Списание Черно и Бяло » Литература\nПредставяме Ви новата книга със стихове от Пейчо Кънев – „Живо месо”, 2015, „Издателство за поезия Да”:\nДосадно е, когато трябва да се каже нещо препоръчително за сериозен автор, който има няколко издадени книги. Такъв е случаят с Пейчо Кънев. Но няма как да не отбележим една отличителна негова черта, особено характерна за „Живо месо”: внимателното изписване на думите; старанието, с което пълноводната, светлокафява река подрежда своите камъчета.”\n„Пейчо Кънев изгражда своите стихотворения както се изгражда тухлена стена – с кратки, бавни или бързи фрази, само за да разбие накрая с един замах тези стена или просто да ѝ обърне гръб. И в двата случая поетическия жест е продиктуван от безпокойството за пътя, по който върви светът. Безпокойство, замесено от материята на обичащото омерзение и съпътстващия ужас. Този поет вярва, че нещата се случват само, за да се провалят и, проваляйки се, да ни напомнят за нашата отговорност. Чиста, силна поезия от поредния сирак на тишината.”\nПейчо Кънев е поет и преводач. Стихотворенията му са публикувани в множество литературни издания в Северна Америка, Европа, Азия и Австралия като: „Poetry Quarterly”, „Evergreen Review”, „Front Porch Review”, „Hawai’i Review”, „Barrow Street”, „Sheepshead Review”, „The Adirondack Review”, „Sierra Nevada Review”, „The Cleveland Review”, както и в много антологии.\nПубликувал е поезия в повечето български национални и регионални издания. В България са издадени стихосбирките му „Американски тетрадки” (2010), „Уиски в тенекиена кутия” (2013) и „Живо месо” (2015), както и сборникът с разкази „Разходка през стените” (2009).\nПрез 2012г. издателство „Desperanto”, Ню Йорк публикува поетичната му книга „Bone Silence”.\nПрез 2010г. става съосновател и главен редактор на издателството за поезия „Kanev Books”, Ню Йорк – до 2013г.\nПрез периода 2012-2013 е гост-редактор в американското литературно издание „The Enchanting Verses Literary Review”.\nTags : нови книги, поезия\nБоян Ангелов се ражда през 1955 година в град Панагюрище. Завършва специалностите Литература и Философия в Софийския университет „Свети Климент Охридски”. Работи като редактор в списания и вестници. Завършва докторската си дисертация в Института за философски изследвания при БАН.\nСедем години специализира в Швейцария и завършва второто си висше образование с признат докторант по антропософска педагогика. От 1990 до 2002 години е главен редактор на списание „Читалище”, което е най-старото българско периодично издание. За периода от три десетилетия написва и издава двадесет поетични книги, четири значими научни произведения за Българското възраждане, студии и статии на философска тематика. Към това богато авторско творчество следва да прибавим и преводните издания на писатели от Швейцария.\nПървата стихосбирка „А върху ножа – детелина” се появи през 1985 година. Дълбоко емоционална и искрена тя разкриваше голямата доброта на младия автор. В предговора към нея Матей Шопкин написа: „Първата книга на Боян Ангелов е озарена от една голяма човешка обич. В нея са изваяни образите на най-милите хора: майката, рано починалия баща, любимата, приятелите,..”\nСС: Ето прелистям страниците на новата Ви поетична книга „Далнина”, която излезе тези дни с логото на издателство „Захарий Стоянов”. В този красиво оформен том вие сте избрали 148 стихотворения от стотиците, които са останали по страниците на на останалите двадесет поетични творби. Коя от тях ви е най-любимата?\nБА: Това е труден въпрос за всеки автор. Важното е твоето послание да стигне до съвременния читател, въпреки. малките тиражи на издаваните произведения. Мога да кажа, че през изминалите години от нашия преход успях да натрупам личен практически опит в областта на издателската дейност. Аз и моите колеги от малкия редакционен екип изпитахме немалко трудности да намираме средства, за да продължи издаването на списанието „Читалище”. Защото бях години наред и заместник на организацията , която обединяваше дейността на 3500 читалища.\nПрез 2012 години бяхте поканен за директор на издателството „Български писател”, а през следващата година излязоха над 70 книги на писатели. Лично участвахте в премиерите в столицата и в провинцията на болшинството от тях. Главното тогава бе издаването на двутомната история за 100-годишнината на СБП.\nСтанах директор, но още в началото разбрах, че допълнително ще бъда и редактор, и коректор. И, разбира се, най-важното – да намирам средства за издаването. Първият том за периода 1913–1944 години беше вариант на отпечатаната книга през 2003г. По -сложна беше задачата на тримата колеги Благовеста Касабова, Иван Есенски и Воймир Асенов относно втория том. Драматичните 1944 и 1945 година оставят свой незаличим отпечатък и върху съдбите на стотици писателски съдби. Следващото десетилетие беше белязано от каноните на една нова естетика, издигнала партийността и идеологемите като барометър за талант и жизнена позиция. Но въпреки това, двутомната история стана добра.\nВие сте един не само талантлив и ярък талант, но и модерен поет, който във всяка нова творба надгражда философското начало и звучене на поезията. Може, би най-важната роля на поезията е човеколюбието и отрицание на озлоблението.\nБлагородната, най-важната задача се състои според мен в двете мисии на поезията. Първата е свързана с човешката способност да се радва на живота, дарявайки с радост и щедрост себеподобните си. А втората мисия обуславя начините, чрез които човек се подготвя за смъртта, възприемайки я като онтологическа реалност и метаморфоза за живот в други измерения, и по други закони.\nКогато читателите се запознаят с Вашата лирика и почустват нейната дълбочина те разбират широките поетични пространства на автора. Стиховете, метафорично изобразяващи красивата природа на родната земя, се допълват често пъти с мисловните асоциации в областта на историята, географията, митологията, древната философия…\nПриемам тези ваши думи като оценка на една голяма част от моето авторско творчество на поет-мислител. Защото винаги неразгадан ще си остане вечният въпрос за съдбата на човека, за истинския смисъл на човешкия живот, който преминава така бързо като буйна, река.\nНо в дървото на живота израстват неусетно дори и клоните на вечните човешки страсти: великото тайнство на любовта. Истината ми лирика е главната тема в редица мои книги от първата поредица.\nПо Ваша инициатива беше създадена и Българо-Швейцарската академия на художествените науки, на която станахте председател. Тази институция допринася за взаимното опознаване на творците от двете европейски страни. Знайно е, че в Швейцария живеят и работят немалко български граждани, интелектуалци. Благодарение на Вашата преводаческа дейност българските читатели можаха да се запознаят с част от многообразнотото творчество на Алберт Щеффен – класик на швейцарската литература. Той е е автор на повече от 80 произведения – поезия, драматургия, естетика. Като съставител и преводач от немски език вие подготвихте един красиво оформен том от триста страници. Това произведение на издателството „Богианна” беше оценен високо и от страна на издателството за художествени науки в Дорнах, Швейцария и от фондацията „Алберт Щеффен”.\nИскам да добавя, че имаме още няколко книги като съвместни издания. Стихосбърката „Скали от вятър”, която излезе през 1997г. в 37 страници беше представена на два езика – български и немски. Редом до всяко стихотворение беше отпечатан и текстът на немски език. Затова съм благодарен на Лили Иларионова, която осъществи поетичен превод на немски език.\n„Поетон” – това е заглавието на интересната ваша книга с огледални „хайку”. Японската поетическа техника „хайку” намери отдавна свои последователи и сред българските автори. В началото секцията се ръководеше от писателя Димитър Стефанов.\nСъчетанието на източното светоусещане със славянската емоционалност събужда наистина противоречиви предизвикателства. Славянската поетическа нагласа е застанала на границата между западния рационализъм и източния мистицизъм и създава неповторими в своята дълбочина образци. Така търсим онзи смисъл на словото, който одухотворява нашето кратко земно съществуване, дошло от вечността и отправено отново към него.\nОт година и няколко месеца вече сте председател на Съюза на българските писатели, който е доброволно сдружение на творците на българското слово. Прави добро впечатление, че участвувате лично на всички премиери на нови творби, пътувате из страната и учредявате с домакинството на общините национални литературни награди на имената на писателите – класици, от техния роден край. Какви са посоките на бъдещата дейност в съюзните дела?\nВ досегашната си работа се старая да бъда верен на себе си, да проявявам толерантност и добротворство, да уважавам мнението на всеки, който е отдал своето доверие и надежда. Постоянно се убеждавам, колко талантливи са моите колеги. Това са изключително емоционални поети, чудесни белетристи, виртуозни публицисти, литературни критици и историци. Болно ми е, че нашата държава десетилетия наред се отнася към своите писатели като мащеха. Ние със сигурност сме най-ощетената част от българската интелигенция откъм държавна и институционална подкрепа.\nНе един път съм казвал, че Съюзът на българските писатели е независима, надпартийна и неполитическа творческа организация. Откакто заех председателското място не съм търсил и не съм позволявал да се търси финансова подкрепа от политически централи с користна цел.\nСега главното ни внимание ще бъде да се организира обществена дискусия за оценка, мнения и становища относно публикувания проект за българския език, писменост и книжовност. Комисията за култура при Народното събрание възложи на СБП такава функция. Трябва да поемем своята отговорност в сътрудничество с творческите съюзи и другите писателски обединения.\nВ края на нашата среща-разговор нека отбележим важния период от журналистическата Ви дейност. През 1985г. след конкурс станахте редактор в Комитета за телевизия и радио или по-точно в тогавашната Обединена военна редакция. Подготвяхте рубриката „Лира и тръба” и създадохте поредицата „Моят гарнизон”. В нея за автори бяха привлечени Димитър Христов, Петър Динчев, Димитър Миллов, Николай Милчев и много други поети.\nВърна ли се назад в спомените несъмнено констатирам, че едни от най-хубавите ми години са свързани с моята работа във Военната редакция на Комитета за телевизия и радио. А това бяха не една и две, а цели пет години. Полъхът на промените витаеха не само в мислите ни. Но едва ли някой от нас можеше да предположи какво ще ни донесе бъдещето.\nВоенната редакция не беше просто редакция. Тя беше душата, „светая светих” за младите литератори. Малцина са поетите и белетристите, които не са били сътрудници на тази редакция и на знаменитата радиостанция „Младост”.\nНека да си призная, че обичам армията и нейните командири. В последно време заедно с Управителния съвет на Съюза на ветераните от войните осъществихме в Централния военен клуб редица съвместни инициативи. Писателите и полковници от запаса. Георги Георгиев и Стефан Стефанов подготвиха юбилейна антология на военната проза и книга за писателите-фронтоваци.\nЛично аз се гордея, че съм правнук на опълченеца Марин Табашки, един от героите, спасили Самарското знаме в боевете край Стара Загора, който после участва в Сръбско-българската война край Сливница. Неговата сабя се пази в музея на Панагюрище. А татко ми и тримата чичовци са участници в Отечествената война.\nБоян Ангелов (Боян Ангелов Иванов) е роден на 27 август 1955г. в гр. Панагюрище. Завършил е гимназия в родния си град през 1973г. През 1980г. завършва специалностите философия и българска филология в СУ „Св. Климент Охридски”. Работил е като редактор и главен редактор в столични издания, в Министерството на културата, в Комитета за телевизия и радио, в Българската академия на науките. Завършил е аспирантура в Института за философски изследвания при БАН със защитен докторат на тема „Влияние на античната философия върху Българското възраждане”. От. 1990г. е главен редактор на списание „Читалище”, а от 1994г. до 2002г. е заместник председател на Съюза на народните читалища. Председател е на фондация „Читалище-1870”, която от 1999г. е издател на сп. „Читалище”. От началото на 2013г. е директор на издателство „Български писател”. Автор на 21 поетични книги на български език. Негови литературни творби са превеждани на различни езици. Член на Съюза на българските писатели и на Съюза на българските журналисти. Носител е на престижни литературни награди у нас и в чужбина. От 2014г. е Председател на Съюза на българските писатели.\n„Гражданскоправна поема“ – необикновената книга на проф. д-р Огнян Герджиков\nНа 21 ноември най-голямата аудитория на Софийския университет „Св. Климент Охридски“ събра над 600 почитатели и приятели на един от най-известните съвременни български юристи, авторитетен и обичан преподавател в Юридическия факултет – проф. д-р Огнян Герджиков. Поводът бе премиерата на книгата му „Гражданскоправна поема“ или „закон, възпят в стихове“, издадена от издателство „Български бестселър“. Събитието бе организирано и със съдействието на клуба на юриста „Тодор Пиперков“.\nНа представянето на книгата вечерта самият автор цитира някои отбрани от нея стихове – запомнящи се и вдъхновяващи. За тях се изказаха писателят Димитър Томов, поетът Недялко Йорданов и др. Новият ректор на Софийския университет проф. дфн Анастас Герджиков приветства автора и направи кратка професионална рецензия на книгата, като завърши с думите: „… Макар и в областта на иронията и закачката, с тези стихове човек може да се забавлява и да запомни с лекота тази не лека материя.“\nНа 135 страници талантливото перо на юриста-поет ни потапя по необичаен начин в света на гражданското право. Стиховете му са илюстрирани с прекрасни шаржове от известния художник Калин Николов. Негова изложба съпровождаше и премиерата.\nВ предговора си към изданието проф. дюн Васил Мръчков изтъква: „Професорът събира в стихове думите, които се обичат и привличат в римувани строфи. Така правните норми, признавани да отправят предписания, се превръщат в благозвучни четиристишия с послания, които достъпно – леко и меко склоняват и убеждават.\nТази магия е присъща само на постигналия съвършенство закон, който се е превърнал в право. Него има предвид Публий Ювениций Целз, когато във II в. от новата ера елегантно определя правото като изкуство на справедливото и доброто.“\nА големият Недялко Йорданов, във встъпителен текст към книгата, определя написаното като поява на нов жанр в съвременната българска литература – Правна поезия! Не „правена“, а ПРАВНА. На премиерата той прочете две оди, написани от него и специално посветени на професора.\nПовече за книгата вижте на: www.bgbestseller.com\nснимки: Издателство „Български бестселър”\nГеорги Джагаров: „Знам, че Луканов извърта и хитрува”…\nВХ: Изглежда, че отново настъпи време разделно?\nГД: Настъпи и то по-лошо, защото преди бяхме се научили да заобикаляме така наречения класово-партиен критерий, за нас той беше повече обща фраза, отколкото практика. Сега отново се връщаме към него, но в разделителната му, антикултурната му същност. Враждуваме помежду си, за да доказваме кой е бил по-близо до предишната власт и в зависимост от това да му теглим ножа.\nВХ: Според вас какви ще бъдат резултатите?\nГД: Много просто – политическо разчистване на сметки. До вчера вие бяхте талантите, от днес нататък сме ние. Но въпросът е там, че талантът не се дава с политика, той е дар от природата и ако една политика не се съобразява с този факт, както сега това става у нас, тя рано или късно се проваля.\nВХ: В този смисъл предишният режим подкрепяше ли талантите?\nГД: Безспорно! Това може да се види по отношението към Илия Бешков, Елин Пелин, Багряна, Панчо Владигеров и много други. Режимът им прощаваше политическите увлечения, за да ги привлича на своя страна и да укрепва положението си. Не забравям, че са били извършени и престъпления, но тях ли ще използваме сега като примери?\nВХ: Като вземем предвид само талантливи хора, може ли един талант да се замени с друг?\nГД: Талантът е изключение и той не може да се замени дори с по-голям талант. Не може с Христо Ботев да замениш Димчо Дебелянов или Николай Лилиев. За обратното да не говорим. Такава замяна била една варварска реституция, при която вместо да възстановим някаква ценност, ще съсипваме и унищожаваме други ценности. А като вземем предвид и покровителството, което бившият режим отдаваше на социалните, патриотичните и революционните мотиви в нашата литература, нищо няма да ни попречи да посегнем и върху имената на Ботев и Вазов.\nВХ: Вие бяхте приятел на Пеньо Пенев. Неотдавна в „Демокрация” излезе една бележка срещу вас, в която се цитираха думите на Пеньовия брат, защо не излязохте с опровержение?\nГД: Такива бележки не се опровергават. По-добре е да запушиш нос и да отминеш, и да не се обръщаш назад, дори и с гняв. За мен паметта на Пеньо е свята. Аз съм му посветил стихотворение още когато беше жив. Той също ми е посветил. Завещал ми е тетрадките си, нарекъл ме е и в живота, и в смъртта си свой брат. Повече какво бих могъл да кажа, освен да спомена за трийсетте сребърника? И кой, и защо ги дава?\nВХ: Не виждам да сядате сега с Дамян Дамянов, Любомир Левчев, Константин Павлов и някои други поети, за които някога така решително се застъпвахте?\nГД: С Дамян Дамянов не сядам по понятни причини, но продължавам да обичам неговите талантливи и силни стихове. Същото бих могъл да кажа и за Любомир Левчев. Не съм се отказал и от Константин Павлов, въпреки че върху нашите отношения отдавна е легнала студена сянка. Не мога да се откажа, защото не аз, а той някога написа, че няма нищо по-противно от затлъстял поет, както и онзи страшен стих за пепелянките, които изпраща за дребни услуги при свои приятели. Не съм се отказал от нито един автор, за когото някога съм си мислил, че ни носи предчувствие за пролет в нашето общество.\nВХ: Изобщо вие редовно се застъпвахте за млади автори. На какво се дължи тази ваша слабост? Или това беше някаква роля, която ви се диктуваше отгоре?\nГД: На мен никой никога не ми е диктувал, някаква роля. Не е възможно да ми се диктува. Ролята, за която ме питате, се наложи естествено. Тогава аз публично се бунтувах срещу сталинизма във всичките му модификации. Наоколо се създаваше електромагнитно поле, което привличаше и моите връстници, и по-младите от нас. След унгарските събития през 1956 година срещу по-младите започна масирана атака в печата, но целта беше да бъде изолиран от тях, да им бъда противопоставен като човек, който им оказва лошо влияние. Ние решихме да отстояваме правата си заедно. Това стана на едно обсъждане през 1957 година. Така продължавахме по своя път, докато през 1963 година Тодор Живков произнесе известната си реч за литературата.\nВХ: Как я възприехте, като нападка или като грижа за вас?\nГД: Имаше и едното, и другото. Но същественото беше, че се отричаха нашите опити да пишем така, както изискваха нашите преживявания. На предварително съвещание в ЦК е било цитирано стихотворение от Велин Георгиев, след което е било прочетено и едно мое. Разгневени гласове са викали по мой адрес – мястото на този е в затвора, да се изключи от партията, той е тарторът и др.п. Всичко това бързо го научихме, но струва ми се, че не се уплашихме.\nВХ: Това личи и от редица ваши статии.\nГД: Знаете ли, аз съм израснал в страшно бедно семейство, не съм имал нито културна среда, нито вуйчо владика да ми подаде ръка. Забелязаха ме мои учители, а по-късно и редакторът на „Българска реч” Малчо Николов, появи се една вечер и Радой Ралин. Когато през 1945 година получих от Христо Радевски едно насърчително писмо, три пъти съм обиколил Сливен от вълнение. Знам какво е да ти се каже навреме добра дума. Това изби у мене като вътрешен подтик. Освен това вярвах и на усета си за таланта и на радостта, която ми доставяше неговото появяване. Като си мисля сега за тази роля, разбирам, че общо взето правилно съм се насочвал.\nВХ: Блага Димитрова, с която заедно сте следвали в Ленинградския и Московския университет и заедно сте завършили Литературния институт „Максим Горки”, как се отнасяше към вас?\nГД: Да, тя беше аспирантка, подготвяше кандидатска дисертация за Маяковски, аз бях студент. Помагала ми е, разбира се. Тогава тя плуваше по гребена на вълната и оттам понякога ми помахваше с ръка да опитам и аз по-нависоко, но не успявах, не ми вървеше, обърквах се сред другите вълни на живота, които бушуваха около мене.\nВХ: Защо отношенията ви сега не са добри?\nГД: Не сега, а отпреди двайсетина години. Защо? Ще ви разкажа за един случай от началото на месец септември 1989 година. Повика ме в ЦК Тодор Живок, сложи две тъмнозелени папки на масата, седна.\nАЗ: (все още прав): Добър ден, другарю Живков!\nЖИВКОВ: (разсеяно): А-а! Сядай, сядай!\nАЗ: (сядам): Някаква задача ли има?\nЖИВКОВ: (изведнъж грубо): Слушай, ти докога ще се занимаваш с тази Блага Димитрова?\nАЗ: (стреснато): Как докога?…\nЖИВКОВ: Търсиш връзки с нея и мъжа й, Йордан Василев ли беше? Опитваш се да хвърляш мостове! (Гледа ме строго). Джагаров, тя те мрази! Разбираш ли какво ти говоря? Мрази те повече от мене! Като чуе името ти – побеснява, змии и гурещи бълва!…\nАЗ: Това са наши лични отношения!\nЖИВКОВ: Лични! Каквито и да са, няма да ги оправиш! Знаеш ли коя е тя?\nАЗ: Заедно сме учили. Знам какво ще ми кажете.\nЖИВКОВ: (отваря горната папка): А това на кое разузнаване служи, знаеш ли? На КГБ или на ЦРУ? Или и на двете едновременно? Или и на трето? Знаеш ли!…\nАЗ: Другарю Живков, не ме поставяйте в неудобно положение!\nЖИВКОВ: (прелиства папката): Виж тук, виж! Ако искаш, сам чети! Това са достоверни сведения! Не съм ги събирал аз, за това си има специални органи. Сто пъти съм ги предупреждавал да не измислят! Ето – виж, виж!\nАЗ: Нищо не искам!…\nЖИВКОВ: А мъжът ѝ знаеш ли кой е?\nАЗ: Беше състудент на жена ми. През 1955 година му помогнах да бъде назначен в списание „Септември”. Но Тодор Павлов го уволни без мое знание. Оттогава…\nЖИВКОВ: (прекъсва ме): Бачо Тодор имаше верен усет за хората!\nАЗ: Верен – неверен, поводът беше, че Блага и съпругът ѝ са изтъквали на преден план в нашата критика Владимир Василев.\nЖИВКОВ: Не това, Джагаров! Ние към Владимир Василев си оправихме отношението. Не това е поводът! (Затваря едната папка, отваря другата, прелиства я.) Баща му на този, как беше, Йордан, Йордан Василев, е умъртвявал ранени партизани! Ти представяш ли си? Не ги е лекувал, а ги е умъртвявал, тровил ги е! Какъв лекар? Убиец! Затуй е пострадал след Девети! Затуй сега синът му мрази всичко! Другите мрази! Себе си мрази! Може би е развил някоя болест…\nАЗ: Не ми се вярва.\nЖИВКОВ: (рязко, натъртено): Не ти се вярва! (Гледа ме остро). Не ти се вярва и предложи Блага Димитрова за Димитровска награда!\nАЗ: Блага Димитрова е факт в нашата литература. Написала е хиляди страници стихове, поеми, проза…\nЖИВКОВ: (прекъсва ме): Възхваляваше вождовете! Стихове за вожда! Червенков на мавзолея! Литература! Опитвал съм да чета, не може да се чете, а ти!…\nАЗ: Тя заслужаваше признание. Безпартийна е, но винаги се е вдъхновявала от борбата за социализъм, от успехите в нашето общество.\nЖИВКОВ: Заслужавала е според тебе, но Политбюро мисли иначе. (Прелиства ту едната папка, ту другата.) Ето – виж!…\nАЗ: Може да е допускала грешки…\nЖИВКОВ: (затваря папките): Джагаров, това не са грешки, а престъпления! Къде, в коя страна се търпи такова нещо? Ние не сме отмъстителни. След Априлския пленум крачка по крачка вървим към демокрация. Разбира се, наша си демокрация, социалистическа. Подаваме ръка на всеки. Но тези хора са тръгнали против Конституцията и законите! Какво искат? Да кажат поне какво искат! (Мисли). Искат власт, това е! Власт, власт! А ти им пригласяш!\nАЗ: Моля ви, другарю Живков, не вярвам, че…\nЖИВКОВ: (тупва с лявата длан по масата): Е, като не вярваш, троши си главата! (Става). Хайде, че имам работа! А ние ще видим…\nВХ: Потвърди ли се това, което ви е казал Живков?\nГД: За папките не знам, но другото – за властолюбието и двуличието, се потвърди. Бях потресен, когато една жена, една поетеса, каза – да изсъхне ръката, която!… Блага проклинаше, а Данчо размахваше бич из коридорите на научните институти. Потресен беше и Петър Динеков. А той не може да бъде обвинен в пристрастие.\nВХ: Значи ли, че Младенов не случайно я покани да го придружава до Париж през май 1989 година?\nГД: Много преди това аз сам ходих в Министерството на външните работи да убеждавам Младенов, че Блага е човек, който заслужава доверие, че на нея могат да се възлагат по-специални и престижни задачи.\nВХ: Умеете ли да забравяте лошото, което някои хора са Ви сторили в живота?\nГД: Мисля – да.\nВХ: Тогава защо на няколко пъти споменахте в лош смисъл Младенов и Луканов?\nГД: А вие не знаете ли какво направиха те срещу мене? Нямам ли право на самоотбрана? Моята самоотбрана е да казвам истината и ако тя е неприятна, аз ли съм виновен?\nВХ: Откога се познавате с Петър Младенов?\nГД: От времето на Световния младежки фестивал в София. Младежки деец, който до такава степен превъзнасяше Живков, че ми дотегна и се скарахме. Предполагах, че прави това, за да се похвали на Живков и не се излъгах. Оттогава все съм си мислил, че този човек е груб и безпощаден кариерист, но съм допускал, че като министър на външните работи ще се поотрака, ще стане по-внимателен към хората, ще се промени за хубаво. Допусках това до самия десети ноември 1989 година, затуй и гласувах за него. Допусках това и до 14 ноември, когато изведнъж възстанових старото си впечатление и реших – дотук, другарю Младенов!\nВХ: А с Андрей Луканов?\nГД: Познавам го от по-рано. Андрей беше умното, способното момче на мама и тате, на целия род Луканови. Така растеше той. Да расте, да порасте, да управлява България! Няма да си кривя душата, изпитвал съм симпатии към него, радвал съм се на стремителното му издигане към върховете на властта. Безспорно умен, безспорно културен, безспорно способен и обигран в политиката. По едно време Живков го гласеше или за министър-председател, или за генерален секретар, беше му открил дори някаква роднинска връзка с Левски. После замлъкна, не споменаваше вече името на Луканов, питаше се защо, а то било, защото Луканов наляво и надясно уреждал хора от родата си, провалял валунтите баланси на страната и други подобни.\nВХ: Изпитвате ли неприязнени чувства към Луканов?\nГД: По-скоро противоречиви. Не може той, ако е човек с култура и съвест, да събере Комисията за вината на БКП и да й нареди да включи името на един поет въ всички списъци. Такава постъпка може да си позволи само един потаен и опасен демагог. Бях на негова страна, когато незаконно го арестуваха, но съм против него, когато го слушам да говори от трибуната на парламента или по телевизията и радиото, защото знам, че извърта и хитрува. А сега, кажете ми, с кого още искате да ме сблъскате?\nВХ: За някои лидери на крайно сините няма да Ви питам.\nГД: Някои от тях бяха някога мои близки по работа и на чашка, разбирахме се, много неща сме си казвали за съдбата на България, а те, изглежда, са забравили това, но Бог вижда, както се казва в един старобългарски надпис.\nВХ: Може ли за малко да се върнем към началото на нашия разговор. Хората имат превратна представа за Вас като държавник. Той ли пречеше на поета или поетът пречеше на държавника?\nГД: И двамата си пречеха, а това беше за добро и на гражданите, и на читателите. Казвал съм го и друг път. Държавната работа е по задължение, работата на поета е по призвание.\nВХ: Пиесата ви „Прокурорът” се игра по много сцени на света, тълкуваха я като първи художествен удар срещу механизмите на сталинската система у нас, режисьорът Любомир Шарланджиев направи филм с великолепни актьори, но филмът повече от двайсет години беше забранен, а вие бяхте на такъв отговорен пост, как да си обясним този факт?\nГД: А вие как си мислите, че всичко ми е било разрешено? А как си обяснявате, че престанах да пиша? Живков е казвал за мене – не пише, защото знае, че партийната критика отново ще го погне, но този път ние няма да го защитим! Казвал съм му – другарю Живков, пуснете поне филма! Отговарял ми е, че отново ще го види, но ми е казвал и друго – че съветските другари били против, някакъв Романов! Веднъж с Венчето, Невена Коканова, се бяхме разбрали и тя да говори с Живков, и аз да говоря, говорихме, но нищо не се получи.\nВХ: Ако сега трябваше да напишете пиесата, какви щяха да бъдат героите ѝ?\nГД: Същите, както и пиесата! Със същия патос, със същата болка и надежда.\nВХ: Живков по този начин не е ли държал поета за гърлото?\nГД: Днес всичко може да се каже. Но на Живков аз съм признателен, че ме е спасявал от моите противници, които не бяха малко, а не затуй, че ме е държал за гърлото, ако изобщо е правил това.\nВХ: Всъщност може ли да се твърди, че всичко е започвало и завършвало с Живков?\nГД: Всичко това е системата. Живков ли я започна? Не, разбира се! Макар че той най-дълго стоя начело. Но пред нашите очи той все повече откриваше нейната негодност, а през последните години направо я отричаше, и то в спорове с Гобрачов. Ще мине време и ако не ние, нашите деца ще разберат какъв държавник сме имали.\nВХ: Казахте ми, че не умеете да лъжете и че това Ви е струвало твърде скъпо както по време на борбата срещу фашизма, така и по-късно – в условията на тоталитаризма. Какво ще кажете за тези ваши другари, които писаха срещу вас?\nГД: Случайно се срещнах с един от тях, смее се, върви към мене, протяга ръка, казвам му – Не ви ли е срам! – а той ми казва – Ти защо напусна партията?\nВХ: Наистина – защо?\nГД: Сто пъти ли да обяснявам? Каквото е имало да казвам, казал съм го в писмото до партийната организация. Вижте там, в „литературен фронт” от януари 1990 година. А може и да прочетете някои неща, които съм публикувал преди пет или преди двайсет години. Слушали сте предаването по телевизията за посещението на една група писатели в САЩ през 1980 година. Помните ли, че тогава повече от половин час говорих срещу партийната пропаганда, че тя ни лъже за американския начин на живот? Помните, нали? Не съм от онези, които бързо си сменят възгледите, бързо се приспособяват към новата обстановка.\nВХ: Разочарован ли сте от днешната политика?\nГД: Не разочарован, а ужасен! Търсим път към Европа – на запад или на изток, на север или на юг, но не и към себе си, а може би този път към самите нас е най-верният, защото Европа е в нас, и то много по-рано, отколкото за някои други народи. И какво постигнахме досега, освен приказки за свобода и демокрация? Стопанска разруха, грабежи и спекулации, престъпност, проституция, СПИН, безработица, глад и мизерия за по-голямата част от народа! Съсипахме държавата си, объркахме отношенията си със съседите, отново затваряме всички изходи, за да си оставим само един, от който най-сигурно ще влезем в клопката.\nВХ: Вярвате ли на нашите днешни политици?\nГД: Има умни и гъвкави политици, на които вярвам, без да ме интересува от какъв цвят са. Вярвам например на Беров, че той и неговият екип ще овладеят хаоса, ще сложат спирачки на инфлацията, ще въведат поне малко ред и законност в нашите обществени отношения.\nВХ: Смятате ли, че за българина е характерно да бяга от себе си и да търси спасение навън?\nГД: Не мисля, че това е черта на българина. Изобщо не мисля, че за българина трябва да се говори така на едро, ту да го изхвърляме на сметището, ту да го въздигаме до небесата. Той е и такъв и онакъв, каквито сме и ние, и ако някой от нас е подлец и разбойник, това не означава, че всички сме подлеци и разбойници, както не означава, че ако някой от нас е гении, то и всички ние сме гении. Защо едни остават тук да носят заедно кръста на родината ни, а други бягат към чужбина? Накъде бягат? Не съм Албания или към Бангладеш, а към Германия, Франция, Съединените американски щати, защото се надяват, че там наготово ще получат това, което не са успели да постигнат с труда си в България. Бягат, за да грабят от богатствата на други страни и народи. Но това не е спасение, а пълно нравствено падение. За тях се отнася приказката, че ние сме племе талантливо, ученолюбиво, работливо, горделиво и най-вече – крадливо! Това ли е българинът? Не, това са някои българи!\nВХ: За какво най-много съжалявате в живота си?\nГД: Съжалявам, че разпилях много от силите си и не успях да дам на хората всичко онова, което те очакваха от мене.\nВХ: Какво би могло да ви пречисти от угризения на съвестта?\nГД: Съзнанието, че мога да поправя грешките си, че мога да изгарям в творческите си мъки и, разбира се – да обичам с най-чистите пориви на душата си.\nВХ: Вашият бивш шофьор имал няколко мерцедеса, това може и да не е вярно, вие вече не се возите на служебен мерцедес, липсва ли Ви?\nГД: От служебния мерцедес слязох в въздишка на облекчение, наблизо нетърпеливо потропваше с крак моят млад и силен Пегас, хванах го за гривата и сега той ме носи навсякъде, където си наумя.\nВХ: Благодаря Ви за този разговор.\nСедем български списания – членове на ERIH PLUS\nПотвърждението за включването на изданията в Европейския реферативен индекс идва след продължила половин година процедура по проверка и оценка\nСедем престижни български научни списания, издавани от Министерство на образованието и науката, са одобрени и вече са включени в ERIH PLUS – Европейския реферативен индекс за хуманитарни и социални науки. Това са сп. „Стратегии на образователната и научна политика”, „Педагогика”, „Чуждоезиково обучение”, „История”, „Математика и информатика”, „Професионално образование” и „Философия”. Главни редактори на четири от изданията са преподаватели от Софийския университет – проф. Ирина Колева, проф. Емилия Василева, проф. Димитър Веселинов и проф. Пламен Митев, екипите на останалите три се водят от проф. Сава Гроздев – БАН, доц. Тоня Георгиева – Аграрен университет – Пловдив и доц. Георги Апостолов – Югозападен университет.\nПотвърждението на ERIH PLUS идва след продължила близо половин година процедура по проверка на българските научни списания. Оценявани са различни критерии, сред които редакционна колегия с членове известни наши и чуждестанни учени, използването на система за анонимно рецензиране на постъпващите текстове (peer review), резюмета на англиски език за всички публикувани статии.\nВече трета година списанията, издавани от издателството на Министерство на образованието и науката – „Аз Буки”, спазват всички критерии на световните реферативни бази данни. Непрекъснато се увеличава броят на учените от цял свят, които желаят да публикуват свои текстове в българските научни списания. Изданията, някои от които имат над 70-годишна история, са място за публикуване на нови идеи, но и платформа за споделяне на опит и добри практики сред училища и учебни центрове от България и техни колеги от цял свят.\nЗа ERIH PLUS\nЕвропейският реферативен индекс за хуманитарни и социални науки (ERIH PLUS) е създаден и разработван от европейски изследователи под координацията на Постоянната комисия за хуманитарни науки (SCH) на Еропейската научна фондация (ESF). Началото е поставено през 2008 г. чрез създаването на ERIH. През 2014 г. отговорността за поддържане и обновяване на регистъра на организацията преминава към Norwegian Social Science Data Services (NSD). Реферативният индекс е преименуван на ERIH PLUS, за да покаже че освен хуманитарни, вече включва и научни издания в сферата на сочиалните науки.\nОсновната цел на Европейският реферативен индекс за хуманитарни и социални науки е да представя глобално най-добрите идеи, публикувани в академични издания от различни области. Индексът дава възможност на изследователите да представят по обективен начин пред цял свят значимостта на тяхната изследователска дейност.\nTags : руски форум\nTags : литературен конкурс\nВъв всяко общество съществува специален Остров – този на преуспелите, известните, богатите. (more…)\nНа 16 май в актовата зала на ОУ „Свети Свети Кирил и Методий”, село Челопеч бе представена новата книга на писателката Виолета Овчарова – „Челопеч – съкровищницата на България”, в съавторство с Васил Добромиров. Книгата е тринадесета поред белетристична творба на Виолета Овчарова, съставена от новели и разкази, в които с високо художествено майсторство са изградени образите на 20 видни челопечани. Издадена с финансовата подкрепа на Община Челопеч, книгата бе посрещната с огромен интерес от жителите на рударското селище.\nСпециален гост на литературната вечер бе Снежана Тодорова – председател на Съюза на българските журналисти, чийто член е и писателката. Госпожа Тодорова сподели радостта си от издаването на книгата и сподели пред множеството почитатели на авторката, че тя е заслужил автор на художествена литература за деца и възрастни и, че хора като нея трябва да прославят родината ни.\nЕто какво сподели Виолета Овчарова:\nЧелопеч може и да е известен като най-голямото златно находище в Европа, но истинското му богатство са хората. Селото е дало живот на достойни личности, заслужаващи поклон. И в тази книга са разказани съдбите на именно такива хора, оставили ярък отпечатък в историята на селото. Много и драматични са описаните събития, ала всеки непредубеден изследовател ще открие истинското злато в гърдите и сърцата на челопечани. Те несъмнено са несметното богатство на своето селище.\nПо желание на Виолета Овчарова книгата ще бъде дарена на всички областни библиотеки в България, библиотеките в региона на Средногорието, Столична библиотека, на всяко едно домакинство в Челопеч /600 са домакинствата в селото/ и, разбира се, на Народна библиотека „Иван Вазов”.\nИ.д. пред. и Главен секретар на СБЖ Снежана Тодорова и авторката Виолета Овчарова на официалното представяне на книгата\nTags : нова книга, представяне на нова книга\n“SILENCE YOUR MIND” – Издателство HACHETTE в Австралия издаде книга, не като другите…\nКнигата ‘ SILENCE YOUR MIND’ е плод на един период от около 15-годишна научна работа и наблюдения на австралийския медик, преподавател и изследовател, Д-р Рамеш Маноча. Дипломиран с докторска степен в Кралската болница за жени, той се концентрира върху научната страна на медитацията и психическото състояние в тишина. В момента Д-р Рамеш Чандра е старши преподавател в Катедрата по психиатрия в Университета в Сидней и е основател и ръководител на Generation Next, национална верига от професионални семинари за развитие на образованието, здравеопазването и благосъстоянието.\nВ началото на Вашата книга Silence Your Mind, пишете за ‘monkey mind’ (маймунски разсъдък). Бихте ли обяснили?\nВ древната Източна традиция, която идва от Бхагавад Гита и ученията на Лао Тзъ, Конфуциус и Буда се казва че състоянието отвъд разума не само че е достижимо, но и че е необходимо. Без това човекът не може да бъде свой ковач на съдбата си, а е подложен на постоянна зависимост.\nВ Источните разбирания ‘monkey mind’ се отнася до състоянието ни, в което разсъдъкът скача от мисъл към мисъл и от обект на обект докато мечтаем, размишляваме над взаимоотношенията ни или когато се връщаме мислено към миналото или се тревожим за бъдещето. Този ментален шум ни откъсва от натоящият момент, в който ние се разхождаме в някое помещение и се чудим защо сме влязли или ни пречи да заспим като оставаме да будуваме по нощите… Иначе казано, докато опълномощаваме този ‘ monkey mind’ да прави каквото си иска, ние губим връзката с радостта от живота, губим естественото равновесие и започваме да се безспокоим и тревожим.\nКакво предлага Вашата книга Silence Your Mind?\nТова не е книга като другите. Тя не служи за еднократно прочитане и после, захвърлена, да събира прах на полицата… Наред с подробното описание на научните ни експерименти и резултати, това е и едно практическо пособие по медитация. Книгата представлява комбинация от практически обяснения и очевидни факти от около 15-годишни научни изследвания, лични и в екип, а също и за ползата от този специфичен начин на медитиране, който описвам, наречен “ thoughtless awarness , “съзнание без мисли” или ‘mental silence’, « ментална тишина”. И искрено вярвам читателят да я ползува в ежедневието си и да се радва на промяната си в начина си на живот, който несъмнено ще настъпи в битието му. (Смее се) Както се случи с мен.\nВие сте роден в Австралия и сте приели Западния начин на живот, въпреки че корените Ви идват от една такава духовна страна, която е Индия. Има ли промяна?\nНаистина, западният начин на живот ми беше присъщ. И считах за повърхностно и на всички духовни фокус-мокус, които идваха от индийските ми корени. Като бъдещ медик, се виждах като рационален и обективен мислещ учен; неповлиян от иррационалността на чувствата и субективни емоции. Считах че разумът ми следва да почива на здрава атеистична почва. В книгата описвам доста подробно моят личен опит в това отношение. Сега ще спомена само някои основни моменти.\nКато студент по медицина, през 1988, обхванат от стрес, което идваше от пиенето и честите партита, се улавях в онова състояние така типично за западния свят, което психлозите наричат ‘self-talk’, т.е. когато човек си говори сам. Белите нощи зачестиха и единственото средство да се избавя от тях беше алкохолът. И с това, не само че нищо не се подобри, но и започна да ми вреди. Тогава реших да потърся друг изход за състоянието ми и да се оттърва от алкохола, марихуаната и приспивателни хапчета… Назря неизбежна необходимост да намеря истинско разрешение.\nПрез 1988 нямаше нито интернет, нито google. Ползувах телефонния указател. В търсенето се сблъсках с проблема: медитацията, в истинската Източна традиция, никога не е била продажна стока. В моите разбирания, това винаги е било средство за постигане на духовно състояние. « Никой не може да купи нещо, с което човек е роден, », разсъждавах. Плъзгайки погледа си, попаднах на едно кратко невзрачно съобщение под заглавие « Медитация ». После прочетох: ’True meditation, absolutely free’, « Истинска медитация, вход свободен ». Фразата « истинска медитация » незабавно ми сигнализира за многобройните продавачи на фалшииви продукти на нищо неподозиращите потребители. В Индия, ако иска човек да учи медитация, това става в локален храм или ашрам, а този който е наистина запален, отива в Хималаите. Те носят специални облекла, тип мантии. Въпреки всичко, реших да отговоря на съобщението и да опитам.\nКогато позвъних на входната вратата, ме посрещна една почтена дама от англо-саксонски произход. В салона, на канапето беше седнал един англичанин, облечен в спортно облекло, както всички млади хора. Наблизо имаше друг мъж с вълниста червеникава коса, с брада и облечен също във фланелка и анцуг. “Решително това няма нищо общо с медитацията.” ми казва моят разсъдък, свикнал постоянно да мърмори. Западняци, в техния вид и начин на поведение, възможно ли е да познават индиийската традиция?\nКогато ми обясниха всичко за медитацията, опитах практически това, което ми беше обяснено. После разговаряхме дълго отново пиейки чай. Когато се върнах у дома, моят ум по стар навик намери с какво да не се съгласи и беше готов да осъжда.\n“Настоящият момент е опит, а не действие”, ми бяха казали. И на практика, тази медитация ми показа това, от което се нуждаех: яснота. Тя разви постепенно вродените ми вътрешни усещания. И когато алкохолът и всички други средства към които посягах отстъпваха пред предимствата на този толкова лесен за прилагане и толкова полезен естествен метод, разбрах неговата истинска цена и започнах да го практикувам редовно. В обявата беше написано “Сахаджа йога” и ако с разумът ми беше трудно да осъзная ролята на медитацията в ежедневието, то практиката ми даде ясен и конкретен отговор.\nРедовната практика ми помогна да се преоткриия и разбрах, че чрез тази медитация човек достига абсолютно равновесие и това му спомага, както никое друго средство, за стабилизиране в живота и за реална изява на негвите способности. Така, медитацията от личен интерес прерастна в професионален и стана обект на моите и научни изследвания. За всичките тези години, имах възможност не само да съсредоточа наблюденията си върху нея самата, но и да я сравня с други видове съвременни средства за вътрешно равновесие. Както и plecebo effect, например.\nПомага ли медитацията за позитивно мислене или тя има друга роля?\nТук не става въпрос за негативно или позитивно мислене. А става въпрос за “състояние без мисли”. Чрез медитация, практикуващият се отървава от досадността на този нестихващ шумен поток от мисли, който ни изтощава и ни докарва болести. Така, тя се явява едно отлично превантивно средство за добро здраве и отлично състояние, в което остават само необходимите полезни и съзидателни мисли. Един от често задаваните въпроси е дали медитацията лекува. Предпочитам да отговоря веднага и отговорът е: “Не”. Тя не е създадена с такава цел. Но често с една практическа последователност, като резултат, хората се са;оизлекуват от една или сруга болест.\nВ моята Родина, България, обичаме да се шегуваме. Духовито приписваме много гънки на някого, ако желаем приятелски да го похвалим за интелигентността му. Някои твърдят, че това е истина. Какво ще кажете за това?\n(Д-р Маноча се смее.) Не знаех това…\nЩо се отнася за гънките на мозъка, по време на медитация те се изглаждат, повърхността на мозъка се увеличава значително и точно в това състояние той ни е най-полезен. Защото истинската концентрация е възможна в състояние на relax, в спокойно, отпуснато състояние и няма нищо общо с погрешната ни представа за фалшивата концетрация на напрежението…\nВсъщност, според Oxford English Dictionnary “медитация” е “да се мисли дълбоко и спокойно” В същото време в Cambridge Dictionary of English състоянието на “медитация” е “Да се мисли сериозно за нещо продължително време”. И двете дефиниции бяха много различни от вроденото спокойствие, което лично експериментирах. Това идва от древността, когато западните преводачи не са намерили адекватна дума за превода на “медитация” и са я асоциирали с “мислене”, което продължава продължава до днес…\nИзбрали сте за посвещение на книгата: ‘To you, the reader’. “На теб, читателят”. Кой е този читател?\nКнигата се адресира към абсолютно всеки жител на планетата без значение дали е вярващ или не е; без оглед на нация, на възраст, на социално положение…\nСахайа йога е много лесно да се практикува. Тя е еднакво нужна в ежедневието на всеки един, който желае да промени живота си и да познае истинския му вкус. Еднакво приложима както за хора на преклонна възраст, така и за деца. В книгата си описвам научния ни опит и с деца.\nСъпругата Ви и двете Ви деца са Ваши фанове. Какво мислите за “семейство”-то? Какво бихте желали да кажете на Вашите деца в този момент?\nСемейството е базата, изначалното за стабилността на човека. Именно семейството е опората за членовете си. Здравата семейна атмосфера определя способността му да преодолява преградите и да устоява с достойнство и нравственост положението си в обществото. И ако искаме това общество да е по-добро, най-верният път за осъществяването му е да започнем от себе си.\nКакво бих казал на децата ми в този момент ли? Да познаят цената на истинското удовлетворение и да го изпитват винаги в живота си. И чрез разбиранията на тази истинска удовлетвореност да живеят в радост.\nВ цял свят медиите пишат за кризата. Какво мислите Вие за нея?\nИма различни кризи които познава човечеството: икономически, индустриални, социални, научни, културни… И ние живеем във време, в което кризата показва множеството си лица. Но най-страшната между тях е духовната криза. Когато човек е в състояние да я преодолее, всички други видове кризи автоматично отстъпват от пътя му.\nКакво ще пожелаете на читателите на списание “Черно и бяло”?\nНяма по-голямо щастие от това човек да осъзнае цената, а и да изпитва постоянна истинска радост от отличното си здравословно състояние и от творческата си продуктивност, на каквато и да е възраст. И им го пожелавам от все сърце!\nБлагодаря Ви, Доктор Маноча!\nИнтервюто взе по телефон и отрази Ирина Пла\nTags : издателство Наснетте, ново издание\nTags : Иван Переверзин, Международното общество на съюзите на писателите\nTags : каталог, НГЧИ, Николай Рьорих, представяна на книга\nНа 27.02.2013г от 19 часа в новата конферентна зала на Ректората на СУ “Св. Климент Охридски” (more…)\nДора Милева има две страсти – науката и поезията (more…)\n© Катрин Рьогла, 2012, из „Тангента”\nНякой казва: „8 лекари сега са на линия, поставете въпроса си!“ (more…)\nTags : Катрин Рьогла, проза\nМного дълго време вече слушам: „Не се безпокой, ние наистина се намираме близо до летището.” (more…)\nКатрин Рьогла в “Клуб на архитекта”, 7.12.2012г\nКатрин Рьогла, австрийски писател, родена в Залцбург през 1971г\nTags : "Клуб на архитекта", Катрин Рьогла, писател, представяне на нова книга\n“Кукулкан слиза от небето” се върна при своите читатели\nПремиерата на новото издание е на 30 ноември от 17.30 в Дома на научно-техническите съюзи на “Раковска” (more…)


Стимулирайте ранните домати да узреят по-бързо\nРанните домати от високостъблените сортове, отглеждани на открито, нормално още в първата десетдневка на юни развиват четвъртото, петото и шестото съцветие или китка, както често му казва народът. В този момент трябва да се отстрани върхът им. Това ще направите, като прещипете стъблото над 2 все още недоразвити листа. Градинарите наричат тази операция задънване. То ускорява узряването. Ако искате да отглеждате растенията до есента, запазете най-високо развиващият се колтук. Той ще образува съцветия и ще завърже плодове. Полувисокорастящите сортове се задънват след 2 или 3 съцветия. За продължител се оставя първият колтук под най-горното съцветие.\nГоре-долу по това време започват да узряват плодовете от най-долното съцветие. Щом кожицата им започне да се избистря, една поливка, придружена от подхранване с малко амониева селитра или размит в поливната вода пресен органичен тор, ще се отрази доста положително на наедряването на плодовете.\nПлодовете се берат в подходяща степен на узряване. Когато градината е отдалечена (вилния двор) и се посещава веднъж седмично, плодовете може да се откъсват в началото на съзряването (поява на руменеца на върха на плода – фаза, наричана още звезда) или порозовяване на 1/3 от плода. За няколко дни те ще узреят напълно. При всяка беритба се откъсват и заболелите или механично повредените плодове.\nАко искате да изберете български сорт домати, НАТИСНЕТЕ ТУК\nмай 31, 2019 | Views: 348 | Прочетено във Вестник за градината


Felix Fantastic - Пауч за котета с пилешко месо в желе - store.bg\nДвор и Градина Котки Храна и лакомства Пауч Felix Fantastic Junior with Chicken in Jel...\nКаталожен номер 12183071\nКрехки парченца пилешко месо в сочно желе - това е едно от предложенията в серията "Fantastic", създадена от специалистите на "Felix". Приготвен по неустоима рецепта, паучът изглежда и ухае толкова апетитно, колкото би била храната за мъркащия ви приятел, ако е сготвена лично от вас. От "Felix" знаят как да задоволят изискванията на всяко хитро коте. Ето защо, те залагат на вкусове, на които любимецът ви няма да може да устои.\nПаучовете "Fantastic" осигуряват порция прясна и пълноценна храна, която помага на вашия малък пухкав приятел да расте и да се развива здравословно. Те са източник на важни минерали, витамини и протеини. Благодарение на балансирания си състав и внимателно подбраните съставки, паучовете са не само вкусни, но и полезни.\nПаучът с пилешко месо в желе е подходящ за малки котета на възраст от 1.5 ÷ 12 месеца.\nмесо и месни субпродукти (от които 4% пиле)\nЖелезен сулфат монохидрат 37.3 mg/kg\nКалциев йодат 0.72 mg/kg\nМеден сулфат пентахидрат 4.6 mg/kg\nМанганов сулфат монохидрат 6.6 mg/kg\nЦинков сулфат монохидрат 90.8 mg/kg\nНатриев селенит 0.06 mg/kg\nВитамин A 1200 IU/kg\nВитамин D3 180 IU/kg\nГума касия 2100 mg/kg\nот 1.5 до 3-месечна възраст - 1 - 4 пауча\nот 3 до 6-месечна възраст - 2 - 4½ пауча\nот 6 до 12-месечна възраст - 4½ - 2½ пауча\nПрепоръчително е дневната доза да бъде разделена на две или три хранения.\nСлед навършване на 1 година, преминете към храна за котки в зряла възраст.\nЗа да оцените продукта "Felix Fantastic Junior with Chicken in Jelly", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nИзползваните в представянето на продукт "Felix Fantastic Junior with Chicken in Jelly - Пилешко месо в желе за котета на възраст от 1.5 ÷ 12 месеца - пауч 100 g" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.


Авточасти за DODGE INTREPID на супер цени — Maxcar.bg\nАвточасти за DODGE INTREPID\nТърсите части за DODGE INTREPID. В каталога ни можете да намерите 571 624 авточасти на топ цени. За да продължите напред трябва да въведете информация за годината на производство на колата, вид гориво, обем на мотора и мощност в киловати и конски сили. Знайте, че често два еднотипни агрегата да имат различен КОД, който показва технически промени в производството.\nВажно е отговорно да намерите в документацията на автомобила си и да намерите въпросния код. Само с него ще сте сигурни, че сте избрали нужната част и ще отхвърлите несъвместимост, съответно забавяне на ремонта и допълнителни разходи. Не се колебайте да потърсите помощ от наш сътрудник, ако намирате затруднение да дадете точните данни.\nРедовно има нужда да бъдат преглеждани и технически чертежи на системите и допълнителни проверки със специализиран каталог. MAXCAR.BG предлага цялостна техническа консултация по телефон или е-мейл, която дава възможност за връщане на стоката при несъвместимост. Цените на всички продукти са без включена доставка, която се изчислява допълнително.\nПопулярни авточасти DODGE INTREPID


Вие сте тук:Начало/A-Derma/A-Derma Възстановяващ Промо комплект за ръце и устни Крем и стик\n> 1 брой от продукта A-Derma Възстановяващ стик за устни х4 грама\n> 1 брой от продукта A-Derma Възстановяващ интензивен крем за ръце с мляко от овес Rhealba х50 мл\nA-Derma Stick Levres Lip Stick представлява възстановяващ басам, който интензивно хидратира и подхранва устните, като ги осавя меки и гладки. Стикът за устни на A-Derma е специално създаден за напуканата кожа на устните и е подходящ за цялото семейство. Поради вредното влияние на климатичните условия - студ, вятър, слънце и други фактори, кожата на устните се изсушава и се напуква. Поради тази причина козметичната компания A-Derma създава стикът за устни с овесени ядки. Формулата на балсама се състои от прецизно подбрани съставки като - овесено мляко, растително масло и минерални восъци, които осигуряват една ефективна природна грижа за Ващите устни. Леката и приятна текстура прониква в устните в дълбочина, като по този начин създава защитен слой върху тях, който ги защитава в продължение на 6 часа и ги поддържа меки и хидратирани.\nРазгледайте останалите предложения от A-Derma. В случай, че се колебаете кой е най-подходящият за Вас продукт, във всяка аптека Ремедиум на Ваше разположение е опитен магистър-фармацевт, който може да Ви консултира и помогне да направите най-добрия избор на продукти. Онлайн аптека Remedium.bg предлага на своите клиенти специална "Програма Лоялност" за регистрирани потребители чрез която могат да се акумулират точки и с тях да се купуват продукти от богатата номенклатура на аптечната верига както онлайн така и във физическите обекти. Направете своята регистрация днес и започнете да печелите бонус точки след всяка Ваша поръчка. Не забравяйте да следите нашите атрактивни Промоционални предложения, които се актуализират ежемесечно, и да посещавате секцията Новини, където се публикува информация и статии на актуални здравни теми. Запознайте се с цените и условията за Доставка.\nСъстав на A-Derma Възстановяващ Промо комплект за ръце и устни Крем и стик\nA-Derma Възстановяващ интензивен крем за ръце с мляко от овес Rhealba х50 мл\nНачин на употреба на A-Derma Възстановяващ Промо комплект за ръце и устни Крем и стик


Апаши крадат колите на фолк певици! Галена и Магда не откриха джиповете си, с колата на Милко замина и микрофона му\n06 Октомври 2018, Събота, 15:48 ч.\nПрез тази седмица пловдивски автоджамбази откраднаха колата на дизайнерката МЕГЗ. Мерцедесът й е бил паркиран пред бар „Графити“ в „Кючук Париж“, пише HotArena.net. Шофьорът й оставил колата там, но сутринта не я открил. Подал е жалба в Първо районно, 6-годишният джип, пред който МЕГЗ обича да позира е лизингов и е застрахован с София. Слуховете гласят, че возилото е подарък от любим на дизайнерката и има сантиментална стойност за нея.\nПреди три години с любимия си джип се раздели и певицата Магда. Мерцедесът изчезнал на 29 октомври през нощта. Апашите откраднали колата, която била паркирана пред блока на Магда. Цената на возилото е около 25 000 лева. „Този модел ML е специалитет на перничани. Те ги крадат лесно, защото са стари и не са скъпи. Практика е да ги разфасоват за части и да ги продават двойно повече.\nС подарък на четири колела от съпруга си Галин се раздели и Галена през 2014г. Луксозният джип бе задигнат от столичния квартал „Полигона“. Скъпарското возило бе марка “BMW X6”. Според запознати Галена е била следена 2-3 дни от автоапаши. Те задигнали и апаратурата, с която певицата работи. В колата имало няколко сценични тоалета и 10 чифта обувки. Колата струва 160 бона.\nС любимия си микрофон и цялата си професионална апаратура се раздели и Милко Калйджиев. След едно от участията си в столицата Милко се събудил към 10 часа, излязъл на терасата и установил, че колата му е изчезнала от паркинга. Той веднага хукнал са се жали в полицията, недоумявайки как да му откраднали скъп джип, който е застрахован, има аларма и е вързан с какви ли не охранителни мерки. „Всичко друго ще прежаля, само микрофона не. Моля крадците да ми го изпратят в Свиленград. Там всички ме познават и ще ми го предадат“, но молбите му не бяха чути, пише "Телеграф“.\nАктрисата Марта Вачкова също бе жертва на автоджамбази през 2016-а, но за нейно щастие колата й бе открита.\nВчера силиконката Калина Паскалева проплака, че са разбили колата й. Според нея престъплението е извършено защото е накривила нечия шапка. „Задното ми стъкло е счупено с щанга и е на сол. Блъскано е със страшна злоба! Откраднато ми е зимно яке и новата ми книга „Секретно“, жалва се Калина в социалните мрежи.\nОтиде си Гергина Тончева, първият директор на Класическата гимназия Стабилна емоционална връзка в няколко стъпки 10-те най-вредни храни в България От 15 юли влизаме в Гърция само с отрицателен PCR тест, преведен на английски Татяна Йотова спечели „Срещу вятъра“ с песен за заключеното време, наградата й е от Христо Дюлгеров\nсега ще трябва пак да проституират


Нова купа украси витрината на „Локо" - Област Велико Търново\nПоредната спечелена купа от хандбалистите на „Локомотив" е от зоналното първенство за момчета до 12 години. Спортната зала „Никола Петров" прие финалистите: ХК "Полюс- ТМ" - Плевен, ХК "Левски" - Левскки, ХК "Етър-64" - В. Търново и домакина ХК "Локомотив" - Г.Оряховица.\nТри победи от три мача записаха младите железничари. В първия победиха „Полюс" с 29:10 (13:4).Във втория надиграха „Етър-64" с 22:13 (10:55). В третата среща се наложиха над връстниците си от „Левски" с 20:15 (10:6) и заслужено се окичиха със златните медали. Медалите дават право на участие на Държавния финал в Поморие.\nВтори станаха момчетата от град Левски, трети от Плевен, четвърти от Велико Търново.\nС индивидуални награди бяха отличени: Християн Колев - най-добър вратар, Стефан Георгиев - голмайстор, от отбора на „Локо" и Ерик Караджов - най-полезен състезател от отбора на „Левски".\nЛоко: Християн Колев, Мартин Костадинов, Георги Василев, Кристиян Костадинов, Стефан Георгиев, Мирослав Гюров, Велизар Драганчев, Александър Маринов, Даниел Арнаудов, Ивайло Стефанов, Теодор Йовчев, Константин Бакалов, Радостин Байчев.


Кметицата на Дуръс подаде оставка заради езиков гаф - Антени\n01.12.2019 | 15:47\nКметицата на Дуръс подаде оставка заради езиков гаф\nВълбона Сако била доволна, че трусът е взел „само” 50 жертви\nКметицата на Дуръс Вълбона Сако подаде оставка след изявление по телевизията късно снощи. Сако вероятно по грешка заяви, че е доволна, че трусът е взел „само” 50 жертви.\n„Това беше катастрофално земетресение, но ние сме доволни от 50-те смъртни случая, защото в други случаи броят им би бил повече от хиляда“, каза Сако.\nКметицата на Дуръс обяви решението си да се оттегли от поста в своя профил във „Фейсбук”. Тя написа, че е дълбоко наранена от негативните реакции на невинната грешка в изявлението й по телевизията.\nСако благодари на всички за доверието, което са й дали и оправда случилото се с натрупаната умора през последните дни.\n„Изключително наранена съм от отрицателната реакция на моето изявление, което дадох след дни на стрес и изтощение. Подавам оставка като кмет на Дуръс. Сърдечно благодаря на всички, които повярваха в мен и се надявам да ме разберат”, написа тя в социалната мрежа.\nПри катастрофалното земетресение, което удари Албания на 26 ноември, 51 души загинаха и около две хиляди бяха ранени, някои от които все още са в тежко състояние. Трима пострадали са транспортирани в Италия за по-нататъшно лечение.\nЗемята в Албания продължава да се тресе. Ново силно земетресение с магнитуд 4,5 по Рихтер беше регистрирано късно в събота с епицентър в Хамали край Дуръс, а в неделя сутринта удари нов трус – с магнитуд 3,9 с епицентър в Адриатическо море


Начало » Здраве НАУКА Наука\nbgnauka публикувано на март 24, 2021\nПредставете се първо, коя сте вие и с какво се занимавате?\nАз съм Радостина Александрова, завършила съм 125-о училище, след това 29-а гимназия в паралелка с разширено изучаване на английски език. След това съм учила биохимия и микробиология, днес тази специалност е известна като молекулярна биология. Специализирала съм вирусология, а от 1993 г. работя в институт на БАН, където съм минала през всички стъпала от специалист, през гл. асистент, доцент, а от края на 2018 г. съм професор. Всъщност аз съм доктор по вирусология и професор по морфология. Повече от 20 години преподавам в Биологическия факултет на Софийския университет в различни области като вирусология, имунология, генетика и патобиохимия. А също така и 3 години съм преподавала на студенти и в Медицинския факултет на СУ “Св. Климент Охридски”, където водех упражнения по биология на човека. Преподавам и в училището за докторанти на БАН, там пък водя курсове по молекулни основи на канцерогенезата и клетъчното и тъканното инженерство.\nВ наши дни науката е доста интердисциплинарна, така че човек няма как, работейки в някаква област, да бъде единствено и само в нея. Тя има много пресечни точки с редица други области. Специализирала съм в Словакия, в Унгария и в Дания. Общо взето това е съвсем накратко.\nБиологията е много обширна област, защо точно вирусология?\nАми принципно аз съм израснала в семейство на двама ветеринарни лекари и при нас книгите, науката и въобще писаното слово бяха много на почит. В училище бях от децата, на които им се отдаваха много и най-различни предмети и за разлика от много мои съученици въобще не бях наясно какво искам да правя със себе си. Исках да правя всичко, исках в това, с което ще се занимавам да има литература, психология, режисура, философия, езици, математика, логика, биология, химия. Така чак до края на 10-и клас не знаех още какво ще правя, но като отворих справочника и прочетох “молекулярна и функционална биология” и реших, че това е моето нещо, защото в него има от всичко. Биологията не е точно това, което много хора са си представяли, просто да стоиш и да броиш краката на бръмбарите примерно. Няма такъв филм, биологията е много широко научно поле, в което има всичко – има математика, химия, философия, физика, ако щете има го и талантът да популяризираш тези познания.\nПосле по-интересно се развиха нещата, защото така както се колебаех по кой път да тръгна в гимназията, така пък в университета като дойде време да се разпределяме за 4-и курс в отделни специалности, аз за първи път разбрах, че се въвежда специализация по вирусология. Мога да кажа, че това беше едно от много малкото решения в живота ми, които съм взела просто ей така от раз. По-нататък попаднах в секция, която тогава се наричаше молекулярна биология на ретровирусите и т.н.\nТака че аз категорично вярвам, че няма случайни неща и в крайна сметка каквото и да ни се случва в крайна сметка всичко се подрежда по най-добрия за нас начин. Но най-често ни е нужно време за да можем да го оценим.\nДа поговорим за сегашната извънредна ситуацията, точно преди около година и България се присъедини към ограничителните мерки, предприети в Европа. Хората тогава си мислеха и все още си мислят, че това никога преди не се е било случвало, че е нямало дотогава вируси и пандемии, никой никога не е носил маски. Но всъщност от зората на историята имаме сведения за чуми и епидемии, с тази разлика, че сега имаме съвременната наука на наша страна в борбата с тях.\nТози вирус ни подейства доста отрезвяващо и приземяващо. Но хората са прави, защото действително епидемии е имало откакто свят светува, но на нас това ни се случва за първи път. Надявам се да е и за последен, или поне скоро да не се повтаря подобно нещо, макар че напоследък движението на коронавирусите стана твърде интензивно. Но ако се върнем към 18-19 век, тогава също се случват доста събития в медицината и науката, така че преди 100 години хората също са били със самочувствието, че са доста напред с материала. От сегашната ни гледна точка това може и да изглежда пресилено, но спрямо средновековието, когато е имало забрани да се практикуват много неща като аутопсиите например, е имало голям скок.\nСамо през миналото столетие е имало поне 3 грипни пандемии, да не говорим за пандемиите от холера, СПИН и т.н. Историята с полиомиелита също е била много драматична, защото това е бил един вирус, отнел живота на много хора, парализирал е много други. Като това се е повтаряло всяка година в продължение на доста дълго време, родителите са се страхували да си пускат децата да играят заедно, да си ходят на рожденни дни и т.н. Интересното е това, че пътят, по който се стига до откриването на ваксината против полиомиелит също е много драматичен. Всичко започва с това, че в един момент вирусът “прищраква” поради напредъка в хигиената в случая, колкото и да е странно. Защото това е попречило децата веднага след раждането да се срещат с него и тези, които са оцелявали са имали имунитет, но с подобряването на хигиената те просто не са го срещали и веднъж се\nоказва да речем, че американските войници в Близкия изток се срещат с патоген, с който никога преди това не са се срещали и са страдали много жестоко. Една от жертвите на полиомиелита обаче се оказва Рузвелт, който по онова време е млад мъж в разцвета на силите си и това наистина потриса околните, когато видят, че това може да порази дори силни и здрави хора. В крайна сметка този вирус го оставя в инвалидна количка и ние така го познаваме реално.\nШест години тогава им отнема да създадат ваксината, включително и с кампании за дарения. Тогава тази ваксина е посрещната с невероятна надежда и подкрепа, като имате предвид, че това е инактивирана ваксина, т.е. вирусът е трябвало да бъде инактивиран напълно, така че да не може да предизвика заболяване, но пък да предизвиква имунен отговор. За беда обаче в една от първите произведени партиди се оказва, че вирусът не е бил достатъчно инактивиран и на практика става беля, но дори и това не е накарало хората да загубят вяра във ваксината. Просто е станало ясно, че това е един технологичен проблем, който никога след това не се е повторил. И реално полиомиелитът е вторият вирус, от когото човечеството се надява да се освободи напълно, след едрата шарка. Така че едрата шарка засега е единственият вирус, с който досега ние сме успели напълно да се разделим. Но имайте предвид, че за да се случи това има и доста причини, които го предполагат. Първо защото вирусът, предизвикващ едрата шарка е с ДНК геном, така че той е много по-стабилен в сравнение с РНК вирусите откъм мутации. Били са необходими близо 200 години ваксинации за да може накрая този вирус да бъде изкоренен, първата ваксина е била още през 1796 г. и чак през 1980 г. от СЗО са обявили окончателното изчезване на едрата шарка.\nТук идва друг интересен момент, че когато изчезне един такъв вид вирус, дали природата ще търпи дълго това освободено празно пространство? Някъде четох, че това пък предизвиква раздвижване на вируси при други близки видове, да речем при маймуните. Ето сега е същото с грипния вирус. Ок, в момента няма грип и слава богу, защото само той ни трябва. Още повече, че грипът и коронавирусът могат да си помагат и това беше установено още в началото на пандемията, когато миналата година двата вируса се срещнаха.\nДа, имаше нещо като бум на инфлуенцата тогава.\nАми оказа се, че грипният вирус образно казано стимулира изявата за рецептора на SARS-CoV-2, т.е. изявата на неговата входна врата. И има такива предположения, че разпространението на грип може едновременно със SARS-CoV-2 да е помогнало на ковид.\nКакто и да е, сега в момента грипа го няма, което е прекрасно, няма и много други респираторни заболявания, което е още по-прекрасно. Но както вече казах – аз съм доста предпазлива в тази еуфория, защото първо – това че грипа в момента го няма не означава, че завинаги е изчезнал, защото той си има резервоар в природата и някъде там той все още съществува. Второто нещо е, че СЗО в момента няма как да се ориентира кой ще бъде циркулиращият вариант на грипния вирус когато той се върне, понеже той не циркулира в момента. Така че по-трудно ще бъде да се определи формулата на ваксината за следващия сезон. Друг проблем е, че човешките грипни вируси в момента не циркулират и така отварят една ниша да речем за свинските грипни вируси, а свинята си е практически една магическа чаша, от която тръгват много нови за нас грипни вируси, защото именно в нея става това забъркване на гените на човешки и свински грипни вируси, откъдето реално идват и новите вируси. Така че всички учени и специалисти следят много сериозно какво се случва, каква е ситуацията с вирусите в Южното, в Северното полукълбо, дават се съвети какво да съдържат ваксините за следващия сезон. Тоест там ние можем да направим една ваксина предварително, макар да е не 100, а 60% ефективна, пък и само 5-10% от хората по света се ваксинират с противогрипна ваксина, но така или иначе ние можем да изпреварим събитията.\nСега дали ще се научим и кога ще се научим и при ковид пак да бъдем една крачка преди него, защото виждате, че се появяват нови варианти, за това просто предстои да видим какво ще се случи.\nДа, хубаво е да сме наясно и с това колко страшен е бил полиомиелитът и как благодарение на ваксината против него са спасени страшно много човешки животи, също и при едрата шарка – стотици милиони хора…\nСамо през миналия век над 500 милиона души са си загубили живота заради едра шарка. Тук искам да кажа, че и ваксината за едрата шарка не е било никак лесно да се създаде. Това е била ваксина, при която сериозните странични ефекти са били от сорта на 12 на милион. Но така или иначе ваксините са направили една наистина огромна крачка напред.\nПарадоксално е, че близо 95% от населението в Африка е съгласно да приема ваксини, докато в Западна Европа едва 50% и надолу са склонни да приемат ваксина против covid-19. Явно ние вече не виждаме по същия начин проблема както е било при предишните големи чуми и пандемии.\nМайка ми, която е на 85 години си спомня ужасите от времената когато е имало дифтерит, когато почти всяко семейство е давало жертва и моята баба, която иначе е била шивачка, е прилагала всякакви домашни илачи, включително гълтане на газ. Този ужас започва да покосява децата в цялото населено място, камбаната непрекъснато е биела на умряло.\nТака че ние просто нямаме вече спомен за тези времена и ние не познаваме това време и този ужас. Докато в Африка за съжаление поради ред причини такива неща продължават да се случват с разпространяването на редица драматични заболявания и тези хора много добре знаят за какво става дума.\nЛинк към видео с цялото интервю – https://youtu.be/FF1C-TJYAJY?t=2403\nВидеото продължава от мястото където свършва текста. Виж видеото от тук\nПодкаст (слушай в аудио) – https://nauka.bg/podkast-mnogo-vajno-horata-da-imat-mediko-biologichna/\nКак да слушате подкаста – вижте тук https://nauka.bg/bg-nauka-podkast/


Адвокатите на Полански поискаха той да бъде съден задочно - Телевизия Европа\nАдвокатите на Полански поискаха той да бъде...\nАдвокатите на Полански поискаха той да бъде съден задочно\nАмериканските адвокати на Роман Полански поискаха от калифорнийското правосъдие режисьорът да бъде съден задочно, предадоха информационните агенции. Сега Роман Полански е под домашен арест в луксозната си вила в швейцарския курорт Гщад. Съдия Питър Еспиноза от Върховния съд в Лос Анджелис ще обяви решението си на следващото заседание на съда на 22 януари. Ако той приеме искането на адвокатите, Полански може да бъде съден, без да присъства в съдебната зала.\nРежисьорът беше арестуван на 26 септември по американска заповед за издирване. В САЩ той е обвинен в незаконни сексуални отношения с малолетно 13-годишно момиче. В началото на декември Полански бе освободен под парична гаранция на стойност пет милиона франка и поставен под домашен арест във вилата си. Швейцарските власти ще вземат решение дали да го предадат на американското правосъдие в началото на тази година.\nПрез 1978 г. в САЩ режисьорът е признал за непозволена връзка с 13-годишно момиче в опит да се спаси от шест други, доста по-сериозни обвинения, които са можели да му осигурят доживотен затвор. Малко преди съдията по делото му да произнесе окончателното си решение, Полански бяга, като през следващите години адвокатите му се опитват да докажат несъстоятелността на иска и обвиненията, но без резултат.\nСамата жертва на престъплението Саманта Геймър, която преди повече от 30 години е имала „незаконни сексуални отношения“ с режисьора Роман Полански, поиска Апелативният съд в Калифорния да прекрати делото срещу него.


Още компании се отказаха от физическото присъствие на Световния мобилен конгрес в Барселона - computerworld.bg\nМария Динкова 12 Май\nПредставителите на Samsung и Lenovo няма да присъстват физически на Световния мобилен конгрес в Барселона тази година, пише The Verge.\nОт Samsung отбелязват, че са взели решение да не присъстват лично на изложението, а вместо това ще участват отдалечено, за да поставят като приоритет здравето и сигурността на своите клиенти и служители. Говорителят на Lenovo от своя страна също заяви, че компанията ще присъства виртуално вместо на живо и вече е уведомила GSM Association, която организира събитието, за своите планове.\nНито една от компаниите обаче все още не е уточнила какво ще представлява отдалеченото й присъствие на конгреса.\nВсе пак се очаква изложението да се проведе на живо през юни въпреки продължаващата пандемия от COVID-19 и трудностите с достъпността до ваксини. През 2020 от GSMA бяха против отлагането на събитието, но в крайна сметка то беше отменено, след като няколко големи компании се отказаха.\nТази година вече стана ясно, че от Google няма да присъстват, в допълнение към последните новини от Samsung и Lenovo. Други големи компании, които също обявиха намерението си да не участват на живо на конференцията, включват Nokia, Ericsson, Sony и Oracle.\nGoogle I/O 2021 – подобрена поверителност и засилена интеграция


Ферер спря Гаске в I кръг на Уимбълдън за първи път от 2006 г. – TennisKafe\nФерер спря Гаске в I кръг на Уимбълдън за първи път от 2006 г.\n17:29 - юли 4, 2017, от TennisKafe\nДавид Ферер – Ришар Гаске 6-3 6-4 5-7 6-2\nДавид Ферер поднесе една от големите изненади на първия кръг с категоричния начин, по който съкруши съпротивата на Ришар Гаске с 6-3 6-4 5-7 6-2. Французинът не беше губил на старта на Уимбълдън от 2006-а насам, само че днес бе тотално надигран.\nФерер, който през април навърши 35 години, днес определено върна часовника назад и завърши мача с общо 46 уинъра на сметката си. Испанецът имаше леки проблеми на свой сервис в началните минути на двубоя, но бързо се стабилизира и спечели важна психологическа битка в осмия гейм, когато проби за 5-3 и затвори първия сет на свой начален удар. Ферер удари и веднага след почивката, след което безпроблемно съхрани аванса си и поведе с 2-0 сета.\nГаске направи всичко по силите си да се върне в двубоя в третата част, а и Ферер пропусна шансовете си. Още при 1-1 гейма, той имаше 3 поредни брейкбола и ако бе реализирал поне един, вероятно щеше да реши мача, но направи две непредизвикани грешки от бекхенд и изпусна момента да съкруши французина. Гаске пък започна да накъсна играта всячески, искаше „ястребово око“, когато топката очевдино бе в аут и това в крайна сметка изнерви Ферер, който допусна пробив в самия край за 5-7.\nФранцузинът пък взе медицинския таймаут, за да остави максимално много време на съперника си да помисли за пропуснатите шансове, но и това не помогна. Ферер взе убедително четвъртия сет с 6-2 и очаква във втори кръг Стив Дарсис, който пречупи Рикардас Беранкис с 4-6 6-3 2-6 6-4 6-3.\nОще резултати: Адам Павлашек – Ернесто Ескобедо 6-7(7) 6-1 6-3 6-1, Кайл Едмънд – Алекзандър Уорд 4-6 6-3 6-2 6-1, Михаил Кукушкин – Таро Даниел 4-6 6-4 7-6(4) 6-2, Михаил Южни – Никола Маю 6-2 7-5 6-4, Миша Зверев – Бърнард Томич 6-4 6-3 6-4.\nЕтикети:давид ферер, загуба в първи кръг, ришар гаске, уимбълдън


Този Bugatti Chiron се продава осем пъти по -евтино от обикновено – Новини Fakti.bg – Auto – Darik.News\nТози Bugatti Chiron се продава осем пъти по -евтино от обикновено – Новини Fakti.bg – Auto\nЧервено и черно Bugatti Chiron 2019 се продава на онлайн търг Copart. Исканата цена за Hibera е 345 000 долара (приблизително 300 000 долара при текущите обменни курсове). Такава ниска цена се дължи на състоянието на хиперавтомобила.\nПреди време колата стана жертва на пожар, в резултат на което значителна част от тялото беше повредена. В същото време новият Chiron в момента се оценява на най -малко 2,9 милиона долара (приблизително 2,5 милиона евро при текущите валутни курсове). Причината за пожара не е посочена в обявата.\nСъдейки по снимките, основните щети са в предния ляв калник, капака, както и във вратата на водача с част от остъкляването. Вътрешността на хиперавтомобила е покрита със сух пожарогасител.\nВъпреки значителни външни повреди, продавачът уверява, че техническите компоненти на Bugatti, включително двигателя, са останали непокътнати. Но електрическото окабеляване определено ще изисква възстановяване.\nЕкспертите по търговете казват, че дори в това състояние хиперкарата от 345 000 долара е много изгодна сделка. В края на краищата цената на новия Bugatti Chiron сега започва от 2,9 милиона долара и за много по -малко пари потенциалният купувач ще може да възстанови колата.\nBugatti Chiron е оборудван с осемлитров двигател W16 с четири турбокомпресора, произвеждащи 1500 конски сили. Хиперкарът ускорява до 100 км / ч за 2,5 секунди, преодолява отметката от 200 км / ч за 6,5 секунди, а максималната му скорост е ограничена по електронен път до 420 км / ч.


Как да се отървем от вените по лицето - Хипертония August\nУвеличени вени по лицето\nРазширяването на вените по лицето може да прилича на така наречените съдови "звезди", просто съдова мрежа или разширени вени. В повечето случаи това е следствие от кръвна дисфункция.\nСърцето доставя кръв към всички органи и тъкани на тялото с кислород и хранителни вещества, необходими за жизнената активност. Това се случва през артериите. Вените носят кръв обратно към сърцето. Когато стените на вените отслабят, определено количество кръв няма време да изтече. В резултат на това вената се блокира, пълна и видима на повърхността на кожата.\nСъдови "звезди" - най-често срещаното явление. Името им се получава заради вида: червена точка в центъра и малки червени венци, излъчващи се от нея (телеангиектазия). Най-често те могат да се наблюдават около носа и по бузите.\nРазширяването на вените по лицето може да се дължи и на слаба съдова система, която от своя страна е причинена от наследственост, хормонален дисбаланс по време на бременност или повишени нива на естроген.\nКак се разширяват вените\nТочната причина обикновено е трудно да се установи, но има фактори, които със сигурност допринасят за образуването на разширени вени. Основната вина, като правило, е в нарушение на кръвообращението.\nИма три вида видими вени по лицето: "звезди", окото и разширени вени. Първите са най-малките, те са просто капиляри, които са се появили на повърхността. Мрежата е средно голяма вена, светлосиня или зелена, може да предизвика разширени вени - големи и доста болезнени вени.\nАко родителите страдат от това заболяване, децата им ще имат по-голяма вероятност да го имат. Нарушения на кръвоснабдяването, както и сърдечни заболявания, атеросклероза или инсулти, са най-често заболявания на семейството.\nВените стават по-малко еластични, стените им вече не работят толкова ефективно, кръвта се натрупва в съдовете. Кожата на по-възрастните хора става по-тънка, което прави и вените по-видими.\nЕдна от последиците от дъбенето е увреждане на външния слой на кожата. Това може да доведе до разкъсване на капилярите директно под тънката кожа на лицето.\nВсяко прекомерно натоварване на кожата на лицето (кихане с алергии, често повръщане и натъртвания от физическо увреждане) може да доведе до предразположение към венозно разширение.\nХормони, бременни и противозачатъчни хапчета.\nПо време на бременността се произвежда повече естроген, така че вените стават по-слаби. А във връзка с увеличаването на налягането, те също се увеличават. Същото се отнася и за противозачатъчните хапчета, които имитират бременността.\nТова е заболяване, при което носът, бузите, брадичката и челото се възпаляват, червени и подути. Ако това не се лекува, може да се образува разширена вена - най-често под формата на "звездички" или просто скъсани капиляри.\nРазширените вени са лесно разпознаваеми по външен вид. Ето три основни категории:\nТова са червени точки с тънки съдове 0.5-1 mm в диаметър, които се появяват най-често на носа и бузите. Понякога тя може да бъде толкова малка, че просто създава ефекта на зачервяване. Съдови "звезди" могат да бъдат придружени от кардиране и зачервяване.\nТова са вени от синкав или зелен цвят, с диаметър 2-3 mm, най-често те се образуват под очите, по скулите, челото и слепоочията.\nНай-често се формира на краката, но може би на лицето. Това са разширени вени http://www.1nep.ru/estetic/articles/118552/, стърчащи по повърхността на кожата. Обикновено имат син оттенък и са доста болезнени на допир.\nРазширяването на вените по лицето се случва както при мъжете, така и при жените. Има обаче фактори, които могат да допринесат за това:\nПостоянната кашлица и кихането създават допълнителен натиск върху съдовете, което в крайна сметка може да доведе до образуването на "звезди" и разширени вени, особено по бузите.\nПри жените рискът от това заболяване е много по-висок. Хормоналните дисбаланси по време на детероден период, бременност и менопауза допринасят за появата на разширени вени. Причината за женския хормон естроген. Той отслабва стените на кръвоносните съдове, като причинява натрупване на кръв.\nКакто е отбелязано по-горе, естрогенът отслабва вените. Контрацептивните хапчета съдържат много висока концентрация. Проучванията показват, че жените, които ги приемат, са много по-предразположени към появата на разширени вени по лицето.\nНад 40% от бременните жени страдат от разширени вени и разширени вени. Голям приток на кръв води до подуване на вените, те извършват по-тежка кръв и са запушени. В края на бременността съдовете могат да останат разширени поради маточното налягане.\nТова е често зачервяване и подуване на лицето, което значително увеличава риска от разширени вени.\nМного учени смятат, че образуването на разширени вени е резултат от наследствена дисфункция на стените на съда и лошо кръвоснабдяване. Ако някой във вашето семейство страда от това заболяване, тогава имате голям риск.\nИзползвайте слънцезащитен крем с SPF най-малко 30, носете шапка и леки дрехи на топлина.\nСредство за розацея.\nАко се отървете от това заболяване, значително намаляване на риска от разширени вени.\nПри прекомерен натиск върху лицето, вените са повредени. Ето защо, по време на измиване трябва да бъдат изключително внимателни. Също така използвайте топла, а не топла вода.\nВъпреки че не е пряка причина за разширени вени, той значително увеличава този риск. Алкохолът значително увеличава налягането, разширява кръвоносните съдове и става по-трудно за тях да прокара кръв към сърцето. Това отслабва стените на кръвоносните съдове и ги запушва.\nЧесто част от средствата от разширяването на вените. Има противовъзпалителни свойства, подобрява кръвообращението във вените и капилярите. Ако кестен се използва редовно, вените ще станат много по-малко забележими.\nТова растение ви позволява да се отървете от появяващи се вени по лицето и тялото. Това лекарство подобрява кръвообращението и укрепва стените на кръвоносните съдове. Iglitz се използва и за лечение на атеросклероза, съдови плаки, хемороиди и нарушения на кръвообращението.\nСчита се за едно от най-добрите лекарства за разширени вени. Диосминът е антиоксидант, който повишава еластичността на вените и подобрява кръвообращението. За най-добър ефект е необходим редовен прием.\nРискът от разширени вени също зависи от диетата. Ежедневното сервиране на плодове и зеленчуци ще помогне за поддържането на здравето, включително кръвообращението. Цитрусовите плодове, например, запазват кръвните функции, а зелените зеленчуци укрепват вените.\nТой не само подобрява външния вид на кожата, но и намалява видимите вени на лицето и краката. В продължение на много години ябълковият оцет се счита за надеждно средство при различни кожни нарушения, като акне, белези след тях, чернодробни петна и съдови "звезди". Оцетът може да се използва като добавка към храната или да се прилага външно.\nЗа да изберете най-подходящата процедура, консултирайте се с Вашия лекар. Лазерът може значително да намали или дори напълно да премахне видимите вени, избягвайки хирургическа намеса, която е много по-болезнена и по-скъпа. Ако продуктите на открито не ви помагат, можете да използвате една от следните процедури:\nПо време на тази процедура, производството на колаген се стимулира с помощта на светлина - важен компонент на кожата, която я поддържа гъвкава, еластична и младежка. С възрастта колагенът се унищожава и синтезът му се забавя. С помощта на лазер можете да стимулирате този процес, без да прибягвате до пилинг или други увреждащи кожата процедури. Лазерната актуализация http://www.1nep.ru/estetic/articles/122624/ е лесно преносима неинвазивна процедура.\nПроцедура, която стимулира производството на колаген с помощта на светлина, значително подобрява състоянието на кожата, включително намаляване на видимите вени и бръчки. Разликата от лазерното обновяване е в малко по-голямата твърдост на процедурата и няколко странични ефекти, като пилинг, подуване и др. Въпреки това, ефективността на IPL е значително по-висока.\nТова е най-абразивната и жестока процедура от тях. Той помага да се отървете от бръчки, вени и други признаци на стареене. По правило се изискват няколко болезнени процедури, придружени от странични ефекти. С помощта на лазер се отстраняват горните слоеве на кожата, стимулира се производството на колаген и в резултат на това външният вид се подобрява значително.\nПроучванията доказват ефективността на почти 80% от лазерните процедури, насочени към борба с вените на лицето.\nПроцедурите отнемат само 15-20 минути, са почти безболезнени и не изискват анестезия.\nРезултатите се забелязват почти веднага след процедурата, след 1-3 сесии с седмичен интервал се постига значителен ефект.\nВъпреки че процедурите са безболезнени в повечето случаи, може да има неприятни усещания при използване на диоден лазер. Ацетаминофен обикновено се използва за елиминиране на този ефект, но не и за аспирин или ибупрофен, които причиняват кървене. Анестетичните мазила и кремове не се препоръчват за употреба, тъй като те запушват кръвоносните съдове, което намалява ефективността на процедурата.\nНякои процедури се извършват с интервал от три месеца, което се счита за много дълъг период. Едва видими съдове се почистват с IPL лазер в няколко сесии. Това се дължи на факта, че съдовете не изчезват незабавно, но могат дори да се появят отново след края на терапията.\nЛазерът предизвиква суха кожа. Други странични ефекти са подуване, зачервяване, посиняване. Кожата става много по-чувствителна, синините могат да станат постоянни. Също така, лазерът изгаряния и мехури, които впоследствие образуват трапчинки на кожата. Пигментация и белези след лазерни процедури се считат за нормални и остават завинаги.\nЛазерните лечения не се препоръчват за кобур, за да се избегне рискът от изгаряния и пигментация.\nЛазерните процедури не се препоръчват на бременни жени, въпреки че няма проучвания, които да потвърждават опасността им за майката или плода. Лазерите не излъчват радиация, но ефектът им върху ембриона и предстоящите родове е неизвестен.\nIPL светлината преминава през филтър и не излъчва радиация. За разлика от ултравиолетовите лъчи, мощността му е твърде ниска, за да увреди кожата.\nМит 2: Само жените страдат от вени на паяци.\nТова явление може да разбере мъжете и жените със същата вероятност. Въпреки това, при по-слабия пол рискът е по-висок поради хормоналния фон в детеродна възраст, по време на бременност и в случаите на орални контрацептиви.\nМит 3: Тан помага да се справят с вените по лицето.\nВсъщност тенът не ги засяга. Тъмният цвят на кожата просто маскира вените, а слънчевите лъчи, напротив, увреждат кожата и допринасят за проявата на вените.\nМит 4: Само възрастни хора страдат от вени по лицето.\nТова заболяване засяга хората на всяка възраст. Често, разбира се, това се случва и при възрастните, но също така и при младите вени, които се проявяват в резултат на нараняване, бременност или злоупотреба с тена.\nГлавоболието е най-често срещаният и често срещан симптом, който преживява всеки втори човек.Интензивността и тежестта на главоболието зависи от причината и вида на патологичния процес.


НОРМА ЦЕЛ ПРОТЕКТ • За здрави клетки и имунна система\nИмуностимулатори/НОРМА ЦЕЛ ПРОТЕКТ\n36.00 лв.60 капсули\nКупете продукта за 36 лв. и спечелете 29 стъпки “По-близо до природата”.\nИзползвайте спечелените стъпки “По-близо до природата”, за да закупите продукти на по-ниска цена. Купете този продукт за 288 стъпки и 7.2 лв..\nАзиатските гъби шийтаке (императорска гъба), майтаке и агарикус блазей са известни отдавна с лечебните си свойства – най-вече за здравето на клетките в нашия организъм. Комбинацията от тези супер храни предпазва клетките от злокачествени изменения и стимулира имунната система. Трите гъби имат още силен противоалергичен, противогъбичен и хипогликемичен ефект.\nЗа по-добър ефект Виталис Фарма препоръчва Норма Цел Протект да се приема в комбинация с Инфлустоп Форс.\nПомощни вещества: хидроксипропил метилцелулоза, царевично нишесте, магнезиев стеарат, сладка бяла лупина (Сладко коренче).\nКод: 83 Категории: Имуностимулатори, Продукти, Суперхрани Етикет: Здрави клетки\nШийтаке\t300,000 mg\nМайтаке (Grifola Frondosa)\t90,000 mg\nАгарикус Блазей\t90,000 mg\nГъбата шийтаке е традиционно средство в азиатската традиционна медицина още от 100 г. преди Новата ера. Тя се използват при различни здравословни проблеми и днес е известна със защитния им ефект срещу увреждане на клетките и антиракови свойства. Шийтаке (Lentinula edodes) са известни в Япония именно заради своите мощни съставки като "императорска гъба". Шийтаке подсилва имунната система на тялото и се предлага като средство за борба с развитието на рак и СПИН. Едно от веществата, които се съдържат в гъбата и откъдето идва и нейното име – лентинан – се води за основната причина за редуциращия ефект на туморната активност. Лентинан освен това намалява страничните ефекти от терапиите срещу рака. Друг принос на императорската гъба е в борбата на организма срещу алергии, кандидози, артрит и висок холестерол.\nВ азиатските страни полезните ефекти от гъбите майтаке (Grifola Frondose) се използват в продължение на векове. На японски майтаке означава "танцуваща гъба". Странното име вероятно идва от факта, че берачите, когато са намирали редките гъби, са танцували от радост. В традиционната азиатска медицина и наука за лечебните гъби, те се използват главно за адювантно лечение и допълнение на лечението на диабет и рак. Днес майтаке добива нарастваща хранително-терапевтична роля в лечението на диабет. Особено при диабет тип II майтаке може да увеличи чувствителността на инсулиновите рецептори, така че значително се подобрява способността на тялото да идентифицира глюкозата. Освен това гъбата повлиява положително на метаболизма на мастните киселини и кръвното налягане. Гъбата майтаке действа по естествен начин против затлъстяване. При редовна употреба, майтаке може да намали съхраняването на мазнини в черния дроб и да предотврати увеличаването на телесното тегло. Прави впечатление, че майтаке има и много високо естествено съдържание на витамин D2 = ергостерол. Днес ние знаем, че витамин D увеличава натрупването на калций в костите и по този начин забавя остеопорозата. С допълнително поемане на витамин D също може и значително да се намали броя на паданията при хора над 65 години.\nГъбата агарикус блазей (Agaricus blazei Murrill) съдържа много витамини и минерали, като освен това и голямо количество полизахариди, преди всичко бета D-глюкан. Пиемът на Агарикус Блазей стимулира имунната система, увеличава броя и активирането на клетките, които отговарят за разрушаването на раковите клетки, бактерии и вируси. Освен антитуморната активност, гъбата има и помощно действие за възстановяване след химио-/лъчетерапия - съдейства в процеса на формиране на нормални кръвни клетки в костния мозък след терапиите.\nНапишете първия отзив за „НОРМА ЦЕЛ ПРОТЕКТ“ Отказ


Актуални дейности на EFSA, относно възникващи рискове 2012-20131\n(технически доклад на EFSA )\nЕдна от основните законови дейности на EFSA е да идентифицира и да разпространява информация за възникващите рискове свързани с храните. В периода 2012-2013 г. е внедрен модерен подход и са посочени последващи дейности по конкретни въпроси, свързани с възникващите рискове. Новият подход включва три основни стъпки:\n1 ) предварителната идентификация на възникващите проблеми;\n2 ) идентификация на подходящи източници на данни и събиране на данни;\n3) окончателна оценка и идентификация на нововъзникващите рискове.\nEFSA в партньорство с мрежата от организации и групата на заинтересованите страни са оценили 45 проблема, които обхващат широк спектър от биологични и химични области по отношение на нововъзникващите рискове. Определени са някои важни въпроси за по нататъшно проучване, като проучването вече е започнало.\nПроблеми с приоритетно значение за по-нататъшно проучване са:\n• общоевропейско изследване на употребата на енергийни напитки;\n• холистичния(цялостен) подход за оценка на риска при пчелите;\n• проучване на потенциалното въздействие на омика технологии* при оценката на риска , относно безопасността на храните и фуражите.\nТекущите дейности включват:\n• дейността на работна група за оценка на риска за човешкото здраве на химически смеси;\n• систематичен преглед на комбинираната токсичност на множество химикали;\n• проучване и моделиране на токсикологочното въздействие на множество химикали върху пчели;\n• два прегледи на научната литература (биомониторинг за оценка на риска от въздействието на химически вещества за човека);\n• проект за токсин, продуциран от цианобактерии, в храните.\nСлед няколко години, новият подход е доказал потенциал за предвиждане на проблемите, които могат да доведат до възникващите рискове . Проблеми предварително идентифицирани наскоро, бяха разгледани от научните комитети на Европейската комисия и от EFSA. Те включват четири въпроса на Европейската\nкомисия към EFSA:\n• прием на кофеин;\n• Лаймска болест;\n• вносен прашец, като източник на рискове за здравето на растенията;\n• микро - пластмасови частици в морски животни;\nОсвен държавите-членки и заинтересованите страни са привлечени и е утвърдено участието на международни партньори. Допълнително са ангажирани научните панели на EFSA, като през 2013 г. е сформирана и е започнала работа Постоянна работна група по възникващи рискове. Тази група вече работи на етап съгласуване на експертна консултация за идентифициране на биологични възникващи рискове, като са включени членове на панелите BIOHAZ и AHAW (биологични опасности и здраве на животните). По отношение на химикалите, Постоянната работна група:\n• подготвя процедура за установяване на възникващи химични рискове, като се започва с анализ на наличните списъци на химикали и други бази данни;\n• прави избор на рискови вещества, въз основа на производствените им обеми, биоакумулиране, използване/употреба/ и токсичност.\nКато цяло опитът показва, че идентификацията на възникващите рискове е един\nповтарящ се процес и се характеризира с висока степен на несигурност поради\nсъществени пропуски в данните. Това изисква няколко експертни консултации и добре\nустановени мрежи за споделяне на информация. Ефективната мрежа доказа, че е от\nсъществено значение за обмена на методи, данни и оценки на възникващите рискове.\nСледващите стъпки включват:\n• завършване на експертните консултации по възникващите биологични рискове\nот Постоянната работна група на Научния комитет по възникващи рискове;\n• провеждане на пилотно проучване за тестване на предложената процедура за идентифициране на възникващите химичните рискове;\n• продължаването на ангажимента и сътрудничеството с държавите-членки,\nгражданското общество и заинтересованите страни за оценка на ефективността на цялостния подход за идентификация на възникващи рискове;\n• завършването на текущите дейности по установените проблеми.\n*Омика технологии: Системен биологичен подход. Терминът „омика“ се отнася до широка област на изследвания в областта на биологията, като например транскриптомиката, протеомиката и метаболомика, и свързаните с тях „биоинформатика“. Технологичното развитие позволява на учените да изследват едновременно функциите на стотици гени, целият набор от протеини и нискомолекулни метаболити, както и взаимодействието между тях в различните организми. Този подход е известен като „интегрална системна биология“\n1Материалът „Update on EFSA’s activities on Emerging Risks 2012-2013“ е достъпен на следната електронна страница: http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/585e.pdf\nЕвгени Макавеев – Център за оценка на риска


Мозъците ни и защо не можем да разберем Вселената | Обекти\nKobets / Shutterstock\n30 май 2018, 15:30 ч.\n#вселена #космос #човек\nДори и най-странните произведения на научната фантастика не могат да избягат от ограничаващата рамка на човешката перспектива и повечето истории са директно или не свързани с човешкото. Историите и драмите неизбежно се свеждат до човешки или моделирани като човешки отношения, проблеми и предизвикателства. Това е, на което ние като хора можем да реагираме с адекватно разбиране. Но истинската трудност е да се обвържат човешките емоции с човешките размери и мащаби на времето, докато се изобрази реалният мащаб и богатство на Вселената. А това не е лесна задача за човек, колкото и добър писател да е.\nЗемята ни се струва голяма, но в астрономическа перспектива това, меко казано, не е точно така. Диаметърът на нашето Слънце е около 100 пъти по-голям от диаметъра на планетата ни. А разстоянието от Земята до него е фундаменталната единица на астрономията, или т.н. астрономическа единица, която измерва разстояние. Космическият кораб Вояджър, който бе изстрелян през далечната 1977 година, и който се носи през космоса със скорост от 17 км в секунда, вече се намира на 137 астрономически единици разстояние от нас. Но звездите са умопомрачително по-далеч от това. Най-близката звезда до Слънчевата система, Проксима от съзвездието Кентавър, се намира на 270 000 астрономически единици разстояние, което е на около 4.25 светлинни години от нас.