходиться основна сім’я бджіл, зайнята медозбором.\nЯк попередити роїння?\nПасічники повинні знати і вміти запобігати роїння бджіл. Основними умовами є достатня кількість їжі у вулику і упорядковане житло для комах, наприклад, багатокорпусні пристрою або вулики-лежаки.\nПочатківцям бджолярам слід також дотримуватися рекомендацій:\nОблаштувати вулик. Розширювати бджолине житло, заміняти в ньому рамки, стежити за кількістю вощини і сот, так як їх повинно бути досить.Збільшувати будинок для бджілок можна двома способами, а саме активним і пасивним. У першому випадку бджоли самостійно освоюють нові площі для пошуку житла. У другому – комахи добудовують соти у вулику, якщо бджоляр не забуде вчасно поставити нові рамки.\nПроводити племінні роботи. Тобто контролювати всі життєві процеси комах, прибирати сім’ї, у яких є схильність до роїння, позбавлятися від непродуктивних бджіл і виділяти кращих маток. Стежити за трутнями і вчасно прибирати їх з вулика.\nРобити провітрювання. Бджолине житло в літній час року необхідно постійно провітрювати, щоб комахи не перегрілися.\nВибрати гарне розташування. Комахи потребують сприятливих умовах для збору меду, тому пасіка повинна бути розташована там, де багато квітучих рослин. Коли бджоли захоплені медозбором, у них пропадає бажання роїтися.\nКрім того, бджоляр повинен формувати противороевые відводки, тобто нові житла для бджіл, які відокремлюються від основної сім’ї. Процес їх відселення також контролюється власником пасіки.\nІноді бджолярі, навпаки, потребують процесі роїння і якщо з якихось причин бджоли не бажають здійснювати його, то для цих цілей застосовується метод штучного роїння.\nБудь-який з вищевказаних методів здатний знизити роїння комах і направити їх на медозбір. Застосовуючи якусь методику, пасічник зможе зберегти здорові сім’ї бджіл, підвищити продуктивність своєї пасіки і вирішить проблему з роїнням на кілька поколінь комах вперед.


Последние публикации по рубрике: ПАСТЫРИ, МОНАХИ, МОНАХИНИ / Служение: 1) 16.02.2019 «Городоцький інститут: 12-а річниця смерті отця Андрія Мацьонга»; 2) 14.02.2019 «Деканальні зустрічі священиків в Коростишеві на Житомирщині і Малехові біля Львова»; 3) 14.02.2019 «Фільм «CARITAS-SPES. Віра та надія усіх нужденних»»; 4) 09.02.2019 «У Луцькій катедрі молились за єпископа Адольфа Шельонжека у річницю його смерті»; 5) 08.02.2019 «Про ужгородську парафію на Боздоші та сестер згромадження Ісуса»; 6) 02.02.2019 «День зосередження міністрантів францисканських парафій у Полонному»; 7) 02.02.2019 «Львів: відпуст парафії Стрітення Господнього в холі Митрополичої курії»; 8) 31.01.2019 «У двох деканатах архідієцезії роздали парафіям образи Святої Родини для перегринації»; 9) 26.01.2019 «Ключарки: день зосередження міністрантів із францисканських парафій»; 10) 26.01.2019 «В інституті у Києві відзначили урочистість св. Томи Аквінського»; 11) 26.01.2019 «Відпуст Навернення св. Павла у Житомирі на Соколівці»; 12) 26.01.2019 «Відпусти св. Агнеси у Соколові та Гришківцях на Житомирщині»; 13) 19.01.2019 «Апостольський нунцій в Україні очолив в Києві патрональне свято оо.-паллотинів»; 14) 14.01.2019 «У Городоцькому інституті відзначили сторіччя народження єпископа Яна Ольшанського»; 15) 13.01.2019 «Реколекції для семінаристів у Львівській семінарії у Львові-Брюховичах»; 16) 12.01.2019 «Фестивалі колядок у Рівному та Язловці на Тернопільщині»; ...


Регенсбург, Німеччина - детальна інформація про місто\nГоловна › Міста світу › Регенсбург\nМісто Регенсбург (Regensburg)\nРегенсбург – місто в Німеччині, в землі Баварія. Розташований на злитті Дунаю і Регена, в самому північному вигині Дунаю. На схід від міста починається Баварський Ліс. Місто є столицею області Верхній Пфальц і резиденцією єпископа римсько-католицької церкви. Населення складає 135 520 осіб за даними на 2010 рік. Старе місто визнаний об’єктом Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.\nРегенсбург дуже зручно вибрати в якості стартової точки для подорожей по Баварії: численні потяги проходять через це місто по буквально всіх популярних європейських напрямках, на більшості з них діє – на території Баварії – «баварський квиток», своєрідний проїзний, який дозволяє за невеликі гроші подорожувати по всій Баварії. Слід врахувати, що для групи пасажирів «баварський квиток» обходиться помітно дешевше, ніж для однієї людини.\nНайближчий аеропорт, в який відбуваються рейси авіакомпаній German Wings, Air Berlin, S7, Lufthansa і «Аерофлот» з Росії – Мюнхен (в польоті близько 3 годин).\nМісто настільки старий, що важко це осмислити: приблизно в 79 році н. е. починається його історія. Спочатку це була фортеця, збудована як спостережний пункт, потім фортеця стала військовим опорним пунктом цілої провінції, пізніше Регенсбург став столицею баварських герцогів, потім, отримавши статус імперського, перетворився в один з найбагатших міст Німеччини. Цікаво, що, змінюючи свій статус, місто часто міняв і ім’я. Настільки тривала історія міста привела до того, що в наші дні він визнаний об’єктом всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.\nУ сучасному Регенсбурзі проживає понад 130 000 чоловік, а приїжджає в місто щорічно більше 2 млн туристів, бажання яких побачити цей чудовий стародавнє місто цілком зрозуміло, так багато тут пам’яток і історичних місць.\nКрім інтересу до історії та архітектури, в Регенсбурзі можна задовольнити і більш прозаїчні свої інтереси, наприклад, зайти в найстарішу баварську сосисочну «Historishe Wurstkuche» (перекладається приблизно як «Історична ковбасна кухня») і пообідати порцією відмінних баварських ковбасок з кислою капустою і місцевим пивом . Цікаво, що сосискова відкрилася в 12 столітті для будівельників Кам’яного моста і ось уже кілька сотень років привертає до себе городян і гостей міста.\nЗрозуміло, це не єдиний гідний ресторан, їх в місті предостатньо, кожен з них готовий запропонувати своїм гостям і інтернаціональне меню, і страви, характерні для традиційної баварської кухні.\nВажко буде відмовитися від відвідування і однією з численних пивних, адже пиво для баварців – це не просто напій, а предмет національної гордості. Ну як же міг не пити кілька ковтків гордості? Крім пивних, «громадське харчування» Регенсбурга славиться своїми чудовими кав’ярнями.\nРозваги, екскурсії та визначні пам’ятки Регенсбурга\nГоловною і найбільш пізнаваною міською визначною пам’яткою є Кам’яний міст, з яким пов’язана таємнича легенда. Архітектор дуже хотів, щоб його творіння вийшло видатним, і навіть уклав угоду з чортом, щоб той йому допоміг. Але коли будівництво моста вже добігало кінця, архітектор порушив умови договору з породженням пекла, за що і поплатився: чорт вирішив зруйнувати міст. Це у нього не вийшло, міст зігнувся, але витримав натиск, встояв на своєму місці. Так ось і стоїть з 12 століття пір цей чудовий міст через Дунай, один із шедеврів світового мостобудування, який випередив сміливістю технічних рішень свого часу.\nЗ 13 по 15 століття будувалася стара Ратуша, яка представляє собою цілий комплекс будівель. Це не просто архітектурний пам’ятник, саме в приміщеннях Ратуші в 15 столітті було офіційно оголошено про розпад Римської Імперії. Була в ратуші і зловісна «відповідна кімната», де катували злочинців.\nУ старому місті розташований і величезний палац, який протягом багатьох років належав князівської династії Турн-унд-Таксис. Палац оточений величезним парком, який сам по собі є повноцінною пам’яткою.\nКафедральний собор святого Петра – це гордість Регенсбурга. Збудований в готичному стилі, собор є не тільки окрасою міста, а й центром його духовного життя. Примітно, що будувався собор протягом майже 600 років. Крім кафедрального собору, в місті є велика кількість різноманітних церков, найчудовіші з яких парафіяльна церква Ульріха XIII і римська базиліка (була побудована в 12 столітті), яка з незрозумілих причин іменується Шотландським монастирем.\nВзагалі, Старе місто – це більше тисячі найрізноманітніших по виду, стилю і призначенням будинків. Прогулянки по його вулицях – одне з численних задоволень, які можна отримати в цьому самобутньому, дуже чистому, пещеному, заможному місті, можна нескінченно милуватися будівлями, квітниками, дворами, кораблями, які швартуються біля берегів Дунаю.\nНавесні, петом, восени або навіть взимку, щоб відвідати різдвяний ярмарок в старому місті.\nІсторичний Музей кораблебудування на північному березі Дунаю навпроти старого міста – зверніть увагу на колісні пароплави.\nПідземний музей в центрі міста, де можна ознайомитися з римськими руїнами і залишками середньовічного єврейського кварталу в Регенсбурзі, виявленими в 1990-х рр.\nМузей гольфу, де експонується понад тисячу предметів спорядження і пам’ятні об’єкти.\nНезвичайні гротескні різьблені фігури над головним входом церкви Св. Якова XII в.\nПрокатаєтеся на теплоході в Вальгаллу за межі міста. Тут ви побачите чудову копію грецького храму, побудовану на початку XIX ст.\nТакож ви можете зробити будь-який річковий круїз по Дунаю.\nЗваний тепер Шлосс Турн унд Таксіс гігантський замок Св. Еммерама VIII ст. Зараз там знаходиться музей.\nПапа римський Бенедикт XVI був професором теології в Регенсбург-ському університеті з 1969 по 1977 р\nТуркестан Туркестан - місто в Південно-Казахстанській області, розташований в 180 км на північний захід від адміністративного центру - Шимкент. Головна гордість 1500...\nБеверлі Хіллз Беверлі-Хіллз - багатьом відомий передмістя Лос-Анжелеса, який став відомий завдяки кінозірці Дугласу Фейрбанксу молодшому, що мешкають тут в 1919 році. По...\nСен-Луї Сен-Луї - старий колоніальний місто в Сенегалі, розташований в гирлі річки Сенегал, всього в 10 км на південь від кордону з Мавританією. Місто ділиться на...\nЛипецьк Липецьк - місто в Росії, столиця Липецької області, великий адміністративний, промисловий і культурний центр з населенням понад півмільйона людей. Розташов...\nАнгкор, Ханой, Росія туризм, Храм Гробу Господнього, Росія, Афіни, Хошимін (Сайгон)


Київські поліцейські затримали чоловіка, який намагався продати бойові гранати у продуктовому магазині » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nКриминал 4-фев-2019, 20:18353\nУ Києві затримали чоловіка, який пропонував продавцю продуктового магазину купити у нього гранати. Про це йдеться у повідомленні столичної поліції\nСигнал "Тривога" з охоронюваного магазину на вулиці Йорданська надійшов правоохоронцям вчора, 3 лютого, близько 22:00. На місці виклику до поліцейських звернулася продавець магазину та повідомила, що чоловік напідпитку поклав на вітрину поліетиленовий пакет і запропонував їй придбати гранати. Отримавши відмову, незнайомець пішов.\n"Правоохоронці помітили схожого за описом чоловіка неподалік. При поверхневому огляді поліцейські виявили пакет, в якому було три корпуси гранати РГД-5 і корпус гранати Ф-1 і запали до них", - йдеться в повідомленні. На місці працювали вибухотехнічна служба та слідчо-оперативна група Оболонського управління поліції.\nВідзначається, що правопорушником виявився місцевий житель, 1960 року народження, який раніше потрапляв у поле зору правоохоронних органів. За його словами, гранати він нібито знайшов на вулиці.\nВідомості про подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 263 (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) КК України. Чоловіка затримали в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Йому загрожує до семи років позбавлення волі.\nОбновлённые данные про заболевших и умерших от коронавируса в Украине 11.07 (состоянием на 09:00)1617\nОбновлённые данные про заболевших и умерших от коронавируса в Украине 13.07 (состоянием на 09:00)947


Діджитал 16 лютого 2021\t Перегляди: 261\nРізновид, збірка і джерело\nНепорушність функціоналу та оновлення\nМіграція функціоналу та інформації\nWindows як програмний приклад, а Apple як технічний - домоглися багато чого, але сімейство лінуксоїдів - це зовсім інше. Як безліч багатоликих народів вони просто розселилися і успішно працюють. У цій статті ми розглянемо Debian: версії, збірки та орієнтири.\nDebian версії 9 - це спектр варіантів. Взагалі, це особливий представник сімейства лінуксоїдів, орієнтований на професіоналів. Його підтримують кваліфіковані колективи розробників по всьому світу. Версія Debian 9.8 підтримує багатомільйонну армію інформаційних ресурсів.\nВсе повинно працювати стабільно, "без паніки". Якщо сервер було "піднято" на Debian версії 8, потрібно серйозно подумати, перш ніж переходити на "інший" рівень.\nДумка авторитетних джерел мало чим відрізняється від цитати, наведеної вище. По суті, не так важливо дізнатися версію Debian, яка закриє завдання споживача, як важливо забезпечити вирішення цих завдань в безперервному і безвідмовному циклі.\nГоловна вимога споживача - стабільність і безперервність. Безпека, надійність та інші параметри дуже важливі. Але якщо інфраструктура компанії не зможе моментально переміститися з Debian версії 9.8 на, ймовірно кардинально нову, версію 10, то які будуть наслідки...\nЛінуксоїди завжди дотримуються свого правила: "без паніки". Сьогодні цього мало. Очевидно: номер версії по будь-якому серйозному програмному продукту - всього лише орієнтир. Не варто вважати його підставою для прийняття рішення.\nФункціональність Debian версії 8 достатня навіть сьогодні. Особливих підстав для вибору дев 'ятки - немає. Наприклад, багато актуальних ресурсів працюють на CentOS 6 і не планують переходити на старшого брата - сімку. Мабуть цьому є серйозні причини.\nОрієнтири споживача у виборі конкретного програмного продукту - це вивчення функціональності версії, а не вирішення питання про ймовірну міграцію на наступну версію, згодом.\nХарактерна особливість: оновлення. Для систем Linux "update" і "upgrade" - це свята святих. Debian версії 9 буде так само оновлюватися як і вісімка. По ідеї, кожна наступна версія повинна включати в себе "оновлення" попередньої. У деякій частині коду так і є.\nУ всіх випадках, і тут Debian не виняток, важливий вибір не стільки версії, скільки продукту з можливим (доступним) для нього оточенням для орієнтації тільки на цю "складну збірку", яка зрозуміла споживачеві. Вибір такого комплексного рішення - це кілька років, за які Debian може легко запропонувати 10, 11, 12,... версій.\nВже більше десяти років слово "міграція" стало не просто розумілим, а й реально затребуваним. Сервери всесвітньої мережі містять величезну кількість інформації. У сукупності вони представляють "функціонал, що самостійно розвивається".\nЗ такої точки зору, споживач може сподіватися на розробника: кожна наступна версія програмного продукту зможе взяти все, що забезпечує попередня.\nАле краще буде так: споживач розглядає обраний ним комплект "складного складання" як каркас, а свою інформаційну систему позиціонує:\nяк максимально мобільну;\nмінімально прив 'язану до конкретного каркасу.\nDebian - відмінна система. Вона забезпечує можливість стабільної та надійної роботи, але це будівля. Інформація "живе" в цій будівлі. Її структура і правила "проживання" не повинні бути прив 'язані до елементів будівлі.


Як кинути звичку гризти нігті?\nВідповідь на питання про причини гризти нігті і як відмовитися від звички гризти нігті - одні з тем, які вивчають багато людей. Згідно з дослідженнями, ця звичка спостерігалася у тридцяти п’яти зі ста дітей та сорока п’яти з сотні підлітків. Видно, що ця звичка зберігається у деяких людей і в пізніший вік. То як зупинити звичку гризти нігті?\nКусання нігтів слід розглядати як проблему адаптації та поведінки, незалежно від того, в який період життя це відбувається, та вживати необхідних запобіжних заходів.\nЧОМУ У мене є звичка, що їсть нігті?\nЗа допомогою цієї поведінки діти можуть виражати почуття смутку, переживань, страху та гніву, які дитина відчуває з будь-якої причини.\nІноді діти відображають свою невпевненість у собі та свою тривогу щодо покарання чи критики таким чином.\nНаявність моделі, яка гризе нігті, в сім’ї або навколо неї також може спричинити цю звичку у дітей.\nНародження нового брата або сестри або різниця між дітьми батьків також може виявити цю звичку.\nРозлучення батьків, хвороба коханої людини та неспокійні люди в сім’ї також можуть ініціювати таку поведінку у дітей.\nЯК ЗАЛИШИТИ ЗВИЧКУ, ЩО ЇЖИТЬ НІГТІ?\nПерш за все, слід знайти постійне рішення та усунути поведінку на ранніх термінах, перш ніж поведінка стане стереотипною.\nНайбільш постійним рішенням є пошук причин, що породжують поведінку, та їх усунення.\nТакі речовини, як гострий перець, лак для нігтів, гу, не слід наносити на нігті. Вони можуть посилити цю поведінку у дитини.\nДитині слід забезпечити середовище, де вона може більш комфортно висловлювати свої почуття та думки.\nНе слід дивитись фільми жахливих жахів.\nПРИКЛАДИ ЇЖІ НІГТІВ\nЄ кілька шкідливих звичок, які можна побачити в дитинстві. Один з них - звичка гризти нігті. Якщо ваша дитина отримує цвяхи, ніколи не кричіть і не карайте її. Це може ще більше посилити клювання нігтів. Якщо ваша дитина раптом почала гризти нігті, можливо, в її житті сталося щось, що вплинуло на неї. Це більш правильний метод дослідити це і знайти рішення. Однак, якщо це кусання нігтів триває, якщо воно ще більше збільшилось, необхідно отримати експертну підтримку. Якщо ви відкладете це, можуть виникнути інші симптоми.\nНаприклад; Ваша дитина мала проблеми в школі, сварилася зі своїм другом, була там розчавлена, це посилило її тривогу і з’явилася звичка гризти нігті.\nПерш за все, перед тим, як поведінка стає стереотипною, потрібно знайти постійне рішення та усунути поведінку.Найпостійнішим рішенням є пошук причин, що спричиняють поведінку, та їх усунення.\nНаприклад; Ваша дитина мала проблеми в школі, посварилася зі своїм другом, була там розчавлена, це посилило її тривогу і з’явилася звичка гризти нігті.